СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

01 жовтня 2007 року

м. Севастополь                      Справа № 20-12/017

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Черткової
І.В.,

суддів                                                                      Волкова
К.В.,

Гоголя Ю.М.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача
ОСОБА_2, довіреність №  бн   від 10.01.07,

ОСОБА_3,  довіреність №
бн   від 10.01.07;

відповідача Савельєва
Вікторія Володимирівна, довіреність №
422/10-0   від 25.01.06;

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя на
постанову господарського суду міста Севастополя (суддя  Харченко І.А.) від 24.07.2007 у справі
№20-12/017

за позовом
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до
Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя (вул.
Гер. Севастополя, 74, місто Севастополь, 99000)

про визнання дій ДПІ такими, що
порушують права позивача, визнання недійсними податкових повідомлень-рішень
НОМЕР_1, НОМЕР_2

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом про визнання дій Державної податкової інспекції у Нахімовському районі
міста Севастополя такими, що порушують права позивача, та визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень НОМЕР_1, НОМЕР_2.

Постановою господарського суду
міста Севастополя від 24.07.2007 у справі № 20-12/017 позов задоволено
частково.

Визнано дії Державної податкової
інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя такими, що порушують права
позивача, та визнано недійсним податкове повідомлення-рішення НОМЕР_2.

Постанова мотивована тим, що
досліджені при перевірці угоди є договорами про виконання робіт (послуг) та не
свідчать про наявність трудових відносин, а тому висновки відповідача є
безпідставними.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену постанову
скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим,
що між суб'єктом підприємницької діяльності
Зоріхіною Оксаною Сергіївною та найманими особами склалися трудові
відносини.

У судовому засіданні відповідач
підтримав свої вимоги.

Позивач подав заперечення на
апеляційну скаргу, які мотивовані тим, що відповідачем не надано суду достатніх
доказів вважати, що укладені договори про виконання робіт (послуг) слід
тлумачити як трудові договори.

У судовому засіданні представник
позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду
першої інстанції залишити без змін.

Розпорядженням в.о. голови суду
Севастопольського апеляційного господарського суду Видашенко Т.С. від
12.09.2007 суддю Фенько Т.П. замінено на суддю Гоголя Ю.М.

Переглянувши постанову суду
відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова
колегія встановила наступне.

Державна податкова інспекція у
Нахімовському районі міста Севастополя провела перевірку з питань дотримання
позивачем вимог податкового законодавства за період з 01.01.2004 по 31.12.2005,
про що 29.03.2006 складено акт НОМЕР_3 (а. с. 9-13).

На підставі зазначено акту Державна
податкова інспекція у Нахімовському районі міста Севастополя 10.04.2006
прийняла та надіслала на адресу позивача податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1
про донарахування податку з доходів фізичних осіб у сумі 3 179,70 грн та
застосування фінансових санкцій у сумі 6 359,40 грн(а. с. 17).

За результатами апеляційного
оскарження Державна податкова інспекція у Нахімовському районі міста
Севастополя 14.06.2006 прийняла та надіслала на адресу позивача податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_1/1, яким продубльовані раніше нараховані суми
податку на додану вартість та застосовані фінансові санкції (а. с. 18).

Податок з доходів фізичних осіб у
сумі 3 179,70 грн донарахований за порушення абзаців „а”, „б” підпункту 19.2
статті 19 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”, фінансові
санкції у сумі 6 359,4 грн застосовані на підставі підпункту 17.1.9 пункту 17.1
статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами і державними цільовими фондами”.

Підставою для донарахування податку
з доходів фізичних осіб з робітників та застосування фінансових санкцій у
зазначених сумах стали наступні обставини.

Позивач при здійсненні
підприємницької діяльності використовував працю інших осіб. З цими особами
укладались трудові угоди (а. с. 19). Цими трудовими угодами передбачалась
виплата виконавцям робіт винагороди. Виконання робіт оформлювалось актами
приймання-здачі виконаних робіт (а. с. 20).

У зв'язку з виплатою винагороди
позивач нараховував та утримував податок з доходів фізичних осіб, що
підтверджується додатком до акту перевірки (а. с. 14-15).

Розмір винагороди, яку виплачував
позивач виконавцям робіт, є нижчим, ніж мінімальна заробітна плата. Позивач
вважає, що в даному випадку мали місце трудові відносини, а тому розмір винагороди
не може бути меншим  мінімальної
заробітної плати. Це і стало підставою для визначення відповідачем розміру
винагороди, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, та відповідного
донарахування податку з доходів фізичних осіб.

Але підстав для визначення
винагороди, виходячи із мінімальної заробітної плати, у відповідача не було.

Відповідно до статті 95 Кодексу
законів про працю України і Закону України „Про оплату праці” мінімальна
заробітна плата гарантується за виконану місячну норму робочого часу. Будь-яких
доказів того, що виконавці робіт впродовж кожного місяця виконували місячну
норму робочого часу немає. Позивач вважав відносини, які у нього існували з
виконавцями робіт, цивільно-правовими. Тому він не вів облік часу, впродовж
якого виконавці робіт працювали. За таких умов кваліфікація правовідносин
позивача з виконавцями робіт як трудових, не означає, що позивач зобов'язаний
був щомісячного виплачувати заробітну плату в розмірі, що є неменшим
мінімальної заробітної плати.

Крім того, слід враховувати, що
навіть за наявності  порушення позивачем
обов'язку забезпечувати виплату заробітної плати в розмірі, що є неменшим
мінімальної заробітної плати, об'єкт оподаткування не може визначатись,
виходячи із мінімальної заробітної плати. Об'єктом оподаткування є фактично
виплачена заробітна плата, а не та заробітна плата, яка підлягала виплаті
відповідно до законодавства.

Насамкінець необхідно враховувати,
що умови трудових угод, які укладав позивач
з виконавцями робіт, не дають підстави для кваліфікації зазначених угод
як трудових договорів. Чинне законодавство України не забороняє укладення
цивільно-правових договорів на виконання робіт за умов, які мали місце в даному
випадку.

За цих обставин донарахування
податку з доходів фізичних осіб та застосування фінансових санкцій у зазначених
сумах є неправомірним.

А тому позовні вимоги про визнання
недійсними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у
Нахімовському районі міста Севастополя НОМЕР_1, НОМЕР_2 підлягають задоволенню.

Господарський суд міста Севастополя
при прийнятті рішення зробив висновок про те, що податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя від
10.04.2006 НОМЕР_1 не породжує певних правових наслідків, тобто не порушує
охоронюваних інтересів позивача. Але відповідно до підпункту 6.4.1 пункту 6.4
статті 6 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове повідомлення або
податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо: сума  податкового зобов'язання  або податкового боргу,  а також пені
та  штрафних  санкцій
(за  їх  наявності)
самостійно погашається платником податків; контролюючий  орган
скасовує  або  змінює раніше прийняте рішення про
нарахування  суми  податкового
зобов'язання  (пені  і штрафних
санкцій)    або   податкового
боргу   внаслідок   їх адміністративного оскарження;
рішення  контролюючого   органу
про   нарахування   суми податкового   зобов'язання   або
стягнення   податкового   боргу скасовується чи змінюється судом;
податкові   зобов'язання   (крім
податкового   боргу)
розстрочуються  або  відстрочуються  чи
стосовно  них досягається
податковий компроміс та про це зазначається у відповідному рішенні про   розстрочення,   відстрочення   або
податковий   компроміс; податковий
борг визнається безнадійним. Податкове повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя від 10.04.2006
НОМЕР_1 не може вважатись відкликаним, а тому з підстав, зазначених вище,
підлягає визнанню нечинним.

За цих обставин, постанова
господарського суду міста Севастополя від 24.07.2007 у справі № 20-12/017
підлягає скасуванню, апеляційна скарга -частковому задоволенню.

Керуючись статтею 195, пунктом 3
частини 1 статті 198, пунктом 4 частини 1 статті 202, частиною 2 статті 205,
статтями 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя задовольнити
частково.

2.Постанову господарського суду
міста Севастополя від 24.07.2007 у справі № 20-12/017 скасувати.

3.Позов задовольнити.

4.Визнати дії Державної податкової
інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя такими, що порушують права
позивача.

5.Визнати нечинними податкові
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Нахімовському районі
міста Севастополя НОМЕР_1, НОМЕР_2.

6.Скасувати заходи забезпечення
позову у справі № 20-12/017, вжиті ухвалою господарського суду міста
Севастополя від 15.01.2007.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
І.В. Черткова

Судді
К.В. Волков

Ю.М. Гоголь