ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 вересня 2007 р.
№ 2/273/04-ЗН(06)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
Панової І.Ю. (доповідач у справі)

суддів:
Хандуріна М.І.
Продаєвич Л.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Миколаївської обласної спілки споживчих товариств

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 19 червня 2007 року

у справі
господарського суду
№ 2/273/04-ЗН(06)
Миколаївської області

за заявою
Миколаївської обласної спілки споживчих товариств

до

треті особи без самостійних вимог
- Спільного госпрозрахункового торгівельно-виробничого підприємства
- Новоодеської міської ради новоодеського госпрозрахункового торгівельно-заготівельного переробного підприємства

- КП "Новоодеське районне бюро технічної інвентаризації"
- МФ АТ "Кредит-Банк"

про
перегляд рішення у справі за нововиявленими обставинами

В С Т А Н О В И  В:

Миколаївська обласна спілка споживчих товариств звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19 червня 2007 року у справі                     № 2/273/04-ЗН(06).

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки вона не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги скаржником державне мито сплачено не у повному розмірі, а саме в сумі 43,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18 липня 2007 року № 683, що додано до касаційної скарги.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 12 квітня            2007 року заяву Миколаївської обласної спілки споживчих товариств про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Миколаївської області від 7 грудня 2004 року у справі № 2/273/04-ЗН(06) за нововиявленими обставинами задоволено, зазначене рішення змінено, визнано право власності Миколаївської обласної спілки споживчих товариств на житлову будівлю критого ринку.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що даний спір є майновим, відповідно державне мито повинно сплачуватись виходячи з вартості нерухомого майна, яке є предметом позову про визнання права власності.

Відповідно до п "а" ч. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: із заяв, що подаються до господарських судів, із заяв майнового характеру -                1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно з п "г" ч. 2 ст. 3 зазначеного Декрету, державне мито із апеляційних і касаційних скарг, а також заяв про перегляд їх нововиявленими обставинами - 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Колегія суддів Вищого господарського суду України також зазначає, що у відповідності до п. 14 Наказу Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993 року № 15 “Про затвердження Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита” при сплаті державного мита готівкою до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з рахунку платника —останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту: “Зараховано в доход бюджету крб. (дата)”. Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята  до розгляду Вищим  господарським судом України і підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 1113 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 ч. 1 цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу, а прокурор внести касаційне подання в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд –

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Миколаївської обласної спілки споживчих товариств на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19 червня                 2007 року у справі № 2/273/04-ЗН(06) повернути скаржнику.

Головуючий                                                  Панова І.Ю.

Судді                                                                      Хандурін М.І.

Продаєвич Л.В.