КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2007                                                                                           № 8/182

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Андрієнка  В.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Єнік Є.В.

від відповідача - Заболотний О.М.

розглянувши апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2007

у справі № 8/182

за позовом                               Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго"

про                                                  стягнення 7492596,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

ДК «Газ України» звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача 7113796грн.94коп. боргу по оплаті вартості газу, поставленого останньому в період з 01.01.07р. по 30.04.07р. на підставі договору №06/06-1215БО-30-486 від 29.12.06р. на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державних та місцевих бюджетів, а також інших суб'єктів, 260430грн.82коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті газу, нарахованої за період з 11.02.07р. по 18.06.07р., 71945грн.55коп. інфляційних нарахувань, обчислених за період з лютого 2007р. по травень 2007р., 46422грн.73коп. процентів річних, нарахованих за період з 11.02.07р. по 18.06.07р. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області   від 31.07.2007 р. позовні вимоги задоволені частково, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача 260430,82 грн. пені, 71945,55 грн. інфляційних нарахувань, 46422,73 грн. процентів річних, провадження у справі в частині стягнення 7113796,94 грн. основного боргу  припинено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДК  «Газ України» звернувся  до Київського апеляційного господарського суду  з апеляційною скаргою,  в якій просить  рішення  скасувати в частині припинення провадження у справі та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального  права.

Зокрема заявник посилається на те, що визнавши залік зустрічних однорідних вимог таким, що відбувся, суд не врахував, що на той момент, оплата за природний газ здійснювалась виключно грошима. Така форма оплати як зарахування однорідних вимог не була передбачена а ні договором, а ні діючим на той час законодавством, тому залік зустрічних однорідних вимог є неправомірним.

Відповідач  просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів відзначає  наступне.

На підставі укладеного між сторонами у справі договору №06/06-1215БО-30-486 від 29.12.06р. на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державних та місцевих бюджетів, а також інших суб'єктів позивач зобов'язався передати у власність відповідачу в 2007 році природний газ, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

За даним договором постачався імпортований природний газ, отриманий позивачем за договором купівлі-продажу природного газу між НАК „Нафтогаз України" та позивачем.

Відповідно до п.2.1 договору сторони дійшли згоди, що позивач передає відповідачу в період з 01 січня 2007 року по 31 січня 2007 року газ в обсязі 4177,6 тис. куб.м.

Додатковими угодами №1 від 26.01.2007р., №2 від 27.02.2007р. та №3 від 29.03.2007р. пункт 2.1. договору доповнений сторонами підпунктами 2.1.1., 2.1.2. та 2.1.3., відповідно до яких позивач зобов'язався також передати відповідачу газ в період з 01.02.07р. по 28.02.07р. в обсязі 3910,5 тис. куб.м., в період з 01.03.07р. по 31.03.07р. в обсязі 3360,5 тис. куб.м. та в період з 01.04.07р. по 30.04.07р. в обсязі 1462,8 тис. куб.м.

При цьому сторони передбачили, що обсяги газу, зазначені в даному договорі, є плановими та допускається зменшення або припинення газопостачання у певних випадках, а також, перевищення місячних обсягів споживання природного газу.

Відповідно до п.5.1. договору сторони домовились, що ціна за 1000,0 куб.м газу без врахування вартості транспортування газу територією України на момент укладення договору становить 720 грн., крім того цільова надбавка до тарифу на газ (2%), крім того ПДВ за ставкою 20%; вартість транспортування газу територією України становить 92грн., крім того ПДВ за ставкою 20%, що разом до сплати за 1000 куб.м газу складає 991грн.68коп. з урахуванням ПДВ.

За змістом п.3.3. договору приймання-передачі газу, поставленого позивачем відповідачеві у відповідному місяці, оформлюється актом приймання-передачі газу в якому зазначаються фактичні обсяги спожитого та транспортованого газу.

Факт виконання позивачем зобов'язань за договором підтверджується копіями актів передачі-приймання природного газу для вироблення теплової енергії для бюджетних організацій та інших суб'єктів від 31.01.07р., від 28.02.07р., від 31.03.07р. та від 30.04.07р., які свідчать про передачу відповідачу природного газу та надання послуг з його транспортування протягом січня-квітня 2007 року у кількості 13846,971 тис. куб.м на загальну суму 13731764грн.23коп.

Акти передачі-приймання природного газу підписані представниками обох сторін та скріплені їх печатками, а також погоджені з газорозподільною організацією на виконання п.3.4. договору.

За умовами договору (п.6.1.) відповідач зобов'язався проводити оплату за газ та послуги з його транспортування грошовими коштами у такому порядку:

перша оплата в розмірі 34% від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу не пізніше 10 числа поточного місяця; подальші   оплати  -  плановими   платежами   по  33%   від   вартості   запланованих місячних обсягів  постачання  та транспортування  газу до 20 та ЗО (31) числа поточного місяця.

Остаточний розрахунок за фактично спожиті та про транспортовані обсяги газу на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач зобов'язання за договором виконав частково, сплативши в рахунок погашення заборгованості за поставлений та протранспортований природний газ 6617967грн.29коп., що підтверджується розрахунком боргу, доданим до позовної заяви позивачем.

На момент пред'явлення позову (21.06.07р.) заборгованість відповідача за договором №06/06-1215БО-30-486 від 29.12.06р. становила 7113796грн.94коп..

До порушення провадження у справі відповідачем направлено позивачу заяву про припинення зобов'язань заліком зустрічних однорідних вимог №1297 від 21.06.07р. Факт направлення вищезгаданої заяви підтверджується копіями опису вкладення до листа з оголошеною цінністю та фіскального чеку №7809 від 21.06.07р. (а.с.45).

Із змісту заяви вбачається, що відповідач повідомив позивача про припинення зобов'язань ДК „Газ України" НАК „Нафтогаз України" перед ВАТ „Облтеплокомуненерго" згідно договору відступлення права вимоги №222 від 03.07.06р. у розмірі 13400000грн. і, зокрема, ВАТ „Облтеплокомуненерго" перед ДК „Газ України" НАК „Нафтогаз України" за договором від 29.12.06р. №06/06-1215БО-30-486 на постачання природного газу на суму 7113796грн.94коп.

Про отримання позивачем 25.06.07р. вищезазначеної заяви свідчить лист від 05.07.07 №31/15-6634 (а.с.46), яким відповідачу у припиненні зобов'язань заліком зустрічних вимог відмовлено з підстав відсутності документального підтвердження набуття ВАТ „Облтеплокомуненерго" права вимоги боргу від ДК „Газ України". При цьому позивач посилався на лист від 10.08.06р. №31-15/8703, в якому детально викладені підстави відмови у відображенні кредиторської заборгованості перед ВАТ „Облтеплокомуненерго" на суму 13400000грн. та проведенні запропонованого заліку зустрічних однорідних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі договору про відступлення права вимоги №222 від 03.07.06р. ТОВ „Телемост" відступило, а ВАТ „Облтеплокомуненерго" набуло право вимоги стягнення заборгованості у розмірі 13400000грн., належне ТОВ „Телемост" згідно договору про відступлення права вимоги №5/30/05 від 30.05.06р., укладеного між ТОВ „Телемост" та ТОВ „Юридична фірма „Апріорі".

Аналіз договору про відступлення права вимоги №5/30/05 від 30.05.06р. свідчить про відступлення ТОВ „Юридична фірма „Апріорі", належного йому на підставі укладеного з НАК „Нафтогаз України" договору про відступлення права вимоги №14/306/06 від 14.04.06р., права вимоги стягнення з ДК „Газ України" НАК „Нафтогаз України" заборгованості у розмірі 13400000грн. Товаристу з обмеженою відповідальністю „Телемост" та набуття останнім права вимагати від боржника належного виконання зобов'язання. Повідомлення про відступлення права вимоги за вказаним вище договором направлено ДК „Газ України" НАК „Нафтогаз України" 05.06.06р. за вих.№15/06.

Факт існування на момент укладення між ТОВ „Юридична фірма „Апріорі" та ТОВ „Телемост" простроченої кредиторської заборгованості ДК „Газ України" НАК „Нафтогаз України", строк виконання по якій настав, підтверджується рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.02.07р. по справі №1/53-1/61, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.03.07р. та набрало законної сили.

З липня 2006 року за вих.№ 1/03/07/06 ТОВ „Телемост" повідомлено позивача про відступлення ВАТ „Облтеплокомуненерго" права вимоги стягнення заборгованості за договором №222 від 03.07.06р. у розмірі 13400000грн., належне ТОВ „Телемост" у відповідності до договору про відступлення права вимоги №5/30/05 від 30.05.06р., укладеного між ТОВ „Телемост" та ТОВ „Юридична фірма „Апріорі".

Листом від 05.07.06р. за №960 (а.с.48) відповідач повідомив позивача про набуття вимоги до останнього у розмірі 13400000грн., запропонував підписати акт заліку зустрічних однорідних вимог та попередив про проведення заліку в односторонньому випадку у разі відмови позивача від підписання вищевказаного акту.

Позивачем з підстав відсутності належного документального підтвердження набуття ВАТ „Облтеплокомуненерго" права вимоги стягнення заборгованості, відмовлено у відображенні кредиторської заборгованості перед відповідачем на суму 13400000грн. та проведенні заліку зустрічних однорідних вимог, про що свідчить копія листа від 10.08.06р. №31/15-8703 (а.с.47).

Як вбачається з акту №25-23-21 позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ВАТ „Облтеплокомуненерго" за період з 01.01.2003 по 01.01.2007р., проведеної КРУ в Чернігівській області 27.01.07р., та акту ДПІ у М.Чернігові від 10.04.7р. №360/23/03357671 „Про результати виїзної планової перевірки ВАТ „Облтеплокомуненерго" з питань дотримання податкового та іншого законодавства за період з 01.07.2005 року по 31.12.2006 року", станом на 01 січня 2007 року дебіторська заборгованість позивача перед відповідачем в розмірі 13400000грн. обліковувалась по бухгалтерському обліку відповідача та свідчила про не проведення відповідачем заліку однорідних зустрічних вимог на згадану суму.

В силу ст.174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст.2 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

В силу ст.601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом названої правової норми залік можливий лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов'язань між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідні, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

При цьому, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Отже, за правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони.

Аналогічні приписи містить ч.З ст.204 ГК України, за змістом якої для зарахування зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування, достатньо заяви однієї із сторін.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що заява відповідача №1297 від 21.06.07р. про припинення зобов'язань заліком зустрічних однорідних вимог, що направлялась позивачу, є достатньою підставою для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

На підставі згаданої заяви 21 червня 2007 року відповідачем в односторонньому порядку проведено зарахування зустрічних вимог в бухгалтерському обліку на суму 7113796грн.94коп., що підтверджується актом звірки операцій з партнером підприємства за період з січня по липень 2007 року.

Таким чином, на момент розгляду даної справи предмет спору між сторонами в частині стягнення 7113796грн.94коп. відсутній, атому провадження в цій частині підлягає припиненню.

Відповідно до п.7.2. №06/06-1215БО-30-486 від 29.12.06р. на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державних та місцевих бюджетів, а також інших суб'єктів в разі несплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені у п.6.1. договору, відповідач зобов'язався сплатити на користь позивача, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На цій підставі позивач нарахував відповідачу пеню за період з 11.02.07р. по 18.06.07р. в розмірі 260430грн.82коп., правильність нарахування якої підтверджується викладеним у позовній заяві розрахунком.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт неналежного виконання відповідачем належним чином зобов'язань по договору щодо своєчасної оплати поставленого газу, пеня нарахована позивачем в межах встановленого чинним законодавством розміру, та обчислена з урахуванням проведеної відповідачем часткової оплати, вимоги позивача в частині стягнення пені є правомірними та задовольняються судом в повному обсязі в розмірі 260430грн.82коп. за період з 11.02.07р. по 18.06.07р.

Оскільки питання відповідальності за порушення грошового зобов'язання у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних не регулюються Господарським кодексом України, до правовідносин в цій частині судом застосовуються положення Цивільного кодексу України.

В силу ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За розрахунком позивача розмір інфляційних нарахувань за період з лютий-травень 2007 року склав 71945грн.55коп., а процентів річних за період з 11.02.07р. по 18.06.07р. - 46422грн.73коп., що задовольняються судом як обґрунтовані вимоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Заперечення позивача щодо неможливості припинення виконання зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог за заявою однієї із сторін не приймаються судом до уваги з наведених вище підстав. Крім того, якщо друга сторона, яка не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.

В частині не доведення відповідачем набуття ним права вимоги на стягнення з позивача заборгованості у розмірі 13400000грн. суд не може погодитись з запереченнями позивача виходячи з наступного.

За змістом ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 2 згаданої стаття містить приписи щодо ризику настання несприятливих для нового кредитора наслідків, якщо боржник не був повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був належним чином повідомлений про набуття ВАТ „Облтеплокомуненерго" права вимоги до ДК „Газ України" НАК „Нафтогаз України" у розмірі 13400000грн. за договором про відступлення права вимоги №222 від 03.07.06р., укладеним між ним та ТОВ „Телемост". Копії документів, що підтверджують набуття права вимоги додавались відповідачем до листа №05.07.06р. № 960.

Крім того, аналіз вимог ст. 601 ЦК України та ст. 203 ГК України свідчить взагалі про відсутність в них прямої вказівки на обов'язковість додання до заяви сторони про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог будь-яких документів.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області   від 31.07.2007 року у справі № 8/182 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційна скарга Дочірньої компанії «Газ України» підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2007 року у справі № 8/182 залишити без змін, а апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України»- без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

14.09.07 (відправлено)