ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

30.08.2007
Справа №2-21/7027.1-2007

за позовом Торгово-виробничої компанії “Трансенерго”, м. Сімферополь,

До відповідача Фонду майна Автономної Республіки Крим, м. Сімферополь,

про внесення змін до договору.

Суддя Господарського

Суду Автономної Республіки Крим

С.І. Чонгова

Представники:

Позивач Кірдан Р.П., представник, д/п б/н від 26.02.2007 р.

Відповідач  Павленко О.М., головний спеціаліст – ю/к, д/п № 01/3635 від 28.12.2006 р.

Сутність спору: Торгово-виробнича компанія “Трансенерго”, м. Сімферополь, звернулася до Господарського суду АРК із позовом до Фонду майна Автономної Республіки Крим, м. Сімферополь, у якому просить внести  зміни до договору купівлі-продажу під розбирання об’єкту незавершеного будівництва № 234 від 22 квітня 2004 року, укладеного між позивачем та відповідачем, а саме просить пункт 5.1 а.) договору викласти у наступній редакції: «розібрати об’єкт при проведенні реконструкції незавершеного будівництва дитячого садка-ясель під багатоповерхову житлову забудову». Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати, пов’язані з оплатою державного мита і витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що своєчасне виконання його обов’язків з розбирання об’єкту незавершеного будівництва перешкоджає  бездіяльність органів місцевого самоврядування, тобто мали місце зміна істотних обставин. Позивач є таким, що набув право власності на об’єкт і згідно ст. 4 закону України „Про власність” на   свій   розсуд   володіє,   користується і розпоряджається належним йому майном. На пропозицію про внесення змін до договору відповідач відмовив, що порушує положення ст. 6 Господарського кодексу України, що встановлює принцип свободи підприємницької діяльності, ч. 5 ст. 19 Господарського кодексу України стосовно перешкоджання господарській діяльності суб'єктів господарювання.

Відповідач позовні вимоги не визнавав, посилався на те, що істотною умовою конкурсу з продажу об’єкту, договору було продаж саме під розібрання, що не потребує  рішення міської ради про надання земельної ділянки в оренду. Також наводилися положення на те, що вартість об’єкту під розібрання та об’єкту, який має бути завершено будівництвом є різною. Крім того, робились посилання на необхідність надання документів за листом Фонду майна АРК від 19.01.2006 р., що не було зроблено позивачем.

04 липня 2004 р. позивачем до матеріалів справи були надані уточнення позовних вимог, у яких позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на ст. 652 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду АР Крим від 04.07.2006 р. позовні вимоги були задоволені у повному обсязі. Судом вирішено: внести зміни до підпункту «а» пункту 5.1. договору купівлі-продажу під розбирання об’єкту незавершеного будівництва № 234 від 22 квітня 2004 року, укладеного між Торгово-виробничою компанією “Трансенерго” та Фондом майна Автономної Республіки Крим, виклавши його в такій редакції: “розібрати об’єкт при проведенні реконструкції незавершеного будівництва дитячого садку-ясел під багатоповерхову житлову забудову”. Крім того, з Фонду майна Автономної Республіки Крим на користь  Торгово-виробничої компанії “Трансенерго” було стягнуто 85 грн. витрат на державне мито і 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.09.2006 р. рішення Господарського суду АР Крим від 04.07.2006 р. було залишено без змін.

Постановою Вищого Господарського суду України від 31 січня 2007 р. постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.09.2006 р. та рішення Господарського суду АР Крим від 04.07.2006 р. було скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду АР Крим.

Ухвалою Верховного суду України було відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого Господарського суду України від 31 січня 2007 р.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 05.06.2007 р. справу було прийнято до розгляду суддею Чонговою С.І.

04 липня 2007 р. позивачем до матеріалів справи було надано уточнення до позовної заяви.

14 липня 2007 р. відповідачем був наданий відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнає, та вказує наступне. Відповідач вказує, що доводи позивача про те, що розірвання договору купівлі-продажу від 22.04.2004 р. № 2341 суперечить суспільним інтересам, не відповідають дійсності. Згідно з листом загальноосвітньої школи І-ІП ступенів № 36 Сімферопольської міської ради від 12.04.2007 р. № 53, яка розташована безпосередньо біля об'єкта незавершеного будівництва, придбаного Торгово-виробничою компанією "Трансенерго", відсутня огорожа навколо об'єкта, його конструкції руйнуються, охорона об'єкта не здійснюється, що є загрозою для життя та здоров'я дітей, які навчаються у школі та мешкають у районі. Зазначений факт свідчить про відсутність підстав для зміни умов договору в порядку частини 4 статті 652 Цивільного кодексу України, оскільки розірвання цього договору не буде суперечити суспільним інтересам. Враховуючи те, що відповідно до частини 5 статті 203 Цивільного кодексу України угода повинна бути направлена на реальне настання правових наслідків, а вони не настали, якби Фонд майна Автономної Республіки Крим знав, що позивач не тільки не здійснить розбирання придбаного об'єкта у встановлений договором термін, а й своїми діями спричинить загрозу для життя та здоров'я дітей мікрорайону, то договір не було би укладено. Посилання позивача на частину 2 статті 652 Цивільного кодексу України є також безпідставними,  оскільки при укладенні договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва під розбирання - дитячого садка-ясел на 640 місць, розташованого за адресою: м. Сімферополь, мікрорайон Залісся, позивачу було відомо, що земельна ділянка не передається йому у користування або у власність за вказаним договором. Таким чином, відсутня одночасна наявність умов, зазначених у частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим немає підстав для зміни умов договору за рішенням суду. Внесення змін до підпункту "а" пункту 5.1 договору купівлі-продажу від 22.04.2004 р. № 2341 в редакції позивача, а саме: ''розібрати об'єкт та привести будівельний майданчик у належний стан протягом двох років з моменту оформлення документів, що підтверджують право користування (оренди) покупця земельною ділянкою під об'єктом", є неможливим. Відповідно до пункту 19 Інформаційного листа Вищого арбітражного суду України від 25.04.2001 р. № 01-38/500 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів законодавства про приватизацію державного майна" договори, що укладаються в процесі приватизації, являють собою окрему юридичну категорію договорів і є особливими договорами купівлі-продажу державного майна, на які поширюються відповідні норми цивільного законодавства про договори, якщо інше не випливає із законодавства про приватизацію. В статті 1 Закону України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва" встановлено, що до питань приватизації або відчуження об'єктів незавершеного будівництва, які перебувають у державній або комунальній власності, не врегульованих цим законом, застосовуються положення законодавства України про приватизацію та місцеве самоврядування. Виходячи зі змісту частини 2 статті 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" термін дії зобов'язань за договором {за винятком мобілізаційних завдань) не може перевищувати п'ять років, у даному разі до 22.04.2009 р. Таким чином, встановлення строку розбирання об'єкта за договором купівлі-продажу від 22.04.2004 р. № 2341 не обмеженого позначеним строком, а під умовою виконання Сімферопольською міською радою, яка не є стороною за цим договором, рішення суду, що має виконуватися в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", суперечить чинному законодавству України з приватизації. Посилання позивача на те, що він є власником об'єкта незавершеного будівництва лише з 22.03.2005 р., тобто з моменту державної реєстрації договору купівлі-продажу, також не обґрунтовані, оскільки згідно зі статтею  12 Закону України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва" (в редакції, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу від 22.04.2004 р.) право власності на об'єкт незавершеного будівництва виникає у покупця з моменту підписання акта приймання-передачі. Об'єкт незавершеного будівництва під розбирання - дитячий садок-ясла на 640 місць, розташований за адресою: м. Сімферополь, мікрорайон Залісся, було передано Торгово-виробничій компанії "Трансенерго" за актом приймання-передачі від 29 червня 2004 року. Таким чином, позивач набув право власності на даний об'єкт незавершеного будівництва з 29 червня 2004 року. Стаття 188 Господарського кодексу України визначає загальний порядок внесення змін до господарських договорів. Процедура внесення змін до договорів купівлі-продажу, укладених органами приватизації, визначається Положенням про внесення змін до договорів купівлі-продажу державного майна, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 29.10.98 № 2041 р. та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.11.1998 р. за № 717/3157. Відповідно до пункту 2.2 цього положення пропозиція, що надійшла після виявлення факту невиконання умов договору купівлі-продажу. не розглядається. Таким чином. Фонд майна Автономної Республіки Крим не має правових підстав для розгляду заяви Торгово-виробничої компанії "Трансенерго" від 31.05.2007 р. № 23, про що позивач був повідомлений листом від 18.06.2007 р. № 08-09/5470.

У засідання суду 16.08.2007 р. з’явився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у засідання суду з’явився, позовні вимоги не визнає.

У засіданні суду у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 30.08.2007 р.

28.08.2007 р. на адресу суду від позивача надійшли уточнення до позовної заяви, у яких позивач просить внести зміни до п. 5.1. а) договору купівлі-продажу під розбирання об’єкту незавершеного будівництва № 234 від 22 квітня 2004 р., виклавши його в наступній редакції: «розібрати об’єкт та привести будівельний майданчик в належний стан до 17 вересня 2010 року».

Представник позивача після перерви у судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У засідання суду представник відповідача з’явився, позовні вимоги не визнає.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та заперечення представника позивача, відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2004 року між Торгово-виробничою компанією “Трансенерго”- покупцем, та Фондом майна Автономної Республіки Крим – продавцем, був укладений договір купівлі-продажу під розбирання об’єкту незавершеного будівництва, що належить Автономній Республіці Крим, дитячого садку – ясел на 640 місць, що знаходиться на балансі Управління капітального будівництва виконавчого комітету Сімферопольської міської ради.

Відповідно до умов укладеного договору Продавець зобов’язується передати у власність Покупцю об’єкт незавершеного будівництва під розбирання, що належить Автономній Республіці Крим, дитячий садок – ясла на 640 місць, що знаходиться на балансі Управління капітального будівництва виконавчого комітету Сімферопольської міської ради, та розташований за адресою: м. Сімферополь, мкрн. Залісся, а покупець зобов’язується прийняти вказаний об’єкт та сплатити вартість відповідно до умов, які визначені у договорі.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач перерахував кошти в сумі 66398,40 грн. на поточний рахунок відповідача та актом прийому-передачі від 29.06.2004 року прийняв у власність об’єкт незавершеного будівництва “Дитячий садок-ясла на 640 місць» в мкрн. Залісся м. Сімферополя, що підтверджується актом поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу об’єкту, складеним Фондом майна АРК за № 58 від 28.03.2005 року.

Пунктом 5.1. укладеного сторонами договору встановлені обов’язки покупця: у встановлений договором термін сплатити вартість продажу об’єкту, прийняти об’єкт у встановлений договором термін, виконувати умови продажу: розібрати об’єкт та привести будівельний майданчик в належний стан на протязі двох років з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

У відповідності з частиною 3 статті 23 Закону України «Про планування та забудову територій» знесення існуючих будинків та споруд здійснюється у встановленому законом порядку.

У відповідності зі ст. 29 Закону України «Про планування та забудову території» дозвіл на виконання будівельних робіт можливо одержати тільки при наявності документів, які затверджують право на користування (оренду) земельної ділянки, на якій будуть виконуватися будівельні роботи. 21.11.2005 р. позивач звернувся до ДАБК за дозволом на виконання будівельних робіт з розробки незакінченого будівництвом об’єкту – дитячого садочку. Своїм листом Держархбудконтролю (№ 58913 від 20.11.2005 р.) дозвіл не видав та витребував від позивача правовстановлюючі документи, передбачені Положенням про порядок видачі дозволів на виконання будівельних робіт. Відповідно до вказаного Положення, затвердженого наказом № 273 Держбуду України, яке було прийнято на виконання ст. 29 Закону України «Про планування та забудову території», правовстановлюючим документом, необхідним для надання дозволу на проведення будівельних робіт, - є: дозвіл на будівництво, який видається у відповідності зі ст. 24 Закону України «Про планування та забудову території» , документа на право користування ділянкою. Вичерпний перелік будівельних робіт, на які не потребується одержання дозволу на будівельні роботи викладений у пункті 4 Положення. Будівельні роботи з розробки об’єкту не включено у цей перелік. На підставі п. 3 статті 125 Земельного кодексу України, приступати до використання земельної ділянки до одержання документу, якій посвідчує право на нього, та державної реєстрації забороняється.

Протоколом № 8 від 07 червня 2004 р. спільного засідання технічної наради та постійної комісії міської ради з питань містобудівництва, раціонального природокористування, екології та земельних відношень відповідно до заяв позивача від 26 квітня 2004 р. № 42 було прийнято рішення про узгодження реконструкції незакінченого будівництвом об’єкту (дитячого садку – ясел) під багатоповерхову житлову забудову в мкрн. Залісся, вул.. Балаклавська, по ГП № 56, за умов надання інформації управління освіти та ескізного проекту. Своїм листом № 24/01-19/1723 від 13.08.2004 р. виконавчий комітет Сімферопольської міської ради не заперечував проти розміщення дитячого садку – ясел у вбудовано-прибудованих приміщеннях проектованої забудови. Управління освіти Сімферопольської міської ради № 1222 від 16.05.2005 р. надало згоду з питання будівництва дошкільної установи на 100 місць в мікрорайоні Залісся. Ескізний проект був позивачем розроблений та наданий до управління містобудівництва та архітектури Сімферопольської міської ради. 01.11.2005 р. позивач повторно направив до міської Ради заяву про надання ділянки у довгострокову оренду строком на 49 років.

01.11.2005 р. позивач подав заяву, у якій просив надати у довгострокову оренду строком на 49 років земельну ділянку під забудову, розташовану під незакінченим будівництвом об’єктом дитячого садочку – ясел на 640 місць, розташовану за адресою: м. Сімферополь, мкрн. Залісся, вул.. Балаклавська, по ГП № 56 для чого дозволити виконання проекту відведення земельної ділянки.

27.01.2006 р. Виконавчий комітет Сімферопольської міської Ради своїм рішенням № 165 (п. 2.24.) прийняв рішення про внесення пропозиції сесії Сімферопольської міської Ради після виконання наступних умов – надання технічних умов на інженерне забезпечення об’єкту та узгодження ескізного проекту зі службами державного нагляду.

Суд дійшов висновку, що позивач виконав усі необхідні дії для виконання умов договору, проте за причин незалежних від поведінки відповідача унеможливлено проведення робіт  з разбірки  об’єкту у встановлений договором строк.

Відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов’язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або укладали б його на інших умовах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки вони засновані на нормах чинного законодавства та підтверджені матеріалами справи.

Стаття 188 Господарського кодексу України визначає, що сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

22.12.2005 р. позивач звернувся до відповідача з пропозицією про внесення змін в умови договору про строки виконання розбірних робіт об’єкту.

19.01.2006 р. відповідач сповістив, що він не має підстав для укладення додаткової угоди до договору купівлі-продажу об’єкту незакінченого  будівництва – дитячого садку-ясел на 640 місць.

Згідно з пунктом 3.1. Положення про внесення змін до договорів купівлі-продажу державного майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України 29.10.1998 року № 2041, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.1998 року за № 717/3157, зміни до договорів купівлі-продажу стосовно перенесення термінів  виконання зобов’язань на більш подальший строк у порівнянні з терміном, установленим договором, вносяться за таких умов:

-          достатня обґрунтованість потреби внесення таких змін;

-          недопущення зменшення фактичних обсягів зобов’язань,  яке може  статися  внаслідок можливих протягом  періоду їх виконання інфляційних процесів.

З матеріалів справи вбачається, що звернення позивача до відповідача з пропозицією про внесення змін до договору щодо продовження терміну розбирання є обґрунтованим, оскільки неможливість розбирання об’єкта в обумовлений договором 2-річний термін виникла через неприйняття органами місцевого самоврядування відповідних рішень щодо надання позивачу земельної ділянки під об’єктом у користування.

Згідно зі статтею 6 Закону України “Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва” приватизація зазначених об’єктів здійснюється органами приватизації,  у тому числі за участю уповноважених  ними юридичних осіб шляхом:

-          продажу на аукціоні, за конкурсом;

-          продажу шляхом    викупу    за   наявності   одного   покупця безпосередньо  цьому   покупцеві  із   забезпеченням   ним   умов приватизації об’єкта;

-          внесення об’єкта незавершеного будівництва до статутного фонду господарського товариства як внеску держави з наступною приватизацією   акцій (часток, паїв) у порядку, встановленому установчими  документами  товариства та законодавством України, після завершення будівництва відповідного об’єкта;

-          продажу під розбирання.

Таким чином, суд не погоджується з тим, що спосіб розбирання об’єкта з одночасним проведенням реконструкції, як це запропоновано позивачем, не відповідає умовам приватизації об’єкта та потребує його переоцінки, оскільки в пропозиції позивача не йдеться про зміну способу приватизації.

Згідно з пунктом 4.3. Положення про внесення змін до договорів купівлі-продажу державного майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України 29.10.1998 року № 2041, орган приватизації в тижневий термін з моменту надходження пропозицій щодо внесення змін до договору купівлі-продажу визначає  перелік документів, потрібних для розгляду питання та прийняття рішення і повідомляє про це заявника листом.

В своєму листі № 08-09/13615 від 19.01.2006 року відповідач не визначив конкретний перелік документів, який саме він вимагає від позивача, потрібних для розгляду питання про укладення додаткової угоди, а лише повідомив, які документи необхідні для розгляду цього питання згідно з вищезазначеним Положенням.

Згідно з тим же пунктом Положення про внесення змін до договорів купівлі-продажу державного майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України 29.10.1998 року № 2041, у разі внесення змін до договорів купівлі-продажу об’єктів незавершеного будівництва стосовно продовження термінів будівництва, заявник, крім документів, визначених у цьому пункті, повинен  надати  рішення  органу  місцевого   самоврядування про відповідну згоду. За змістом цього пункту та з огляду на абз. 4 ст. 19 Закону України “Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва”, зацікавлена особа повинна надати документ, що підтверджує згоду органу місцевого самоврядування лише під час добудови об’єктів незавершеного будівництва, а не під час розбирання.

Згідно з нормами ДБНА 2.2-3.-2004 строки розробки та затвердження проектно-кошторисної документації складають 8 місяців, перевірки документації на отримання дозволу на проведення будівельних робіт складає 1 місяць, строк разбірки відповідно Норм подовженості  будівництва заділу у будівництві підприємств, будівель та споруджень (СниП 1.04.03-85) складає 11 місяців.

Постановою Господарського суду АР Крим у справі № 2-26/12500-2006А зобов’язано Сімферопольську міську Раду виконати вимоги пункту 3 статті 27 Закону України «Про приватизацію державного майна» та розглянути заяву ТВК «Трансенерго» про надання в довгострокову оренду терміном на 49 років земельної ділянки, під об’єктом незавершеним будівництвом «Дитячий садочок-яслі на 640 місць», розташованого у м. Сімферополі в мікрорайоні Залісся, під забудову та надати дозвіл на виконання проекту відведення земельної ділянки. Строк виконання робіт з розробки проекту землевідводу та його погодження складає у сукупності 12 місяців, відповідно до довідки від 23.08.2007 р. Державного підприємства «Кримський науково-дослідницький інститут землеустрою».

При таких обставинах – вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України витрати з оплати державного мита та судові витрати, пов'язані з інформаційно-технічним забезпеченням судового процесу підлягають віднесенню на сторони.

У засіданні суду було оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення оформлено та підписано відповідно до ст. 84 ГПК України 17 вересня 2007 р.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 625 Цивільного Кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України, ст. ст. 49, 77, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Внести зміни до пункту 5.1. а) договору купівлі-продажу під розбирання об’єкту незакінченого будівництва № 234 від 22 квітня 2004 р., виклавши його у наступній редакції: «розібрати об’єкт та привести будівельний майданчик в належний стан до 17 вересня 2010 року».

Стягнути з Фонду майна Автономної Республіки Крим (м. Сімферополь, вул. Севастопольська 17, код ЗКПО та банківські рахунки не відомі) на користь Торгово-виробничої компанії “Трансенерго”, м. Сімферополь (95034, м. Сімферополь, вул. Лермонтова 25, а/с 1605, , р/р 260011251 в КРД АППБ „Аваль” м. Сімферополь, МФО 324021, інші банківські рахунки не відомі) 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чонгова С.І.