ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2007                                                                                               Справа № 16/59

за позовом  Полтавського інституту агропромислового виробництва ім.М.І.Вавілова Української академії аграрних наук, м.Полтава

до  Державного підприємства дослідного господарства  “Вирішальне” Полтавського інституту агропромислового виробництва ім.М.І.Вавілова Української академії аграрних наук, с.Вирішальне

про стягнення 272089,07 грн

Суддя Тимощенко О.М.

Представники :

Від позивача –Дубовик В.А.

Від відповідача –відсутні

Суть спору:  розглядається позовна заява про стягнення  272089,07 грн заборгованості за поставлену наукову продукцію.

Відповідач  відзив на позов не надав, явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце його проведення, що підтверджується  повідомленням про вручення йому поштового відправлення –ухвали суду ( в матер.справи). Враховуючи це, а також той факт, що всі документи, необхідні для розгляду справи по суті, Позивачем надані, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами на підставі ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, суд встановив:

Полтавський інститут агропромислового виробництва ім.М.І.Вавілова Української академії аграрних наук є правонаступником Полтавської  державної сільськогосподарської станції УААН, що підтверджується наказом Української академії аграрних наук від 22.11.2004р. №101 (копія –в матер.справи).

Як свідчать докази, надані Позивачем, за період 2002-2005 рік Полтавською  державною сільськогосподарською станцією УААН, а згодом – і його правонаступником  здійснювалася поставка наукової продукції  Дослідному господарству “Вирішальне”, Державному підприємству дослідному господарству “Вирішальне” Полтавської державної  сільськогосподарської станції УААН та  безпосередньо Відповідачу, який є їх правонаступником (що також підтверджується вищезгаданим наказом Української академії аграрних наук від 22.11.2004р. №101), а саме –насіння еліти та супереліти сільськогосподарських культур.

Так, за період 2002-2005 роки згідно накладних на відпуск наукової продукції №319 від 20.03.2002р., №31 від 02.04.2002р., №383 від 13.09.2002р., №426 від 10.04.2003р., №443 від 17.04.2003р., №482 від 08.09.2003р.,№473 від 26.03.2004р., №477 від 06.04.2004р., №77 від 15.04.2004р., №481 від 17.04.2004р., №514 від 20.09.2004р., №20 від 14.04.2005р.  Відповідачу було реалізовано наукової продукції на загальну суму

321 834,32 грн, яка була отримана представниками Відповідача за довіреностями  ЯДХ №310625 від 19.03.2002р., ЯДХ №310638 від 01.04.2002р., НАЄ №036275 від 12.09.2002р., ЯЕТ №135968 від 09.04.2003р., ЯЖТ №385790 від 08.09.2003р., ЯЗЧ №704827 від 25.03.2004р., ЯЗЧ №704833 від 05.04.2004р., ЯЗЧ №704826 від 15.04.2004р., ЯЗЧ №704848 від 17.04.2004р.,  ЯИВ №693472 від 20.09.2004р., ЯИУ  №571367 від 14.04.2005р.

Оплата отриманої продукції Відповідачем здійснена лише частково шляхом передачі сільськогосподарської продукції та перерахування коштів на загальну суму

49 745,25 грн, що підтверджується виписками з банку  від 02.02.2005р., від 06.05.2005р., від 14.07.2005р.

З урахуваням цього, заборгованість Відповідача за поставлену продукцію становить  272089,07 грн.

Згідно п. 4 Перехідних положень  Цивільного   кодексу  України цей кодекс застосовується  до  цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.  Щодо цивільних відносин,  які виникли  до  набрання  чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,  що  виникли  або  продовжують  існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони  мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається  вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини,  які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному   посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання зобов”язання боржником не встановлений або визначений моментом пред”явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов”язок у семиденний строк  від дня пред”явлення вимоги, якщо обов”язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем була направлена на адресу Відповідача письмова вимога №8 від 16.01.2007р. про сплату заборгованості (копія –в матер.справи), яка була отримана Відповідачем 19.01.2007р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (копія –в матер.справи). Однак вимога була залишена Відповідачем без реагування, і в установлений  строк він не виконав свого зобов”язання по сплаті заборгованості.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов”язання повинно виконуватися належним чином  відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб”єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов”язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов”язання –відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться (ст.193 Господарського кодексу).

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов”язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов”язання (неналежне виконання).

Одностороння відмова від зобов”язання або одностороння  зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Таким чином, на ідставі матеріалів справи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, понесені Позивачем,  з урахуванням ст.49 ГПК України, підлягають відшкодуванню за рахунок Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 193 ГК України, 525,526,610 ЦК України, 43,49,75, 81-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги  задовольнити.

2. Стягнути з  Державного підприємства дослідного господарства  “Вирішальне” Полтавського інституту агропромислового виробництва ім.М.І.Вавілова Української академії аграрних наук (37263, с.Вирішальне, Лохвицький район, Полтавської області, ідентифікаційний код 00729540, р/р 6712 в АППБ “Аваль”, МФО 331605) на користь  Полтавського інституту агропромислового виробництва ім.М.І.Вавілова Української академії аграрних наук ( 36029, м.Полтава, вул.Шведська,86, ідентифікаційний код 00729534, р/р 0382 в УДК в Полтавській області, МФО 831019)  272089,07 грн  заборгованості, 2720,89 грн витрат по оплаті державного мита, 118 грн витрат по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                                                 О.М.Тимощенко

З оригіналом згідно

Помічник судді                        А.П.Нечипоренко