ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

06 серпня 2007 р.                                                                                        Справа  № 16/202

За позовом
Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Ужгород

до відповідача
ВАТ „Ужгородська взуттєва фабрика”, м. Ужгород

про
стягнення адміністративно-господарських санкцій у сумі 8973,00 грн. та пені в сумі 194,00 грн.

Суддя  О.В. Васьковський

Представники:

Від позивача
Шибаєв А.М. (дов. від 10.01.07)

Від відповідача
Чорняк Н.І. (дов. від 09.07.07 №453)

СУТЬ СПОРУ: про стягнення адміністративно-господарських санкцій у сумі 8973,00 грн. та пені в сумі 194,00 грн.

Позивач просить позов задоволити, мотивуючи тим, що відповідач всупереч вимогам ст.ст. 19, 20 Закону України  „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” не виконав встановлений на 2006 рік норматив створення робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів та не сплатив позивачеві у зв’язку з цим штрафні санкції в розмірі одної середньорічної заробітної плати на підприємстві відповідача за одне нестворене робоче місце для працевлаштування інваліда.

Відповідач заперечує проти позову, а свої заперечення мотивує тим, що відповідачем виконано всі вимоги та вжито всі встановлені Законом заходи, спрямовані на працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу.

Відповідно до ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 06.08.07 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони повідомлено, що повний текст постанови буде виготовлено 13.08.07.

Заслухавши пояснення представників, розглянувши матеріали справи та додатково подані докази, суд встановив:

Відповідно до ст. 19 Закону України  „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” для  підприємств,  установ, організацій, у тому числі  підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив  робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової  чисельності   штатних працівників  облікового  складу  за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

З даними звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік вбачається, що кількість інвалідів –штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” становить 12 чоловік, оскільки за даними середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві відповідача становить 305 особи. Проте на підприємстві протягом 2006 року працювало 11 інваліди, як вказано в рядку 02 звіту.

Відповідачем доведено поданими суду матеріалами, зокрема, листами керівнику фонду соціального захисту інвалідів від 26.09.06, від 23.10.06, від 20.11.06, від 12.12.06 з проханням направити інвалідів бажаючих працювати складальниками верху взуття, так щомісячно подається заявка на 6 інвалідів в міський цент зайнятості, а бажаючих працювати не виявилося та  звітами про наявність вакансій форми № 3-ПН станом на 31.01.06, 28.02.06, 31.03.06, 30.04.06, 31.05.06, 30.06.06, 31.07.06, 31.08.06, 30.09.06, 31.10.06, 31.11.06, 31.12.06, що ним вживалися залежні від нього заходи для працевлаштування інвалідів у кількості, що відповідає встановленому Законом нормативу, тобто створено робоче місце для працевлаштування інваліда, про що на протязі звітного періоду було поінформовано у встановленому порядку Ужгородський міський центр зайнятості, тобто орган уповноважений безпосередньо здійснювати працевлаштування інвалідів.

За наведених обставин, відсутні підстави для покладення відповідальності на ВАТ „Ужгородська взуттєва фабрика” за не працевлаштування інваліда згідно встановленого нормативу, а тому в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст. 71, ст. ст. 86, 158-163, ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

у позові відмовити повністю.

Постанова набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складання в повному обсязі відповідно до ст. ст. 160, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя                                                                                                  О.В. Васьковський