ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.05.07 р.                                                                               Справа № 36/44

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Будко Н.В.

при секретарі судового засідання Мамоновой Н.В.

розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Шахтарськтранс” м.Сніжне

до відповідача Державного підприємства „Торезантрацит” м.Торез”

про стягнення 308 233,06грн.

за участю:

представників сторін:

від позивача:  Нежигай І.О. по дов. від 10.04.07р.

від відповідача: Безхлєбна О.В. по дов. №1-102 від 22.01.07р.;

З 14.05.07р. по 25.05.07р. у судовому

засіданні згідно ст. 77

Господарського процесуального

кодексу України оголошувалась

перерва.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Шахтарськтранс” м.Сніжне, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства „Торезантрацит” м.Торез, про стягнення заборгованості в сумі 308 233,06грн., яка складається з основного боргу в сумі 295 600грн., пені в сумі 1 895грн. 08коп., 3% річних в сумі 10 738грн. 78коп.

У ході розгляду спору позивач письмовою заявою б/н від 25.05.07р. згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України уточнив позовні вимоги у зв’язку з допущеною опискою  та просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 308 233,06грн., яка складається з основного боргу в сумі 295 600грн., пені за період з 23.01.07р. по 10.04.07р. в сумі 10 738грн. 78коп., 3% річних за період з 23.01.07р. по 10.04.07р. в сумі 1 895грн. 08коп.

В обґрунтування вимог посилається на договір №17 від 12.10.05р., додаткові угоду №1 до нього, видаткові накладні, довіреності, рахунок-фактури, угоду №2905/2006-1 від 29.05.06р., акт приймання-передачі від 29.05.06р., листи б/н від 29.05.06р., акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.06.06р., угоду №1-2912/2006 від 29.12.06р., акт приймання-передачі від 29.12.06р., лист б/н від 29.12.06р., письмову вимогу №15/02-11 від 06.02.07р.

Відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки п.6.2 договору №17 від 12.10.05р. передбачено, що жодна з  сторін не має права передавати свої права за цим договором третій стороні без письмової згоди на це іншої сторони, а такої згоди відповідач не давав,  представив докази направлення позивачу листа №4-04/01-264, в якому повідомив про те, що угоду про уступку права вимоги №2905/2006-1 від 29.05.06р. до обліку не приймає, так як вона не відповідає діючому законодавству. Крім того, відповідач посилається на те, що відповідно до ст. 517 Цивільного кодексу України боржник має право не виконувати свого зобов’язання новому кредитору до надання йому доказів переходу до нового кредитора прав у зобов’язанні, однак позивачем на адресу боржника такі докази представлені не були.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази судом ВСТАНОВЛЕНО:

12.10.05р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Инфра Донецк” та відповідач, Державне підприємство „Торезантрацит”, уклали  договір купівлі-продажу №17.

За умовами даного договору Товариство з обмеженою відповідальністю „Инфра Донецк” зобов’язалося поставити, а відповідач прийняти та оплатити на визначених у договорі умовах продукцію.

Пунктом 8.2 договору сторони визначили строк його дії – до 31.12.05р., який був продовжений до 31.12.06р., згідно укладеної сторонами додатковій угоді №1 до договору №17 від 12.10.05р.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю „Инфра Донецк” передало відповідачу породоповантажувальну машину 1 ППН-5 на суму 550 000грн. та електровоз АМ 8Д на суму 235 000грн., а всього на суму 785 000грн.

Відповідачем означений товар було прийнято, що підтверджено видатковими накладними №641 від 21.10.05р., №539 від 18.01.06р. а також довіреностями відповідача на отримання товарно-матеріальних цінностей ЯЛБ №864571 від 21.10.05р. та ЯЛК №295052 від 18.01.06р.

Згідно п.2.1 договору відповідач зобов’язався оплатити отриманий товар протягом 10 днів з моменту його отримання та переходу права власності на нього згідно п.2.2 договору.

Для оплати переданої продукції Товариство з обмеженою відповідальністю „Инфра Донецк” виставило відповідачу рахунок-фактури №641 від 21.10.05р. та №539 від 18.01.06р. на загальну суму 785 000грн.

Однак взяті на себе по договору №17 від 12.10.05р. зобов’язання відповідач належним чином не виконав, отриманий товар оплатив частково в сумі 489 400грн.

Залишок боргу в сумі 295 600грн. відповідачем залишився неоплаченим.

29.05.06р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Инфра Донецк” та Товариство з обмеженою відповідальністю „Виват-Пром” уклали угоду про уступку права вимоги №2905/2006-1.

Пунктом 1 означеної угоди передбачено, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Инфра Донецк” передає, та Товариство з обмеженою відповідальністю „Виват-Пром” приймає право вимоги по договору купівлі-продажу №17 від 12.10.05р., укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю „Инфра Донецк” та відповідачем по справі.

Згідно п.2 угоди Товариство з обмеженою відповідальністю „Виват-Пром” отримує право вимагати від відповідача належного виконання наступних зобов’язань: по договору купівлі-продажу №17 від 12.10.05р. в сумі 295 600грн.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю „Виват-Пром” зобов’язався у 15-денний строк з моменту підписання даної угоди повідомити відповідача про уступку права вимоги (п.3 угоди).

Відповідно до акту приймання-передачі від 29.05.06р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Инфра Донецк” передало Товариству з обмеженою відповідальністю „Виват-Пром”  документи згідно угоди про уступку права вимоги №2905/2006-1 від 29.05.06р.

Листом б/н від 29.05.06р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Инфра Донецк” повідомило відповідача про уступку права вимоги по договору №17 від 12.10.05р. Товариству з обмеженою відповідальністю „Виват-Пром”.

На підставі угоди про уступку права вимоги №2905/2006-1 від 29.05.06р.,  відповідач підписав з новим кредитором – Товариством з обмеженою відповідальністю „Виват-Пром” акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.06.06р. на суму 295 600грн.

Підписуючи вищевказаний акт звірки з новим кредитором відповідач фактично надав свою згоду на цесію, яка відбулася, і не висунув з цього приводу будь-яких заперечень.

29.12.06р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Виват-Пром” – цедент, і Товариство з обмеженою відповідальністю „Шахтарськтранс” – цесінарій та  позивач за цією справою, уклали угоду №1-2912/2006, згідно якої цедент  передає, а цесіонарій приймає право вимоги по договору купівлі-продажу товару №17 від 12.10.05р., укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю „Инфра Донецк” та відповідачем, а також угоді про уступку права вимоги №2905/2006-1 від 29.05.06р., укладеній між Товариством з обмеженою відповідальністю „Инфра Донецк” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Виват-Пром”.

Відповідно до п.2 означеної угоди позивач отримує право вимагати від відповідача належного виконання наступних зобов’язань:           по договору купівлі-продажу товару №17 від 12.10.05р., укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю „Инфра Донецк” та відповідачем, а також угоді про уступку права вимоги №2905/2006-1 від 29.05.06р., укладеній між Товариством з обмеженою відповідальністю „Инфра Донецк” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Виват-Пром” в сумі 295 600грн.

Крім того, пунктами  3, 5  угоди передбачено, що цедент  зобов’язаний у 20-денний строк з моменту підписання угоди повідомити відповідача про уступку права вимоги, яка відбулася, а також протягом 5 днів передати позивачу всю інформацію та документацію, з яких випливають права вимоги.

На виконання умов п.п.3,5 угоди №1-2912/2006 від 29.12.06р. цедент передав позивачу всю документацію, з якої випливають права вимоги, що підтверджено актом приймання-передачі від 29.12.06р., а також листом б/н від 29.12.06р. повідомив відповідача про уступку права вимоги по договору №17 від 12.10.05р. позивачу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України  кредитор у зобов’язанні може бути замінений, зокрема, у разі передачі ним своїх прав іншій особі за правовими діями (цесія).

Стаття 509  ЦК  України   визначає   поняття зобов'язання  як правовідношення,  в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої  сторони  (кредитора)  певну дію  (передати  майно,  виконати роботу,  сплатити гроші тощо),  а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що кредитор у   зобов'язанні   може  бути  замінений  іншою  особою  внаслідок передання ним своїх прав іншій особі,  якщо цей кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, тобто відступлення права вимоги є можливим за умови її дійсності.

Дослідивши укладені угоди про уступку права вимоги №2905/2006-1 від 29.05.06р. та №1-2912/2006 від 29.12.06р.  суд вважає, що вони не суперечать діючому законодавству і повністю відповідають вимогам ст. 204 Цивільного кодексу України.

Уступка права вимоги є двосторонньою угодою і згоди боржника на здійснення цесії не вимагається, оскільки діє презумпція, за якою в будь-якому випадку зобов’язання повинно бути виконане. Тому вказання кредитора на необхідність виконання зобов’язання іншій особі є для боржника обов’язковою.

Стаття 514 Цивільного кодексу України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов’язанні в обсязі і на умовах, які існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що позивачу передано право вимагати заборгованість по договору №17 від 12.10.05р. в сумі 295 600грн., він направив відповідачу письмову вимогу №15/02-11 від 06.02.07р. про сплату боргу  в сумі 295 600грн., до якої додав документи, які підтверджують перехід до позивача прав у зобов’язанні, а саме: договір №17 від 12.10.05р., рахунок-фактуру №641 від 21.10.05р. , довіреність №864571 від 21.10.05р., угоду про уступку права вимоги №2905/2006-1 від 29.05.06р., акт приймання-передачі документів від 29.05.06р., повідомлення б/н від 29.12.06р. про уступку права вимоги, яка відбулася, акт звірки взаєморозрахунків за травень 2006р.

Однак до теперішнього часу вказана заборгованість відповідачем залишилась не оплаченою.

Доказів оплати залишку боргу в сумі 295 600грн. відповідач суду не представив, у зв’язку з чим суд робить висновок, що зобов’язання відповідача перед позивачем на момент прийняття рішення суду залишилось невиконаним, що є порушенням вимог статей  525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи, договором №17 від 12.10.05р., додатковою угодою №1 до нього, видатковими накладними, довіреністю, рахунок-фактурами, угодою №2905/2006-1 від 29.05.06р., актом приймання-передачі від 29.05.06р., листом б/н від 29.05.06р., актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.06.06р., угодою №1-2912/2006 від 29.12.06р., актом приймання-передачі від 29.12.06р., листом б/н від 29.12.06р., письмовою вимогою №15/02-11 від 06.02.07р., суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 295 600грн. обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України прострочення відповідачем грошового зобов’язання також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, відповідно до якого 3% річних складають 1 895,08грн., з огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 10 738,78грн., яка нарахована за період з 23.01.07р. по 10.04.07р.

Вказані вимоги позивача суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Стаття 1 ЗУ „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” №543/96ВР від 22.11.96р. передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Однак договором №17 від 12.10.05р. сторони не передбачили відповідальність відповідача у разі порушення грошових зобов’язань у вигляді пені та не встановили її розмір, у зв’язку з чим у вимогах в частині стягнення пені суд позивачу відмовляє.

Доводи відповідача, відносно того, що він не надав своєї згоди на передачу прав кредитора позивачу, суд вважає безпідставними, оскільки після отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю „Инфра-Донецк”  повідомлення б/н від 29.05.06р. про уступку права вимоги по договору №17 від 12.10.05р. на суму 295 600грн. Товариству з обмеженою відповідальністю „Виват-Пром” , відповідач надав згоду на перехід права вимоги до нового кредитора, про що свідчить підписаний з Товариством з обмеженою відповідальністю „Виват-Пром” акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.06.06р.

Також суд вважає безпідставними доводи відповідача стосовно того, що йому не були надані докази переходу до нового кредитора прав у зобов’язанні, оскільки вони спростовуються наявним у матеріалах справи листом №15/02-11 від 06.02.07р., згідно якого позивач направив на адресу відповідача весь пакет документів, що підтверджують перехід до нього прав по договору №17 від 12.10.05р. на суму 295 600грн., у зв’язку з чим посилання відповідача на лист №4-04/01-264 від 13.02.07р., в якому він не бере до обліку угоду про уступку права вимоги №2905/2006-1 від 29.05.06р. як таку, що не відповідає діючому законодавству, є необґрунтованими, оскільки для цесії необхідною є угода між старим та новим кредитором, а згоди боржника на здійснення цесії не вимагається, оскільки вона, як правило, ніяк не погіршує його положення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 509, 512- 517, 525, 526, 614,625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193,  Господарського кодексу України, керуючись ст. ст. 33,49,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Шахтарськтранс” м.Сніжне до Державного підприємства „Торезантарцит” м.Торез про стягнення 308 233,06грн.

Стягнути з Державного підприємства „Торезантрацит” (86600, Донецька область, м.Торез, вул. Енгельса, 88, р/р1602 у філії ПІБ м.Торез, МФО 334282) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Шахтарськтранс” (86500, Донецька область, м.Сніжне, вул. Комарова, 52, р/р3532 у філії КБ „Приватбанк” Донецьке РУ, МФО 335496) основний борг в сумі 295 600грн., 3% річних в сумі 1895,08грн., витрати по сплаті держмита в сумі  2 975,11грн. та витрати  на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 113,88грн.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя