КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2007                                                                                           № 36/260

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Синиці  О.Ф.

суддів:                                          Рєпіної  Л.О.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Молодіжна громадська організація "Клуб Лао-Муай"

на рішення Господарського суду м.Києва від 21.06.2006

у справі № 36/260 (Трофименко Т.Ю.)

за позовом                               Прокурор Солом"янського району

до                                                   Молодіжна громадська організація "Клуб Лао-Муай"

третя особа відповідача

третя особа позивача                     Солом"янське районне у м.Києві об"єднання підліткових клубів за місцем проживання "Либідь"

про                                                  виселення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 21.06.2006 року у справі № 36/260 позов прокурора Солом’янського району м. Києва в інтересах КП УЖГ Солом’янського району м. Києва до  МГО „Клуб Лао-Муай”, третя особа об’єднання підліткових клубів „Либідь” про виселення задоволений.

Не погоджуючись з рішенням  відповідач  звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, посилаючись на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального та матеріального права, просить його скасувати.

17.04.2007 Київський апеляційний господарський суд прийняв справу до свого провадження та призначив її розгляд на 30.05.07 о 10-10.

30.05.2007 представники відповідача та третій особи, прокурор не з’явилися, тому  ухвалою розгляд справи було відкладено на 21.06.2007р.

Федерацією „Лао Муей” та організацією „Клуб Лао Муай” подані касаційні скарги на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 30.05.07 про відкладення розгляду у справі з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права. Мотивуючи скаргу, апелянт вказує, що неявка прокурора в судове засідання є підставою для залишення позову без розгляду в порядку п.5 ст.81 ГПК України, тоді як суд відклав справу на пізнішій термін, чим порушив права відповідача не задовольнив його вимоги, викладені у апеляційній скарзі, а саме: скасувати рішення та повернути справу на новий розгляд в іншому складі суду.

Відносно касаційних скарг Київський апеляційним господарським судом винесені ухвали від 21.06.2007р. ( а.с.).

Федерацією „Лао Муей” та організацією „Клуб Лао Муай” надано клопотання про відкладення  розгляду справи, призначеного на 21.06.2007 в зв’язку з  поданням до Верховного Суду України касаційної скарги на постанову Вищого господарського суду України від 22.11.2006.

Дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки на  постанову Вищого господарського суду України від 22.11.06  скаржником вже подавалася касаційна скарга, ухвалою Верховного суду України від  15.02.2007 відмовлено у порушенні касаційного провадження, ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

В  судовому засіданні прокурор, представники позивача та третьої особи проти вимог  апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, рішення господарського суду без змін.

Представники Федерації„Лао Муей” та організації „Клуб Лао Муай” в судове засідання запізнилися, тому розгляд справи в зв’язку з належним повідомленням сторін про дату, час і місце розгляду справи, відбувалося у їх відсутність.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд  дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи,   01.09.2002 позивач та гуртком-секцією „Лао Муай „Юність” укладений договір про  безоплатну роботу гуртка, секції терміном до 01.06.2003р. Умовами договору передбачено що, приміщення  по вул.. Антонова,8 м. Києва надається для занять дитячо - підліткового клубу ( а.с.11-12 т.1).

Згідно ст.ст. 525,526  ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно розпорядження № 1975 від 30.12.2004 Солом’янською районною у м. Києві державною адміністрацією на базі існуючих при позивачеві підліткових клубів створено Солом’янське районне об’єднання підліткових клубів за місцем проживання „Либідь”.

Умовами договору від 01.09.02, укладеного з секцією „Лао Муай „Юність” не передбачена пролонгація терміну його дії, а встановлений строк до 01.06.03, доказів переукладання оренди приміщення не має.

Позивач та третя особа 15.07.2005  уклали договір № 3410 оренди нерухомого майна  комунальної власності територіальної громади Солом’янського району м. Києва, а саме: площа 55,3 кв.м. по вул.. Антонова, 8 м. Києва згідно розпорядження Солом’янської РДА № 896 від 15.07.05, крім того, був кладений договір про надання комунальних послуг. Строк дії договору становить до 15.06.2006р. Нерухоме майно було передано згідно акту приймання-передачі від 15.07.05 ( а.с.19-27 т.1).

Але, третя особа була позбавлена права на реалізацію своїх прав, оскільки відповідачем приміщення звільнено не було, що підтверджується заявами  позивача на ім’я  прокурора Солом’янського району, заявою третій особи на ім’я позивача, актом № 15 ( а.с.6-8,10,13-15 т.1) щодо неможливості користування майном в зв’язку з находженням відповідача та його перешкодам для здійснення діяльності ОПК „Либідь”.

Заперечуючи проти рішення апелянт посилається на те, що строк дії договору був продовжений, про що свідчить  пропозиція позивача ( а.с.8 т.1) про розірвання договору, отже у нього були підстави для залишення в спірному приміщенні до 2006 року.

Відповідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.  Обов’язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред’явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення.

Колегія суддів не погоджується з доводами  відповідача, оскільки ст. 631 ЦК України передбачає що, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов’язки відповідно до договору. Крім того, діючим законодавством передбачено, що зміни до договору повинні оформлятися в тій форми що і договір ( ст. 654 цього Кодексу). Як зазначалося вище договір не був пролонгованим, пропозицій щодо переукладання його на новий строк не має, отже, відповідач безпідставно користувався спірним майном.

Дійсно у матеріалах справи є пропозиція позивача про розірвання договору, але вона стосується повернення майна та ключів від приміщення і виселення в зв’язку з порушенням прав  нового орендаря – ОПК „Либідь” та  перешкод для здійснення позивачем капітальних ремонтних робіт, про дані факти свідчать неодноразові звернення позивача до відповідних органів та установ про використання приміщення відповідачем не за призначенням, ламання дверей, інші перешкоди.

Колегія суддів звертає увагу  на те, що позивач мав право в односторонньому порядку розірвати   дію договору укладеного між відповідачем за порушення зобов’язань, яки мали місце, а саме: відсутність дозволів на право вести педагогічну та учбово-тренувальну роботу, підлітковий клуб використовувався дорослими, невідповідність приміщення нормам СЕС, інше ( а.с.72 т.1), тому його попередження про розірвання договору після спливу строку дії договору було не потрібно.

Суд погоджується з висновками першої інстанції щодо посилання на те, що треті особа відмовляється від укладання договору про співпрацю на спірне приміщення, оскільки ці вимоги не є предметом даного спору.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що господарським судом повно встановлені всі необхідні обставині справі, здійснена правова оцінка доказів, а тому рішення господарського суду   м. Києва  скасуванню не підлягає .

Колегія суддів звертає увагу відповідача, що відповідно до ст.22 ГПК України сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами. Виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

Зі змісту клопотань, що надаються в судові засідання Федерацією і Організацією, що не відносяться до предмету спору, оскарження ним процесуальних документів, що не оскаржуються, або по яким вищою судовою інстанцією прийнято рішення та не оскаржується, свідчить про зловживання  наданими йому правами.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ГО Федерації „Лао-Муей” залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва № 36260 від 21.06.2006 – без змін.

2.   Матеріали справи повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя                                                                      Синиця  О.Ф.

Судді                                                                                          Рєпіна  Л.О.

Синиця  О.Ф.

27.06.07 (відправлено)