ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 р.
№ 13/438

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Овечкіна В.Е.,

суддів :
Чернова Є.В.,
Цвігун В.Л.,

за участю представників:

позивача
- Коренчук О.М.,

відповідача
- не з'явився,

розглянувши у відкритому  судовому засіданні
касаційну скаргу

Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України

на  постанову
від  06.06.2007 Київського апеляційного господарського суду

у справі
№13/438

за   позовом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України

до
ТОВ "Домініон-С"

про
стягнення 83654,20 грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

Рішенням  господарського суду м.Києва від 21.11.2006 (суддя Євдокимов О.В.) позов задоволено частково - стягнуто з відповідача 26022 грн. 80 коп. збитків, завданих позивачу від пожежі у приміщенні, яке є державною власністю. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване наявністю вини відповідача та доведеністю витрат позивача на ремонт у сумі 26022 грн. 80 коп. Відмова суду в решті заявлених збитків мотивується недоведеністю понесення позивачем витрат на відновлення електрощитової та службового приміщення на першому поверсі адміністративного корпусу.

Постановою  Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2007 (судді: Зеленін В.О., Рєпіна Л.О., Синиця О.Ф.) рішення змінено в частині задоволення позову та стягнуто з відповідача на користь позивача 2850 грн. збитків.

Постанова мотивована неможливістю визначити дійсний розмір і вартість пошкоджень в період розгляду спору при доведеності самого факту пожежі, а також визнанням відповідачем збитків у розмірі 2850 грн.

Міністерство охорони навколишнього природного середовища України в поданій касаційній  скарзі просить рішення та постанову скасувати, прийняти нове рішення про стягнення 112238,20 грн. збитків залишити без змін, посилаючись  на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме ст.ст.22, 611, 623 Цивільного кодексу України, ст.ст.224, 225 ГК України, ч.2 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ст.105 ГПК України. Зокрема, рішенням  господарського суду м.Києва від 04.04.2006 у справі №4/50 за позовом РВ ФДМУ по м.Києву до ТОВ "Домініон-С" про розірвання договору оренди та виселення, яке набрало законної сили, встановлено, що внаслідок неналежного виконання умов договору, проведення орендарем реконструкції орендованого приміщення без письмового дозволу орендодавця, 03.11.2005 року в орендованому приміщенні виникла пожежа, внаслідок якої було пошкоджено електропостачання, зв'язок, водопостачання, а також службові приміщення позивача, що підтверджується актом про пожежу від 03.11.2005.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п.5.3 договору оренди №2034 від 02.08.2005 на відповідача покладено обов'язок забезпечити збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, утримувати орендоване майно в порядку, передбаченому санітарними правилами та правилами пожежної безпеки відповідно до вимог Правил пожежної безпеки. Згідно п.5.9 договору оренди відповідач несе повну відповідальність за дотримання правопорядку, правил експлуатації інженерних мереж, пожежної безпеки та санітарії в приміщенні.

Скаржник також вказує на те, що розмір витрат (реальних збитків), яких зазнав позивач в результаті порушеного цивільного права підтверджується наданими до суду договорами підряду на виконання відновлювальних та ремонтних робіт від 04.11.2005 №138, від 15.11.2005 №90, від 16.11.2005 №93, внаслідок виконання яких з рахунку позивача за платіжними документами сплачено підрядникам відповідно 10645,20 грн., 9442 грн. та 28674 грн. Вартість виконаних робіт підрядника по аварійному ремонту електрощитової Мінприроди та по аварійному ремонту кімнати першого поверху підтверджується договірною ціною та зведеним кошторисом розрахунку вартості будівництва, що становить 59360 грн. та 4117 грн. відповідно. Вартість робіт по аварійному ремонту пошкоджених комунікацій та іншого майна визначена згідно з ДБН Д.1.1-1-2000 та Правилами визначення вартості будівництва, затвердженими наказом Держбуду України від 27.08.2000 №174. Тому позивач вважає, що загальна сума реальних збитків Мінприроди, що визначена у поточних цінах станом на листопад 2005 року та не збільшена позивачем на день пред'явлення позову, становить 112238,20 грн. та має бути стягнута з відповідача в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності  їх юридичної оцінки судами попередніх інстанцій та заслухавши пояснення присутнього у засіданні представника позивача, дійшла висновку,  що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані рішення та постанова - скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 57631,40 грн. збитків з передачею справи на новий розгляд в цій частині позовних вимог до  господарського суду м.Києва  з наступних  підстав.

Змінюючи первісне рішення про часткове задоволення позову та задовольняючи позовні вимоги в сумі 2850 грн. збитків, апеляційний господарський суд виходив з того, що :

Міністерство охорони навколишнього природного середовища України (далі - позивач) як орган, уповноважений управляти державним нерухомим майном, яке було передано в оренду ТОВ "Домініон-С" згідно договору оренди нерухомого майна №2034 від 02.08.2005р., звернулось з позовом до ТОВ "Домініон-С" про відшкодування збитків.

Судом встановлено, що 03.11.2005р. в орендованому ТОВ "Домініон-С" (далі - відповідач) приміщенні на цокольному поверсі адміністративного будинку № 1 по вул. Урицького, 35, в м. Києві виникла пожежа. Заперечення відповідача про непричетність до пожежі спростовуються актом про пожежу від 03.11.2005р., складеним інспектором Солом'янського РУ ГУ МНС України в м. Києві за участю обох представників сторін (т.1, а.с.11) та поясненням гр. Соколова А.І. (т.1, а.с.12). Проте, даний акт, як зазначено в ньому, не встановлює розмір завданих збитків, розмір прямих і побічних збитків має бути встановлений додатково.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено до стягнення збитки у вигляді витрат, які він зробив та мусить зробити для відновлення пошкоджених приміщень, електропостачання, зв'язку та водопостачання у розмірі  83654 грн. 20 коп.

В  судовому засіданні  апеляційної інстанції представник позивача заявила про помилковість попереднього розрахунку, і що дійсні збитки складають 112238 грн. 20 коп. (т. 1, а.с. 199).

Згідно пояснень представника відповідача двостороння оцінка розміру завданих збитків сторонами не здійснювалась, оскільки позивач не запросив відповідача для проведення такої оцінки на режимному об'єкті та не допустив представників відповідача та страхової компанії до орендованого приміщення. Позивач такі твердження не заперечив, доказів направлення відповідачу повідомлення для проведення двосторонньої оцінки не надав та вважає обґрунтованим заявлений ним до стягнення розмір збитків, визначений в односторонньому порядку, виходячи з вартості всіх ремонтних робіт.

Слід зазначити, що ще до пожежі, згідно акту технічного стану та листів самого позивача (т. 1, а.с. 71-73), всі інженерні мережі, устаткування та комунікації в приміщеннях, що згодом були передані в оренду, знаходились в незадовільному (аварійному) технічному стані або взагалі були демонтовані, тому для їх ремонту та відновлення необхідні були значні кошти, і враховуючи такий стан інженерних мереж та комунікацій, позивачем й було надано погодження на передачу цих приміщень в оренду відповідачу. Зазначення ж у акті приймання-передачі від 02.08.2005р. про те, що технічний стан майна є задовільний не спростовує попередні твердження і оцінюється судом як формальність, яка необхідна для передачі майна в оренду.

Таким чином, матеріали справи підтверджують наявність пожежі, завданої найманим працівником відповідача. Встановити обсяг фактичних пошкоджень від пожежі і відповідно вартість збитків з матеріалів справи є неможливим. Неможливо також встановити ці обставини і експертним шляхом, оскільки наслідки пожежі вже ліквідовано самим позивачем в ході свого планового ремонту.

З огляду на вищевикладене, апеляційним судом пропонувалось сторонам за спільною згодою визначити розмір збитків і представники сторін погодились з розумністю такої пропозиції, але в ході виконання цих домовленостей відповідач знову не був допущений на режимний об'єкт. В зв'язку з неможливістю визначити дійсний розмір і вартість пошкоджень в період розгляду спору, але при доведеності самого факту пожежі, на вимогу суду відповідач надав розрахунок розміру шкоди в 2850 грн. (т.1, а.с.187). Не стверджуючи про відповідність цієї суми розміру збитків, апеляційна інстанція, в зв'язку з її визнанням відповідачем, встановила наявність правових підстав для її стягнення.

Проте, колегія не може погодитися з висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 18 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” встановлено, що орендар зобов'язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню.

Вказане положення закріплено також і в п. 5.3. договору № 2034 від 02.08.2005 року, відповідно до якого орендар зобов'язується забезпечити збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, утримувати орендоване майно в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки відповідно до вимог Правил пожежної безпеки. Згідно п.5.9 договору оренди відповідач несе повну відповідальність за дотримання правопорядку, правил експлуатації інженерних мереж, пожежної безпеки та санітарії в приміщенні.

Однак, 03.11.2005 року в орендованому приміщенні, розташованому в підвалі адміністративного будинку № 1 по вул. Урицького, 35, виникла пожежа, в результаті якої були пошкоджені приміщення Міністерства охорони навколишнього природного середовища України. Комісією в складі: інспектора Солом'янського РУГУ МНС України в м. Києві, громадянина Коржневського С В., заступника директора ТОВ “Домініон-С” Кузнецова О. В., слідчого РУГУ МВС України Йовенко І. І. було встановлено, що причиною пожежі в орендованих приміщеннях стало порушення правил пожежної безпеки при проведенні орендарем будівельних робіт (акт про пожежу від 03.11.2005 року).

Таким чином, внаслідок неналежного виконання умов договору, проведення орендарем реконструкції орендованого приміщення без письмового дозволу орендодавця, 03.11.2005 року в орендованому приміщенні виникла пожежа, внаслідок якої було пошкоджено електропостачання, зв'язок, водопостачання, а також службові приміщення позивача, що підтверджується актом про пожежу від 03.11.2005.

Наведені фактичні обставини підтверджуються також рішенням  господарського суду м.Києва від 04.04.2006 у справі №4/50 за позовом РВ ФДМУ по м.Києву до ТОВ "Домініон-С" про розірвання договору оренди та виселення, яке залишено без змін постановою  Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2006 та постановою Вищого господарського суду України від 31.10.2006.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено. що особа, якій завдано збитків у  в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За вимогами ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкта права або законні інтереси якого порушено. Під збитками  розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, якби управлена сторона одержала б у разі  належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою,  якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

У відповідності з вимогами п.4 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1)протиправної поведінки;

2)збитків;

3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4)вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки );

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про відшкодування збитків (постанова Верховного Суду України від 30.05.2006 у справі №42/266 - 6/492).

Однак, судами попередніх інстанцій наявність чи відсутність такого причинно-наслідкового зв’язку взагалі не досліджувалася та не встановлювалася, що свідчить про неповне з’ясування судами обставин справи та є підставою для її передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.1976р. №4 "Про судову практику в справах про знищення та пошкодження державного чи колективного майна шляхом підпалу або внаслідок порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки" судам необхідно виходити з того, що відшкодуванню підлягають вартість знищеного майна, витрати на відновлення або полагодження майна, частково пошкодженого внаслідок пожежі або при її гасінні, а також інші завдані нею збитки. Суди також мають з'ясовувати, чи не було майно застраховано, оскільки в разі виплати страхового відшкодування розмір суми, що підлягає стягненню, повинен бути відповідно зменшений.

Судами при вирішенні спору також не враховано, що згідно зі ст.24 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” ризик випадкової загибелі чи пошкодження об'єкта оренди несе орендодавець, якщо інше не встановлено договором оренди. Орендоване майно страхується орендарем на користь того учасника договору оренди, який бере на себе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об'єкта оренди.

В розрізі вимог ст.24 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” суди не з'ясували, чи було застраховане відповідачем орендоване нерухоме майно, яке було пошкоджено внаслідок пожежі, чи одержано орендодавцем (РВ ФДМУ по м.Києву) страхове відшкодування при настанні такого страхового випадку як пожежа, що також має істотне значення при вирішенні даного спору. Наведене не виключає необхідність залучення орендодавця (РВ ФДМУ по м.Києву) до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору з метою надання відповідних пояснень.

Судами залишено поза увагою та не надано належної правової оцінки наявним у справі договорам підряду на виконання відновлювальних та ремонтних (аварійних) робіт від 04.11.2005 №138, від 15.11.2005 №90, від 16.11.2005 №93, внаслідок виконання яких з рахунку позивача за платіжними документами сплачено підрядникам відповідно 10645,20 грн., 9442 грн. та 28674 грн. Вартість виконаних робіт підрядника по аварійному ремонту електрощитової Мінприроди та по аварійному ремонту кімнати першого поверху підтверджується договірною ціною та зведеним кошторисом розрахунку вартості будівництва, що становить 59360 грн. та 4117 грн. відповідно. Вищевказані договори підряду укладалися позивачем майже відразу після пожежі, яка відбулася 03.11.2005 року, та з метою якнайскорішої ліквідації наслідків останньої.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Проте, висновки апеляційного суду про неможливість визначити дійсний розмір і вартість пошкоджень в період розгляду спору при доведеності самого факту пожежі мають характер припущень, а наявне покладення судом в основу оскаржуваної постанови виключно наданого відповідачем розрахунку розміру шкоди в сумі 2850 грн. за умов відсутності відхилення наданих позивачем доказів в підтвердження витрат по проведенню відновлювальних (ремонтних, аварійних) робіт після пожежі свідчить про порушення судом апеляційної інстанції вимог ст.43 ГПК України.

Таким чином, апеляційним судом не спростовано висновок суду першої інстанції про доведеність витрат позивача на ремонт у сумі 26022 грн. 80 коп., які становлять завдані позивачу внаслідок пожежі збитки та підтверджуються наявними у справі доказами (договорами підряду, платіжними документами).

В зв'язку з цим оскаржувана постанова в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення  26022 грн. 80 коп. збитків підлягає скасуванню із залишенням без змін первісного рішення в цій частині позовних вимог, а в решті позовних вимог (стягнення 57631,40 грн. збитків) справа підлягає передачі на новий розгляд для достовірного з’ясування інших обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення спору в цій частині позовних вимог.

Разом з тим, касаційна інстанція не може прийняти до уваги збільшений позивачем в судовому засіданні  апеляційної інстанції розмір збитків (112238,20 грн.), оскільки згідно імперативних вимог ч.3 ст.101 та ч.3 ст.1117 ГПК України в апеляційній та касаційній інстанціях не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України позивач вправі по справі збільшити розмір позовних вимог лише до прийняття рішення судом першої інстанції. До того ж, позивач у поданій касаційній скарзі визнає той факт, що сума збитків (112238,20 грн.) не була збільшена ним на день пред'явлення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115, 1117–11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України задовольнити частково.

Рішення  господарського суду м.Києва від 21.11.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2007 у справі №13/438 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 57631,40 грн. збитків з передачею справи на новий розгляд в цій частині позовних вимог до  господарського суду м.Києва.

В решті рішення від 21.11.2006 у даній справі залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                                                                          В.Овечкін

Судді:                                                                                                               Є.Чернов

В.Цвігун