СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

27 серпня 2007 року
Справа № 2-16/3222-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Дугаренко О.В.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Фенько Т.П.,

секретар судового засідання                                        Рєвєнко М.Ю.

без участі представників сторін,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Омельченко В.А.) від 11 червня 2007 року по справі № 2-16/3222-2007А

за позовом           Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кримгаз" (вул. Училищна, 42а,Сімферополь,95001)

до           Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (вул. М. Залки, 1/9,Сімферополь,95053)

про спонукання до виконання певних дій

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної республіки Крим (суддя Омельченко В.А.) від 11 червня 2007 року у справі № 2-16/3222-2007А  позов  Відкритого акціонерного товариства  по газопостачанню та газифікації „Кримгаз” до Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим про  спонукання до виконання певних дій задоволено. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у місті Сімферополі виконати вимоги пункту 4.3. «Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку  платежів до бюджету,  контроль за стягуванням  яких здійснюється  органами державної   податкової   служби   України»,  затвердженої   наказом   Державної податкової адміністрації   України   від 18 липня 2005 року № 276 і відобразити в особовому рахунку платника податків –Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» нарахування на  підставі наданих уточнених декларацій, з дати їх надання (19 травня 2006 року), та провести   відповідний   послідовний   перерахунок   по   особовому   рахунку   Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кримгаз», починаючи від дати   отримання  (19 травня  2006 року) Державною  податковою  інспекцією  у  місті Сімферополі уточнюючих розрахунків на зменшення податкових зобов'язань з податку минулих      податкових   періодів   на  суму   74181   грн.   (вхідні   номери: 1110/20/76249; 1110/20/76250;       1110/20/76251;       1110/20/76252; 1110/20/76254;      1110/20/76255; 1110/20/76256; 1110/20/76262).  Постановлено визнати недіючим податкове повІдомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі №/0 від 10 серпня 2006 року з донарахування Відкритому акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Кримгаз»податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 33333 грн., та штрафних санкцій на суму 1666 грн. 65 коп. Постановлено визнати недіючим податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у  місті    Сімферополі   №2/0    від    19 жовтня 2006 року    з   нарахування   Відкритому акціонерному  товариству   по  газопостачанню та  газифікації  «Кримгаз» штрафних санкцій на суму 7157 грн. 12  коп., за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість. Постановлено стягнути з Державного бюджету України     на користь Відкритого акціонерного товариства    по газопостачанню та газифікації   «Кримгаз»03,40 грн. державного мита.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав 19 червня 2007 року заяву про апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу відповідач подав 06 липня 2007 року. Заявник апеляційної скарги вказує на те, що постанову суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання, призначене на 27 серпня 2007 року, сторони не з’явились, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили. Судова колегія прийшла до висновку, що відсутність сторін, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга, задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 19 травня 2006 року позивачем  було надано відповідачу уточнюючі розрахунки на зменшення раніше задекларованих податкових зобов'язань минулих періодів з податку на додану вартість на загальну суму 74181 грн. зокрема за: липень 2003 року на суму 2068 грн., серпень 2003 року на суму 931 грн., вересень 2003 року на суму 16440 грн., жовтень 2003 року на суму 8563 грн., листопад 2003 року  на суму 3251 грн., червень 2004 року на суму 14627 грн., вересень 2004 року на суму 28296 грн., квітень 2005 року на суму 5 грн. Також, позивачем було надано уточнюючий розрахунок на збільшення на 33333 грн. суми податкового кредиту з податку на додану вартість, заявленого до відшкодування у декларації за грудень 2003 року, з відповідним відображенням у декларації Відкритого акціонерного «Кримгаз»з податку на додану вартість за червень 2006 року цієї суми у складі податкового кредиту наступного податкового періоду.

Податкові періоди, за які позивачем були надані уточнюючі розрахунки, були предметом планових документальних перевірок додержання позивачем норм податкового законодавства.

Пунктом 5.1. статті  5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами»встановлено право платника податку на подання уточнюючого розрахунку, за нормами якого, якщо в майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності встановлених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки в показниках раніше наданій податковій декларації, такий платник податків має право представити уточнюючий розрахунок.

Пунктом 4.4. статті 4 «Порядку заповнення і надання податкової декларації по податку на додану вартість»затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України №166 від 30 травня 1997 року, встановлено, що якщо платник самостійно знайшов помилки, що містяться в раніше поданій ним податковій декларації, то такий платник зобов'язаний подати в порядку, встановленому для надання декларацій з податку на додану вартість (без урахування граничного терміну надання, але з урахуванням термінів давності встановлених статтею 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами»), уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно знайдених помилок. Строк давності, встановлений статтею 15 вищевказаного Закону України,  дорівнює 1095 днів.

Відповідно до пункту 4.3. «Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за стягуванням яких здійснюється органами державної податкової служби України»,  при наданні уточнюючого розрахунку який збільшує або зменшує податкові зобов'язання минулих податкових періодів платника, нарахування в особовому рахунку проводиться датою його надання.

Відповідач по справі, повідомив позивача листом від 24 травня 2006 року за №19566/10/15-2 про те, що керуючись наказом Державної податкової інспекції  України від 01 квітня 2003 року №171 «Про затвердження методичних рекомендацій по прийманню та комп'ютерній обробці податкової звітності платників податків в органах державної податкової служби України», та виходячи з того, що уточнюючі розрахунки були надані за податкові періоди що були предметом планової перевірки, в обліку присвоїв наданим позивачем уточнюючим розрахункам статус «до відома», та не здійснив відповідні нарахування в особовому рахунку позивача.

Прийняття відповідачем «до відома»уточнюючих розрахунків позивача мало наслідками проведення камеральної перевірки податкової декларації Відкритого акціонерного товариства «Кримгаз»за червень 2006 року. За висновками перевірки (акт перевірки від 07 серпня 2006 року  №4581/15-2) відповідач визнав таким що суперечить пункту 17.2. статті 17 ЗУ«Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами І державними цільовими фондами», включення до рядку 23.3 декларації суми 33333 грн. що містилася у уточнюючому розрахунку за грудень 2003 року, здійснив донарахування позивачу податкових зобов'язань та штрафу у  розмірі 5% від донарахованої суми, та надіслав позивачу податкове повідомлення-рішення №/0 від 10 серпня 2006 року з донарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 33333 грн., та штрафних санкцій на суму 1666 грн. 65 коп.

Таким чином, не відображення сум, що були вказані в уточнюючих розрахунках на особовому рахунку платника податків, стало причиною виникнення у позивача несвоєчасної сплати узгодженої суми податкових зобов'язань - розраховуючи на виконання відповідачем вимог «Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за стягуванням яких здійснюється органами державної податкової служби України», позивач фактично сплатив до бюджету різницю між сумою податкових зобов'язань з податку на додану вартість вказаною у податковій декларації за червень 2006 року, та сумою податку на додану вартість, яка була сплачена у попередніх податкових періодах, але, через зменшення за уточнюючими розрахунками податкових зобов'язань по цих періодах, на думку, позивача повинна була відобразитися на особовому рахунку як переплата до дати настання строку сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Актом невиїзної документальної перевірки від 13 жовтня 2006 року №5560/15-2 встановлено, що несплата вищевказаної різниці у встановлений законодавством строк для сплати узгодженого податкового зобов'язання стала підставою для нарахування позивачу штрафних санкцій у розмірі 10% від несвоєчасно сплаченої суми податкових зобов'язань, на підставі підпункту 17.1.7. пункту 17.1. статті 17 ЗУ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами».

На підставі акту перевірки від 19 жовтня 2006 року відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №2/0 з нарахування позивачу штрафних санкцій на суму 7157 грн. 12 коп.

Вказані податкові повідомлення-рішення були предметом адміністративного оскарження. Скарги позивача були залишені без задоволення з посилання на пункт 17.2. статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами», яка на думку посадових осіб державної податкової служби унеможливлює подання уточнюючих розрахунків за періоди які були предметом перевірки.

Судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає також враховуючи наступне.

Пунктом 5.1. статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами», передбачено, що якщо в майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності встановлених статтею  15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки в показниках раніше наданій податковій декларації, такий платник податків має право представити уточнюючий розрахунок. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, подаючи уточнюючі розрахунки, порушення вказаних строків не припустився.

Пунктом 17.2. статті 17  Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами»встановлено, що платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний спрямувати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків такої суми до надання такого уточнюючого розрахунку; або відобразити суму такої недоплати у складі декларації по цьому податку, яка надається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання по цьому податку. Якщо після представлення декларації за звітний період платник податків надає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного терміну надання декларації за такий же звітний період, то штрафи, визначені в цьому пункті не застосовуються. При самостійному донарахуванні суми податкових зобов'язань адміністративні штрафи не нараховуються.

Таким чином, як вбачається з  аналізу вказаної норми Закону статтею 17 встановлений вичерпний перелік правових підстав що надають контролюючим органам права вживати до платників податків штрафних санкцій, визначати їх розмір, виходячи із складу правопорушень яких припустився платник податків, а також містить підстави звільнення платників податків гід нарахування штрафних санкцій, або їх зменшення.

Зокрема, пункт 17.2. статті 17 Закону визначає обставини за наявності яких платник податків, що припустився заниження податкових зобов'язань попередніх податкових періодів, має нагоду до початку перевірки самостійно виявити допущене заниження, задекларувати достовірні податкові зобов'язання, сплатити суму недоплати із сплатою 5% штрафу, та уникнути вживання адміністративних штрафів. Проте, ця норма закону не регулює питання наявності, або відсутності у платника податків права на надання уточнюючих декларацій по податках, та не містить у собі будь-яких обмежень щодо використання вказаного права, встановленого статтею 5 Закону. Також, пункт 17.2. статті 17 Закону взагалі не містить норми яка б регулювала питання уточнення податкових зобов'язань у разі виявлення помилки що призвела до завищення податкових зобов'язань попередніх податкових періодів, а саме такі уточнюючі розрахунки і були надані позивачем.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова господарського суду Автономної Республіки Крим має бути залишена без змін.

Керуючись статтями 24, 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим  залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 11 червня 2007 року у справі № 2-16/3222-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        О.В. Дугаренко

Судді                                                                      К.В. Волков

Т.П. Фенько