ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.09.07

Справа № 2/330-07.

За
позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого
підприємства «Внешпромсервіс», м. Суми

До:                 Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Суми

Третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача:     Відкрите акціонерне
товариство «Сумихімпром»,

м. Суми

Про
визнання договору недійсним

Суддя    О.Ю. Соп'яненко

При
секретарі судового засідання Маслову В.В.

За
участю представників сторін:

позивача
- Новіков С.П., Новіков В.О.

відповідача
-  ОСОБА_2

третьої
особи - Мітрофанський В.С.

Суть
спору: позивач проси суд визнати договір доручення НОМЕР_1 нікчемним.

Відповідач
подав відзив на позовну заяву № 25 від 20.08.07 р., в якому з позовними
вимогами не погоджується, зазначає, що договір доручення  на покупку майна, відповідає вимогам
законодавства, всі вимоги, необхідні для чинності правочину визначені ст. 203
Цивільного кодексу України, тому визнавати даний договір недійсним немає
підстав, в зв'язку з чим просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач
подав уточнення позовних вимог, в якому просить суд визнати договір доручення
по купівлі об'єкту нерухомості через біржові торги № НОМЕР_1. недійсним, і суд
приймає це уточнення до розгляду.

Відповідач
в судовому засіданні заявив усне клопотання про залучення в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
Відкрите акціонерне товариство «Сумихіпром», і суд задовольнив клопотання
відповідача, ухвалою від 06.09.2007р. по справі та залучив в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
Відкрите акціонерне товариство «Сумихіпром», м. Суми.

Третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
- Відкрите акціонерне товариство «Сумихіпром», м. Суми, письмових пояснень в
обґрунтування своєї позиції по справі суду не надавала.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Між
позивачем - ТОВ НВП «Внешпромсервіс» та відповідачем - СПД ФО ОСОБА_1 28.10.06
р. було укладено угодуНОМЕР_2, (контрактНОМЕР_2), предметом якої був продаж
млина шарового б/у МЦ 2,6 на 13,0  в
кількості 1 шт. для роздрібнення матеріалів в розібраному вигляді, бувшу в
користуванні.

Згідно
договору № НОМЕР_3 позивачем було придбане вищезазначене майно у ВАТ
«Сумихімпром».

Згідно
умов договору НОМЕР_1, укладеного між позивачем - ТОВ НПП «Внешпромсервіс» та
відповідачем СПД ФО ОСОБА_1, останнім було здійснено за дорученням та за
рахунок позивача, необхідні дії із кількості вказаних в договорі (пункт 2.1.
договору), спрямовані на заключення біржового контракту - договору
купівлі-продажу майна, яке належить позивачу, в процесі біржових торгів на
біржі по вартості, яка буде визначена на біржових торгах, яка нижча ніж
вартість рівня, визначеного позивачем на умовах даного договору, який було
підписано сторонами у справі.

Позивач
згідно вищезазначеного договору НОМЕР_1 через біржові торги сплатив відповідачу
20000 грн. обов'язкових платежів як передоплату за послуги.

24.04.07р.
відповідачем на адресу позивача була направлена претензія на суму 31 642 грн.
63 коп., з якою позивач не погоджується, пояснюючи, що даний договір було
підписано помилково і просить суд визнати договір доручення НОМЕР_1. недійсним.

В
судовому засіданні встановлено, що вказаний вище договір було укладено з
ініціативи позивача, тому природа договору, його предмет та мета його укладання
були відомі позивачеві.

Як
вбачається з матеріалів справи, на час укладення договору доручення між
сторонами, млин шаровий МЦ 2,6-13,0 інвентарний номер НОМЕР_4, знаходився у
державній власності та числився у складі основних засобів ВАТ «Сумихімпром», що
підтверджується матеріалами справи, зокрема Листом Мінпрополітики України №
НОМЕР_5 від 26.12.2006р., наказом ВАТ «Сумихімпром»НОМЕР_6

Міністерство
промислової політики листом № НОМЕР_5 від 26.12.2006р. погоджує реалізацію
основних засобів, а саме млину шарового МЦ 2,6-13,0 - відповідно до чинного
законодавства на конкурсній основі через біржу та за ціною не нижче визначеної
згідно експертної оцінки. ВАТ «Сумихімпром» відповідно до наказу № НОМЕР_6
вирішив реалізувати млин шаровий МЦ 2,6-13,0 інвентарний № НОМЕР_7 та виставити
його на біржу на продаж.

Тобто,
даний млин не могло бути реалізовано раніше 26.12.2006 р. та  в іншому порядку ніж через біржові торги.

Договір
№ НОМЕР_3, на який посилається позивач не може вважатися договором
купівлі-продажу. Крім того, п. 1 додаткової угоди до вказаного договору,
передбачається, що без дозволу Міністерства промислової політики України та
виконання його вимог вказаний договір взагалі недійсний, і всі сплачені кошти
за договором повертаються.

Тобто,
договір № НОМЕР_3 не можна розглядати інакше, ніж як попередній договір та
договір про наміри укласти договір купівлі-продажу млина з додержанням вимог
законодавства та на тих підставах, що і для простого договору купівлі-продажу.

В
судовому засіданні встановлено, що угоди, на які посилається позивач в
обґрунтування своїх позовних вимог, а саме зовнішній контрактНОМЕР_2 від
28.10.06р. та договір НОМЕР_8 від 13.12.2006р. ніякого відношення до договору
доручення укладеного між СПД ФО ОСОБА_1 та ТОВ НВП «Внешпромсервіс» не мають і
виступають окремими правочинами.

Вказаний
договір доручення відповідає по формі та за змістом вимогам законодавства,
волевиявлення його учасників було вільним, так як договір доручення укладається
з ініціативи довірителя, що підтверджується, як і в самому договорі так і в
актах виконаних робіт підписами та печаткою позивача.

Позивачем
своїми фактичними діями було доведено, що виконання доручення відбулося, коли
він сплатив згідно платіжного доручення НОМЕР_9. - 15 000 грн. та платіжного
доручення НОМЕР_10

Відповідач
фактично надав позивачеві послуги, уклавши біржовий контракт купівлі-продажу
НОМЕР_11 по дорученню позивача та склавши відповідний звіт про виконані дії та
їх результати від 28.12.2006р., а позивач частково оплатив надані йому послуги
відповідачем.

Зобов'язання
щодо оплати по договору впливають не лише з договору, а й з дій позивача та
відповідача, тобто надання послуг відповідачем та їх часткова оплата позивачем.

Відповідно
до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не
передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно
до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідач
виконав своє зобов'язання належним чином відповідно до умов договору, а
вказаний правочин був здійснений без порушення законодавсва і відповідає ст.
203 ЦК України.

Згідно
ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна
довести суду ті обставини як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи
до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не можуть бути
задоволені, оскільки вони суперечать вимогам чинного законодавства України і
фактичним обставинам справи, тому суд у задоволенні позовних вимог відмовляє.

Керуючись
ст. ст. 82-85 Господарського
процесуального  кодексу  України, суд

ВИРІШИВ:

1.
В задоволенні позову - відмовити.

Суддя                                                                                             О.Ю.
Соп'яненко

Повний
текст рішення підписано 20.09.07р.