ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"19" червня 2007 р.
Справа № 28-5/284-06-7804

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                    Разюк Г.П.

суддів:                                        Колоколова С.І

Петрова М.С.

при секретарі судового засідання Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: Бойка Д.Д., довіреність № 344/10 від 29.12.06р.;

відповідача за первісним позовом: Ельчібекяна І.М., довіреність № 21/17-1 від 02.01.07;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” та Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Одесагаз”

на рішення господарського суду Одеської області від 19 березня 2007 року

по справі № 28-5/284-06-7804

за позовом Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м Київ

до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Одесагаз”, м.Одеса

про стягнення боргу та штрафних санкцій за поставлений природний газ у розмірі 910 272,88 грн.

та за зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Одесагаз”

до Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”

про визнання договору недійсним

встановив:

У серпні 2006 року Дочірня компанія „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” /далі –Дочірня компанія/ звернулась до господарського суду Одеської області з позовом /з урахуванням уточнень до нього/ до відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Одесагаз” /далі –Товариство/ про стягнення з останнього санкцій за несвоєчасне виконання зобов’язань № 06/04-1382 від 24.12.2004 року, а саме: пені у розмірі 127 057,18 грн. за період з 05.02.06р. по 05.08.06р.; суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період з 01.02.06р. по 30.09.06р. у розмірі 154 524,53 грн.; 3% річних  за період з 16.01.06р. по 06.09.06р. у розмірі 59235,60 грн. .

Ухвалою господарського суду від 29.09.06р. позов залишено без розгляду на підставі п.5 ст. 81 ГПК України через ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів, необхідних для розгляду спору та витребуваних ухвалою суду від 13.09.06р.

Означена ухвала постановою Вищого господарського суду України від 30.11.06р. скасована в касаційному порядку з процесуальних підстав, оскільки позивач не отримав вчасно ухвалу від 13.09.06р. про витребування документів, а суд не перевірив коли позивач її отримав і не з’ясував причин невиконання її вимог та неявки в судове засідання.

Під час нового розгляду справи Товариство в лютому 2007р. звернулося із зустрічним позовом /з урахуванням доповнень до нього/ до Дочірньої компанії, в якому просить господарський суд визнати недійсним договір № 06/04-1382 від 24.12.2004 року з підстав його невідповідності чинному законодавству, а саме ст. 9 Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності”, оскільки  на думку позивача, Дочірня компанія не має ліцензії на право здійснення діяльності з постачання природного газу за регульованими тарифами.

Рішенням господарського суду Одеської області від 19 березня 2007р. (суддя Гуляк Г.І.) первісний позов задоволено частково: стягнуто з Товариства на користь Дочірньої компанії пеню у розмірі 45 333,18 грн., інфляційні у розмірі 27 025,96 грн., три відсотки річних у розмірі 11 099,08 грн., державне мито в сумі 6 630,24 грн., ІТЗ судового процесу 100 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Судове рішення в частині первісного позову вмотивоване тим, що позовні вимоги за первісним позовом Дочірньої компанії до Товариства доведенні неповністю та підлягають частковому задоволенню на розраховані судом суми з правовим обґрунтуванням приписами п.3 ст.549, 612,625 ЦК України та ст.230 ГК України, а що стосується вимог зустрічного позову, то суд першої інстанції виходив з їх безпідставності.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Дочірня компанія та Товариство звернулись до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких:

- Дочірня компанія просить суд апеляційної інстанції рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2007 року скасувати в частині часткової відмови у стягненні пені, інфляційних та трьох відсотків річних. При цьому скаржник вважає, що наявні в матеріалах справи розрахунки сум, заявлених до стягнення, зроблені у відповідності до умов договору №06/04-1382 від 24.12.2004р., а місцевий господарський суд неправомірно їх зменшив до розмірів, які нічим не обґрунтував, що на думку скаржника, є порушенням вимог ст.ст. 525, 526, 549-551, 625 ЦК України та ст.ст.218, 223, 230-232 ГК України ;

- Товариство просить рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2007р. скасувати і постановити нове, яким визнати недійсним договір №06/04-1382 від 24.12.2004р., у задоволенні первісних позовних вимог відмовити, зобов’язати Дочірню компанію повернути усе отримане за недійсним правочином належному набувачу –НАК „Нафтогаз України”, вийти за межі позовних вимог, а апеляційну скаргу Дочірньої компанії залишити без задоволення. Скаржник вважає, що позивач за первісним позовом не має достатньої правоздатності щодо постачання природного газу, оскільки не отримав ліцензії, необхідної для здійснення відповідної господарської діяльності.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що рішення підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2004р. між ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” /Постачальник/ та ВАТ „Одесагаз” /Покупець, Газозбутова організація/ укладений договір на постачання природного газу №06/04-1382, згідно умов п. 1.1 якого Постачальник зобов’язується передати Газозбутовій організації в 2005р. природний газ, а остання зобов’язується прийняти та оплатити його на умовах даного договору.

Пунктом 5.1 цього договору в остаточно узгодженій редакції встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично спожитий газ здійснюється до 30 числа, наступного за місяцем поставки. Остаточний розрахунок за можливі обсяги розбалансування газу (відтоків/притоків) здійснюється за підсумками року до 15.01.06р..

Відповідно до умов п. 6.2 означеного договору, в разі неоплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п. 5.1 даного договору, з вини Газозбутової організації, вона сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню у розмір облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. Згідно з пунктом 6.3 пеня нараховується протягом шести місяців, що передують  моменту звернення з позовом.

З огляду на повне погашення відповідачем за первісним позовом основного боргу, Дочірня компанія просить суд стягнути з нього лише пеню, розмір інфляційних збитків та 3% річних, розрахунок яких має відповідати умовам, які узгоджені сторонами в п.6.2 та п. 5.1 означеного договору.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. Обґрунтованим може вважатися лише такий розрахунок, коли кожна використана цифра в якому підтверджується належними доказами.

Позивач за первісним позовом на вимогу суду неодноразово надавав розрахунок суми позову, одначе він кардинально відрізняється від аналогічних розрахунків відповідача, а належними доказами в ньому підтверджені лише обсяги та вартість поставленого за спірним договором газу та дві оплати від 10,11.08.06р. /а.с.58,59/. Оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази решти відомостей, які позивачем застосовуються при розрахунку суми позову, колегія на додаток до ухвал суду першої інстанції ухвалами від 08.05.2007р. та  22.05.2007р. витребувала  у Дочірньої компанії:

- ліцензію на постачання природного газу у відповідності до вимог п.19 ст. 9 Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності”;

обґрунтований розрахунок сум, заявлених до стягнення з урахуванням умов п.п.5.1, 6.2 договору на постачання природного газу від 24.12.2004р. №06/04-1382;

- докази надходження з відповідних бюджетів коштів, що компенсують надані населенню ВАТ „Одесагаз” у встановленому законами України порядку пільг, субсидій та інших знижок щодо оплати спожитого природного газу у спірний період у відповідності до вимог п. 5.1 договору на постачання природного газу від 24.12.2004р. №06/04-1382 для визначення дати остаточного розрахунку за фактично спожитий населенням газ;

- у відповідності до п. 6.2 договору на постачання природного газу від 24.12.2004р. №06/04-1382 докази вини відповідача в несплаті за спожитий у спірний період газ у строки, визначені у п. 5.1 вказаного договору на постачання природного газу від 24.12.2004р. №06/04-1382;

- докази щодо обсягу грошових коштів, що надійшли на рахунок Газозбутової організації в спірний період за кожен місяць окремо.

Позивач частково виконав вимоги означених судових ухвал, знову надавши тільки розрахунок боргу ВАТ „Одесагаз” по договору №06/04-1382 від 24.12.2004р. та ліцензію на постачання природного газу за нерегульованим тарифом, при цьому не надавши будь-яких доказів щодо здійснених оплат, а отже і підставності стягнення з ВАТ „Одесагаз” вказаних сум у відповідності до умов договору.

Колегія суддів зазначає, що за відсутності належних доказів оплат, що здійснювалися за договором, неможливо перевірити обґрунтованість розрахунків позивача, а також самостійно здійснити перерахунок сум, заявлених до стягнення, і тому не погоджується з висновком господарського суду про часткову доведеність позовних вимог.

Пунктом 5 ст.81 ГПК України передбачено, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

З огляду на вказані обставини, судова колегія вважає за необхідне на підставі 5 ст.81 ГПК України залишити первісний позов Дочірньої компанії без розгляду.

Щодо вимог зустрічного позову Товариства та доводів його апеляційної скарги, то колегія вказує, що підстави, з яких позивач за зустрічним позовом просить визнати недійсним  договір через його невідповідності ст. 9 Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності”, яка вимагає наявності ліцензії на постачання природного газу, спростовуються наданою ліцензією на постачання природного газу за нерегульованим тарифом №107590 серія АБ, відтак суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що рішення господарського суду від 19.03.2007р. підлягає частковому скасуванню, а позов Дочірньої компанії залишенню без розгляду.

Керуючись п.5 ст.81, ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів,

постановила:

1.          У задоволені апеляційної скарги Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” відмовити.

2.          Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Одесагаз” задовольнити частково.

Пункти 1 та 2 резолютивної частини рішення господарського суду Одеської області від 19 березня 2007 року зі справи № 28-5/284-06-7804 скасувати.

Первісний позов Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” залишити без розгляду.

Решту рішення залишити без змін.

3. Видачу наказів за постановою доручити господарському суду Одеської області.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                             Г.П.Разюк

Суддя                                                                                    С.І.Колоколов

Суддя                                                                                    М.С. Петров