ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2007 р.                                                            Справа № 49/04-07

вх. № 1346/3-49

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Череповський Є.В., дов. № 07/17 від 20.01.2007 року  відповідача - Карчевський Ю.М., дов. № 1-64 від 18.01.2007 року

розглянувши справу за позовом ДП "Газ-тепло" НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до  ЗАТ "Теплоелектроцентраль-3" м. Харків

про стягнення 1388886,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суд з позовною заявою, в який прохає суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість згідно договору комісії № 12/03-72/1 від 03.10.2003 року у розмірі 1388886,38 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не сплачує заборгованість у добровільному порядку.

Представник позивача в судовому засіданні 04.07.2007 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.07.2007 року проти позову заперечував, зазначив про погашення заборгованості в повному обсязі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, надав суду документи, витребувані ухвалою суду від 06.03.2007 року, які залучаються судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 04.07.2007 року оголошувалась перерва до 26.04.2007 року для виготовлення повного тексту рішення по справі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

03 жовтня 2003 року між ДП „Газ – тепло” (Комітент) та ЗАТ „Теплоелектроцентраль-3” (Комісіонер)  був укладений договір комісії № 12/03-72/1. Відповідно п. 2.1. договору позивач доручає, а відповідач зобов’язаний здійснювати діяльність по продажу обумовленої договором теплової енергії відповідно до умов договору в інтересах позивача та за його рахунок. Згідно п. 4.7. договору, відповідач зобов’язався забезпечити своєчасну оплату за спожиту теплову енергію по Угодам, укладеним на виконання договору. Пунктом 4.8. договору, відповідач взяв на себе поруку (делькредере) перед позивачем за виконання споживачами зобов’язань по Угодах.

Як свідчать матеріали справи, позивач свої зобов’язання виконав, на підставі вищезазначеного договору в період з листопада 2003 року по вересень 2004 року здійснив відпуск теплової енергії відповідачу в розмірі 280072,116 Гкал на загальну суму 19305494,60 грн., що підтверджується матеріалами справи, а саме актами приймання - передачі теплової енергії за цей період, підписаними обома сторонами, копії яких додані до матеріалів справи.

До матеріалів справи додані звіт комісіонера № 4 3/72/1 від 31.05.2005 року, підписаний обома сторонами та скріплений печатками підприємств, відповідно якого сума боргу комісіонера за продаж теплової енергії згідно п. 4.9. договору станом на 31.05.2005 року складає 1388886,38 грн.

Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від  дня  пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, 21.12.2006 року позивач направив на адресу відповідача вимогу № 54/10-563-5477 про сплату заборгованості у розмірі 1388886,38 грн. на виконання умов договору комісії № 12/03-72/1 від 03.10.2003 року.

Проте, як зазначає відповідач на теперішній час заборгованість погашена в повному обсязі шляхом проведення взаємозаліків.

Так, до матеріалів справи додане повідомлення № 4-1709 від 27.11.2006 року, відповідно якого відповідач вказує, що станом на 01.11.2006 року ДП „Газ-тепло” має заборгованість перед ЗАТ „Теплоелектроцентраль-3” за послуги з переробки давального газу згідно договору № 17/04-372/406 від 01.10.2004 року в сумі 78253,38 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 13042,23 грн., за комісійну винагороду згідно договору комісії № 12/04-374/408 від 01.10.2004 року в сумі 48134,99 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 8022,50 грн., за витрати по сплаті державного мита згідно рішення господарського суду м. Києва № 42/507 від 01.11.2005 року в сумі 23360,77 грн., за витрати на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу згідно рішення господарського суду м. Києва № 42/507 від 01.11.2005 року в сумі 108,10 грн., за витрати по сплаті державного мита згідно рішення господарського суду м. Києва № 44/619 від 16.02.2006 року в сумі 102,00 грн., за витрати на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу згідно рішення господарського суду м. Києва № 44/619 від 16.02.2006 року в сумі 118,10 грн., за послуги з переробки давального газу згідно договору № 17/04-373/407 від 01.10.2004 року, рішення господарського суду м. Києва № 44/619 від 16.02.2006 року в сумі 6545329,22 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 1090888,20 грн.; а ЗАТ „Теплоелектроцентраль-3” станом на 01.11.2006 року має заборгованість перед ДП „Газ-тепло” за теплову енергію згідно договору комісії № 12/03-72/1 від 03.10.2003 року в сумі 1388886,38 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 231481,06 грн. У зв’язку з чим, відповідач повідомляє про зменшення в порядку ст. 601 ЦК України заборгованості ДП „Газ – тепло” перед ЗАТ „Теплоелектроцентраль” на 1388886,38 грн. та зменшення заборгованості ЗАТ „Теплоелектроцентраль-3” перед ДП „Газ-тепло” за теплову енергію згідно договору комісії № 12/03-72/1 від 03.10.2003 року на суму 1388886,38 грн.

Позивач в своїх запереченнях вказує, що рішення господарського суду м. Києва № 44/619 від 16.02.2006 року та № 42/507 від 01.11.2005 року знаходяться на примусовому виконанні в Відділі примусового виконання рішень державної виконавчої служби м. Києва, а отже порядок їх виконання регулюється відповідними положеннями процесуального законодавства та Законом України „Про виконавче провадження”, який не містить приписів про можливість виконання судового рішення на стадії примусового виконання шляхом заліку зустрічних однорідних вимог. Тому, на думку позивача, вказані заліки не можуть бути проведеними.

Суд, не може прийняти таке твердження до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами, а також відповідно частини 2 цієї ж статті, у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. Відповідно ст. 601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Отже залік зустрічних однорідних вимог є односторонньою угодою, а тому її умови визначаються стороною, яка ініціює проведення взаємозаліку. Суд вважає визначені відповідачем в повідомлені грошові вимоги сторін однорідними, зрілими та такими які можуть бути предметом зарахування відповідно до ст. 601 ЦК України. Крім того, відповідно п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження” виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Припинення зобов’язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог – це одностороння угода, яка оформлюється заявою однієї із сторін. Тому, якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, спір повинен вирішуватись по суті з урахуванням всіх матеріалів та обставин справи. Позивачем не наданого жодного доказу в підтвердження того, що він заперечував проти припинення взаємних зобов’язань відповідним зарахуванням та звертався до суду щодо вирішення цього спору.

Таким чином, господарське зобов'язання відповідача в розмірі 1388886,38 грн. яке виникло з договору комісії № 12/03-72/1 від 03.10.2003 р. суд вважає припиненим зарахуванням зустрічних однорідних вимог відповідно до заяви відповідача № 4-1709 від 27.11.2006 року, а тому дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України; -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя