ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2007 р.
№ 2-4/10881-2005

Вищий  господарський  суд  України  у  складі  колегії  суддів:

Добролюбової Т.В. –головуючого,

Гоголь Т.Г.,

Швеця В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у м. Алушті

на рішення

та на постанову
Господарського суду Автономної Республіки
Крим від 06 грудня 2005 року
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 22 травня 2006 року

у справі
№  2-4/10881-2005

господарського суду
Автономної Республіки Крим

за позовом
Відкритого акціонерного товариства
"Криммеблі"

до

Державної податкової інспекції у м. Алушті

про
визнання недійсними податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,

Сторони були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, проте їх представники в судове засідання не з’явилися.

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2005 року Відкрите акціонерне товариство "Криммеблі" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду АР Крим з позовом до Державної податкової інспекції в м. Алушті (далі - відповідач) про визнання недійсними податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги.

Рішенням Господарського суду АР Крим від 06.12.2005 року (суддя Бєлоглазова І.К.) позов задоволено частково. Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення № /0/555 від 17.02.2005 року на адресу ВАТ "Криммеблі" у частині 1248,09 грн. Відносно визнання недійсною першої податкової вимоги № 1/114 від 25.04.2005 року провадження у справі припинено. В решті позову  - відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 22.05.2006 року (колегія суддів у складі: Черткової І.В. - головуючий, Волкова К.В., Фенько Т.П.) апеляційну скаргу ДПІ у м. Алушті задоволено частково. Рішення Господарського суду АР Крим від 06.12.2005 року змінено, позов задоволено частково, визнано недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Алушті від 17.02.2005 року                                     № /0/555 та визнано недійсною першу податкову вимогу № 1/114 від 25.04.2005 року.

Постанова мотивована посиланнями на те, що податковий орган, як контролюючий орган, виконував функції, які є владними, але не управлінськими, у зв'язку з чим, даний спір було вирішено за правилами ГПК України.

Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів у даній справі, відповідачем було подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2007 року у відкритті касаційного провадження відмовлено з огляду на те, що оскарження судових рішень у даній справі має бути здійснено у порядку господарського судочинства.

Враховуючи правову позицію Вищого адміністративного суду України, Державна податкова інспекція у м. Алушті звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду АР Крим від 06.12.2005 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 22.05.2006 року скасувати в частині визнання недійсними податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги та відмовити ВАТ "Криммеблі" в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтуванні касаційної скарги заявник посилається на неправильне застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права з мотивів, викладених у касаційній скарзі.

Заслухавши суддю –доповідача, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів та, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суди попередніх інстанцій розглянули дану справу за правилами ГПК України. При цьому, Севастопольський апеляційний господарський суд, приймаючи постанову від 22 травня 2006 року та посилаючись на статті 2, 3, 4, 17, 50 КАС України встановив, що даний спір є господарським, а тому підлягав розгляду в порядку, передбаченому ГПК України.

Колегія суддів не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у зв'язку з наступним.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи  (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють  підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено які справи підвідомчі господарським судам.

В липні 2005 року прийнято Кодекс адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 01 вересня 2005 року.

Виходячи з положень пунктів 1, 7, 9 статті 3 КАС України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Вирішення спору фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відповідно до підпункту 1 пункту 1статті 17 КАС України віднесено до компетенції адміністративного суду.

Таким чином, з контексту зазначених норм Кодексу випливає, що справою адміністративної юрисдикції є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт є законодавчо уповноваженим здійснювати управлінські чи контрольні функції щодо іншого (інших) суб'єктів, останні ж, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Відповідачем у справі є орган державної податкової служби, який у спірних правовідносинах виступає як суб'єкт владних повноважень.

Суди попередніх інстанції, проаналізувавши суб'єктний склад та характер правовідносин, помилково віднесли до юрисдикцій господарських судів спір за позовом ВАТ "Криммеблі" до ДПІ у м. Алушті про визнання недійсними податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги. Суб'єктний склад та характер правовідносин свідчить про те, що вони є публічно-правовими, тому дана справа є справою адміністративної юрисдикції і її розгляд повинен здійснюватись за нормами КАС України.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" КАС України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам, вирішуються відповідним господарським судом за правилами КАС України.

На порушення цих вимог, суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України. Розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов'язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

Відповідно до частини першої статті 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду у даній справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до Господарського суду Автономної Республіки Крим.

Керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, пунктом 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий господарський суд України, –

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Алушті задовольнити частково.

2.  Рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 06 грудня 2005 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 22 травня 2006 у справі № 2-4/10881-2005 скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до Господарського суду Автономної Республіки Крим.

Головуючий суддя:                                                          Добролюбова Т.В.

Судді:              Гоголь Т.Г.

Швець В.О.