РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2007 р.
Справа № 8/135-2557

Господарський суд Тернопільської області у складі

Cудді Гирили І.М.

Розглянув справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго"  в особі Бережанського району електромереж, вул. Шевченка, 146, м. Бережани, Тернопільської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Козова-цукор", вул. Заводська, 1, м. Козова Тернопільської області

про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 1 529 грн. 89 коп., в тому числі 112 грн. 34 коп. пені, 24 грн. 91 коп. річних та 60 грн. 17 коп. інфляційних нарахувань

За участю представників

Позивача: Буласа Р.О.- юрисконсульта, довіреність № 5070/01 від 28.12.2006 р.

Відповідача: не з'явився

В судовому засіданні представнику позивача роз’яснено його процесуальні права та обов’язки, передбачені  ст.ст. 20,22,81-1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутності відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

Відкрите акціонерне товариство „Тернопільобленерго”, м. Тернопіль  в особі Бережанського району електромереж, вул. Шевченка, 146, м. Бережани, Тернопільської області звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Козова-цукор", вул. Заводська, 1, м. Козова Тернопільської області  про стягнення  заборгованості  за спожиту електроенергію в сумі 1529 грн. 89 коп., з яких: 1332,47грн. заборгованості за спожиту електроенергію згідно Договору про постачання електричної енергії №94 від14.10.03р., 112 грн. 34 коп. пені, 24 грн. 91 коп. річних та 60грн. 17 коп. інфляційних нарахувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на умови  Договору № 94 на постачання електричної енергії, укладеного між сторонами по справі 14.10.2003р. та невиконання відповідачем його умов в частині оплати за  спожиту електроенергію; угоду від 06.12.2005р. про продовження терміну дії договору про постачання електроенергії № 94 від 14.10.2003р., рахунки за активну енергію за грудень 2005р., жовтень-листопад 2006р. та акт про обсяги спожитої електроенергії в листопаді місяці 2006 року.

Відповідач відзиву на позов не подав, його представник в судове засідання 25.06.07р. не прибув, хоча про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України, про що свідчить повідомлення № 1284933 від 08.06.2007р. про вручення 11.06.2007р. поштового відправлення відповідачу, а тому суд, у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши обґрунтування представника  позивача, оцінивши представлені докази в їх сукупності, господарський суд встановив  наступне:

14 жовтня 2003 р. між ВАТ «Тернопільобленерго»в особі Бережанського РЕМ, з одного боку, та ТзОВ «Козова-цукор»укладено Договір № 94  про постачання електричної енергії, згідно умов якого, Позивач, як  „Постачальник електричної енергії”  зобов’язався постачати електричну енергію Відповідачу, як Споживачу, а Споживач - оплачувати Постачальнику електичної енергії її вартість та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є невід’ємними частинами,  а саме:  розрахунковим періодом вважається період з 24 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. Перший день після закінчення розрахункового періоду є днем отримання рахунку на оплату. Споживач протягом розрахункового періоду здійснює ІІІ планових платежів на поточних рахунок із спеціальним режимом використання у таких співвідношеннях: до 10 дня розрахункового періоду 40%; до 20 дня розрахункового періоду 40%; до 30 дня розрахункового періоду 20%.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16 січня 2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004 року, Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, що виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пунктом 9.5 договору сторони визначили, що договір набирає чинності з дня його підписання і вважається продовженим на наступний календарний рік (не більше ніж один раз), якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому, п. 9.6 Договору сторони встановили, що даний договір є продовженим в новій редакції договірних відносин, які існували між сторонами з приводу постачання електричної енергії. Сторони підтверджують, що при виконанні умов цього Договору для них залишаються обов’язковими ті зобов'язання що виникли раніше з попередніх договірних відносин (зобов'язання щодо сплати за раніше спожиту електричну енергію та інші боргові зобов'язання) за можливістю застосування санкцій за їх невиконання на умовах даного Договору.

06.12.2005 року сторони по справі  уклади угоду про продовження терміну дії договору про постачання електроенергії № 94 від 14.10.2003 року,  згідно умов якої дію договору № 94 від 14.10.2003 року погодились продовжити на наступних два роки до 31.12.2007р. Дана угода є невід’ємною частиною Договору (п. 2 Угоди).

З огляду на наведене,  до правовідносин між сторонами по даному спору застосовуються норми Цивільного кодексу України.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем виникло зобов’язання постачання (купівлі –продажу) електроенергії, згідно якого, в силу ст. ст. 712,714 Цивільного кодексу України, одна сторона (постачальник) зобов’язана  надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні ресурси, передбачені договором, а  споживач зобов’язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися  передбаченого договором режиму її використання,  при цьому кожна сторона має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов’язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Свої зобов’язання згідно умов договору № 94 від 14.10.2003р. щодо постачання електричної енергії позивач виконав повністю.

Однак, відповідач всупереч умов договору та вимог законодавства, своїх зобов’язань по оплаті за отриману електричну енергію виконав недобросовісно і його заборгованість перед позивачем, за період з грудня місяця 2005 року по грудень місяць 2006 року, згідно наданих позивачем документів, зокрема, розрахунку основного боргу та рахунків за активну енергію,- графа «нараховано за активну електроенергію») становить 1332грн.47коп.

Окрім того, позивачем по справі на адресу ТОВ «Козова-цукор»направлена претензія №28 від 17.01.2007р. з вимогою сплатити суму заборгованості за активну електроенергіюв розмірі 1 332,47 грн.,  суму пені та інфляційну суму. Однак, дана претензія була залишена відповідачем без належного реагування та задоволення.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості перед позивачем на  суму 1 332 грн. 47коп. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Козова-цукор", вул. Заводська, 1, м. Козова Тернопільської області  суду не представило, а тому суд вважає, що станом на час розгляду справи  в суді борг не сплачений і грошові вимоги на  суму 1 332  грн. 47 коп. обґрунтовано  заявлені, підтверджені документально.

Згідно вимог ст.ст.32,33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є  будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті  обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За  даних обставин, позовні вимоги позивача щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Козова-цукор", вул. Заводська, 1, м. Козова Тернопільської області  заборгованості за спожиту електроенергію  в сумі  1 332 грн. 47 коп. суд визнає  такими, що підлягають до задоволення.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, тому суд визнає правомірним нарахування позивачем інфляційних збитків в сумі  60 грн. 70 коп.  та  24 грн. 91 коп. 3% річних за  період прострочення платежу.

Відповідно до ст. 610,611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В силу статей 546,548,549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов’язання  (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Враховуючи, що умовами укладеного Договору (п.4.2.1) № 94 від 14.10.2003 року сторони передбачили майнову відповідальність “споживача” за несвоєчасне внесення платежів за електричну енергію у вигляді сплати Постачальнику електричної енергії пені у розмірі 0,2% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, суд визнає правомірними та задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з ТзОВ "Козова-цукор", вул. Заводська, 1, м. Козова Тернопільської області 112 грн. 34 коп. пені.

Витрати по сплаті державного мита в сумі 102 грн.  та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн., згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 173,193 Господарського кодексу України, ст.ст. 509,526,546,548,549,610,611,712,714 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22,32,33,43,44-49,64,75,82,84,85,115-118 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "Козова-цукор", вул. Заводська, 1, м. Козова Тернопільської області (ідентифікаційний код 31104342) на користь Відкритого акціонерного товариства “Тернопільобленерго “, м. Тернопіль в особі  в особі Бережанського району електромереж, вул. Шевченка, 146, м. Бережани, Тернопільської області, ідентифікаційний код 25781004 на р/р № 81 в Філії Бережанського відділення  Ощадного банку України № 6352, МФО 398057 -  1 332 (одну тисячу триста тридцять дві) грн. 47 коп. заборгованості за спожиту електроенергію.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Козова-цукор", вул. Заводська, 1, м. Козова Тернопільської області (ідентифікаційний код 31104342) на користь Відкритого акціонерного товариства “Тернопільобленерго “, м. Тернопіль в особі  в особі Бережанського району електромереж, вул. Шевченка, 146, м. Бережани, Тернопільської області, ідентифікаційний код 25781004 на рахунок № 260072106 в ТОД АППБ «Аваль»,  МФО 338501  -  112 (сто дванадцять) грн. 34коп. пені, 24 (двадцять чотири) грн. 91 коп. 3% річних, 60 (шістдесят) грн. 17коп. збитків від інфляції та 220 (двісті двадцять) грн. в повернення сплачених позивачем судових витрат.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (підписання рішення).

5. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Сторони вправі подати апеляційну скаргу, а прокурор внести апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало  законної сили протягом десяти днів з дня його  прийняття (підписання), через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          І.М. Гирила