СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

11.09.2007

Справа №2-7/11015-2007

За позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (НОМЕР_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2)

До відповідачів: 1) Ялтинської
міської ради (98600, м. Ялта, пл. Радянська, 1); 2) Виконавчого комітету
Ялтинської міської ради (98600, м. Ялта, пл. Радянська, 1)

Про визнання права власності.

Суддя І. І. Дворний

представники:

Від позивача - ОСОБА_2, предст.,
дов. НОМЕР_3 від 05.06.2007 р.

Від відповідача  - Низамутдінов М. В., предст., дов.
№02.9-2/22 від 16.01.2006 р.

Суть справи: Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1  звернулася до
Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до Ялтинської
міської ради, в якій просить визнати за позивачем право власності на торговий
павільйон продовольчих товарів загальною площею 29 кв. м. по АДРЕСА_2, в районі
будинку НОМЕР_4 в м. Ялті.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
СПД ОСОБА_1 займає та використовує спірне майно у власній господарській
діяльності на підставі договору оренди від 19.07.2006 р., укладеному з СПД
ОСОБА_2 Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_2 єдиним наслідником є ОСОБА_1,
про що свідчить свідоцтво про право на спадщину. Проте, оскільки спірне майно
не є об'єктом нерухомого майна, воно не було зазначено у свідоцтві, через що
позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності.

У судовому засіданні представником
відповідача надано суду клопотання про заміну неналежного відповідача -
Ялтинську міську раду, на виконавчий комітет Ялтинської міської ради. Крім
того, відповідач просить залучити Ялтинську міську раду до участі у справі в
якості третьої особи. Вказане клопотання було розглянуто судом та частково
задоволено - суд залучив до участі у справі в якості іншого відповідача
Виконавчий комітет Ялтинської міської ради, про що винесено відповідну ухвалу.

Відповідач відзив на позов не надав,
через що суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами
у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався у порядку
ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

19.07.2006 р. між Суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1(орендар) та Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_2 (Орендодавець) був укладений договір оренди нерухомого
майна, згідно з п. 1 якого Орендодавець здає, а Орендар приймає в орендне
користування тимчасовий об'єкт торгівлі (площею 20,5 кв. м.) по АДРЕСА_2,
напроти будинку НОМЕР_4. Орендоване приміщення береться під організацію відділу
продовольчих товарів.

Відповідно до п. 6 цей Договір
укладений строком до 19 липня 2012 року.

Орендоване майно належало на праві
власності СПД ОСОБА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу нежилого
приміщення (а. с. 7) та паспортом торгового павільйону НОМЕР_5 (а. с. 21).

З матеріалів справи вбачається, що
після смерті ОСОБА_2 все майно спадкодавця перейшло до її дочки - ОСОБА_1. Так,
згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом (а. с. 9), спадкове майно
складається з квартири НОМЕР_6 по АДРЕСА_3, загальною площею 27,0 кв. м. Отже,
нежитлові приміщення - тимчасовий об'єкт торгівлі (площею 20,5 кв. м.) по
АДРЕСА_2, напроти будинку НОМЕР_4, в м. Ялті не увійшов до складу спадщини.

Проте, з цього приводу суд вважає
за необхідне зазначити наступне.

Спадкування - це система
правовідносин, в межах яких здійснюється перехід, в тому числі належне
оформлення, прав та обов'язків.

Ст. 1218 Цивільного кодексу України
передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його
смерті.

Отже, законодавчо визначено, що до
складу спадщини відносяться усі права та обов'язки, які на момент відкриття
спадщини належали спадкодавцеві і не припинилися внаслідок його смерті,
незалежно від їх галузевої належності.

Перелік прав та обов'язків, що не
входять до складу спадщину, визначений в ст. 1219 Цивільного кодексу України та
складається з:

1) особистих немайнових прав;

2) прав на участь у товариствах та
право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх
установчими документами;

3) прав на відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

4) прав на аліменти, пенсію,
допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) прав та обов'язків особи як
кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Суд зазначає, що вказаний перелік є
вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, приймаючи до уваги те,
що спірне майно - тимчасовий об'єкт торгівлі (площею 20,5 кв. м.) по АДРЕСА_2,
напроти будинку НОМЕР_4, в м. Ялті, належав на праві власності ОСОБА_2, яким
спадкоємцем якої є позивач, суд вважає, що вищевказані нежитлові приміщення
повинні були увійти до складу спадщини та, відповідно, передані у власність
позивача.

Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до положень п. 1 ч. 2
ст. 16 Цивільного кодексу України, п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України,
ст.1 Господарського процесуального кодексу України захист  порушеного права може здійснюватися судом, у
тому числі й шляхом визнання цих прав.

Відповідно до ст. 328 Цивільного
кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності
не встановлена судом. Отже вказана стаття закріплює презумпцію правомірності
набуття права власності. Незаконність набуття права власності має бути
встановлена рішенням суду. До набрання рішенням суду законної сили право
власності вважається набутим правомірно.

Відповідно ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона має довести суду ті обставини, на які вона посилається як на
обґрунтування своїх вимог або заперечень способом, який встановлений законом
для доведення такого роду фактів.

Суду не надано на час розгляду справи
суду доказів з неправомірності володіння позивачем спірним майном, через що суд
вважає, що позовні вимоги Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 є
обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 82-84  ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати за Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1(НОМЕР_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право
власності на торговий павільйон продовольчих товарів загальною площею 29 кв.
м., що розташований по АДРЕСА_2, в районі будинку НОМЕР_4 в м. Ялті.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний
І.І.