ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "20" вересня 2007 р.                                                       по справі  № 8/125-48

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Луцька дорожна пересувна механізована колона”, с. Великий Омеляник Луцького району

до Виробничого управління житлово –комунального господарства, смт. Торчин Луцького району

про стягнення  78 611  грн. 31 коп.

Суддя  Кравчук А.М.

Представники:

Від позивача: Щербюк О.Ю., довір. №18/09-07 від 18.09.2007 року

Від відповідача: Тюхта Є.І. – начальник управління

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України  роз’яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст. 22 ГПК України  роз’яснено процесуальні права та обов’язки сторін.

Суть спору: позивач -  товариство  з обмеженою відповідальністю „Луцька дорожна пересувна механізована колона” просить стягнути з відповідача -  Торчинського виробничого управління житлово –комунального господарства  заборгованість в сумі 78 611 грн. 31 коп.  в тому числі: 53 101 грн. 40 коп. основного боргу згідно договору № б/н від 21.07.2004 року, 20 863 грн. 54 коп. збитків від інфляції, 4 646 грн. 37 коп. річних  та судові витрати по справі : 786 грн. 11 коп. в повернення витрат по сплаті державного мита, 118 грн. 00 коп. в повернення  витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Відповідач у поясненні (вх.№ 01-32/13681 від 17.09.2007 року) основний борг визнав, пояснив, що розрахунок не було проведено через відсутність коштів та зобов’язався погасити борг до 30 грудня 2007 року.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

21 липня 2004 року між позивачем - товариством  з обмеженою відповідальністю „Луцька дорожна пересувна механізована колона” та відповідачем – Торчинським виробничим управлінням житлово –комунального господарства  був укладений договір підряду №  б/н  (далі – договір а. с. 10-11).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з договору. Між сторонами зобов’язання виникли з договору від 21.07.2004 року № б/н.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу  (ст. 837 ЦК України).

Згідно п. п. 1.1, 2.3, 3.1, 3.2  договору позивач зобов’язався виконати роботи по благоустрою центральної площі смт. Торчин, а відповідач – оплатити виконані роботи в шестиденний строк з моменту підписання акту виконаних робіт. Остаточна вартість виконаних робіт за договором визначається згідно фактично виконаних обсягів робіт по Ф№2В та Ф №1КБ-3.

На виконання  договору  позивачем було вчасно виконано передбачені договором роботи, що стверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних робіт за липень 2004 року (а.с. 22-24), серпень 2004 року (а.с. 13-16, 18-20) та довідками про вартість виконаних робіт за липень, серпень 2004 року (а.с. 17, 21) на загальну суму 176 146 грн. 80 коп..

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач прийняв виконані позивачем роботи, проте в порушення умов договору за виконані підрядні роботи розрахунок провів частково на суму

123 044 грн. 60 коп.

Заборгованість відповідача перед позивачем на момент звернення до суду

становить 53 101 грн. 40 коп., підтверджена матеріалами справи, визнана відповідачем, підставна і підлягає до стягнення , оскільки згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається. Відповідно до  ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник , який прострочив виконання зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції  за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Нараховані позивачем відповідно до розрахунку за період з жовтня 2004 року по липень 2007 року збитки від інфляції в сумі 20 863 грн. 54 коп. та 4 646 грн.

37 коп. річних за період з 01.10.2004 року по 01.09.2007 року підставні і підлягають до стягнення згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то судові витрати по сплаті державного мита в сумі  786 грн. 11 коп. та 118грн. 00 коп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 ГПК України віднести на нього.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України , -

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Виробничого управління житлово –комунального господарства смт. Торчин, смт. Торчин Луцького району, вул. Незалежності, 49, код 03339182, р/р 2948 в УДК у Волинській області, МФО 803014 на користь  товариства  з обмеженою відповідальністю „Луцька дорожна пересувна механізована колона”, с. Великий Омеляник Луцького району,

вул.Володимирська, 4,  р/р 260055912 у ВАТ ВОД „Райффайзен банк Аваль”,

МФО 303569, код 03579590

- 53 101 грн. 40 коп. основного боргу, 20 863 грн. 54 коп. збитків від інфляції, 4 646 грн. 37 коп. річних, 786 грн. 11 коп. в повернення витрат по сплаті державного мита, 118 грн. 00 коп. в повернення  витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, а всього:  79 515 грн. 42 коп. ( сімдесят дев’ять тисяч п’ятсот п’ятнадцять грн. 42 коп.).

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя