ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"14" вересня 2007 р.
Справа №  2/238

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Деревінської Л.В.

розглянув матеріали справи N 2/238  за позовом

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод "Полімерконтейнер", м. Харків

до відповідача: приватного підприємства "Кривбас Цемент Груп", м.Кіровоград

про стягнення 126546,85 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Сиротенко С.Є. , довіреність № б/н  від 08.12.04 / в судовому засіданні 10.09.2007р. /

від позивача - Бусуйок К.М. , довіреність № б/н  від 05.06.06 / в судовому засіданні 10.09.2007р./;

від відповідача - Депутатов В.В. , довіреність № 09/08-07  від 13.08.07 ;

Подано позов, з врахуванням заяви від  7.09.2007р. про збільшення позовних вимог,  про стягнення 126546 грн.85 коп., з яких 112719 грн.20 коп. боргу за неоплачений товар, одержаний згідно накладних від 19. та 24.04.2007р., 4142 грн. 64 коп. пені за несвоєчасну оплату товару, 3156 грн. 14 коп. збитків від інфляції та 753 грн. 94 коп.  3% річних з простроченої суми. Договір N 16/2007 від 12.04.2007р. вважає укладеним лише в частині умов забезпечення виконання зобов’язання. В іншій частині  зазначена письмова форма договору не містить істотних умов,які вимагаються законодавством по договору поставки/ ст.ст. 180, 181 ГК України, ст. 638 ЦК України/.

Відповідач заперечив позовні вимоги повністю мотивуючи тим, що між сторонами укладено договір поставки від 12.04.2007р., відповідно до умов якого та згідно з комерційною заявкою від 13.04.2007р. позивач повинен був до 1.05.2007р. поставити 40 тон плівки поліетиленової в асортименті. Договір та комерційна заявка підписані повноважними представниками сторін, скріплені печатками підприємств і є чинним. В порушення умов договору позивачем  до зазначеного строку поставку товару в повному обсязі не здійснено. Прохання відповідача про здійснення допоставки товару згідно комерційної заявки, викладене в претензії № 69/05-07 від 21.05.2007р., позивач проігнорував, чим сам порушив умови договору, тому відповідач був змушений застосувати заходи щодо захисту власних господарських інтересів, тобто припинити виконання своїх зобов'язань до повного виконання своїх зобов'язань позивачем.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін після оголоеної в засіданні суду 10. 09 перерви до 14.09.2007р., господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами, їх повноважними представниками,  підписано договір поставки товару № 16/2007 від 12.04.2007р. та комерційну заявку № 31/04-07 від 13.04.2007р.

Згідно п.п.1.1-1.2 договору продавець зобов’язується поставити та передати у власність покупця товар – плівку поліетиленову відповідно до заявки покупця.

В комерційній заявці від 13.04.2007р. з посиланням на договір поставки відповідач просив позивача поставити до 1.05.2007р. плівку поліетиленову в асортименті : полотно 500х60/ 80/ в кількості 15 тон, полотно 550х60/80/ в кількості 15 тон, полотно 600х60 /80/в кількості 10 тон. Всього 40 тон плівки.

Відповідно до пункту 2 договору поставка товару, погодженого попередньо, здійснюється транспортом продавця по ціні і в кількості, зазначених в рахунку-фактурі.

В пунктах 4.1 та 4.2.договору передбачено, що розрахунки за поставлену продукцію  здійснюються на суму, яка зазначена в рахунку продавця на протязі 10 банківських днів з моменту поставки товару.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору передано відповідачеві згідно накладних № 190415 від 19.04.2007р., 240417 від 24.04.2007р. та на підставі довіреності на представника відповідача  ЯНЛ № 162513 від 19.04.2007р. 10,247 тони плівки на суму 112719 грн. 20 коп.

21.05.2007р. відповідач звернувся до позивача з вимогою допоставити товар у відповідності до умов договору від 12.04.2007р. та комерційної заявки від 13.04.2007р.

За твердженнями позивача, відповідач свої зобов'язання за договором по оплаті 112719 грн. 20 коп.  за отриманий товар в кількості 10,247 тони  не виконав, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу,  інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв  ділового обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

На підставі статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця.

Згідно частини 2 вказаної статті до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно  (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 ЦК України передбачено, що умова щодо кількості товару може  бути погоджена  шляхом встановлення в договорі  купівлі-продажу  порядку визначення цієї кількості.

В даному випадку погодження кількості товару по договору сторонами погоджено шляхом  відповідної заявки покупця, якою є комерційна заявка від 13.04.2007р.

За вказаиих обставин суд приходить до висновку про укладенність договору поставки N 16/2007 від 12.04.2007р.,, на умовах, викладених в його пунктах та комерційній заявці від 13.04.2007р. Тим  більше, що в видаткових накладних позивача та довіреності відповідача, як на підставу видачі та одержання товару сторони посилалися на договір N 16/2007 від 12.04.2007р.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що  покупець  зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих  документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи умови договору, викладені в п.п.1.2., 2.1., 4.1, 4.2 договору, комерційної заявки від 13.04.2007р., вимогу відповідача від 21.05.2007р. про допоставку товару в обумовленій кількості, відсутність повідомлення позивача відповідачеві про обставини, що перешкоджають виконати зобов"язання по договору, суд приходить до висновку про те, що у відповідача перед позивачем, на момент пред’явлення позову до суду,  не виникло зобов’язання по оплаті 112719 грн.20 коп. вартості одержаних 10,247 тони плівки.

За вказаних обставин позовні вимоги про стягнення 112719 грн.20 коп. є  необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення  боржником зобов’язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який построчив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора, зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи відсутність порушення відповідачем зобов’язання перед позивачем по оплаті 112719 грн.20 коп. відсутні також і підстави для нарахування та стягнення з відповідача 7107 грн. 31 коп.  пені, нарахованої за період з 20.04. по 10.08.2007р., 5410 грн. 52 коп. збитків від інфляції,, нарахованих за період з травня по серпень 2007р. включно, 1309 грн. 82 коп. - 3% річних за період з 20.04. по 10.08.2007р. За вказаних обставин, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Твердження позивача  стосовно того, що договір N 16/2007 від 12.04.2007р. є  укладеним лише в частині умов забезпечення виконання зобов’язання, а в іншій частині  зазначена письмова форма договору не містить істотних умов, які вимагаються законодавством по договору поставки/ ст.ст. 180, 181 ГК України, ст. 638 ЦК України/ і тому такий договір в цій частині є неукладеним,  спростовується матеріалами справи та вимогами законодавства, наведеними вище.

Згідно ст. 49 ГПК України державне мито та витрати по оплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача в повному розмірі.

Відповідно до вимог ст. 47 ГПК України позивачеві повернути із державного бюджету надлишково сплачене державне мито в сумі 90 грн. 07 коп, згідно квитанції від 7.09.2007р., яка залишається у справі.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 655, 669,  692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 47, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повернути товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод "Полімерконтейнер", вул. Першої Майовки, 31, м. Харків ( код 31798300, п/р 2563 в філії Першого Українського Міжнародного банку в м. Харкові, МФО 350385) із державного бюджету (р/р 0002 в УДК у Кіровоградській області, МФО 823016, код 24145329) державне мито в сумі 90,07 грн., надлишково сплаченого квитанцією №09162199 від 07.09.2007р., яка  залишається в матеріалах справи.

Довідку видати.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку.

Суддя                          Л.В. Деревінська