ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  12/251

25.07.07

За позовом                    Закритого акціонерного товариства "Отіс"

До          Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського р-ну м. Києва

Про                              стягнення 108725,31 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача          Мацюк В.В. –представник (дов. № 3 від 05.01.07р.)

Від відповідача          Пасічна Н.В. –представник (дов. № 10 від 03.01.07 р.)

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського р-ну м. Києва про стягнення основного боргу у розмірі 108 725,31 грн., який виник внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору № D 24С 0797 від 17.01.06 р. на повне технічне обслуговування та ремонт ліфтів по індивідуальному розрахунку.

Ухвалою суду від 08.05.07 р. за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 12/251 та призначено розгляд справи на 05.07.07 р.

21.06.07 р. відділом діловодства суду отримано від директора позивача клопотання про відкладення розгляду справи в зв’язку з тим, що представник позивача-начальник сектору по роботі з дебіторами юридичного відділу Мацюк В.В. знаходиться у щорічній відпустці, а тому не може прийняти участь у судовому засіданні.

Проти задоволення даного клопотання Позивача представник Відповідача не заперечив та надав відзив вих. № 08-юр/060 від 04.07.07 р. відповідно до якого Відповідач підтверджує наявність заборгованості перед Позивачем, але у меншому розмірі ніж зазначено у позові, а саме у розмірі 44036,87 грн., оскільки Позивачем не враховано часткове погашення заборгованості Відповідачем у розмірі 64688,44 грн. (пл. доручення № 310 від 25.05.07 р. та № 394 від 16.06.07 р.).

Ухвалою суду від 05.07.07 р. розгляд справи відкладено на 25.07.07 р.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2006 р. між сторонами укладено договір на повне технічне обслуговування та ремонт ліфтів по індивідуальному розрахунку № D24С0797 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Відповідач передав, а Позивач прийняв на себе обов’язки щодо виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів за формою повного технічного обслуговування по індивідуальному розрахунку (далі - Роботи).

Згідно п. 5.1 Договору Відповідач зобов’язаний щомісячно проводити оплату вартості Робіт у відповідності п.1.2 Договору.

Відповідно до Додатку до Договору “Відомість об’єктів та обсягів робіт з технічного обслуговування ліфтів та підйомників” вартість Робіт в місяць складала 9478,72 грн.

Позивач свої зобов’язання по Договору виконав належним чином, що підтверджується актами виконаних робіт: № 422С0797 за січень 2006 р., за лютий 2006 р., за березень 2006 р., за травень 2006 р., за червень 2006 р., за липень 2006 р., за серпень 2006 р., за вересень 2006 р., за жовтень 2006 р., за листопад 2006 р. та за грудень 2006 р.

Однак, Відповідач частково оплатив обсяги виконаних Робіт за період з січня по грудень 2006 р., а саме 64688,44 грн. (пл. доручення № 310 від 25.05.07 р. та № 394 від 16.06.07 р.).

Таким чином, Відповідач неналежно виконав взяті на себе за Договором зобов’язання, тим самим порушив умови Договору.

Отже, станом на день розгляду спору, заборгованість Відповідача перед Позивачем за виконані Роботи становить 44036,87 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з огляду на таке:

Внаслідок укладення договору, між сторонами згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України, виникли цивільні права та обов’язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Отже, факт порушення Відповідачем договірних зобов’язань судом встановлено.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування всіх обставин, повідомлених Позивачем, не надав, а надав докази про сплату частини боргу у розмірі 64688,44 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 44036,87 грн.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій Відповідача, то судові витрати: державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на Відповідача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 526, 610, 612 ЦК України, ст. ст. 173, 193, ГК України, ст. ст. 33, 49, п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити частково.

2.          Стягнути з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського р-ну м. Києва (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 17, код 03366552, р/р 0497 в Святошинському відділенні Ощадбанку № 8069 м. Києва, МФО 320218) на користь Закритого акціонерного Товариства «ОТІС» (03062, м. Київ, вул. Чистяківська, 32, код 14357579, р/р 260002967 в АППБ “Аваль”, МФО 300335) 44036 (сорок чотири тисячі тридцять шість) грн. 87 коп. основного боргу, 1087 (одну тисячу вісімдесят сім) грн. 25 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення боргу в розмірі 64688,44 грн. провадження у справі припинити в зв’язку з відсутністю предмету спору.

4.          Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5.          Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                          Л.В.Прокопенко