ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.06.07 р.                                                                               Справа № 6/174

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Подколзіной Л.Д.___

При секретарі  Шабановой Н.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Ферро-Люкс, Лтд” м.Запоріжжя

до відповідача  Відкритого акціонерного товариства “Енергомашспецсталь” м.Краматорськ

третьої особи _____________________________________________________________________

про стягнення      162 096грн. 34коп.

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача –  Дмух О.І. - представник по довіреності від 10.01.2007р.

від відповідача –   Стародубцева Л.В. – представник по довіреності №17/37-13 від 01.02.2007р.

від третьої особи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Ферро-Люкс, Лтд” м.Запоріжжя,  звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Енергомашспецсталь” м.Краматорськ основного боргу у сумі  144 856грн., пені у сумі 10 987грн. 47коп., інфляційних у сумі 4 055грн. 38коп. та 3% річних у сумі 2 197грн. 49коп. відповідно договору  №15/1057 від 24.07.2006р. (Усього 162 096грн. 34коп.).

20 червня 2007р. позивач надав заяву у порядку ст.22 ГПК України, в якій зменшив суму основного боргу на 10 000грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву   визнав суму боргу в розмірі 134 856грн., про що свідчить акт звірки взаєморозрахунків  станом на 04.06.2007р., підписаний уповноваженими особами обох підприємств та скріплений печатками. А також зазначив, що у даний час у ВАТ  “Енергомашспецсталь” немає можливості сплатити борг, так як на підприємстві  здійснюється модернізація  виробництва та усі кошти  витрачені для досягнення бажаного результату. Тому просить суд розстрочити виплату боргу на 24 місяця.

Позивач погодився з пропозицією відповідача про розстрочення виконання рішення  по справі тільки на шість місяців.

Суд задовольняє заяву позивача та частково прохання  відповідача і розглядає справу по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в :

24 липня 2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Ферро-Люкс, Лтд” м.Запоріжжя та Відкритим акціонерним товариством “Енергомашспецсталь” м.Краматорськ був укладений договір №15/1057, згідно умов якого позивач взяв на себе зобов”язання передати у власність відповідачу  продукцію,  а відповідач зобов”язався прийняти та оплатити  її  вартість.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Позивач посилається на виконання своїх договірних зобов’язань у повному обсязі, де він у виконання умов договору, 14.11.2006р. по видатковій накладній №РН-0000236  за довіреністю серії ЯМШ №800720 від 14.11.2006р. здійснив поставку продукції у адресу відповідача на суму 228 028грн. та виставив для сплати рахунок-фактуру №СФ-0000315 від 14.11.2006р.  У підтвердження заявлених вимог позивачем представлені суду докази поставки  продукції, а саме: видаткова накладна, довіреність до неї та акт звірки взаєморозрахунків станом на 04.06.2007р., підписаний уповноваженими особами обох підприємств і скріплений печатками і переконав суд у факті поставки продукції у адресу Відкритого акціонерного товариства “Енергомашспецсталь” м.Краматорськ.

Відповідно специфікації від 13.11.2006р. №2 до договору №15/1057 від 24.07.2006р. оплата поставленої продукції здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів у адресу позивача в термін 15 днів з часу поставки продукції.   Але відповідач договірні зобов’язання перед позивачем виконав частково, в результаті чого у Відкритого акціонерного товариства “Енергомашспецсталь” м.Краматорськ перед позивачем виникла заборгованість у  сумі  134 856грн.,  яка до теперішнього часу ним не погашена.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання  повинні виконуватися  належним чином та у встановлений  строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов’язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається.  (ст.525 ЦК України).

Однак, відповідач всупереч вимогам ст.526 ЦК України  свої зобов’язання   по оплаті   поставленої продукції  своєчасно  не виконав.

Пунктом 10.4 договору №15/1057 від 24.07.2006р. сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату  відповідач повинен оплатити позивачу  пеню в розмірі 0,04% суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання  зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення виконання. Оскільки відповідач порушив умови договору  №15/1057 від 24.07.2006р. та специфікації до нього  і своєчасно не розрахувався за продукцію, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення пені у сумі  10 987грн. 47коп. обгрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно вказаної статті закону              відповідачу нараховані  інфляційні  у сумі   4 055грн. 38коп. та 3% річних у сумі                   2 197грн. 49коп., які  також підлягають стягненню у повному обсязі.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Оскільки  відповідачем   до теперішнього часу поставлена позивачем продукція не оплачена, то суд вважає вимоги позивача  обґрунтованими  та підлягаючими задоволенню повністю.

Витрати по сплаті держмита  та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача,пропорційно стягнутої суми, оскільки він необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 549, 625 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82,  84, 85, 121  ГПК  України, суд –

В И Р І Ш И В  :

Позовні вимоги  Товариства з обмеженою відповідальністю “Ферро-Люкс, Лтд” м.Запоріжжя до Відкритого акціонерного товариства “Енергомашспецсталь” м.Краматорськ про стягнення 152 096грн. 34коп.  задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Енергомашспецсталь” (84306, м.Краматорськ, ідент. код 00210602) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю “Ферро-Люкс, Лтд” (69067, м.Запоріжжя, вул.Союзна, 79, ідент. код 31888378) основний борг у сумі 134 856грн.,  пеню у сумі 10 987грн. 47коп., інфляційні у сумі 4 055грн. 38коп., 3% річних у сумі 2 197грн. 49коп.,   витрати по сплаті держмита у сумі   1 520грн. 96коп. та  витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн.

Розстрочити виконання рішення на шість місяців рівними частками щомісяця.

Рішення   було оголошено  у судовому засіданні  20.06.2007р.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Суддя