ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2007 р.
№ 49/110-06

Вищий господарський  суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги
Комунального підприємства
“Кіровоградводоканал”

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 11.04.2007 року

у справі господарського суду
Харківської області

за позовом
Комунального підприємства “Кіровоградводоканал”

до
Відкритого акціонерного товариства “Мегабанк”

про
розірвання договору,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
не з”явився,

- відповідача:
Старжинська О.С.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2006 року КП “Кіровоградводоканал” звернулось до господарського суду з позовом до ВАТ “Мегабанк” про розірвання договору № 79-5/4 про здійснення операцій з акумулювання, обліку, опрацювання і перерахування платежів за водопостачання та водовідведення, укладеного між ВАТ “Мегабанк” та КП “Кіровоградводоканал” 18.12.2002 року та договору № 42/4 про використання системи “Кліент-Банк”, укладеного між ВАТ “Мегабанк” та КП “Кіровоградводоканал” 08.04.2003 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.12.2006 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.04.2007 року рішення місцевого господарського суду від 05.12.2006 року залишено без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями КП “Кіровоградводоканал” подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.04.2007 року та рішення господарського суду Харківської області від 05.12.2006 року скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Доповідач: Черкащенко М.М.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових рішень.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 18.12.2002 року між ВАТ “Мегабанк” (Обласний розрахунковий центр) та КП “Кіровоградводоканал” (Клієнт) було укладено договір № 79-5/4, відповідно до якого  Обласний розрахунковий центр здійснює операції з акумулювання, обліку, опрацювання і перерахування Клієнту платежів за водопостачання та водовідведення, які поступили в Обласний розрахунковий центр від пунктів прийому платежів за послуги.

Згідно п.2.1.7 договору, відповідач зобов’язується суму коштів, прийнятих від населення за водопостачання і водовідведення, перераховувати на рахунок позивача не пізніше 3 операційних банківських днів, виключаючи день (дату) прийому готівки у пунктах прийому платежів.

Відповідно до п. 3.1.2 договору, Обласний розрахунковий центр згідно до технології роботи Обласного розрахункового центру виконує розподілення коштів з транзитного рахунку Обласного розрахункового центру на рахунок Клієнта. Одночасно формується реєстр з розшифровкою перерахованих коштів по кожному платнику. Реєстр у електронному вигляді з електронним підписом (у випадку відсутності у Клієнта технічної можливості - у паперовому вигляді з печаткою і підписом відповідальної особи) надається Клієнту. Відповідним чином коригуються дані на особистих рахунках платників.

ВАТ “Мегабанк” (банк) та КП “Кіровоградводоканал” (клієнт) 08.04.2003 року уклали договір № 42/4 про використання системи “Клієнт-Банк”, відповідно до якого відповідач надає позивачу послуги з автоматизації підготовки та оформлення електронних розрахункових документів, ідентифікації їх за допомогою ЕПЦ та передачі відповідачеві за допомогою системи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що до закінчення дії договору № 79-5/4 та №42/4 позивач 26.04.2006 року надіслав відповідачу угоди про розірвання цих договорів, у зв’язку з тим, що відповідач не реагує на повідомлення позивача про зміни у господарській діяльності КП “Кіровоградводоканал” та зміни рахунків чим порушує умови укладених договорів, ч.2 ст. 35 Закону України “Про банки та банківську діяльність” та положення Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, яка завт. постановою Правління НБУ 29.03.2001 року № 135.

Відповідач на назначену пропозицію позивача розірвати договори за згодою сторін відповіді не надав.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

За таких обставин, судами попередніх інстанцій правомірно було відмовлено у задоволенні позову про розірвання договорів через відсутність істотних порушень відповідачем умов зазначених договорів, оскільки посилання позивача на порушення відповідачем умов договору, зокрема на те, що відповідач не реагував на зміну рахунків та перераховував кошти, які надходили до Обласного розрахункового центру на рахунок позивача                   № 2703, який був арештований на підставі ДВС у Кіровському районі м. Кіровограда від 09.02.2006 року, що позбавило позивача можливості розпоряджатись коштами, розміщені на цьому рахунку не є істотними порушеннями в розумінні ст. ст. 651, 652 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, оскаржувана постанова Харківського апеляційного господарського суду від 11.04.2007 року є законною та обґрунтованою, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.04.2007 року у справі № 49/110-06 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                   Н. Кочерова

Судді                                                                                            В. Рибак

М. Черкащенко