ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2007 р.
№ 8/63/07

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючий суддя
Муравйов О. В.

судді
Полянський А. Г.
Фролова Г. М.

розглянувши
касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКМ"

на постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 18.05.2007 року

по справі
№ 8/63/07 Господарського суду Запорізької області

за позовом
Комунального підприємства "Запоріжагролізінг"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКМ"

про
стягнення суми

За участю представників сторін:

від позивача:
не з’явився

від відповідача:
не з’явився

Ухвалою від 24.07.2007 року Вищого господарського суду України, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКМ" була прийнята до провадження новоутвореною колегією суддів у наступному тимчасовому складі: головуючий – Муравйов О.В., судді Полянський А.Г., Коробенко Г.П., а розгляд справи був призначений на 28.07.2007 року.

У зв’язку з виходом судді Фролової Г. М. з відпустки, справа № 8/63/07 розглядається колегією суддів у постійному складі, утвореному розпорядженням від 25.08.2005 року № 02-20/13 Заступника Голови Вищого господарського суду України, у складі: головуючий –Муравйов О. В., судді Полянський А. Г., Фролова Г. М.

Відводів зазначеному складу колегії суддів не заявлено.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 28.08.2007 року не з’явились, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлені заздалегідь належним чином.

Оскільки ухвалою Вищого господарського суду України від 24.07.2007 року явка представників сторін обов’язковою не визнавалася, додаткові документи від сторін не витребовувались, а також з урахуванням особливостей розгляду скарги судом касаційної інстанції, передбачених ст. 1117 ГПК України, колегія суддів вважає, що неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 75, 1115 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, на розгляд Господарського суду Запорізької області передані позовні вимоги Комунального підприємства "Запоріжагролізінг" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКМ" 37535,70 грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції за договором фінансового лізингу №32 від 12.04.2006 року, 721,28 грн. пені, 3687,20 грн. штрафу та 127,28 грн. річних процентів.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.02.2007 року по справі № 8/63/07 (суддя Попова І. А.), залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 18.05.2007 року по справі № 8/63/07 (головуючий суддя Шевченко Т. М., судді Кагітіна Л. П., Яценко О. М.), позовні вимоги Комунального підприємства "Запоріжагролізінг" задоволені частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКМ" на користь Комунального підприємства "Запоріжагролізінг" 36872 грн. основного боргу, 3687,20 грн. штрафу, 127,28 грн. річних процентів, 663,70 грн. втрат від інфляції грошових коштів та 529,45 грн. судових витрат; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими по справі рішенням та постановою, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛКМ" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову скасувати та прийняти по справі нове рішення про відмову Комунальному підприємству "Запоріжагролізінг" в задоволенні позовних вимог повністю.

В касаційній скарзі заявник стверджує про порушення місцевим та апеляційним господарськими судами норм матеріального та процесуального права.

Відзив на час розгляду справи в касаційній інстанції суду наданий не був, що не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Як встановлено місцевим та апеляційним господарськими судами, 12.04.2006р. між Комунальним підприємством "Запоріжагролізінг" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛКМ" (лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу №32 (далі - Договір лізингу), за умовами якого ТОВ "ЛКМ" прийняло від позивача в користування на умовах фінансового лізингу систему крапельного обладнання, про що свідчить акт приймання-передачі від 26.05.2006р.

Вказаним договором передбачено, що об’єкт лізингу передається в лізинг відповідачу строком на 3 роки з моменту фактичної передачі товару, розмір, строки, форми та порядок сплати лізингових платежів визначені в Угоді про графік лізингових платежів, що є невід’ємною частиною договору.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що лізингові платежі, відповідно до узгодженого графіку, ТОВ "ЛКМ" не здійснювало, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на момент пред’явлення позовних вимог складала 36 872,00 грн. Також позивачем нараховано 663,70 грн. збитків від інфляційних процесів, 721,28 грн. пені за порушення грошових зобов’язань щодо своєчасної сплати лізингових платежів, 3687,20 грн. штрафу за порушення умов договору, 127,28 грн. 3% річних, що стало предметом позовних вимог.

Колегія судів Вищого господарського суду України погоджується з апеляційним господарським судом в тому, що Господарським судом Запорізької області не допущено порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, з огляду на таке.

Так, відповідно до умов Договору лізингу (розділ 5, пункт 5.4.3 ) відповідач зобов’язався своєчасно сплачувати лізингові платежі в строки, передбачені графіком. Згідно графіку лізингоодержувач 15.11.2006 року повинен був сплатити 36872,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічна норма міститься в Господарському кодексі України, п.п. 1, 7 ст.193 якого встановлено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено апеляційною інстанцією, відповідач свої зобов’язання за Договором лізингу не виконав, в зазначений у графіку строк оплату не здійснив, доказів погашення заборгованості, в порушення статей 33, 34 ГПК України, господарським судам першої та апеляційної інстанції не надав, що стало підставою для задоволення позовних вимог в частини стягнення суми основного боргу в розмірі 36872,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи зі змісту розділу 8 Договору лізингу, у випадку порушення лізингоодержувачем термінів сплати лізингових платежів лізінгоодержувач сплачує лізингодавцю за його вимогою штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що місцевий господарський суд правомірно задовольнив також вимогу позивача про стягнення з відповідача 127,28 грн. річних відсотків, нарахованих на суму заборгованості за період з 15.11.2006р. по 27.12.2006р. та 663,70грн. втрат від інфляційних процесів та 3687,20 грн. штрафу.

Вищий господарський суд України також погоджується з місцевим та апеляційним господарськими судами щодо відмови в задоволені вимог про стягнення пені з посиланням на неузгодженість сторонами в договорі її розміру.

З урахуванням викладеного, Вищий господарський суд України вважає, що підстав для скасування постанови Запорізького апеляційного господарського суду від 18.05.2007 року в даному випадку немає, а тому касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКМ" задоволенню не підлягає.

Посилання заявника касаційної скарги на порушення норм процесуального права, що полягає в розгляді судом справи за відсутності представника відповідача, колегією суддів Вищого господарського суду України не приймається, оскільки ухвала Запорізького апеляційного господарського суду від 19.03.2007 року про призначення розгляду справи на 18.05.2007 року, відправлена сторонам 26.03.2007 року, тобто заздалегідь. Наявність поважної причини пропуску відповідачем судового засідання 18.05.2007 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛКМ" не доведено, докази суду не надані, у зв’язку з чим розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКМ" Запорізьким апеляційним господарським судом саме 18.05.2007 року за відсутності сторони, повідомленої належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визнається касаційною інстанцією обґрунтованим та цілком правомірним.

Інші доводи, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛКМ" в касаційній скарзі, не приймаються Вищим господарським судом України, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами обставин справи, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКМ" залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 18.05.2007 року по справі № 8/63/07 залишити без змін.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
А. Г. Полянський

Г. М. Фролова