ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23.04.2007р.
м.Київ
№ 29/127-А

За позовом             Броварська об"єднана  державна податкова інспекція

До                           ТОВ Універсальний комерційний банк "Камбіо"

Предмет
адміністративного
позову
стягнення 2720134,70 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Секретар с.з. Вознюк М.В.

Представники сторін:

Від позивача:      Степанюк А.В. –нач. юр. від. (дов. в справі)

Свириденко В.В. –перш. заст. нач. інспекції (дов. в справі)

Від відповідача:  Кузьмін С.А. –представ. (дов. в с праві)

Від третьої особи: Ревунов О.В. –представ. (дов. в справі)

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 23.04.2007 о 16 год. 27 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить  стягнути з відповідача заборгованість по непогашених векселях на загальну суму 2720134,70 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до п. 11.5 ст. 11 Закону України "Про податок на додану вартість" ТОВ "Кідма" (векселедавець) при імпорті товарів на митну територію України при оформленні митних декларацій за власним бажанням було надано органам митного контролю 61 податкових векселів за податковими зобов'язаннями підприємства на загальну суму 2720134,70 грн. зі строком погашення на тридцятий календарний день з дня його поставки органу митного контролю.

Позивач стверджує, що станом на день розгляду спору термін погашення податкових векселів минув, а податкові зобов'язання ТОВ "Кідма" шляхом перерахування грошових коштів до бюджету не погашено.

Відповідно до п. 11.5 ст. 11 Закону України "Про податок на додану вартість" комерційні банки зобов'язані оплатити податковий вексель у разі його непогашення платником у строк. Вказані векселі авальовані відповідачем –ТОВ УКБ "Камбіо".

Відповідач надав відзив на позов, в якому проти позову заперечує, оскільки відповідно до норм Закону України “Про податок на додану вартість”, Постанови КМУ  № 1104 комерційні банки зобов”язані оплатити податковий вексель у разі його непогашення платником у строк. Платежу за векселем передує виконання зобов”язання вексельним кредитором (позивачем), а саме  - пред”явлення векселя до оплати  векселедавцю  (ТОВ “Кідма”). Відповідно до абзацу 5 п. 4.9 постанови НБУ  від 16.12.2002р. № 508, якщо аваль  наданий за акцептанта або векселедавця простого векселя, то для звернення вимоги до банку –аваліста здійснення протесту не обов”язкове.

Разом з тим, банк може вимагати від векселедержателя належних доказів того, що він звертався з вимогою про платіж або акцепт, але в цьому було відмовлено.

Надані позивачем податкові вимоги  не є належними доказами, оскільки векселі  були видані у період з 09.11.2006р. по 15.11.2006р., а термін сплати векселів настав з 08.12.2006р.  по 14.12.2006р., а податкові вимоги сформовані та надіслані третій особі 06.10.2006р. та 21.11.2006р. тобто до настання терміну сплати векселів.

За таких обставин, відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Третя особа надала відзив на позов, в якому проти позову заперечує з наступних підстав.

У відповідності до п. 20-1 Постанови КМУ “Про затвердження випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію”, у разі наявності податкового боргу за податковими деклараціями, до яких включено  податкові зобов’язання, визначені у податкових векселях, стягнення такого боргу проводиться відповідно до Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, проте позивач не скористався порядком стягнення заборгованості по векселям  в порядку  Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Також,  позивачем порушено порядок прийняття податкових вимог, оскільки у третьої особи відсутня сума узгодженого податкового зобов’язання, яка  не сплачена в установлені законом строки.

Крім того, згідно абзацу третьому п. 19 Постанови КМУ від 01.10.1997р. № 1104, якщо платнику податку на дату вартість подання податкового векселя органові  митного контролю органом державної податкової служби підтверджено суму бюджетного відшкодування, яка дорівнює  або більша від суми зобов”язання за векселем,  до складу податкових зобов”язань за звітний податковий період, в якому він поданий органові митного контролю. При цьому податковий вексель вважається погашеним, а платник податку має право на включення суми зобов»язань до складу податкового кредиту у наступному звітному періоді, що й було зроблено третьою стороною та підтверджуються відповідним деклараціями з ПДВ, доданими до матеріалів справи.    Таким чином, податкові векселі видані третьою особою за листопад 2006 року є такими, що погашені, а отже у податкового органу відсутні підстави для звернення з позовом про стягнення заборгованості по векселям.

Розглянувши подані сторонами та третьою особою документи і матеріали, заслухавши  пояснення їх представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кідма"  відповідно до п. 11.5 ст. 11 Закону України "Про податок на додану вартість" (векселедавець) при імпорті товарів на митну територію України при оформленні митних декларацій за власним бажанням надала органам митного контролю наступні податкові векселі зі строком погашення на тридцятий календарний день з дня його поставки органу митного контролю, а саме від 09.11.2006р. № АА0457965 на суму 29274,08 грн., від 09.11.2007р. № АА 0457966 на суму 30336,71 грн., від 09.11.2006р. № АА0457957 на суму 16927,58 грн., від 09.11.2006р. № АА0457970 на суму 22320,22 грн., від 09.11.2006р. № АА0457956 на суму 16931,72 грн., від 09.11.2006р. № 0457955 на суму 16135,60 грн., від 09.11.2006р. № АА0457968 на суму 38923,53 грн., від 09.11.2006р. № АА0457969 на суму 39315,26 грн., від 08.11.2006. № А0457933 на суму 17648,21 грн., від 08.11.2006р. № АА0457940 на суму 36046,82 грн., від 08.11.2006р. № АА0457937 на суму 16896,88 грн., від 08.11.2006р. № АА0457934 на суму 17406,74 грн., від 08.11.2006р. № АА0457930 на суму 10771,01 грн., від 08.11.2006р. № АА0457914 на суму 10554,91 грн., від 08.11.2006р. № АА0457935 на суму 17011,57 грн., від 08.11.2006р. № АА0457946 на суму 13980,43 грн., від 08.11.2006р. № АА0457938 на суму 12410,80 грн., від 08.11.2006р. № АА0457928 на суму 16790,91 грн., від 08.11.2006р. № АА0457939 на суму 23184,18 грн., від 08.11.2006р. № АА0457951 на суму 71200,38 грн., від 08.11.2006р. № АА0457927 на суму 67038,75 грн., від 08.11.2006р. № АА0457929 на суму 18568,54 грн., від 08.11.2006р. № АА0457948 на суму 97662,96 грн., від 08.11.2006р. № АА0457945 на суму 45130,64 грн., від 08.11.2006р. № АА0457950 на суму 22398,32 грн., від 08.11.2006р. № АА0457947 на сум 15510,59 грн., від 08.11.2006р. № АА0457922 на суму 16651,93 грн., від 08.11.2006р. № АА0457926 на суму 17166,14 грн., від 08.11.2006р. № АА0457924 на суму 16766,59 грн., від 08.11.2006р. № АА0457942 на суму 227144,96 грн., від 08.11.2006р. № АА0457923 на суму 17028,90 грн., від 08.11.2006р. № АА0457941 на суму 66800,83 грн., від 08.11.2006р. № АА0457941 на суму 66800,83 грн., від 08.11.2006р. № АА0457931 на суму 10705,01 грн., від 08.11.2006р. № АА0457944 на суму 98681,95 грн., від 08.11.2006р. № АА0457921 на суму 64628,69 грн., від 08.11.2006р. № АА 0457919 на суму 34148,10 грн., від 08.11.2006р. № АА0457936 на суму 16553,78 грн., від 08.11.2006р. № АА0457932 на суму 71200,38 грн., 08.11.2006р. №АА457920  на суму 34213,14 грн. , від 08.11.2006 р. № АА 0457949 на суму 105298,56 грн., від 08.11.2006р. № АА0457943 на суму 85374,90 грн., від 08.11.2006р. № АА0457907 на суму 68175,00 грн., 08.11.2006р. № АА0457904 на суму 141035,90 грн., від 08.11.2006р. № АА0457905 на суму 70517,95 грн., від 08.11.2006р. № АА0457906 на суму 68175,00 грн., від 08.11.2006р. № АА0457908 на суму 64979,69 грн., від 08.11.2006р. № АА0457909 на суму 46590,18 грн., від 08.11.2006р. № АА0457910 на суму 62948,70 грн., від 08.11.2006р. № АА0457911 на суму 57061,02 грн., від 08.11.2006р. № АА0457912 на суму 52956,88 грн., від 09.11.2006р. № АА0457964 на суму 41080,08 грн., від 09.11.2006р. № АА0457967 на суму 36930,56 грн., від 10.11.2006р. № АА0457972 на суму 28487,19 грн., від 10.11.2006р. № АА457973 на суму 28989,87 грн., від 10.11.2006р. № АА0457975 на суму 67038,75 грн., від 10.11.2006р. № АА0457974 на суму 27203,99 грн., від 16.11.2006р. № АА0457981 на суму 61345,33 грн., від 14.11.2006р. № АА0457978 на суму 32548,80 грн., від 15.11.2006р. № АА0457980 на суму 52379,87 грн., від 15.11.2006р. № АА0457979 на суму 58283,28 грн.  Всього на загальну суму 2720134,70 грн.

Вказані векселі авальовані відповідачем –ТОВ УКБ “Камбіо”.

Відповідно до п. 1.16 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий вексель - це письмове безумовне грошове зобов'язання платника податку сплатити до бюджету відповідну суму коштів у порядку та терміни, визначені Законом, підтверджене комерційним банком шляхом авалю, яке видається платником на відстрочення сплати податку на додану вартість, що справляється при імпорті товарів на митну територію України.

Відповідно до п. 11.5 ст. 11 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97, із змінами та доповненнями, з моменту набрання чинності цим Законом платники податку при імпорті товарів на митну територію України, за умови оформлення митної декларації (за винятком тимчасової чи неповної, періодичної чи попередньої декларації), можуть за власним бажанням надавати органам митного контролю податковий вексель на суму податкового зобов'язання зі строком погашення на тридцятий календарний день з дня його поставки органу митного контролю, один примірник якого залишається в органі митного контролю, другий надсилається органом митного контролю на адресу органу державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку, а третій залишається платнику податку;

податковий вексель підлягає обов'язковому підтвердженню комерційними банками шляхом авалю;

комерційні банки зобов'язані оплатити податковий вексель у разі його непогашення платником у строк;

платник податку може за самостійним рішенням достроково погасити вексель шляхом перерахування коштів до бюджету або шляхом заліку сум бюджетного відшкодування, підтвердженого податковим органом;

якщо термін сплати зобов'язань по податковому векселю виникає до закінчення терміну подачі декларації до податкового органу за звітний (податковий) період, у якому відбулася його поставка органу митного контролю, платник податку не включає суму зобов'язань по векселю до складу податкових зобов'язань та погашає вексель шляхом перерахування коштів до бюджету. При цьому платник податку має право на включення перерахованої суми зобов'язань по векселю до складу податкового кредиту у звітному (податковому) періоді, в якому відбулася така сплата;

якщо термін сплати зобов'язань по податковому векселю виникає після закінчення терміну подачі декларації до податкового органу за звітний (податковий) період, в якому відбулася його поставка органу митного контролю, сума зобов'язань по такому податковому векселю включається до складу податкових зобов'язань платника в звітному (податковому) періоді, в якому відбулася його поставка органу митного контролю. При цьому платник податку має право на включення до складу податкового кредиту суми зобов'язань по податковому векселю у наступному звітному (податковому) періоді за умови погашення суми податкових зобов'язань шляхом перерахування коштів до бюджету;

якщо платник податку на дату поставки податкового векселя органу митного контролю має підтверджену податковим органом суму бюджетного відшкодування, яка дорівнює або більша ніж сума зобов'язання по такому векселю, платник податку має право включити суму зобов'язань по податковому векселю до складу податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, в якому відбулася його поставка органу митного контролю. При цьому податковий вексель вважається погашеним та платник податку має право на включення до складу податкового кредиту суми зобов'язань по податковому векселю у наступному звітному (податковому) періоді;

Кабінет Міністрів України має право визначити більш довгі строки погашення податкового векселя для окремих видів діяльності, які мають сезонний характер або здійснюються з використанням довгострокових договорів;

обов'язки з погашення податкового векселя не можуть передаватися іншим особам, податковий вексель не підлягає індосаменту; проценти або інші види плати за користування податковим векселем не нараховуються;

порядок випуску, обігу і погашення податкових векселів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями законів України від 25.03.2005 № 2505 "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" та від 07.07.2005 № 2771, "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких законів України" податковий вексель, який за бажанням платника податків може видаватися на суму податкових зобов'язань при імпорті товарів на митну територію України, обов'язково повинен бути авальований комерційним банком.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.1997 № 1104 затверджено Порядок випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті (пересиланні) товарів на митну територію України, котрий розроблено відповідно до пункту 11.5 Закону України "Про податок на додану вартість" (далі - Закон), встановлюються єдині правила випуску, обігу, обліку та погашення векселів, які випускаються (далі - видаються) платниками податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України на суму податкового зобов'язання (далі –Порядок № 1104). Дія цього Порядку поширюється на імпортовані товари, оформлення вантажної митної декларації (за винятком тимчасової чи неповної, періодичної чи попередньої декларації) щодо яких проводиться з дня набрання чинності Законом незалежно від дати укладення договорів (контрактів), відповідно до яких здійснюється їх імпорт, та дати перетину державного кордону України (п. 1 Розділу І Порядку № 1104).

Згідно з п. 2 Розділу І Порядку № 1104:

податковий вексель - це письмове безумовне грошове зобов'язання платника податку сплатити до бюджету відповідну суму коштів у порядку та терміни, визначені Законом, яке підтверджене комерційним банком шляхом авалю та видається платником на відстрочення сплати податку на додану вартість, що справляється у разі імпорту товарів на митну територію України;

аваль - це вексельне поручительство, згідно з яким комерційний банк бере на себе відповідальність за оплату податкового векселя перед векселедержателем і яке оформляється гарантійним написом банку на векселі чи на спеціальному додатковому аркуші (алонж) окремо для кожного окремого примірника кожного векселя. Забороняється оформлення авалю одним документом більше ніж на один вексель.

Як встановлено п. 5 Розділу І Порядку № 1104, протест податкового векселя не здійснюється, сума, зазначена у непогашеному векселі, розглядається як податкова заборгованість, яка погашається у порядку, передбаченому законодавством для погашення податкового боргу.

Пунктом 6 Розділу ІІ Порядку № 1104 встановлено, що видача податкового векселя здійснюється за бажанням платника податку на додану вартість. Векселедержателем є державна податкова адміністрація (інспекція) за місцем реєстрації векселедавця як платника податку на додану вартість.

Згідно з п. 12 Розділу ІІІ Порядку № 1104 податкові векселі в обов'язковому порядку підлягають забезпеченню (підтвердженню) комерційними банками шляхом авалю.

Відповідно до абз. 6 п. 19 вказаного Порядку комерційні банки зобов'язані оплатити податковий вексель у разі його непогашення платником у строк.

Як встановлено судом, вищевказані векселі авальовані Товариством з обмеженою відповідальністю УКБ “Камбіо”, що не заперечується і відповідачем.

Пунктами 19, 20 розділу У Порядку № 1104 передбачено що,  якщо термін погашення податкового векселя настає до закінчення терміну подання податкової декларації до органу державної податкової служби за звітний (податковий) період, в якому він був поданий органові митного контролю, платник податку не включає суму зобов'язань за векселем до складу податкових зобов'язань та погашає вексель шляхом перерахування коштів до бюджету. При цьому платник податку має право на включення перерахованої суми зобов'язань за векселем до складу податкового кредиту у звітному (податковому) періоді, в якому проведене таке перерахування.

Якщо термін погашення податкового векселя настає після закінчення терміну подання податкової декларації до органу державної податкової служби за звітний (податковий) період, в якому він був поданий органові митного контролю, платник податку включає суму зобов'язань за векселем до складу податкових зобов'язань у звітному (податковому) періоді, в якому він був поданий органові митного контролю. При цьому платник податку має право на включення суми зобов'язань за векселем до складу податкового кредиту у наступному звітному (податковому) періоді за умови погашення суми податкових зобов'язань шляхом перерахування коштів до бюджету.

Якщо платнику податку на дату подання податкового векселя органові митного контролю органом державної податкової служби підтверджено суму бюджетного відшкодування, яка дорівнює або більша від суми зобов'язання за векселем, платник податку має право включити суму зобов'язань за векселем до складу податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, в якому він був поданий органові митного контролю. При цьому податковий вексель вважається погашеним, а платник податку має право на включення суми зобов'язань за векселем до складу податкового кредиту у наступному звітному (податковому) періоді.

Сума податку на додану вартість, зазначена в податковому векселі, відображається в податковій декларації окремим рядком.

Платник податку може за самостійним рішенням достроково погасити податковий вексель шляхом перерахування коштів до бюджету або заліку суми бюджетного відшкодування, підтвердженого органом державної податкової служби, згідно з поданою ним письмовою заявою.

Комерційні банки зобов'язані оплатити податковий вексель у разі його непогашення платником у строк.

До податкової декларації платник податку додає перелік та копії погашених у звітному (податковому) періоді, за який подається декларація, податкових векселів, суму зобов'язань за якими відповідно сплачено чи включено до податкових зобов'язань за цей звітний період.

Сума податку на додану вартість, зазначена в податковому векселі, включається у визначених Законом випадках до суми податкового кредиту платника податку, який видав цей вексель, і відображається в податковій декларації окремим рядком.

Розглядаючи спір по суті, суд відзначає, що відповідно до вищевказаного пункту 11.5 статті 11 Закону України "Про податок на додану вартість"  та пункту 19 Порядку № 1104 у випадку коли платник податку на дату поставки податкового векселя органу митного контролю має підтверджену податковим органом суму бюджетного відшкодування, яка дорівнює або більша ніж сума зобов'язання по такому векселю, платник податку має право включити суму зобов'язань по податковому векселю до складу податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, в якому відбулася його поставка органу митного контролю. При цьому податковий вексель вважається погашеним та платник податку має право на включення до складу податкового кредиту суми зобов'язань по податковому векселю у наступному звітному (податковому) періоді.

Платник податку також може за самостійним рішенням достроково погасити вексель шляхом перерахування коштів до бюджету або шляхом заліку суми бюджетного відшкодування, підтвердженого податковим органом.

Як підтверджено матеріалами справи, ТОВ “Кідма”, враховуючи зазначені норми Закону, листом від 06.12.2006р. № 50  звернулось до позивача з заявою про залік суми бюджетного відшкодування в рахунок погашення векселів за листопад 2006 року.

На виконання п. 11.5 ст. 11 Закону України "Про податок на додану вартість" ТОВ “Кідма” відображено загальну суму податкових векселів в податкових зобов'язаннях у рядку 6 декларації з ПДВ за листопад 2006 року (Імпорт товарів протягом звітного періоду, сплату ПДВ за які було відстрочено шляхом оформлення податкового векселя) та у рядку 19.1.

Дані декларації були прийняті Броварською міжрайонною державною податковою інспекцією. В зв'язку з цим, згідно з абзацом другим частини першої статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання, самостійно визначене ТОВ “Кідма”  у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Вищевказані векселі були заявлені до погашення згідно з листом від 06.12.2006р. № 50  за рахунок бюджетного відшкодування. При цьому при включенні суми податкових зобов'язань по векселям до складу податкових зобов'язань  ТОВ “Кідма” в декларації з ПДВ за листопад 2006 року податкові векселі вважаються погашеними та платник податку має право на включення до складу податкового кредиту суми зобов'язань по податковому векселю у наступному звітному (податковому) періоді (п. 11.5 ст. 11 Закону України "Про податок на додану вартість").

Як пояснив представник позивача в судовому засідання, позивачем було відмовлено ТОВ “Кідма”  в проведенні заліку суми бюджетного відшкодування в рахунок погашення векселів в зв'язку з внесенням змін до Порядку адміністрування видачі та погашення податкових векселів, доведених листом ДПА України від 29.08.2006 № 16071/7/16-1517, в якому зазначено, що сума бюджетного відшкодування повинна бути підтверджена актом документальної невиїзної (камеральної) перевірки чи позапланової виїзної (документальної) перевірки.

Однак, на думку суду, така відмова є безпідставною виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 частини першої статті 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки.

Проте такі доводи позивача судом не приймаються з огляду на положення пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", яким встановлено, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

З вказаної норми закону вбачається, що податковий орган має право на проведення позапланової виїзної перевірки (документальної) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом також 30 днів і за наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства.

Таким чином, позивач, в разі виникнення сумнів щодо достовірності нарахування ТОВ "Кідма." бюджетного відшкодування за попередні звітні періоди, мав здійснити перевірку товариства протягом двомісячного строку.

Позивачем також не зазначено, якими документами (доказами) підтверджується наявність податкової заборгованості ТОВ “Кідма” перед бюджетом за непогашення податкових векселів.

Крім того, суд відзначає, що на час видачі третьою особою податкових векселів в обліковій картці ТОВ “Кідма” обліковувалась переплата з ПДВ, яка значно перевищувала суму ПДВ, визначену у векселях.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що ТОВ “Кідма” дотримано всіх визначених законодавством умов, необхідних для проведення заліку суми бюджетного відшкодування в рахунок погашення векселів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для незарахування податковим органом в рахунок оплати податкових векселів сум бюджетного відшкодування за попередні звітні податкові періоди.

Також, суд враховує, що відповідно п. 5 Розділу І Порядку № 1104, протест податкового векселя не здійснюється, сума, зазначена у непогашеному векселі, розглядається як податкова заборгованість, яка погашається у порядку, передбаченому законодавством для погашення податкового боргу.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних  санкцій,  що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності,  та визначає процедуру оскарження дій  органів стягнення є Закон України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181.

Згідно п. 1.3 ст. 1 зазначеного Закону податковий борг (недоїмка) - податкове  зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання  в установлені строки,  податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків. обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

Друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.  (п.п. 6.2.3 ст.6 Закону ).

Позивачем надано до матеріалів справи, перша податкова вимога від 06.10.2006р. № 1/802, відповідно до якої податковий борг ТОВ “Кідма” станом на 06.10.2006р. має податковий бор у розмірі 129068,56 грн.;  друга податкова вимога від 21.11.2006р. № 2/952  відповідно до якої податковий борг ТОВ “Кідма” станом на 21.11.2006р. має податковий борг у розмірі 4530165,75 грн. Податкові вимоги не вручені третій особі, про що складено акт від 25.11.2006р. № 325.

Пунктом 8.1 ст.8 Закону № 2181 встановлено, що з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно із законом та не потребує письмового оформлення.

Доказів перебування активів третьої особи у податковій заставі, позивачем до суду не надано.

Статтею 10 Закону № 2181 у  разі коли інші, передбачені цим Законом, заходи з погашення податкового боргу не дали позитивного результату, податковий орган здійснює за платника податків та на користь держави заходи щодо залучення додаткових джерел погашення суми податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а за їх недостатності - шляхом продажу інших активів такого платника податків.

Стягнення коштів та продаж інших активів платника податків провадяться не раніше тридцятого календарного дня з моменту надіслання йому другої податкової вимоги.

Стягнення безготівкових коштів здійснюється шляхом надіслання банку (банкам), обслуговуючому платника податків, платіжної вимоги на суму податкового боргу або його частини, а при стягненні готівкових коштів - у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Продаж інших активів здійснюється на підставі рішення податкового органу, підписаного його керівником та скріпленого гербовою печаткою податкового органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним податковим органом.

Організація продажу активів платника податків здійснюється податковим керуючим такого платника податків.

Згідно пп. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов’язань забезпечення боргу.

Згідно з пп. 1.6, 1.7. ст.1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” примусове  стягнення  -  звернення  стягнення  на активи платника податків у рахунок погашення його податкового боргу,  без попереднього узгодження його суми таким платником податків. Активи платника податків –кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

Пунктом 2.3.1. п.2.3. Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  передбачено, що органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу, є виключно податкові органи, а також державні виконавці у межах їх компетенції.

Право податкових органів на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами передбачене п.11. ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990р. №509-XII в редакції Закону України від 24.12.1993р. №3813-XII (із змінами та доповненнями).

В судовому засіданні, представник позивача пояснив, що позивачем не вчинялись заходи щодо стягнення заборгованості по податковим векселям з Товариства з обмеженою відповідальністю “Кідма”.

Також,  в матеріалах справи відсутні докази стягнення заборгованості по векселям в порядку передбаченому  Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” .

Враховуючи вищевикладене,  звертаючись до суду з позовом  до банку –аваліста про стягнення заборгованості по непогашеним векселям ТОВ “Кідма”, позивачем порушено матеріально –правовий спосіб захисту порушеного права.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що немає фактичних та правових підстав для задоволення заявлених податковим органом позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 69-71, 94, 97, 158-163 КАС України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В позові відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.  ст.  185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                           І.В. Усатенко