ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"21" травня 2007 р.                                                                              Справа № 19/143-07

Розглянувши матеріали справи за позовом Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 11 Київської обласної філії, м. Богуслав

до Богуславського РВ ГУ МВС України в Київській області, м. Богуслав

про стягнення 74284,75 грн.,

суддя Т.П. Карпечкін

від позивача –     Чайка О.В. (дов. б/н від 02.01.2007 року);

від відповідача – Тимошенко С.В. (дов. № 2405 від 18.05.2007 року);

обставини справи:

Відкрите акціонерне товариство “Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 11 Київської обласної філії звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Богуславського РВ ГУ МВС України в Київській області, м. Богуслав                                                                                                                 про стягнення 74284,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору № 78 про надання послуг електрозв’язку укладеного між сторонами 10.07.2000 року, а саме, відповідач не сплачує кошти за надані послуги своєчасно та в повному обсязі в результаті чого за ним утворилась заборгованість в сумі 74284,75 грн. Додатково позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання зобов’язання пеню в розмірі 1294,83 грн., інфляційні в сумі 3413,13 грн. та 3 % річних в розмірі             1103,35 грн.

21.05.2007 року представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач зазначає, що зменшив позовні вимоги в частині стягнення основного боргу та заявив до стягнення  65873,44 грн. Позовні вимоги в частині стягнення інфляційні в сумі 3413,13 грн. та 3 % річних в розмірі  1103,35 грн. залишились не змінними.

Представник відповідача в усних та письмових поясненнях викладених в відзиві на позовну заяву № 2404 від 18.05.2007 року проти позову заперечує. Заперечення обґрунтовані неможливістю погасити борг в повному обсязі за рахунок власних коштів, а в кошторисі доходів і видатків на 2005-2006 роки на послуги зв’язку передбачені кошти, які можуть задовольнити потреби позивача лише на 25 %.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку щодо правомірності задоволення заявлених позовних вимог.

Між позивачем (за договором –підприємство) та відповідачем (за договором –споживач) 10.07.2000 року було укладено договір № 78 про надання послуг електрозв’язку (далі –договір). Згідно п. п. 1.1., 3.2.8, 4.1, 4.5 договору, підприємство зв’язку зобов’язано надавати послуги електрозв’язку, перераховані в додатку 1 і безоплатні послуги, перераховані в додатку 2; споживач зобов’язаний своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови, подані в кредит телеграми та інші послуги, надані по телефону; послуги, які надаються підприємством зв’язку, оплачуються за тарифами, затвердженими згідно з чинним законодавством; розрахунки за фактично отримані в кредит послуги електрозв’язку за кожний попередній місяць проводяться споживачем протягом десяти днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Позивач нараховував кошти за надані послуги відповідачу на підставі наказу № 120 від 07.02.2002 року “Державного комітету зв’язку інформації України”, в матеріалах справи наявні рахунки за телекомунікаційні послуги та розшифровки за міжміські переговори.

Відповідач неналежно виконував зобов’язання за договором та не сплачував своєчасно і в повному обсязі кошти за отримані послуги електрозв’язку в результаті чого за ним утворилась заборгованість за період з 01.01.2003 року по 01.09.2006 року в розмірі           68473,44 грн.

Позивач нарахував відповідачу за прострочення виконання зобов’язання пеню, за період з листопада 2005 року по квітень 2006 року, в розмірі 2138,06 грн., за період з січня 2003 року по жовтень 2006 року –інфляційні, в сумі 3413,13 грн. та 3 % річних в розмірі 1103,35 грн.

В матеріалах справи наявний акт звіряння розрахунків підписаний сторонами, відповідно до якого, відповідач визнає свій борг, за послуги електрозв’язку згідно договору № 78 від  10.07.2000  року,  станом  на  01.10.2006  року,  в  сумі 74284,75 грн., з яких 68473,44  грн.  складають  основну  суму  заборгованості,   3413,13 грн.  – інфляційних  та     3 % річних в розмірі 1103,35 грн.

Представник позивача зменшив позовні вимоги в частині стягнення основного боргу та заявив до стягнення 65873,44 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Судом оглянуті оригінали документів залучених до матеріалів справи.

При вирішенні спору судом враховано, що відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо  договором  передбачено  надання  послуг  за   плату, замовник  зобов'язаний  оплатити надану йому послугу в розмірі,  у строки та в порядку, що встановлені договором.

На підставі п. 51 “Правил користування місцевим телефонним зв’язком”, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.1997 року за № 385 та п. 3.2.8 договору, абонент зобов’язаний своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови, подані в кредит телеграми та інші послуги, надані по телефону, згідно тарифів, затверджених наказом № 120 від 07.02.2002 року “Про затвердження граничних тарифів на основі послуг зв’язку” Державного комітету зв’язку інформації України.

Позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 65873,44 грн. підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, отже підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних в сумі 3413,13 грн. та 3 % річних в сумі 1103,35 грн. підлягають задоволенню.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу  (ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Посилання відповідача на те, що у нього немає можливості погасити борг в повному обсязі за рахунок власних коштів, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, судом не приймаються до уваги, як необґрунтовані та не підтвердженні належними доказами.

Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, –

ВИРІШИВ:

1.   Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Богуславського Районного Відділу ГУ МВС України в Київській області (09700, Київська область, м. Богуслав, вул. Франка, 22, код 08673052, р/р 1554 в ГУДК Київської області, МФО 821018) на користь Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 11 Київської обласної філії (01030,                м. Київ, б-р. Тараса Шевченка, 18, код 21560766) –65873 (шістдесят п’ять тисяч вісімсот сімдесят  три)  грн. 44 коп. основного боргу, 3413 (тридцять чотири тисячі тринадцять) грн. 13 коп. інфляційних, 1103 (одну тисячу сто три) грн. 35 коп. 3 % річних та судові витрати: 703 (сімсот три) грн. 89 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя