ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.10.07 р.
Справа № 16/274

Суддя господарського суду Донецької
області В.В. Манжур

Присекретарі Муравйова М.В. ,  розглянувши
матеріали  справи

за позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк

до відповідача  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Донецьк

про стягнення збитків   в сумі 46145,00 грн.

За участю:

Представників сторін :

від позивача:            ОСОБА_3.
по дор.

від  відповідача :              не з”явився

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою
господарського суду Донецької
області 07.08.2007р. порушено
провадження  по  справі за
позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк, до  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Донецьк,
про стягнення   46145,00 грн. , з  яких
:   33 145  грн. -
збитків  ,     13 000
грн-   упущеної    вигоди
, та     7 000  грн. -
послуг      адвоката  .

Представника    позивача
було ознайомлено з правами та обов'язками у відповідності із    ст.
22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні не   було надано клопотання про   фіксацію
судового процесу  технічними
засобами,  з  приводу
чого  фіксація  не
була  здійснена  . Крім цього, роз'яснено  вимоги ст.811 Господарського процесуального
кодексу України, тому складено протокол, який
долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4
частини ст.129 Конституції України, основними засадами  судочинства є рівність усіх учасників
судового процесу перед законом та судом, забезпечення  доведеності вини, змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні  перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського
процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється
на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється
на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального
кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на  договір  оренди
від 01.06.2006р.  , на  доручення
на  розпорядження  квартирою
,  на  акт
перевірки    стану  квартири
, заключення    експерта  №
166   від   03.08.2007р.,  на
копії  квітанцій  на придбання
меблів   та  обоїв
.

Відповідач  в
судові засідання  жодного  разу  не  з`явився ,
письмові  пояснення    по
позову  не  представив
, хоча  з  документами
справи  був  знайомлений     та
про  судові засідання  повідомлений
належним   чином  , про
що   свідчать   повідомлення
про  вручення  поштової
корреспонденції    .

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив  наступне
:

01.06.2006р.  між   Фізичною
особою  -підприємцем   ОСОБА_1 , м.Донецьк, та   Фізичною особою  -підприємцем
ОСОБА_2, м.Донецьк,   був  укладений
договір  оренди   двухкімнатної  квартири
, загальною  площею     58 кв.м.
, розташованої     за  адресою
:   м. Донецьк   ,
АДРЕСА_1 .

На
підставі  п.1.1.    договору
оренди  від 01.06.2006р.    вказана
квартира     (  об`єкт
оренди    - загальною  площею
58 кв.м.  , розташованої     за
адресою  :   м. Донецьк
,  АДРЕСА_1 .)   , а також      меблі
та  побутова  техніка (квартира  повінстю
укомплектована       новими  меблями
та  новою  побутовою
технікою  )  , що
знаходяться  в  квартирі
були      передані    в оренду
орендареві  ,  який
зобов`язаний  був      зберігати
квартиру  , меблі   , побутову
техніку   в    відмінному    стані .

Орендна плата за користування
приміщенням складає 1 150  долларов  США
на  місяць      та
повинна  вноситися      передплатою    за
місяць    до  25
числа    кожного  місяця
(п.2.1.,  4.2. Договору
оренди).  З  01.02.2007р.
була   змінена на  суму
1 300   долларів   США
по  згоді сторін  .

Строк договору, відповідно до
п.3.1.  Договору оренди, встановлений
з  01.06.2006р.  по 01.05.2007р.   та
був  продовжений     згідно
вимог    ст.764 Цивільного кодексу
України  після  закінчення
строку  на  неузгоджений
строк  по  взаємній
згоді  сторін  .

На момент розгляду справи до
матеріалів справи не надано ані змін, ані доповнень щодо виконання умов
договору, крім тих, що надано до позову.

Відповідно до п.5.1. Договору
оренди зазначене в п.1 приміщення передається орендатору виключно для потреб,
визначених договором.

Згідно   п.5.5.
договору    орендодавець   має
право   здійснювати перевірку    орендуємого   об`єкту
у  відповідності     з
вимогами    даного  договору.

На
підставі  вимог  договору
та  прав    орендодавця    , останнім
була  здійснена  чергова
перевірка  орендуємого приміщення   , в
ході  якої  були
встановлені  значні  пошкодження
меблів   ,  що
виникли  з-за   утримування домашньої  тварини
( собаки )      без  погодження
з  орендодавцем  (
позивачем )   .  Вказані
пошкодження  були  відображені
в  акті   , проти
підписання  якого  відповідач
(  орендар )  відмовився
.

Згідно  з
нормами     ч.1.  ст.
815  ЦК  України
наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому,
забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані.   Також
зобов`язаний  проводити  поточний
ремонт    приміщення  (
норми ст. 819  ЦК  України )

Позивач  стверджує
, що   з  вини
відповідача      , який  без
його  згоди  на  те   став
утримувати   домашню  тварину
,  прийшли в  негодність
меблі  :   ліжко
двоспальне  , вартістю    3 458 грн,
придбане  позивачем   23.05.2006р.-   погризена
спинка   ліжка ;  шкафа
платяна   четирьохдвірна  , вартістю
4 700  грн.,  придбана
позивачем   12.05.2006р., -
погризані  вугли  шафи  ;  крісло плетене    на пружині
, вартістю   1100 грн  , придбане
позивачем  20.05.2006р.   ,  -
погризене   зі  всіх
сторін  ; стіл їдальний  , вартістю
2040 грн. , три  стула    , вартістю
1 500 грн, стіл  журнальний    , вартістю
2 100  грн, -  подряпани
та погризані  ніжки   столів
та  стільців ;  два
м`яких   крісла    , вартістю
5 771  грн.   кожне
, придбані  позивачем   25.05.2006р., - поцарапані  , мають
зелені    та  білі
п`ятна. , які  не  має
можливості  відновити , так  як
вони  повністю  утратили
свій товарний вигляд  .   Також,
позивач  стверджує  , що
в  квартирі  були пошкоджені  шпалери,
а  саме  шпалери в
гостинній, кухні  та  коридорі, що
здійснені  у  вигляді
студії    ,  загальна плаща  шпалерів
складає   87 кв.м. за  ціною
160  грн. рулон , в  кількості
12  рулонів  (
всього  на  суму
1 920  грн.)  .

З
приводу  з`ясованих   пошкоджень
,  позивачем   в
адресу  відповідача  була
надіслана    претензія    від 16.07.2007р.       з
вимогою  розірвати  договір
оренди   та  звільнити
приміщення .

Зазначена  претензія
була  залишена  без
відповіді   , але  приміщення
було  звільнене  останнім
станом  на  31.07.2007р.

Згідно     з  заключенням  спеціаліста      № 166
від   03.08.2007р.    Донецького
обласного  бюро  експертиз
було  виявлено    , що
розмір    матеріального  збитку
, спричинений     ОСОБА_1.  , в
результаті    пошкодження  ,
складає    19 200  грн.
80  коп.   , пошкодження  меблів
складає  на 50-70  %
пошкодження      від   100% стану     меблів
спочатку    експлуатації

Відповідно до статті 1
Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі
- підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до вимог ст.16
Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 2 зазначеної статті
закріплює способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує
право;

4) відновлення становища, яке
існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної
(немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право
або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач  в
захист  своїх  вимог
просить  стягнути  з
відповідача    заподіяні  йому
збитки  в  сумі
33 145   грн.   00
коп.   , які складаються  з    :    26 440 грн. -  вартість
пошкоджених  меблів,   що  не
спридатна  до  експлуатації
,   4 785 грн. -  вартістть
робіт  по  переклейці
шпалерів  , 1 920  грн. -
вартість   шпалерів .

Відповідно до ст. 224 ГК України
під збитками розуміється витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження
її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у
разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення
господарської діяльності другою стороною.

Вичерпний перелік складу збитків,
що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення,
визначений ст. 225 Господарського кодексу України, зокрема, а саме вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам,
вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені
стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;
неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених
законом. вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена
відповідно до вимог законодавства.

Проте на позивачеві лежить обов'язок
довести суду згідно ст. 33 ГПК України наступне:

-          по-перше, факт заподіяння йому
збитків;

-          по-друге, розмір зазначених збитків
та докази невиконання зобов'язань;

-          по-третє, причинно-наслідковий
зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

Згідно загальної практики про визначення розміру збитків, заподіяних
порушенням господарських договорів, береться до уваги:

А) вид (склад) збитків;

Б) наслідки порушення договірних
зобов'язань для підприємства.

В
докази  своїх стверджень  позивач
посилається  на  акт перевірки
квартири     від 11.07.2007р.  та
заключення  експерта    № 166
від   03.08.2007р.    Донецького
обласного  бюро  експертиз
, на  додатки  до
нього  -  фототаблиці
з  значними  пошкодженнями
приміщення  та  меблів,
документи  на  придбання
меблів    та  матеріалів
для  ремонту  , вартість
проведених  робіт   ( фірмою
ТОВ “ ДонРієлт”)   .

В
порядку  ст. 33-34 , 43   ГПК
України    судом  частково
приймаються  як  докази
по  справі    вищезазначені  документи
, що   підтверджують  спричинені
позивачеві  збитки    в
розмірі    33 145 грн.   00
коп.     , до  яких
входить :  26 440  грн.  -
вартість   пошкоджених  меблів
, що  не спридатна  до
експлуатації  ,   4 785 грн. -
вартість   робіт  по
переклейці  шпалерів  , 1 920
грн. -   вартість   шпалерів .
А  саме   ,
суд  не  приймає
суму  зазначену    позивачем
як  вартість  пошкоджених
меблів  -  26 440
грн.   , оскільки  згідно заключення спеціаліста     меблі
були  пошкоджені  на
50-70  %    ,тому
100%  їх вартість  не
може  підлягати  стягненню
.  Сума  збитків
за     пошкоджені  меблі
згідно  висновку  експертизи
складає   19  200
грн. 80  коп.   , та
є  такою  , що
підлягає  задоволенню  .
Інші  збитки  , понесені
позивачем  , а  саме :
4  785 грн. -  вартість
робіт  по  переклейці
шпалерів  , 1 920  грн. -
вартість   шпалерів ,  теж
підлягають задоволенню  , так  як
є  доведеними  матеріалами
справи .

Також,  позивач
просить  стягнути  з
відповідача   суму упущеної  вигоди
, яку  позивач  не
міг  отримати  з-за
пошкодження приміщення  та  майна , а
саме  :   не
мав можливості  здавати  приміщення
в  оренду  в  такому  критичному
стані  на  протязі
2 - х  місяців                       (  терміну
проведення  ремонтних  робіт
будівельною  фірмою  ТОВ “ ДонРієлт”  )
.  Розмір  упущеної
вигроди  позивач       зазначає
як   орендну  плату
за  два  місяця
2 600 долларів  США   , що
еквівалентно     сумі   13 000 грн.    З
приводу  зазначеного    позивачем     були
надані     договора  оренди
на  зазначене  приміщення
від  21.02.2006р., від   16.08.2005р.,  прибуткові
кссові  ордера     на
оплату     за орендоване  приміщення
,  що  підтверджують   факт
понесених  збитків  та  їх  розмір
.

У переліку ст. 225 Господарського
кодексу України  маються  поняття
-  неодержаний прибуток (втрачена
вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання другою стороною .

У
відповідності    до ст. 22  ГК
України      , особа   , котрій
спричинили    збитки  у
вигляді   доходів ,   котрі
особа    могла  би
реально отримати   при  звичайних
обставинах            (   втрачена
вигода)    , якщо  би
його  право     не
було  порушено ,  підлягаю
стягненню   з особи , що  порушило
це  право  .

На
підставі  зазначеного вимоги
позивача, щодо стягнення збитків (
упущеної  вигоди )   в  сумі  13
000 грн.  підлягають задоволенню.

На
час  розгляду  справи
до  суду    було
надано   документи ,  які
свідчать  про   обгрунтованість  позовних
вимог   . Враховуючи  викладене,
суд  приходить  до
висновку,  що   позовні
вимоги      є       обгрунтовними  та
такими , що    підлягають   частковому задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача
витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката,     у розмірі
7000,00грн., то суд встановив, що
між Адвокатом    ОСОБА_3 , що діє
на підставі Свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю № НОМЕР_1.,
Закону України “Про адвокатуру”, у подальшому Адвокат, та Приватним
підприємцем  ОСОБА_1   м. Донецьк , що діє на підставі
вільного  волевиявлення, у подальшого
Клієнт, було досягнуто згоди    щодо  представлення інтересів та надання правової
допомоги. З  приводу  зазначеного
СПД  ОСОБА_1   м. Донецьк
було  дане  доручення
на  представництво інтересів і
захист Клієнта в органах внутрішніх справ, прокуратурі та інших державних,
громадських, господарських та приватних організаціях, установах, незалежно від
їх підпорядкування, форм власності, а також в місцевих, господарських,
адміністративних судах, апеляційних судах та Верховному Суді України, з усіма
наданими йому правами для здійснення процесуальних дій.

Статтею 44 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить
оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми судові витрати за участь
адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони
сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата
підтверджується відповідними фінансовими документами.

Позивачем   оплачені
надані  послуги   в
розмірі     7 000  грн.
на  підставі  відповідної
квитанції, яка видається за підписом і печаткою Адвоката  -
квітанція     до  прибуткового
касового   ордеру    №
43   від   19.07.2007р.

Поняття особи, яка є адвокатом
наводиться у статті 2 Закону України “Про адвокатуру”, котра зазначає, що
адвокатом може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж
роботи за спеціальністю юриста або помічника адвоката не менше двох років,
склав кваліфікаційні іспити, одержав свідоцтво про право на зайняття
адвокатською діяльністю та прийняв Присягу адвоката України. Таким чином,
стаття 44 Господарського процесуального кодексу України передбачає
відшкодування сум в якості судових витрат, які були сплачені стороною за
отримання послуг лише адвокатам, а не будь-яким представником.

Також     , позивач
просить  стягнути  з
відповідача   300  грн.
-  вартість   за
послуги  спеціаліста   (
експерта)  .Зазначені  вимоги
є  не обгрунтованими      та
такими    , що  не
підлягають задоволенню    на  підставі
викладеного.

Відповідно до розділу VI
Господарського   процесуального кодексу
України   судовими   витратами є пов'язані з розглядом справи в
господарському   суді витрати, які
складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення
експертизи (аудиту), призначеної арбітражним судом, за участь у розгляді справи
перекладача та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. (Роз'яснення від
1998.03.04, "Про деякі питання практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу України")

Судова експертиза - це дослідження
експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів,
які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів
дізнання, досудового та судового слідства. (Закон від 1994.02.25, "Про
судову експертизу").
Судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи,
а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не
є працівниками зазначених установ.  До
державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз
Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз,
судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров'я
України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства
оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби
України. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється
судово-експертна діяльність, пов'язана з проведенням криміналістичних,
судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. Для проведення деяких видів
експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами,
за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть
залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей
знань.(стаття 7 із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 03.04.2003 р. N 662-IV,

у редакції Закону України від 09.09.2004 р. N
1992-IV).

Проведення науково-дослідними
установами судових експертиз наукових розробок з питань організації та
проведення судових експертиз фінансується за рахунок Державного бюджету
України. Проведення судових експертиз у кримінальних та адміністративних
справах державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок коштів,
які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного
бюджету України. Проведення судових експертиз, обстежень і досліджень
судово-медичними та судово-психіатричними установами здійснюється за рахунок
коштів, які безпосередньо і цільовим призначенням виділяються цим експертним
установам з державного чи місцевого бюджету. Витрати на проведення судових
експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та
судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони
здоров'я України у цивільних і господарських справах відшкодовуються в порядку,
передбаченому чинним законодавством. Проведення інших експертних досліджень і
обстежень державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок
замовника. Державні спеціалізовані установи, а також фахівці, що не є
працівниками цих установ, зазначені у статті 7 цього Закону, виконують інші
роботи на договірних засадах.

В
даному  випадку    експертиза (  заключення
спеціаліста      № 166  від
03.08.2007р.    Донецького  обласного
бюро  експертиз )    була
проведена     03.08.2007р.  Донецьким
обласним   бюро  експертиз
та  не  є в
розумінні    ст. 44  ГПК
України     судовою  експертизою     , призначеною  судом
та  яка    повинна
відшкодовуватися    в  порядку
ст.. 49    ГПК  України
. На  підставі    зазначеного   вимоги
позивача   щодо  оплати
спеціаліста     в  сумі
300 грн.   не  підлягають
задоволенню  .

Стаття 49 Господарського
процесуального кодексу України передбачає, що суми,                    які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані
з розглядом справи, покладаються:

при задоволенні позову - на
відповідача;

при відмові в позові - на позивача;

при частковому задоволенні позову -
на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, позовні вимоги в цій частині
є  обгрунтованими та   такими , що
підлягають частковому  задоволенню.

Господарські витрати підлягають
розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального
кодексу України.

Керуючись ст.ст.16, 770 ,779  Цивільного кодексу України   ,ст.ст. 22 ,
223, 224 , 225   Господарського  кодексу
України   , та на підставі
ст.ст.42, 43, 22, 33, 36, 43, 49, 69, 77, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні  вимоги
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк, до  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Донецьк,
про стягнення   46145,00 грн. , з  яких
:   33 145  грн. -
збитків  ,     13 000
грн-   упущеної    вигоди,
стягненні     з  відповідача
витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката, у розмірі 7000,00грн.   ,
витрат  за  послуги
спекціаліста    (  експерта
) в  рощзмірі  300
грн.   та  витрат
на  оплату  державного
мита  та  інформаційно-
технічних  послуг  , задовольнити   частково
.

Стягнути    з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Донецьк  на
користь  Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м.Донецьк    -   25 905
грн.  80  коп.
-      збитків  ,
13 000  грн-   упущеної
вигоди,   7 000грн.-   витрати, пов'язаних з оплатою послуг
адвоката,   витрати  на
оплату  державного  мита
в  розмірі  389
грн   45  коп.      та
витрати    на оплату   інформаційно-  технічних
послуг  в  розмірі
96  гр.

В іншій  частині
позову  відмовити  .

Видати наказ після набуття рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення  підписане
0510.2007р.

Суддя
Манжур В.В.

Надруковано
3 прим.:

1
прим.-Господарському суду Донецької області

2
прим. -сторонам

Виконавець
-   Подолян   О.О.