ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

30 жовтня 2007 р.
№ 21/304

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової - головуючого
Н. Волковицької
Л. Рогач

розглянувши матеріали касаційної скарги
Національної академії наук України

на ухвалу
від 14.05.2007 господарського суду м. Києва

у справі
№ 21/304 господарського суду м. Києва

за позовом
Національної академії наук України

до
Акціонерного товариства закритого типу “ЛК Феофанія”

про
стягнення 1 200 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

НАН України звернулась до господарського суду м. Києва з позовом до АТЗТ “ЛК Феофанія” про стягнення 1200000,00 грн. отриманих доходів від безоплатного використання закріпленого за НАН України державного майна цілісного майнового комплексу ДП Лікувально –профілактичний комплекс НАН України.

Одночасно з позовною заявою до господарського суду НАН України надано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні АТЗТ “ЛК Феофанія” грошові кошти в сумі 1200000,00 грн., що знаходяться на поточних рахунках відповідача в банках України, обґрунтовуючи заяву тим, що відповідач продовжує використовувати державне майно після винесення судом рушення, яким його зобов’язано звільнити зазначене майно та передати НАН України, а тому у позивача є всі підстави для припущень, що відповідач здійснить відчуження належних йому грошових коштів на користь інших, підконтрольних йому осіб.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 28.04.2007 р. (судді: Шевченко Е.О., Балац С.В., Пасько М.В.) клопотання НАН України про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на грошові кошти АТЗТ “ЛК Феофанія” в розмірі 1200000,00 грн.

Мотивуючи ухвалу господарський суд, керуючись приписами статті 66, 67 Господарського процесуального кодексу України зазначив, що обставини справи, а  саме те, що відповідачем не повернуто майно протягом строку з моменту винесення відповідного рішення до цього часу та у зв’язку з повторним зверненням позивача до суду за захистом своїх прав та інтересів може призвести до наслідків коли кошти, які належать відповідачу, можуть зникнути або їх кількість може зменшитись на момент виконання рішення, що в свою чергу може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості.

В травні 2007 р. АТЗТ “ЛК Феофанія” звернувся до господарського суду з клопотанням про скасування ухвали суду від 28.04.2007 р. про забезпечення позову, зазначаючи, що судове рішення, на яке посилався позивач як на підставу для забезпечення позову скасовані та прийняте нове рішення яким в позові про виселення відмовлено повністю, а самі заходи повністю припиняють господарську діяльність відповідача.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.05.2007 р. клопотання  АТЗТ “ЛК Феофанія” задоволено, скасовано ухвалу від 28.04.2007 р. про вжиття заходів до забезпечення позову на підставі статті 68 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

За приписами частини 3 статті 67 вказаного кодексу передбачено, що ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено.

Згідно зі статтею 68 Господарського процесуального кодексу України питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, з зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

З вищезазначених положень вбачається, що питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову, а також скасування вжитих заходів забезпечення позову, вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову, чи скасування вже застосованих заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 11113 Господарського процесуального кодексу України ухвали місцевого або апеляційного господарських  судів можуть  бути  оскаржені  у  касаційному порядку  у  випадках,  передбачених цим Кодексом.

Однак, зі змісту наведених процесуальних приписів випливає, що може бути оскаржено лише ухвалу про застосування заходів забезпечення позову, оскарження ухвали про скасування забезпечення позову у справі Господарським процесуальним кодексом України не передбачено.

Зважаючи на вищенаведене, касаційна скарга НАН України, була помилково прийнята Вищим господарським судом України, а тому порушене ухвалою Вищого господарського суду України від 18.06.2007 р. касаційне провадження у справі підлягає припиненню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 86, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В :

Припинити касаційне провадження, порушене Вищим господарським судом України за касаційною скаргою Національної академії наук України на ухвалу від 14.05.2007 р. господарського суду м. Києва у справі № 21/304 господарського суду м. Києва.

Головуючий                                                                       Т. Дроботова

Судді                                                                                   Н. Волковицька

Л. Рогач