ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.07.07 р.                                                                               Справа № 38/232

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Тулаінової І.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні  в  м. Донецьку справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного товариства “Арго” Чернівецької області, Хотинського району  с. Шилівці

до відповідача: Закритого акціонерного товариства “Єнакієвський міський молочний завод” м. Єнакієве Донецької області

про стягнення 92 481грн.68коп.

за участю

від позивача: Олексюк В.І. нач. юр.відділу за дов. № 1623 від 19.07.2007р.

від відповідача: Мелещенко Л.В.- юрисконсульт за дов. № 1004 від 10.07.2007р.

У судовому засіданні оголошувалася перерва з 11-10 23.07.2007р. до 14-00 23.07.2007р. згідно вимог ст. 77 ГПК України

Суть спору:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне товариство “Арго” Чернівецької області, Хотинського району  с. Шилівці,  звернувся до господарського суду донецької області з позовом до Закритого акціонерного товариства “Єнакієвський міський молочний завод” м. Єнакієве Донецької області про стягнення 92 481грн.68коп. та накладення арешту на  майно та грошові кошти  відповідача з метою забезпечення позову.

11.07.2007р. на адресу господарського суду відповідач надіслав відзив на позовну заяву від 10.07.2007р. № 1005, в якому позовні вимоги не визнає з наступних причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 265 Господарського кодексу України поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом. Правові норми Господарського кодексу України, що регулюють відносини поставки, не передбачають випадки поставки товару без  укладення договорів, тому згідно ст. 7 Господарського кодексу України, слід керуватися Цивільним кодексом України.

Стаття 639 Цивільного кодексу України передбачає, що  договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не  встановлені законом.

В статті 208 Цивільного кодексу України зазначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами, якими і є позивач та відповідач.

Крім того, на думку відповідача, видаткова та товарно-транспортна накладні є внутрішніми  документами сторін і не свідчать про  наявність  певних договірних (правових) відносин між ними. Сторонами не визначено істотних умов договору, взагалі відсутній укладений договір.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України, ст. 180 Господарського  кодексу України у разі недосягнення у передбачених законом порядку та формі сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору, договір вважається неукладеним.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відзив судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

23.07.2007р. позивач у судовому засіданні  просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 92 481грн.68коп., а в частині заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача не наполягає, крім цього надав витребувані судом документи, які розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін  було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні сторони надали клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі та вислухавши  уповноважених представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

За усною домовленістю Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне товариство “Арго” Чернівецької області, Хотинського району  с.Шилівці (далі –позивач) зобов’язувався поставити Закритому акціонерному товариству “Єнакієвський міський молочний завод” м. Єнакієве Донецької області  (далі- відповідач)  жерстяну банку розміром 72,8/70,2*84мм з літографією в комплекті з кришкою типу Easy open d-72,8мм та жерстяну банку розміром 72,8/70,2*84 мм з літографією в  комплекті зі стандартною кришкою d-72,8мм (далі - товар), а відповідач  зобов’язувався прийняти та оплатити Товар протягом трьох днів з дати  поставки.

22.01.2007р. позивачем було  здійснено відповідачеві поставку товару, а саме ж/б 72,8/70,2*84мм з  літографією в  комплекті з кришкою E.O.d-72,8мм в кількості 30030шт. Та ж/б 72,8/70,2*84мм з  літографією в комплекті зі стандартною кришкою d-72,8мм в кількості 126555 шт., на загальну суму 92481,68грн., що підтверджується  видатковою накладною № АА-0000175 від 22.01.2007р., товарно-транспортною накладною № 000038 від 22.01.2007р., довіреністю серії ЯНИ № 010747 від 22.01.2007р.

Відповідач за поставлений товар не розрахувався, тому позивачем направлено на адресу відповідача вимогу № 973/1 від 08.05.2007р. про  необхідність сплати  грошових коштів за отриманий товар. Вимога залишена відповідачем без розгляду.

Оскільки, до теперішнього часу відповідач не розрахувався за поставлений позивачем товар, останній просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 92481грн.68коп.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається  як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у підтвердження позовних вимог посилається на видаткову накладну              № АА- №0000175 від 22.01.2007р., товарно-транспортну накладну № АА- 000038 від 22.01.2007р., довіреність серії ЯНИ № 010747 від 22.01.2007р., вимогу № 937/1 від 08.05.2007р., правовстановлюючі документи тощо.

Відповідач посилається на відзив на позовну заяву від 10.07.2007р. № 10, правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то  судом застосовані положення Господарського кодексу України  (далі- ГК України) як спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській сфері.

Статтею 181 ГК України визначений загальний порядок укладання господарських договорів. В пункті 8 вищевказаної статті зазначено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 193 ГК України передбачені загальні умови виконання господарських зобов’язань, а саме.

1. Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

2. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Абзацем другим частини 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу  України (далі- ЦК України) передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно зі ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Матеріалами справи підтверджується наявність у діях позивача волевиявлення на встановлення правовідносин безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Пунктом 1 статті 218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що у силу зобов”язання одна особа (боржник) зобов”язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання по сплаті боргу.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а  саме: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною другою ст. 530 ЦК України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов”язку не встановлений або визначений моментом пред”явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов”язок у семиденний строк від дня пред”явлення вимоги, якщо обов”язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем на адресу відповідача була направлена  вимога № 937/1 від 08.05.2007р., в якій позивач пропонував відповідачу сплатити борг у добровільному порядку, але відповідач  залишив її без розгляду та реагування.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність договору, оскільки вважає, що  відсутність  договору у письмовій формі як окремого документа ще не  свідчить  про відсутність факту його укладення. Недодержання  простої письмової форми, якщо  такий наслідок прямо не передбачений законом,  не тягне  за собою його недійсність.

Позовні вимоги підтверджуються відповідними доказами та не спростовуються жодним доказом відповідача.

Суд вважає, оскільки відповідач до теперішнього часу не розрахувався за поставлений товар на суму 92481грн.68коп.,  то вимоги позивача щодо стягнення заборгованості є доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, оскільки він необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи викладене та керуючись 181, 193 Господарського кодексу України,  ст.ст.11, 205, 218, 509, 526, ч. 2 ст. 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного товариства “Арго” Чернівецької області, Хотинського району  с.Шилівці  до Закритого акціонерного товариства “Єнакієвський міський молочний завод” м. Єнакієве Донецької області про стягнення 92 481грн.68коп., задовольнити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Єнакієвський міський молочний завод” м. Єнакієве Донецької області (86414, Донецька область, м. Єнакієве, пр. Берегового, 10,  р/р 6070 в Філії відділення „Промінвестбанку” в м. Єнакієве, МФО 334215, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного товариства “Арго” Чернівецької області, Хотинського району  с. Шилівці  (60300, Чернівецька область, Хотинський р-н, с. Шалівці, вул. Миру, 33, р/р 71 у філії ВАТ „Укрексімбанк” в м. Чернівці, МФО 356271, ) заборгованість у сумі 92 481грн.68коп., держмито у сумі 924грн. 82коп. та витрати на інформаційно-технічне  забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Рішення оголошено у судовому засіданні 23.07.2007року.

Видати наказ після набрання рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Надруковано 3 примірника:

1 – до справи

2—сторонам у справі