ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2007 р.
№ 45/26-44/328

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Дерепи В.І.

суддів                                                           Грека Б.М.
Стратієнко Л.В.

з участю представників:
позивача:
відповідачів:
3-іх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

не з’явився
Москаленко В.І.
не з’явились

розглянувши  у     відкритому              судовому засіданні  касаційні  скарги
товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ",
товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерстиль"

на рішення

та постанову
господарського суду м.Києва від 13 жовтня 2006 р.
Київського апеляційного господарського суду від 27 березня 2007 р.

у справі
№ 45/26-44/328

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ"

до

3-і особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:
Національного банку України,
відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції,
товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерстиль",
Житомирського відділення АКБ "Правекс-банк",
універсальної компанії "Правекс-Естоппель",
відділ державної виконавчої служби Солом’янського районного управління юстиції у м.Києві,
товариство з обмеженою відповідальністю "Стиль"

про
зобов’язання відшкодувати заподіяну шкоду в натурі шляхом повного відновлення вилученої із приміщення бухгалтерії товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" частки первинних та вторинних документів

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2003 р. позивач, з урахуванням подальших змін позовних вимог, звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що 21.11.2001 р. в ході виконавчих дій з виконання наказу Вищого господарського суду України № 9/9 від 25.09.2001 р. про стягнення з ТОВ "Інтерстиль" на користь НБУ 54 386 грн. боргу, ВДВС Житомирського районного управління юстиції було незаконно описано, арештовано та вилучено належні йому системні блоки № ДВ98, № 25362400, № 13463400, на магнітних носіях яких знаходились його документи цивільно-правового характеру, бухгалтерського, фінансового, податкового і статистичного обліку і звітності, а тому просив зобов’язати відповідачів відновити ці документи та повернути йому.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням господарського суду м.Києва від 13.10.2006 р. (суддя Калатай Н.Ф.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 р. (головуючий –Моторний О.А., судді –Кошіль В.В., Вербицька О.В.), в задоволенні позову відмовлено.

В касаційних скаргах позивач та відповідач ТОВ "Інтерстиль", посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять: ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" - скасувати судові рішення та постановити нове рішення, яким позов задовольнити, ТОВ "Інтерстиль" –скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд.

Заслухавши пояснення представника відповідача -  НБУ, обговоривши доводи касаційних скарг, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Частиною 2 ст. 86 Закон України "Про виконавче провадження" передбачено, що збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 440 ЦК УРСР шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його вини.

Шкода, заподіяна правомірними діями, підлягає відшкодуванню лише у випадках, передбачених законом.

Тобто, підставою для цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є наявність шкоди, протиправність дій особи, яка її заподіяла, причинний зв’язок між протиправними діями і заподіяною шкодою та наявність вини заподіювача шкоди.

За відсутності хоча б однієї з умов правові підстави для відшкодування шкоди відсутні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд правильно виходив з того, що опис і арешт системних блоків № ДВ98, № 25362400, № .11.2001 р. було правомірно здійснено державним виконавцем в межах виконавчого провадження за наказом № 9/9 від 25.09.2001 р. Вищого господарського суду України як майно боржника –ТОВ "Інтерстиль" в присутності керівника ТОВ "Фабрика "Класум", який, як вбачається з акту опису і арешту майна від 21.11.2001 р. серії АА № 169019 та додатку серії АА № 121519, вказав, що вилучене майно знаходиться в фінансовому лізингу позивача (а.с. 43,т.2).

Проте, на вимоги суду надати оригінали чи належним чином посвідчені копії договору фінансового лізингу від 30.10.2001 р. та угоди про уступку договору від 30.012001 р. позивач повідомив про їх відсутність.

Крім того, з  наданих позивачем на підтвердження свого права власності на вилучені системні блоки актів приймання-передачі та введення в експлуатацію основних засобів не вбачається передача йому системних блоків № ДВ98, № 25362400, № 13463400, а тому суд прийшов до правильного висновку про те, що позивачем не доведено порушення відповідачами його права власності на ці системні блоки, та, відповідно, належність йому документів, що зберігались на накопичувачах на жорстких магнітних дисках цих блоків.

Таким чином, суд обгрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову з підстав відсутності в діях відповідачів складу цивільного правопорушення.

З висновком місцевого господарського суду правильно погодився і суд апеляційної інстанції.

Доводи відповідача ТОВ "Інтерстиль" про розгляд справи судом апеляційної інстанції в його відсутність при неповідомленні його про час і місце розгляду справи, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що він чотири рази повідомлявся про слухання справи апеляційним судом, проте в жодне судове засідання не з’явився (а.с.30, 40, 43, 50, т.6). а тому відсутні підстави для скасування постанови на підставі п.2 ч.2 ст.11110 ГПК України.

Решта доводів касаційних скарг стосується переоцінки наявних у справі доказів, що в касаційній інстанції згідно ст. 1117 ГПК України є недопустимим.

Враховуючи викладене, підстав для скасування постановлених у справі судових рішень не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ", товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерстиль" залишити без задоволення, а рішення господарського суду м.Києва від 13 жовтня 2006 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27 березня 2007 р.  у справі за № 45/26-44/328 –без змін.

Головуючий                                                                  В.І. Дерепа

Судді                                                                              Б.М. Грек

Л.В. Стратієнко