ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2007 р.
№ 23/65

Колегія  суддів  Вищого господарського суду України  у складі:

Головуючого  судді                                              Кузьменка М.В.,

суддів                                                                        Палій В.М.,

Рибака В.В.,

розглянувши            касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Аптека "Альбіна" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2007р. та рішення господарського суду м. Києва від 13.03.2007р.

у  справі                    №23/65 господарського суду  м. Києва

за позовом                 Товариства з обмеженою відповідальністю "Новофарм"

до відповідача          Товариства з обмеженою відповідальністю

“Аптека  ”Альбіна"

про                              стягнення 34 748,63грн.

за участю представників:

ТОВ “Новофарм" – не з’явилися;

ТОВ “Аптека "Альбіна" –Бондаренко Р.В,

в с т а н о в и л а :

Товариство з обмеженою відповідальністю “Новофарм" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом та просить стягнути з відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю “Аптека "Альбіна” 34 748,63грн.  за поставлену продукцію згідно договору поставки №159 від 01.12.2003р.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що відповідач –Товариство з обмеженою відповідальністю "Аптека "Альбіна"  не виконало взятих на себе зобов’язань за мировою угодою від 28.02.2006р. щодо погашення заборгованості ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Альбіна" за вищевказаним договором (а.с.2-3).

До прийняття рішення по суті заявлених вимог  відзиву від відповідача не надійшло.

Рішенням господарського суду м. Києва від 13.03.2007р. позов задоволено. Відповідно до рішення суду з відповідача на користь позивача стягнуто 34 748,63грн. основної заборгованості (а.с.25-27).

Приймаючи рішення по суті заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що:

-          розмір заборгованості ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Альбіна" перед позивачем за поставлену продукцію за умовами договору поставки №159 від 01.12.2003р. встановлений рішенням господарського суду м. Києва від 06.03.2006р. у справі №36/7 за позовом ТОВ "Новофарм" до ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Альбіна";

-          відповідач прийняв на себе зобов’язання ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Альбіна"  щодо оплати поставленої продукції в силу умов мирової угоди від 28.02.2006р. згідно графіка, який ним не дотриманий.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2007р. рішення господарського суду м. Києва від 13.03.2007р. залишено без змін (а.с.66-69).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, ТОВ "Аптека "Альбіна" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить їх скасувати, а у задоволенні заявленого позову відмовити.

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушенням норм процесуального права, а саме неповним з’ясуванням обставин справи, що підлягали встановленню для  правильного вирішення спору у даній справі.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між ТОВ "Новофарм" та ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Альбіна" укладено договір №159 від 01.12.2003р., предметом якого є поставка лікувально-профілактичної продукції.

Згідно ст. 4 ЦК УРСР (в редакції, чинній на момент укладення договору), цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки. Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають, зокрема, з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.151 ЦК УРСР, договір (багатостороння угода) є однією з підстав виникнення зобов’язань.

Отже, укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін певних прав та обов’язків, визначених ним.

Так, за умовами договору , позивач взяв на себе зобов’язання постачати продукцію в асортименті по цінах та у кількості, визначеній накладною; а ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Альбіна" –приймати та оплачувати її вартість (пп.1.1 договору).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно накладної та довіреності, 01.12.2003р. ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Альбіна" отримало від позивача за вказаним договором лікувально-профілактичну продукцію на загальну суму 42 148,63грн. При цьому, позивач стверджує, що частина   продукції   оплачена;   вартість   неоплаченої   продукції   становить 34 748,63грн.

В силу ст.161 ЦК УРСР (чинному на момент укладення договору), зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Такий же обов’язок визначений і діючими на момент звернення до суду з позовом  нормами.

Так, відповідно до п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

В силу ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами договору, оплата поставленої продукції проводиться протягом 10 календарних днів після реалізації товару замовником через свою торгову мережу (п.3.1. договору).

Разом з тим, судами першої та апеляційної інстанції під час вирішення спору у даній справі та перегляді прийнятого рішення встановлено, що  28.02.2006р. між позивачем у справі та відповідачем –ТОВ "Аптека Альбіна" укладено угоду, яка сторонами названа "мирова угода". Суди вірно визначили, що фактично за умовами цієї угоди відбулась заміна сторони у зобов’язанні, що виникло в силу договору поставки №159 від 01.12.2003р. При цьому, посилання сторін цієї угоди на те, що вона є "мировою угодою" не змінює її змісту та правової природи, що вірно прийнято до уваги судами.

Зокрема, угодою передбачено, що ТОВ "Аптека "Альбіна" приймає на себе зобов’язання за договором №159 від 01.01.2003р. в частині оплати продукції у розмірі 34 748,63грн.

Крім того, зазначеною угодою після заміни боржника у зобов’язанні, а саме ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Альбіна" на відповідача –ТОВ "Аптека "Альбіна", позивачем та новим боржником –ТОВ "Аптека "Альбіна" досягнуто згоди щодо зміни строку виконання зобов’язання, визначеного п.3.1 договору №159 від 01.12.2003р.  Відповідно до угоди від 28.02.2006р., новий боржник зобов’язався погасити заборгованість згідно з графіком погашення заборгованості (п.1 угоди).

Посилання скаржника на нікчемність зазначеної угоди необґрунтовані і не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Рішення господарського суду м. Києва у справі №36/7, відповідно до якого з старого боржника –ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Альбіна" стягнуто 34 748,63грн. заборгованості за поставлену лікувально-профілактичну продукцію відповідно до договору поставки №159 від 01.12.2003р.  на користь ТОВ "Новофарм", на яке посилається скаржник, прийнято після укладення угоди від 28.02.2006р. –06.03.2006р., без врахування заміни осіб у зобов’язанні, що відбулась згідно вказаної угоди. Зазначене рішення не має преюдиційної сили для даної справи, що вірно визначено апеляційною інстанцією відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України, оскільки прийнято у справі, у якій брали участь інші сторони. При цьому, заінтересовані особи мають право оскаржити вищевказане рішення у встановленому чинним законодавством порядку, подавши клопотання про відновлення встановлених строків.

Заміна боржника у зобов’язанні проведена за згодою кредитора - ТОВ "Новофарм" що відповідає вимогам ст.520 ЦК України.

Згідно вказаної норми, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що належним відповідачем у справі є ТОВ "Аптека Альбіна".

Однак, суд касаційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені позовні вимоги підлягали задоволенню у повному обсязі.

Так, на момент прийняття рішення у даній справі -13.03.2007р., строк виконання частини зобов’язання, а саме щодо оплати 1 748,63грн., не був ще порушений, оскільки сторонами у графіку погашення заборгованості визначено, що вказаний платіж здійснюється у березні 2007р., а згідно ст.526 ЦК України, зобов’язання виконуються  у встановлений договором строк, що не взято до уваги судом першої інстанції.

Поряд з цим, оскільки суду апеляційної інстанції не надано доказів погашення заборгованості у цій частині під час перегляду рішення суду в апеляційному порядку і на момент прийняття постанови апеляційної інстанції щодо залишення прийнятого рішення без змін та набрання відповідним рішенням законної сили такий строк був пропущений, касаційна інстанція вважає за недоцільне скасування судових актів у відповідній частині.

За таких обставин, касаційна інстанція не вбачає підстав для зміни чи скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2007р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2007р. у справі №23/65 господарського суду м. Києва залишити без змін, а касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека "Альбіна" –без задоволення.

Головуючий  суддя                                                       Кузьменко М.В.

Судді                                                                                  Палій В.М.

Рибак В.В.