КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2007                                                                                           № 44/560

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Андрієнка  В.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Філімошин А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "Криворізький комбінат побутового обслуговування"

на рішення Господарського суду м.Києва від 04.07.2006

у справі № 44/560

за позовом                               Державного підприємства Міністерства оборони України "Криворізький комбінат побутового обслуговування"

до                                                   Департаменту постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України

про                                                  Стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

ДП Міністерства оборони України «Криворізький комбінат побутового обслуговування» звернулося до суду з позовом про стягнення з Департаменту постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України 14 478,48 грн. боргу за надані послуги по пранню білизни.

Після порушення провадження у справі позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги шляхом подання відповідних заяв. Згідно остаточного розрахунку позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача 7581,12 грн. заборгованості, 1666,90 грн. пені та суові витрати.

Рішенням  Господарського суду м. Києва від 04.07.2006 р. в позові ДП Міністерства оборони України «Криворізький комбінат побутового обслуговування» відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДП Міністерства оборони України «Криворізький комбінат побутового обслуговування» звернулось  до Київського апеляційного господарського суду  з апеляційною скаргою,  в якій просить  рішення  скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального  права.

Зокрема позивач стверджує про те, що відповідач в порушення умов укладеного договору на надання послуг з лазнево-прального обслуговування та хімічного чищення обмундирування (за кошти Державного бюджету України) не виконав свої зобов'язання та не оплатив надані йому послуги в повному обсязі, що підтверджується актами наданих послуг, актами приймального контролю якості та кількості виконаних робіт з прання білизни та помивки особового складу та виписками банку щодо надходження коштів.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечував та просив суд рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін. В обгрнутвання своїх заперечень відповідач посилався на те, що ним у повному обсязі були оплачені усі послуги, надані позивачем.

З метою з’ясування питання щодо обсягу прання білизни на рік по плану та реально випраної білизни по військовим частинам ухвалою суду від 12.04.2007 р.  було призначено судово-бухгалтерську експертизу, у зв’язку із чим зупинено провадження у справі. Після повернення матеріалів справи експертною установою провадження у справі було поновлено.

Заявлене у судовому засіданні 09.08.2007 р. клопотання позивача про призначення повторної експертизи не підлягає задоволенню з огляду на відсутність підстав для цього.

Так, згідно п. 9.2 Роз’яснення ВАСУ від 11.11.98 р. N 02-5/424, повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необгрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності. Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні.

У судової колегії відсутні підстави вважати висновок судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 4234 від 04.07.2007 р. необґрунтованим. Також даний висновок будь-яким чином не суперечить матеріалам справи та наданим сторонами доказам, а тому цей  висновок не викликає у суду сумнівів у його правильності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів відзначає  наступне.

01.06.04р. між Державним підприємством Міністерства оборони України «Криворізький комбінат побутового обслуговування»(позивач) та Департаментом постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України (відповідач) був укладений договір на надання послуг з лазнево-прального обслуговування та хімічного чищення обмундирування (за кошти Державного бюджету України) №229/10/27.

Згідно з умовами даного договору позивач як виконавець зобов'язується надати послуги з прання білизни та обмундирування згідно з планом, затвердженим відповідачем як замовником на загальну суму 119356грн., а відповідач зобов’язався  прийняти та оплатити надані послуги відповідно до затвердженого сторонами протоколу узгодження цін, на загальну суму Договору 119 356 грн.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно  ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У  п.3.7. Договору сторонами визначено, що розрахунок за послуги здійснюється після фактичного їх виконання після надання відповідачу Актів звірки між виконавцем і представником замовника.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.181 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно до частини 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін.

Судом встановлено, що зміни до Договору не вносилися, збільшення замовлення послуг не відбувалося.

Судом встановлено, що зобов'язання по договору позивачем були виконані в повному обсязі, що підтверджується наданими актами приймального контролю якості та кількості виконаних робіт з прання білизни та помивки особового складу, які підписані повноважними представниками сторін, накладними та виставленими відповідачу рахунками.

Відповідачем подано до суду докази належного виконання зобов'язань по договору, а саме платіжні доручення на перерахування належної суми позивачу за надані послуги.

Суд дійшов висновку, що договірні зобов'язання сторони виконали у повному обсязі та відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконання, проведеним належним чином.

Крім того судом береться до уваги також те, що згідно висновку № 4234 судово-бухгалтерської експертизи від 04.07.2007 р., експертом не встановлено наявності заборгованості відповідача перед позивачем за роботи, виконані останнім за замовленням  відповідача на підставі договору № 229/10/27 від 01.07.2004 р. та додатку № 1 до вказаного договору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи те, що позові вимоги ґрунтуються виключно на договорі, а наявними у справі доказами підтверджено відсутність заборгованості відповідача за виконані роботи на підставі цього  договору, позовні вимоги ДП Міністерства оборони України «Криворізький комбінат побутового обслуговування» про стягнення з Департаменту постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України 7581,12 грн. заборгованості, 1666,90 грн. пені не підлягают задоволенню.

В силу ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 04.07.2006 року у справі № 44/560 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційна скарга ДП Міністерства оборони України «Криворізький комбінат побутового обслуговування»   підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 04.07.2006 року у справі № 44/560 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України «Криворізький комбінат побутового обслуговування» - без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

14.08.07 (відправлено)