ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2007 р.
№ 2-5/16935-04 (2-5/2229-2005)

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Кравчука Г.А.,

суддів:
Швеця В.О., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Виконавчого комітету Євпаторійської міської ради

на постанову
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 05.04.2005 р.

у справі
№ 2-5/16935-2004 (2-5/2229-2005)

господарського суду
Автономної Республіки Крим

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Амфібія”

до
1) Євпаторійської міської ради,
2) Виконавчого комітету Євпаторійської міської ради,
3) Управління економіки Євпаторійської міської ради,
4) Євпаторійського міжміського бюро реєстрації та технічної інвентаризації

про
визнання недійсними актів ненормативного характеру, договору, визнання права власності та спонукання провести реєстрацію права власності на нерухоме майно

в судовому засіданні взяли участь  представники:

позивача:
Попович І.Я., дов. № б/н від 30.05.2007 р.;

відповідача-1:
— не з’явились;

відповідача-2:
— не з’явились;

відповідача-3:
— не з’явились;

відповідача-4:
— не з’явились;

В С ТА Н О В И В:

У грудні 2004 р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Амфібія” (далі –Товариство) звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою, у якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а. с. 93 –94), просило:

– визнати недійсним договір оренди від 01.02.1995 р., укладений між Спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Амфібія”, правонаступником якого воно є, та Фондом комунальної власності Євпаторійської міської ради (далі –Фонд), та додаткову угоду до вказаного договору від 31.12.2003 р., укладену між ним та Управлінням економіки Євпаторійської міської ради (далі –Управління);

– визнати недійсним рішення Виконавчого комітету Євпаторійської міської ради (далі – Комітет) від 30.01.1998 р. № 21 “Про правову реєстрацію будівлі колишнього літнього кінотеатру “Схід”;

– визнати недійсним рішення Євпаторійської міської ради (далі – Рада) від 17.02.2004 р. № 24-18/21 “Про впорядкування окремих питань приватизації комунального майна” у частині включення до переліку об’єктів комунальної власності, які підлягають приватизації у 2004 р. шляхом викупу, приміщення кафе “Шторм”, розташованого за адресою: м. Євпаторія, вул. Сімферопольська, 2-б;

– визнати за ним право власності на об’єкт нерухомості –кафе “Шторм” з прибудовами, розташований за адресою: м. Євпаторія, вул. Сімферопольська, 2-б, на земельній ділянці площею 1944 м. кв.;

– зобов’язати Євпаторійське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації (далі –Бюро) провести реєстрацію за ним права власності на об’єкт нерухомості –кафе “Шторм” з прибудовами, розташований за адресою: м. Євпаторія, вул. Сімферопольська, 2-б, на земельній ділянці площею 1944 м. кв.

Позовні вимоги Товариство обґрунтовувало тим, що:

– 01.02.1995 р. між Фондом та Спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Амфібія”, правонаступником якого воно є, було укладено договір оренди від 01.02.1995 р., об’єктом якого є літній кінотеатр “Схід” 1974 р. побудови (балансова вартість –21 004,5 тис. крб.), розташований по вул. Сімферопольська у районі Нового пляжу, який на момент передачі являв собою металевий каркас будови без криши, дверей та вікон, та який мав лише одну напівзруйновану капітальну стіну;

– під час приймання-передачі об’єкту договору оренди від 01.02.1995 р. особи, які приймали у ній участь (ОП “Курортні послуги” та Спільне підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Амфібія”), дійшли до висновку, що експлуатація об’єкту без капітального ремонту у формі повної реконструкції неможлива, про що зазначено в акті прийому-передачі від 01.02.1995 р., затвердженого Головою Фонду;

– на підставі п. 4.7 договору оренди від 01.02.1995 р. воно було зобов’язано здійснити реконструкцію та капітальний ремонт зруйнованого об’єкта оренди за узгодженням з відповідними службами міста;

– необхідні для виконання п. 4.7 договору оренди від 01.02.1995 р. дозволи та документи ним були одержані, і, більше того, рішенням Комітету від 05.03.1996 р. колишній літній кінотеатр “Схід” було вирішено перепрофілювати у підприємство громадського харчування;

– 01.06.1996 р. між ним та Кооперативом “Експрес” було укладено договір підряду, згідно якого підрядник (Кооператив “Експерс”) зобов’язувався виконати роботи з будівництва кафе “Шторм”;

– у процесі виконання договору від 01.06.1996 р., укладеного між ним та Кооперативом “Експерс”, останнім було виконано роботи зі створення (нового будівництва) об’єкта нерухомості –кафе “Шторм” з прибудовами на місці зруйнованого кінотеатру “Схід” за адресою: м. Євпаторія, вул. Сімферопольська, 2-б, які були прийняті згідно акту виконаних робіт від 30.06.1998 р.;

– до завершення будівництва кафе “Шторм” Бюро на  підставі рішення Комітету від  30.01.1998 р. № 21 “Про правову реєстрацію будівлі колишнього літнього кінотеатру “Схід” безпідставно зареєструвало будівлю кінотеатру “Схід”, яка на момент передачі її йому в оренду на підставі договору оренди від 01.02.1995 р. фактично була відсутня, як комунальну власність Ради;

– 31.12.2003 р. між ним та Управлінням, до якого від Фонду були передані повноваження орендодавця за договором оренди від 01.02.1995 р., була укладена додаткова угода до вказаного договору, згідно з якою зазначений договір було викладено у новій редакції;

– у відповідності до додаткової угоди від 31.12.2003 р. до договору оренди від 01.02.1995 р. об’єктом оренди виступав не літній кінотеатр “Схід”, а будова колишнього кінотеатру “Схід” за адресою: м. Євпаторія, вул. Сімферопольська, 2 (балансова вартість станом на 01.01.1998 р. –3 296,00 грн.);

– Рада рішенням від 17.02.2004 р. № 24-18/21 “Про впорядкування окремих питань приватизації комунального майна” включила створений ним об’єкт нерухомості –кафе “Шторм” –у перелік об’єктів, які підлягають приватизації у 2004 р.;

– договір оренди від 01.02.1995 р. не відповідає вимогам Цивільного кодексу Української РСР, оскільки на момент його укладання об’єкт оренди був відсутній;

– воно є власником об’єкта нерухомості –кафе “Шторм” з прибудовами, розташованого за адресою: м. Євпаторія, вул. Сімферопольська, 2-б;

– рішення Комітету від 30.01.1998 р. № 21 “Про правову реєстрацію будівлі колишнього літнього кінотеатру “Схід” та Ради від 17.02.2004 р. № 24-18/21 “Про впорядкування окремих питань приватизації комунального майна” порушують його права як власника об’єкта нерухомості –кафе “Шторм” з прибудовами, розташованого за адресою: м. Євпаторія, вул. Сімферопольська, 2-б.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.01-14.01.2005 р. (суддя Гаврилюк М.П.) позовні вимоги Товариства задоволено частково: визнано за Товариством право власності на об’єкт нерухомості –кафе “Шторм”, розташований за адресою: м. Євпаторія, вул. Сімферопольська, 2-б, визнано недійсною додаткову угоду від 31.12.2003 р. до договору оренди від 01.02.1995 р., укладену між Управлінням та Товариством, визнано недійсними рішення Комітету від 30.01.1998 р. № 21 “Про правову реєстрацію будівлі колишнього літнього кінотеатру “Схід” та рішення Ради від 17.02.2004 р. № 24-18/21 “Про впорядкування окремих питань приватизації комунального майна” в частині включення до переліку об’єктів комунальної власності, які підлягають приватизації у 2004 р. шляхом викупу, приміщення кафе “Шторм”, розташованого за адресою: м. Євпаторія, вул. Сімферопольська, 2-б, зобов’язано Бюро провести реєстрацію за Товариством права власності на об’єкт нерухомості –кафе “Шторм” з прибудовами, розташований за адресою: м. Євпаторія, вул. Сімферопольська, 2-б, на земельній ділянці площею 1944 м. кв., а в задоволенні вимог про визнання недійсним договору оренди від 01.02.1995 р., укладеного між Спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Амфібія” та Фондом, відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.04.2005 р. (колегія суддів: Заплава Л.М., Видашенко Т.С., Фенько Т.П.) рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.01-14.01.2005 р. залишено без змін.

Вказані судові акти мотивовані тим, що:

– об’єкт нерухомості –кафе “Шторм” з прибудовами, розташованого за адресою: м. Євпаторія, вул. Сімферопольська, 2-б, створено Товариством за власні кошти та з додержанням вимог законодавства України, а тому, виходячи з положень ст. 778 Цивільного кодексу України, Товариство є його власником;

– договір оренди від 01.02.1995 р., укладений між Спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Амфібія”, правонаступником якого є Товариство, та Фондом, припинив свою дію у зв’язку зі збігом в одній особі власника та орендаря, що виключає можливість визнати його недійсним;

– на момент укладення додаткової угоди від 31.12.2003 р. до договору оренди від 01.02.1995 р. власником об’єкту вказаної угоди було Товариство, а тому ця угода суперечить вимогам Цивільного кодексу Української РСРС та Цивільного кодексу України, оскільки право передачі майна в оренду має власник або особа, якій належать майнові права;

– рішення Комітету від 30.01.1998 р. № 21 “Про правову реєстрацію будівлі колишнього літнього кінотеатру “Схід” та рішення Ради від 17.02.2004 р. № 24-18/21 “Про впорядкування окремих питань приватизації комунального майна” в частині включення до переліку об’єктів комунальної власності, які підлягають приватизації у 2004 р. шляхом викупу, приміщення кафе “Шторм”, розташованого за адресою: м. Євпаторія, вул. Сімферопольська, 2-б, суперечать Закону України “Про приватизацію державного майна” та Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” та порушують права Товариства.

Комітет звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.04.2005 р. і рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.01-14.01.2005 р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства. Вимоги, викладені у касаційній скарзі, Комітет обґрунтовує тим, що місцевим та апеляційним господарськими судами порушено ст. ст. 203, 331 Цивільного кодексу України, неправильно застосовано ст. 229 Цивільного кодексу України, не враховано ст. 23 Закону України “Про оренду  державного та комунального майна” та не дано оцінки окремим обставинам справи.

Товариство скористалось правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та надіслало до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу Комітету, у якому просить залишити її без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.04.2005 р. і рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.01-14.01.2005 р. –без змін. Вимоги, викладені у відзиві, Товариство обґрунтовує тим, що твердження, викладені у касаційній скарзі Комітету, є помилковими та безпідставними.

Рада, Управління та Бюро не скористались правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на касаційну скаргу Комітету до Вищого господарського суду України не надіслали, що не перешкоджає касаційному перегляду судових актів, які оскаржуються.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 07.11.2007 р. розгляд касаційної скарги здійснюється Вищим  господарським судом України у складі колегії суддів Кравчука Г.А. –головуючого, суддів Швеця В.О. та Шаргала В.І.

У судовому засіданні 07.11.2007 р. оголошувалась перерва до 14.11.2007 р. для підготовки повного тексту постанови Вищого господарського суду України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Комітету підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 4 Розділу “ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ” Цивільного кодексу України цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що у процесі виконання договору від 01.06.1996 р., укладеного між Товариством та Кооперативом “Експерс”, останнім було виконано роботи зі створення (будівництва) об’єкта нерухомості –кафе “Шторм” з прибудовами на місці зруйнованого кінотеатру “Схід” за адресою: м. Євпаторія, вул. Сімферопольська, 2-б, які були прийняті згідно акту виконаних робіт від 30.06.1998 р.

Таким чином, оскільки цивільні відносини щодо створення (будівництва) об’єкта нерухомості –кафе “Шторм” з прибудовами на місці зруйнованого кінотеатру “Схід” за адресою: м. Євпаторія, вул. Сімферопольська, 2-б, були завершені  30.06.1998 р., то вирішення спору щодо визнання права власності Товариства на вказаний об’єкт нерухомості має відбуватись не на підставі норм Цивільного кодексу України, а на підставі законодавства України, яке діяло на час створення відповідного об’єкта.

Тобто, посилання місцевого та апеляційного господарський судів у судових актах, що оскаржуються, на ст. 778 Цивільного кодексу України як на підставу визнання за Товариством права власності на об’єкт нерухомості –кафе “Шторм” з прибудовами, створеного (побудованого) на місці літнього кінотеатру “Схід” за адресою: м. Євпаторія, вул. Сімферопольська, 2-б, є помилковим.

Згідно з п. 2 ст. 32, п. 1 ст. 35 Закону України “Про власність” (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб’єктами права комунальної власності є адміністративно-територіальні одиниці в особі обласних, районних, міських, селищних, сільських Рад народних депутатів. Об’єктами права комунальної власності є майно, що забезпечує діяльність відповідних Рад і утворюваних ними органів; кошти місцевих бюджетів, державний житловий фонд, об’єкти житлово-комунального господарства; майно закладів народної освіти, культури, охорони здоров’я, торгівлі, побутового обслуговування; майно підприємств; місцеві енергетичні системи, транспорт, системи зв’язку та інформації, включаючи націоналізоване майно, передане відповідним підприємствам, установам, організаціям; а також інше майно, необхідне для забезпечення економічного і соціального розвитку відповідної території.

Господарськими судами першої та другої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що об’єктом договору оренди від 01.02.1995 р. є комунальне майно –літній кінотеатр “Схід” 1974 р. побудови, розташований по вул. Сімферопольська у районі Нового пляжу, балансова вартість якого –21 004,5 тис. крб.

З наведеного випливає, що на момент укладення з Товариством договору оренди від 01.02.1995 р. власником об’єкта вказаного договору (літнього кінотеатру “Схід” 1974 р. побудови, розташованого по вул. Сімферопольська у районі Нового пляжу) була Рада.

З матеріалів справи випливає, і це встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, що Товариство зобов’язувалось здійснити роботи з реконструкції об’єкта договору оренди від 01.02.1995 р. –літнього кінотеатру “Схід” 1974 р. побудови (п. 2.4, п. 4.7 договору, а. с. 55 –56), і у випадку здійснення робіт з його капітального ремонту витрати є власністю Товариства  (акт прийому-передачі від 01.02.1995 р., затверджений Головою Фонду, а. с. 58).

П. 1 ст. 55 Закону України “Про власність” (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що власник не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Абзац перший частини першої ст. 23 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” передбачає, що передача майна в оренду не припиняє права власності на це майно.

Абзац третій частини третьої ст. 23 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство України дозволяло Раді як власнику комунального майна, яке є об’єктом договору оренди від 01.02.1995 р. –літнього кінотеатру “Схід” 1974 р. побудови, передати це майно в оренду Товариству та зобов’язати останнє за рахунок власних коштів здійснити реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна, проте вказане законодавство не містило положень, які б позбавляли Раду у випадку здійснення Товариствам відповідних робіт права власності на передане в оренду майно.

Таким чином, висновки місцевого та апеляційного господарський судів про те, що Товариство, здійснивши за власні кошти реконструкцію (капітальний ремонт) об’єкта договору оренди від 01.02.1995 р. –літнього кінотеатру “Схід” 1974 р. побудови, та створивши внаслідок цього об’єкт нерухомості –кафе “Шторм” з прибудовами, стало одноосібним власником останнього зроблені без урахування чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України та, як вже зазначалось вище, з помилковим посиланням на ст. 778 Цивільного кодексу України.

Тобто, господарськими судами першої та другої інстанції не було враховано, що Рада як власника майна, яке є об’єктом договору оренди від 01.02.1995 р. –літнього кінотеатру “Схід” 1974 р. побудови, має частку у майні, створеному (побудованого) Товариством під час реконструкції вказаного кінотеатру –кафе “Шторм” з прибудовами.

У зв’язку з чим колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що визнання господарськими судами попередніх інстанцій права власності на об’єкт нерухомості – кафе “Шторм”, розташований за адресою: м. Євпаторія, вул. Сімферопольська, 2-б, виключно за Товариством є необґрунтованим та зробленим без встановлення та врахування частки Ради у відповідному майні.

Згідно з роз’ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 1 постанови від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини першої ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки передбачені процесуальним законом (ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України) межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.04.2005 р. та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.01–14.01.2005 р. підлягають скасуванню, а справа –передачі на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Євпаторійської міської ради задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.04.2005 р. та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.01–14.01.2005 р. у справі № 2-5/16935-2004 (2-5/2229-2005) скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Головуючий суддя                                                       Г.А. Кравчук

Суддя                                                                          В.О. Швець

Суддя                                                                          В.І. Шаргало