ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

14 листопада 2007 р.
Справа  № 14/217

За  адміністративним позовом
Свалявської
міжрайонної державної податкової інспекції, м. Свалява

до  Приватного підприємця
ОСОБА_1, с. Свалява

до  Приватного
підприємця ОСОБА_2, с. Стройно Свалявського району

про  визнання недійсним
договору  та стягнення в доход держави
все одержане сторонами за зобов"язанням по даному договору,

Суддя
В.І. Карпинець

За участю представників сторін:

від позивача: Борсенко О.В. - старший державний податковий
інспектор відділу представництва справ у судах та організації позовної роботи
юридичного управління ДПА у Закарпатській області за дов. від 25.06.2007р.
№32/9/10; Ковач Т.І.  - старший державний
податковий інспектор юридичного сектору Свалявської МДПІ за дов. від
10.04.2007р. №25/9/10

від відповідача 1: не з"явився

від відповідача 2: ОСОБА_2. - приватний підприємець

СУТЬ СПОРУ: Свалявська  міжрайонна
державна  податкова  інспекція, м. Свалява     (далі -позивач) звернулася до
господарського суду з адміністративним позовом
до  Приватного підприємця
ОСОБА_1, с. Свалява (далі -відповідач 1) та до  Приватного підприємця ОСОБА_2,                       с. Стройно Свалявського
району (далі -відповідач 2) про визнання недійсним договору  та стягнення в доход держави все одержане
сторонами за зобов"язанням по даному договору.

В обгрунтування позовних вимог позивач навів обставину того, що за
наслідками укладеного між сторонами договору, одна із сторін договірних
зобов'язань, а саме приватний підприємець ОСОБА_1мав намір на ухилення від
сплати податків, в зв'язку з невідображення ним вказаної господарської операції
по податковому обліку із визначенням належних до сплати податкових зобов'язань,
що є однозначною підставою для визнання спірного договору недійсним як такого,
що завідомо суперечить інтересам держави, що також підтверджено вироком
Свалявського районного суду  від
16.07.2007р. у кримінальній справі
№1-37/2007 про  визнання  ОСОБА_1. винним в ухиленні від сплати
податків, у зв”язку з фактичним ненадходженням до бюджету податків в особливо
великих розмірах.

Відповідач 2 в
попередньому засіданні 23.10.2007р. усно
зазначив ту обставину, що ним належно виконано зобов"язання, як з
договору, так і зобов"язання в повному обсязі  по податкам та платежам перед бюджетом, у
зв"язку з чим у його діях відсутній склад правопорушення щодо укладення
договору з ПП ОСОБА_1., з метою завідомо суперечною інтересам держави і
суспільства.

Відповідач 1 повторно свого уповноваженого
представника у судове засідання не
направив та не повідомив суд про причини його не прибуття, а також  письмове заперечення проти позову з належними
доказами не подав, хоча належним чином був повідомлений судом про час і місце
розгляду даної справи (ухвала суду  від
23.10.2007р. у справі №14/217, а.с.32-33).
Також відповідач 2 був належним чином повідомлений судом про час і місце
розгляду даної справи (ухвала суду  від
23.10.2007р. у справі №14/217, а.с.32-33), разом з тим у дане судове засідання
не з”явився та не забезпечив  свого
уповноваженого представника, без повідомлення суду про причини неприбуття у
дане судове засідання.

Отже, судом вжито
достатніх заходів щодо належного повідомлення, як відповідача 1 про відкриття
провадження по даній адміністративній справі та про час і місце судового розгляду  даної адміністративної справи та також
відповідача 2 про час і місце судового розгляду
даної адміністративної справи, тому справа вирішується на підставі
наявних у ній доказових матеріалів.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача,

суд
встановив, що:

В ході проведення
перевірки дотримання вимог податкового законодавства фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1. за період з 01.01.2004р. по 31.03.2006р. (акт перевірки
від 08.09.2006р. №12/1700/, а.с. 23-25)  податковим органом -Свалявської МДПІ було
встановлено факти придбання у
ПП ОСОБА_2., на підставі укладеного договору  №09 від 15.07.2005р. на поставку
лісопродукції,  лісоматеріалів, зокрема
у  2005р.
- на загальну суму 16 423,73грн., в тому числі ПДВ у сумі 2737,26грн.,
що підтверджується наявними у справі податковими накладними  та накладними, а.с.10-16 та у 2006р. - на
загальну суму 17066,73грн., в тому числі ПДВ у сумі 2844,55грн., що також
підтверджується  податковими накладними
та накладними (а.с.17-19).

Оскільки  ПП ОСОБА_1.  не подавав до податкового органу річні
декларації про одержані доходи за перевірений період та не подавав податкові
декларації з ПДВ, в тому числі  із  вищезазначених сум не визначав податкові
зобов”язння з ПДВ,  Свалявською МДПІ на
підставі  акту перевірки від 08.09.2006р.
№12/1700/ було донараховано, в тому числі із вищезазначених сум
податкове зобов”язання з ПДВ та
прибуткового податку з громадян та відповідно  було прийнято податкове повідомлення-рішення
від 14.09.2006р. (а.с.26).

Враховуючи обставину приховування ОСОБА_1. об”єктів оподаткування
вищезазначеними податками отриманих доходів за період з 01.01.2004р. по
31.03.2006р.  в особливо великих
розмірах, вироком Свалявського районного суду
від 16.07.2007р. у кримінальній справі
№1-37/2007 було  визнано  ОСОБА_1. винним в ухиленні від сплати
податків, у зв”язку з фактичним ненадходженням до бюджету податків в особливо
великих розмірах та також стягнуто на користь держави 2 406 325,90грн., що
складає суму визначених Свалявською МДПІ податкових зобов”язань  по прибутковому  податку з громадян та по ПДВ (в тому числі і
застосованих штрафних (фінансових) санкціях по них).

Статус державної податкової служби в
Україні, її функції та правові основи діяльності визначені Законом України
"Про державну податкову службу в Україні".

Відповідно до пункту
11 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу" на
державну податкову інспекцію, крім інших, покладено функцію подавати до судів
(в тому числі до господарських та також за правилами КАС України згідно з п.6
Прикінцевих  та перехідних положень
даного кодексу) позови до підприємств, установ, організацій про визнання угод
недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими
угодами.

В даному випадку
позивачем по справі заявлені позовні вимоги про визнання недійсним договору як
такого, що завідомо суперечить інтересам держави, на підставі ст. 207
Господарського кодексу України (далі -ГК України), якою передбачено, що
господарське   зобов'язання,   що
не  відповідає  вимогам закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із
сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним
повністю або в частині.

Відповідно до п.
7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.07.2002р. „Про
заходи щодо забезпечення однакового й правильного застосування законодавства
про податки” при вирішенні спорів за позовами органів державної податкової
служби про визнання угод недійсними господарські суди повинні брати до уваги,
що дія статті 49 Цивільного кодексу України (а в даному випадку ст.
207 Господарського кодексу України, як статті, яка регулює тотожні
правовідносини між суб'єктами господарювання та державою в особі відповідних
органів) поширюється на угоди, укладені з метою суперечною інтересам держави та
суспільства, тобто з порушенням основних принципів існуючого суспільного ладу.
До таких, зокрема, належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та
юридичними особами від оподаткування прибутків та доходів.

Згідно з цим же
пунктом зазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України
доказами спрямованості умислу суб'єкта оспорюваної угоди на приховування від
оподаткування прибутків та доходів можуть бути, зокрема, надані податковими
органами відомості про відсутність підприємства, організації (сторони угоди) за
юридичною адресою, про неподання податкової звітності до органів податкової
служби, тощо.

Отже, ПП ОСОБА_1. укладаючи вищенаведений договір №09 від
15.07.2005р. на поставку лісопродукції не мав на меті відображення вищевказаних
господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку та відповідно,
сплати податків за їх наслідками.

Порушення податкового законодавства при  укладенні і виконанні угод купівлі-продажу
тягне за собою ненадходження до бюджету коштів у вигляді податків, зборів,
обов”язкових платежів, що в свою чергу зумовлює неналежне фінансування програм
соціально-економічного розвитку держави, установ бюджетної сфери, заходів щодо
соціального захисту населення. Таким чином, укладення угоди з метою отримати
прибуток і уникнути сплати податків
суперечить інтересам держави, що повністю кореспондується за змістом ст.
207 Господарського кодексу України.

Про наявність  умислу на
укладення цивільно-правової угоди, що суперечить інтересам держави, свідчить
усвідомлення суб”єктом правовідносин протиправності вчинюваних ним діянь,
можливість передбачити, що це призведе до настання наслідків, які суперечать
інтересам держави, бажання або свідоме допускання таких наслідків.

Безсумнівно передбачалось при цьому і те, що такі дії призведуть
до ненадходження коштів до бюджету, тобто будуть мати  суперечні інтересам держави наслідки.

Наявні у
матеріалах справи докази дають підстави для висновку про наявність у діях  відповідача 1 - ПП ОСОБА_1.  умислу на ухилення від сплати податків шляхом
укладення спірного договору №09 від 15.07.2005р. на поставку лісопродукції  та невідображення  у податковій звітності реальних обсягів
отриманих доходів від проведення своєї діяльності,  в тому числі
і за даною угодою, про що було зазначено вище.

З огляду на наведене,
договір №09 від 15.07.2005р. на поставку лісопродукції, укладений між  відповідачами, підлягає визнанню недійсним
на
підставі ст. 207 Господарського кодексу України.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 239 Господарського кодексу
України адміністративно-господарською санкцією визнається стягнення в доход
держави з винної особи одержаного за зобов"язанням по укладеній угоді,
тобто по господарському зобов”язанню, яке вчинене з метою, яка за відомо
суперечить інтересам держави і суспільства.

Статтею 250
Господарського кодексу України передбачено, що адміністративно-господарські
санкції можуть бути застосовані до суб”єкта господарювання протягом шести
місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб”єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення
господарської діяльності.

Оскільки спірний
договір №09 від 15.07.2005р. на поставку лісопродукції, який визнано судом
недійсним з підстав передбачених ст. 207 Господарського кодексу України, був
вчинений сторонами даного договору у строк, який перевищує один рік з дня
порушення ПП ОСОБА_1. встановлених законодавчими актами правил здійснення
господарської діяльності, які виразились в укладенні останнім даного
договору   з метою, яка за відомо
суперечить інтересам держави і суспільства, тому наслідки, передбачені вимогою ст.
208 Господарського кодексу України, судом до відповідача 1 - ПП ОСОБА_1. не
можуть бути застосовані, з огляду на вищезазначене. Отже, в даній частині
позовних вимог слід відмовити.

З огляду на  викладене,
керуючись   ст. ст.  2, 7-12, 51, 70, 71, 86, 111, 121, 122, 150,
159-163, 254, 255 та п.6 Прикінцевих і перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.     Позов задоволити частково.

2.  Визнати недійсним договір №09 від
15.07.2005р. на поставку лісопродукції,
укладений між Приватним підприємцем ОСОБА_1та  Приватним підприємцем  ОСОБА_2.

3.  У задоволенні
позовних вимог щодо стягнення в доход держави  з винної сторони одержаного за
зобов"язанням по договору №09 від 15.07.2005р. на поставку лісопродукції,
відмовити.

4. Постанова  суду набирає
законної сили в  порядку, передбаченому
ст.254 КАС України.

5. Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Львівського апеляційного адміністративного суду у відповідності до вимог ст.186
КАС України протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі,  шляхом подання  заяви про намір апеляційного оскарження або
шляхом подання безпосередньо апеляційної скарги.

Суддя
В.І. Карпинець