ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2007 р.
№ 23/348

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                              Мамонтової О.М.

суддів                                                                    Заріцької А.О.

Хандуріна М.І.

За участю представників :

від позивача         не з'явилися

від відповідача     не з'явилися

розглянувши касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі на рішення господарського суду Донецької області від 12.04.06р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.05.06р.

по справі № 23/348

за позовом  Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя

до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі

про  прийняття до заліку і відшкодування 1300,05 грн. пенсії

В С Т А Н О В И В  :

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.04.2006 року у справі № 23/348 (суддя Забарющий М.І.) задоволено позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Іллічівськом районі м. Маріуполя до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України  в м. Маріуполі про прийняття до заліку та відшкодування 1 300,05 грн. пенсії, зобов'язано відповідача прийняти до заліку та відшкодування виплачену пенсію Чавка П.Ф. за період з квітня 2002 року по 01.01.2003 року в загальній сумі 1 300,05 грн., яка призначена в зв'язку з нещасним випадком, що трапився за межами України.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.05.2006 року (головуючий Кондратьєва С.І., судді : Українська Р.М., Старовойтова Г.Я.) вищезазначене рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України  в м. Маріуполі звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення від 12.04.2006 року та постанову від 22.05.2006 року скасувати і направити справу на новий розгляд. В обґрунтування касаційної скарги заявником зроблено посилання на порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.147, ст. 150 Конституції України, ст. 2   Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності", ст.ст. 4-2, 22, 33, 56, 57, п.п. 3, 6 ст. 63, 82, 87 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно розпорядження заступника голови Вищого господарського суду України від 17.07.07р. розгляд касаційної скарги здійснено колегією суддів у складі: Мамонтова О. М. - головуючий, судді Заріцька А. О. і Хандурін М. І..

Колегія суддів Вищого господарського суду України, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку що касаційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Управління Пенсійного фонду в Іллічівськом районі м. Маріуполя звернулося до господарського суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України  в м. Маріуполі про прийняття до заліку і відшкодування 1300,05 грн. пенсії Чавка П.Ф.,  за період з квітня 2002 року по 01.01.2003 року на загальну суму 1 300,05 грн., сплаченої у зв'язку з нещасним випадком, який трапився за межами України.

Рішення господарського суду Донецької області від 12.04.2006 року у справі № 23/348 та постанова Донецького апеляційного господарського суду від 22.05.2006 року у даній справі прийняті за нормами Господарського процесуального кодексу України.

01.09.2005 набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 6 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАСУ) передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів.

У пункті 1 статті 3 КАСУ зазначено, що справа адміністративної юрисдикції –це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Визначення суб'єкта владних повноважень дається в пункті 7 статті 3 цього Кодексу, згідно з яким це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Позивачем у справі є Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України,  затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121/2001, Пенсійний фонд України (далі –Пенсійний фонд) є центральним органом виконавчої влади, що, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Згідно з пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2 (далі –Положення про управління Пенсійного фонду), управління  у районах, містах і районах у містах (далі - Управління) є органами Пенсійного фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням цього Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду.

Відповідно до підпункту 6 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду Управління відповідно до покладених на нього завдань контролює надходження страхових внесків та інших платежів до Пенсійного фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності обчислення та сплати страхових внесків, цільового використання коштів Пенсійного фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

З наведеного випливає, що Управління у прийнятті рішення про стягнення простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків  діють як органи державної влади у здійсненні ними владних управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкти владних повноважень.

Відповідачем у даній справі є Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України  в м. Маріуполі.

Відповідно до статті 14 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування №16/98 страхові фонди є органами, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов’язкового державного соціального страхування, провадять збір та акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечують фінансування виплат за загальнообов’язковим держаним соціальним страхуванням та здійснюють інші функції згідно з затвердженими статутами. Отже, у відповідних правовідносинах виконавчі дирекції Фондів соціального страхування, їх робочі органи виступають як суб’єкти владних повноважень у системі загальнообов’язкового державного соціального страхування.

Таким чином, у спірних правовідносинах сторони виступають не як суб'єкти господарської діяльності, а як суб'єкти владних повноважень.

Враховуючи, що сторони є суб’єктами владних повноважень, а спір за своєю правовою природою належить до сфери регулювання публічного права, колегія суддів Вищого господарського суду вважає, що він повинен вирішуватися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи до уваги, що дану адміністративну справу господарськими судами розглянуто після набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України за правилами господарського судочинства, тому рішення господарського суду першої та постанова апеляційної інстанцій підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, колегія дійшла висновку, що справу необхідно направити до місцевого господарського суду для розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 1117, 1119 –11111  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу  відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 12.04.06р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.05.06р. по справі № 23/348  скасувати.

Справу № 23/348 передати на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий суддя                                                           О.М. Мамонтова

Судді:                                                                                 А.О. Заріцька

М.І. Хандурін