ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"22" жовтня 2007 р.
справа № 20-5/464

За позовом: Корпорації „Хімагробуд” (99011 м. Севастополь, вул. Надеждінців, б. 1/5, кв. 22)

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Рибодобувна компанія „Океантрансфиш” ( 99023 м. Севастополь, вул. Багрія, 25)

про стягнення заборгованості в розмірі  120643,46 грн.

Суддя Євдокимов І.В.

Представники сторін:

Позивач - Балясний Вадим Олександрович, директор, наказ № 7 від 03.06.03;

Позивач - Гурова Наталя Дмитрівна, представник, довіреність № 145 від 22.10.07;

Відповідач –не з’явився;

Суть спору:

Позивач, Корпорація „Хімагробуд”,   звернувся до суду з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Рибодобувна компанія „Океантрансфиш”, про стягнення заборгованості за договорами поставки  № 30 і № 31 від 06.02.2007 в розмірі 120643,46 грн., з яких: 114400,00 грн. –основний борг, 6243,46 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем належним чином не виконувались обов’язки щодо оплати  отриманого товару.

Відповідач в судове засідання неодноразово не з’являвся, відзив на позовну заяву не надав, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому порядку, за адресою вказаною у позовній заяві.

Оскільки до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб –учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, суд вважає, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, які повернуті органами поштового зв’язку з позначками „адресат вибув”, „адресат не значиться” і таке інше, можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов’язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вирішив можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами у відсутності представника відповідача.

Представникам  позивача в судовому засіданні  роз'яснені їх процесуальні права і обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 Господарські процесуальні кодекси України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази,  суд

ВСТАНОВИВ:

06.02.2007 між позивачем (Постачальник) та  відповідачем (Покупець) були укладені договори поставки нафтопродуктів № 30 і № 31.

Відповідно до п. 1.1 договору № 30 позивач зобов’язався поставити відповідачу 40000 літрів дизельного палива  за ціною 3,12 грн. на суму 124800,00 грн.

Відповідно до п. 1.1 договору № 31 позивач зобов’язався поставити відповідачу 10000 літрів дизельного палива  за ціною 3,18 грн. на суму 31800,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи за договором № 30 позивач відвантажив, а відповідач отримав по накладним: № 98 від 06.02.2007 5802 літрів палива на суму 18102,24 грн., № 99 від 06.02.2007 7882 літрів на суму 24591,84 грн., № 101 від 07.02.2007 7920 літрів на суму 24710,40 грн., № 102 від 07.02.2007 7920 літрів на суму 24710,40 грн., № 103 від 07.02.2007 7882 літрів на суму 24591,84 грн., № 104 від 07.02.2007 2594 літрів на суму 8093,28 грн., а всього 40000 літрів на загальну суму 124800,00 грн.

За договором № 31 позивач відвантажив, а відповідач отримав по накладним: № 97 від 06.02.2007 2118 літрів на суму 6735,24 грн., № 95 від 06.02.2007 7882 літрів на суму 25064,76 грн., а всього 10000 літрів на загальну суму 31800,00 грн.

Відповідно до умов пунктів 3.1 договору № 30 та договору № 31 відповідач зобов’язаний був повністю оплатити отримані за обома договорами нафтопродукт до 01.03.2007.

Зобов’язання з постачання товару позивачем виконувались належним чином, та  своєчасно, але оплата за отриманий товар відповідачем здійснювалась несвоєчасно та не повному об’ємі, у зв’язку з чим його заборгованість перед позивачем   склала 114400,00 грн.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Згідно положень  статті 193 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статей 525, 526  Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 зобов’язання повинні виконуватись належним чином  відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна  його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України  за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України  реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами  договору купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Таким чином, вимоги   позивача про стягнення суми основного боргу обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача 6243,46 грн. - процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.  Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно наданому розрахунку позивача, перевіреному судом, сума процентів складає 6243,46 грн.

Все вищевказане дає суду право для висновку  про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 120643,46 грн., з яких: 114400,00 грн. –основний борг, 6243,46 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами.

Згідно ст.  ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати на сплату державного мита в сумі 1206,00 грн.  і інформаційне –технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. покладаються  на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 49,  82 –85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Рибодобувна компанія „Океантрансфиш” ( 99023 м. Севастополь, вул. Багрія, 25,  , п/р 3801 в ФАБ „Південний” м. Севастополя,  МФО 384919) на користь Корпорації „Хімагробуд” (99011 м. Севастополь, вул. Надеждінців, б. 1/5, кв. 22, , п/р 9591 в СФ УСБ м. Севастополя,  МФО 324195) заборгованість в сумі  120643,46 грн., з яких: 114400,00 грн. –основний борг, 6243,46 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами,  витрати по сплаті державного мита в сумі 1206,00 грн., а також  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                                    І.В.  Євдокимов

Рішення оформлено

згідно з вимогами

ст. 84 ГПК України

та підписано

26.10.2007

Розсилка:

1.          Корпорація „Хімагробуд” (99011 м. Севастополь, вул. Надеждінців, б. 1/5, кв. 22)

2.          ТОВ „Рибодобувна компанія „Океантрансфиш” ( 99023 м. Севастополь, вул. Багрія, 25)

3.          Справа

4.          наряд