ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 вересня 2007 р.
№ 30/301-06-8831

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Остапенка М.І.

суддів :
Борденюк Є.М.
Вовка І.В.

розглянувши касаційну
скаргу
ТОВ "Меандр +"

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 10.07.2007 року

у справі за позовом
ТОВ "Меандр +"

до

за участю
1)          Комунального підприємства "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості";
2)          Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, м. Одеса;
3)          Міністерства внутрішніх справ України, м. Київ.
Прокуратури Одеської області

про

та за зустрічним позовом

до
третя особа

про
визнання права власності та спонукання до вчинення дій
Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, м. Одеса
ТОВ "Меандр +"
Комунальне підприємство "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості"
визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

Подана до Вищого господарського суду України ТОВ "Меандр +" касаційна скарга про перегляд в касаційному порядку постанови Одеського апеляційного господарського суду від 10.07.2007 року не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 46 та частини четвертої ст. 111 ГПК України, до касаційної скарги додаються докази сплати державного мита у встановленому порядку і розмірі.

Як вбачається із матеріалів справи, заявлений ТОВ "Меандр +" до господарського суду позов про визнання права власності є майновим і повинен оплачуватись державним митом відповідно до п. “а” частини другої ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, тобто у розмірі 1% суми, обчисленої з вартості майна, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” пункту 2 підпункту “г” із апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами розмір ставки складає 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Квитанцією №10 від 07.07.2007 року позивач сплатив державне мито лише у сумі 42 грн. 50 коп., тобто за вимоги, що носять немайновий характер, а тому, за таких обставин, коли державне мито у повному обсязі не оплачено, підстав для порушення касаційного провадження у справі немає, і касаційна скарга підлягає поверненню на підста ві пункту 4 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 111, п. 4 ст. 1113, 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу повернути без розгляду.

Головуючий                                                                                  М.І. Остапенко

Судді                                                                                             Є.М.Борденюк

І.В. Вовк