СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.07                                                                                 Справа № 1/614.

Суддя Н.М.Зюбанова, розглянувши матеріали справи за зустрічним позовом

Відкритого акціонерного товариства ”Луганське автотранспортне підприємство 10964”, м. Луганськ

до 1-го відповідача –   Дочірнього підприємства “Донбаснафтопродукт" Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаснафтопродукт", м. Луганськ

2-го відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаспромпоставка", м. Луганськ

про розірвання договору суборенди від 25.12.03 № 25/СА та виселення 1-го відповідача

в присутності представників  сторін:

від позивача –  Лісечко О.С., дов. від 30.08.06 № 198;

від 1-го відповідача –Снегірьов М.А., дов. від 04.04.07 б/н ;

від 2-го відповідача –Терещенко К.В., дов. від 16.04.07 б/н;

в с т а н о в и в :

Суть спору:  про розірвання договору суборенди № 25С від 25.12.03, укладеного між відповідачами у справі та виселення 1-го відповідача з будівлі нежитлового приміщення площею 150 м2, що   знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Таллінська, 62.

1-ий відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує з посиланням на те, що законодавством не передбачено втрачання сили договором піднайму у разі дострокового припинення основного договору. Також 1-ий відповідач вважає необґрунтованим звернення  позивача до аналогії закону та необхідність конкретизації позовних вимог з огляду на різне зазначення позивачем за змістом заяви фактичних обставин спору /"договір суборенди втратив чинність, припинення договору суборенди або розірвання договору суборенди"/.

2-ий відповідач у відзиві за листом, який здано в засіданні суду 21.12.06, проти позову заперечує з аналогічних підстав, що й 1-ий відповідач.

Провадження у даній справі було порушено за зустрічною позовною заявою ВАТ "Луганське автотранспортне підприємство 10964", оскільки господарським судом було відмовлено в її прийнятті за позовом у справі № 1/575 з огляду на необхідність дотримання правил ст. 60 ГПК України, про що зазначено в ухвалі від 06.12.06.

Дослідивши обставини справи, надані  матеріали, вислухавши представників сторін, суд  прийшов до наступного.

Так, рішенням господарського суду від 08.08.06 у справі № 14/209пд, яке набрало законної сили та залишене без змін постановою апеляційної інстанції від 06.11.06, встановлено, що між відповідачами у даній справі було укладено договір від 14.01.02                        № 14/01-00/4, за умовами якого 1-ий відповідач передав в оренду 2-му відповідачу нежитлове приміщення площею 150 кв. м.,  яке знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Таллінська, 62.

Зазначеним рішенням у справі № 14/209пд вказаний договір оренди розірвано у судовому порядку  та зобов"язано 2-го відповідача виселитися з орендованого приміщення та передати його ВАТ "Луганське автотранспортне підприємство № 10964".

Також 25.12.03 між ТОВ "Донбаспромпоставка" /2-им відповідачем/ та Дочірнім підприємством "Донбаснафтопродукт" ТОВ "Донбаснафтопродукт" /позивачем/ було укладено договір суборенди № 25 СА, за умовами якого 2-ий відповідач передав позивачеві в суборенду нежитлове приміщення площею 150 кв. м.,  яке знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Таллінська, 62 та на час укладання договору було предметом договору оренди від 14.01.02 № 14/01-00/4.

При цьому слід зазначити, що п. 3.4 договору № 14/01-00/4 передбачено право орендаря /2-го відповідача/ здавати приміщення, що орендується, в суборенду, що відповідає положенням статті  267 ЦК УРСР, яка регулювала на той час спірні відносини та передбачала, що здавання наймачем  найнятого майна в піднайом дозволяється лише за згодою наймодавця, якщо інше не передбачено законом або договором.

В обґрунтування позовних вимог про розірвання договору суборенди № 25С від 25.12.03, укладеного між відповідачами у справі та виселення 1-го відповідача з будівлі нежитлового приміщення позивач посилається на те, що договір оренди розірвано у судовому порядку та рішення набуло законної сили. Майнове право позивача щодо передачі 2-му відповідачу будівлі нежитлового приміщення ґрунтувалося на договорі оренди, який розірвано з 06.11.06.

У якості нормативної підстави позову позивач посилається у тому числі на ст. 653 ЦК України, якою передбачено, що в разі розірвання договору у судовому порядку , зобов'язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідачі проти позову заперечують з підстав, викладених у відзиві 1-го відповідача.

Оцінивши матеріали справи, доводи сторін у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішення суду у справі № 14/209пд від 08.08.06, яким було розірвано договір оренди від 14.01.02 № 14/01-00/4, набуло законної сили.

Статтею 598 ЦК України встановлено, що зобов"язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов"язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Так, зокрема, ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов"язання сторін припиняються; якщо договір розірвано у судовому порядку, зобов'язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

У зв'язку з тим, що  при укладанні договору суборенди не відбувається заміни сторони у зобов"язанні за договором оренди та оренда є головним, а суборенда підпорядкованим йому зобов"язанням, суд дійшов висновку, що з 06.11.06 є таким, що припинилося зобов'язання 1-го відповідача по передачі майна в суборенду щодо суборендаря через припинення зобов'язання орендодавця відносно орендаря після розірвання договору оренди у судовому порядку.

Тому у задоволенні вимог позивача про розірвання договору суборенди від 25.12.03 № 25/СА слід відмовити, судові витрати у цій частині покладаються  на позивача  відповідно  до ст. 49 ГПК України.

Щодо вимог позивача про виселення 1-го відповідача з будівлі нежитлового приміщення, то у цій частині позов є обґрунтованим, оскільки у відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні  ним права користування та розпорядження своїм майном. Судові витрати за даною вимогою покладаються на 1-го відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,   суд

в и р і ш и в :

1.          Позов задовольнити частково.

2. Виселити Дочірнє підприємство "Донбаснафтопродукт" ТОВ "Донбаснафтопродукт", м. Луганськ, вул. Лєрмонтова, 1в, к. 110, з будівлі нежитлового приміщення площею 150 м2 /другий поверх/, що знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Таллінська, 62.

3. У решті позову відмовити.

4. Стягнути з Дочірнє підприємство "Донбаснафтопродукт" ТОВ "Донбаснафтопродукт", м. Луганськ, вул. Лєрмонтова, 1в, к. 110, на користь Відкритого акціонерного товариства "Луганське автотранспортне підприємство 10964", м. Луганськ, вул. Таллінська, 62, – 42 грн. 50 коп. державного мита та 59 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –03.05.07.

Суддя                                                                      Н.М.Зюбанова