ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.10.07р.

Справа № 23-152

За позовом  Відкритого акціонерного товариства "Дизельний завод", м. Кривий Ріг, Дгніпропетровської області

до  Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області

про стягнення 1 908 491,09 грн.

Суддя  Добродняк І.Ю.

Представники:

Від позивача: не з"явився

Від відповідача: Третяк М.Л - дов. від 26.12.06, №52-16/107, юрисконсульт

Від ДВС: Антонов Є.М. - дов. від 10.04.07, №92

СУТЬ СПОРУ:

23.05.07 позивачем (стягувачем) подана до господарського суду скарга на бездіяльність Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби по виконанню наказу господарського суду у справі № 23/152 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Дизельний завод", м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області до Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області про стягнення 1908491,09 грн., а саме: про визнання незаконною бездіяльність Головного управління юстиції в особі підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС по виконанню наказу господарського суду у справі № 23/152 від 17.09.02; зобов'язання Головного управління юстиції в особі підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС вжити в повному обсязі всі необхідні та передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи примусового стягнення, направлені на виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області по справі № 23/152 від 17.09.02.

Скарга обґрунтована тим, що в період з 12.07.01 по сьогоднішній день ні відділом ДВС Інгулецького РУЮ, ні підрозділом примусового виконання рішень не було вжито жодних заходів для примусового виконання рішення по справі № 23/152 від 17.09.02, тоді як відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець зобов'язаний вжити всі заходи примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Цією ж статтею, державному виконавцю законодавець надав право при виконанні судового рішення накладати арешти на кошти боржника, звертати стягнення на них, а також звертати стягнення на майно, що належить боржнику.

Також, органами ДВС порушено вимоги ч. 2 ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження", якою встановлено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідачем подані до суду скарги на неправомірні дії відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області:

- 02.07.07 - скарга № 52-16/719 від 29.06.07 на неправомірні дії Підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, яка призначена судом до розгляду в судовому засіданні 17.07.07, про що винесено відповідну ухвалу від 03.07.07.

Боржник просить визнати дії підрозділу примусового виконання рішень відділу державної   виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області незаконними; скасувати постанови про  арешт коштів боржника від 18.06.07 та зняти  арешт коштів на рахунках, які належать боржнику,: №№ 3051, 3062, 30191000, 3001, 3063, 3064, 3065, 3054, 3003, 3001, 93099, 3098, 3097, 3096, 3096  в ЗАТ КБ «Приватбанк»м. Дніпропетровськ, МФО 305299,

№№ 3031, 3032, 3001, 3069, 3086, 3080, 3085, 3099, 3097, 3096 в КФ ЗАТ КБ «Приватбанк»м. Кривий Ріг, МФО 305750.

- 05.07.07 - скарга № 52-16/768 від 29.06.07 на неправомірну дію Підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, яка призначена судом до розгляду в судовому засіданні 17.07.07, про що винесено ухвалу від 05.07.07.

Боржник просить визнати дію підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області незаконною; скасувати постанову про арешт коштів боржника від 26.06.07 та зняти арешт з коштів: на рахунку № 3334 в ЗАТ КБ «Приватбанк»м. Дніпропетровськ, МФО 305299, який  належить боржнику.

У зв'язку з тим, що відповідачем подана апеляційна скарга на ухвалу суду у даній справі від 04.06.07 про залишення скарги відповідача № 5216/559 без розгляду, справа направлена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду, суд ухвалою від 17.07.07 зупинив розгляд перелічених скарг сторін на дії відділу ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області до розгляду апеляційної скарги відповідача.

- 18.07.07 - скарга № 52-16/881 від 12.07.07 на неправомірні дії відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.02 №23/152, прийнята судом до розгляду, про що судом винесено відповідну ухвалу у даній справі від 19.07.07. Одночасно цією ж ухвалою розгляд зазначеної скарги зупинено до розгляду апеляційної скарги відповідача на ухвалу суду у даній справі від 04.06.07.

Боржник просить скасувати постанову В6-210/07 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.06.07; скасувати постанову про розшук майна боржника від 24.05.07; визнати дії державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Антонова Е.М. незаконними.

Перелічені скарги обґрунтовані тим, що  в межах справи господарського суду Дніпропетровської області про банкрутство боржника № Б29/21/05  затверджений реєстр вимог кредиторів боржника, до числі яких стягувач не увійшов, про що боржник листом від 23.11.06 №52-16/1094 повідомив державну виконавчу службу та надав завірену судом копію відповідної ухвали суду, однак до цього часу виконавче провадження не закінчено. Це порушує вимоги ст.14  Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", та ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ст.14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або його визнання його банкрутом" зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Після прийняття ухвали від 10.08.06 по справі №Б29/21/05 зобов'язання боржника за вимогами кредиторів, що заявлені після спливу 30-денного строку від дня опублікування оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство боржника або не заявлені взагалі є погашеними.

06.07.07 відповідач звернувся до господарського суду з заявою № 52-16/802 від 06.07.07, в якій просить визнати наказ господарського суду від 17.09.02 № 23/152 таким, що не підлягає виконанню; зобов'язати підрозділ примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області закінчити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.2002 року по справі № 23/152 про стягнення з відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь відкритого акціонерного товариства "Дизельний завод" 1702272,00 гривень шляхом винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.4 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Заява обґрунтована тим, що прийняття судом рішення про стягнення з боржника заборгованості та видача наказу на виконання такого рішення не звільняє кредитора від обов'язку подати заяву з грошовими вимогами до боржника в порядку встановленому ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

ВАТ "Дизельний завод" не звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з відповідними вимогами до боржника.  Господарський суд Дніпропетровської області 10.08.06 виніс ухвалу у справі № Б-29/21/05, якою затвердив реєстр вимог кредиторів ВАТ "Південний ГЗК", а також визнав погашеними вимоги кредиторів, заявлені після спливу 30-денного строку для опублікування оголошення про порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника або не заявлені взагалі.

У зв'язку з тим, що вимоги стягувача щодо стягнення з боржника грошових коштів у розмірі 1702272,00 грн. за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.02 по справі № 23/152 у затвердженому реєстрі вимог кредиторів не значаться, тому їх слід вважати погашеними.

Відповідно до ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Судом заява прийнята до розгляду, про що судом винесено відповідну ухвалу від 16.07.07, одночасно у зв'язку із направленням справи № 23/152 до Дніпропетровського апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги відповідача на ухвалу суду у даній справі від 04.06.07 розгляд заяви зупинено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.07.07 прийнято відмову відповідача від апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.07 у справі № 23/152, у зв'язку з чим розгляд скарг сторін та заяви боржника судом поновлено.

Представник стягувача у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання  ВАТ "Дизельний завод" повідомлений судом належним чином. Неявка представника стягувача не перешкоджає розгляду скарг сторін та заяви боржника в даному судовому засіданні.

Представник державної виконавчої служби проти задоволення скарг сторін заперечує.

Стосовно скарги стягувача посилається на те, що державною виконавчою службою здійснюються всі заходи, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", стосовно примусового стягнення боргу з боржника. В даний час виконавче провадження знаходиться на стадії реалізації майна боржника.

Стосовно скарг боржника посилається на те, що зазначені боржником обставини відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" не є підставою для закриття виконавчого провадження.

03.09.02 по справі господарського суду Дніпропетровської області № 23/152 винесено рішення про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривій Ріг на користь Відкритого акціонерного товариства "Дизельний завод", м. Кривій Ріг, –1755004 грн. 03 коп. основного боргу, 5590 грн.85 коп. - індексу інфляції; 1568,26 грн. витрат по сплаті держмита; 108,86 грн.  витрат по сплаті інформаційно-технічного забезпечення процесу. 17.09.02 судом по справі виданий наказ.

09.10.02 районним відділом державної виконавчої служби Інгулецького районного управління юстиції м. Кривого Рогу на підставі заяви стягувача винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про примусове наказу господарського суду Дніпропетровської області № 23/152 від 17.09.02.

У відповідності із ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження по виконанню наказу Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 23/152 від 17.09.02 приєднано до складу зведеного виконавчого провадження відносно боржника - ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

04.11.02 виконавче провадження постановою ВДВС Інгулецького районного управління юстиції зупинено на підставі ст.ст.34, 35, 36 Закону України “Про виконавче провадження” у зв’язку з тим, що господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі про банкрутство боржника № Б26/94/02 ухвалою від 03.06.02.

Зобов’язання боржника перед стягувачем за зобов’язаннями, які були предметом судового розгляду у справі № 23/152, виникли за період з травня по вересень 2001 року, тобто до порушення провадження у справі про банкрутство і введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, у зв'язку з чим, виходячи з норм Закону України  "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", стягувач належить до числа кредиторів, на задоволення вимог яких відповідно до ст.1, ст.12  цього Закону розповсюджується введений судом мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії якого забороняється стягнення на підставі виконавчих документів  та інших  документів,  за  якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, і в цьому випадку порушене судом провадження у справі про банкрутство боржника є підставою для зупинення виконавчого провадження згідно п.8 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.05 порушено провадження у справі № Б29/21/05 про банкрутство ВАТ "Південний ГЗК" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

В порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", опубліковано оголошення про порушення провадження у вказаній справі у газеті "Голос України" № 45 від 11.03.06.

У встановлений ч.1 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ВАТ "Дизельний завод" не звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з відповідними вимогами до боржника.

10.08.06 господарським судом Дніпропетровської області винесена ухвалу у справі № Б29/21/05, якою затверджений реєстр вимог кредиторів ВАТ "Південний ГЗК", а також визнані погашеними вимоги кредиторів, заявлені після спливу 30-денного строку для опублікування оголошення про порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника або не заявлені взагалі.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.06 провадження у справі про банкрутство боржника припинено.

У відповідності з ст.36 Закону України "Про виконавче провадження" після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою, або за заявою стягувача, і вжити всі необхідні заходи примусового стягнення за виконавчим документом.

15.12.06 державним виконавцем державної виконавчої служби в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу винесена постанова про поновлення зведеного виконавчого провадження з примусового виконання наказів господарського суду, виконавчих листів нотаріуса, виконавчих листів про стягнення боргу з ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Згідно з постановою про прийняття виконавчого провадження до виконання від 27.03.07 виконавче провадження, в тому числі, з примусового виконання наказу № 23/152 від 17.09.02 в зв'язку з проведенням реформації органів юстиції в Україні прийнято підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області для подальшого виконання. Копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження за вихід № 07-07/1900 від 27.03.07.

Цього ж числа, державним виконавцем направлений запит до ДПА у Дніпропетровській області для виявлення рахунків боржника.

29.03.07 державним виконавцем направлено запити:

до МРЕВ ДАІ м. Кривого Рогу для виявлення автотранспортних засобів за підприємством-боржником. Відповідь на сьогоднішній день не надходила;

до КП "Криворізьке БТІ" для виявлення нерухомого майна, яке зареєстровано за боржником;

до інспекції державного технічного нагляду Дніпропетровської обласної державної адміністрації для виявлення спеціального технологічного транспорту, яке зареєстровано за боржником;

до Територіального управління Держпромгірнагляду по Дніпропетровській області для виявлейня гірничого обладнання та транспорту, яке зареєстровано за боржником. Відповідь з повним переліком майна надійшла 22.05.07.

30.03.07 державним виконавцем направлено запити:

до ДП "Придніпровська залізниця" для виявлення усього рухомого залізничного складу, що належить боржнику;

до ВАТ "Південний ГЗК" для надання наступної інформації: перелік усіх цінних паперів, в тому числі виданих векселів, дебіторську заборгованість, перелік майна, що перебуває на балансі підприємства-боржника; вказати залишок коштів, які перебувають на рахунках ВАТ „Південний ГЗК" на момент отримання запиту; середній об'єм виготовлення продукції у місяць; перелік продукції, яку виготовляє ВАТ „Південний ГЗК". Запити на адресу боржника направлені також 16.05.07 № 11-07/1065, 21.05.07 № 11-07/1211, 22.05.07 № 11-07/1256.

до Головного УДК України у Дніпропетровській області, ЗАТ КБ "Приватбанк", КФ ЗАТ КБ "Приватбанк" для надання інформації про стан розрахункових рахунків, що обліковуються в банківських установах станом на 29.03.07.

05.04.07 державним виконавцем підрозділу винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по кожному виконавчому документу окремо в межах суми боргу з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій та виконавчого збору. Копії постанов було направлено для виконання до ДФ ДП "Інформаційний центр" та МРЕВ ДАІ м. Кривого Рогу, та сторонам для відома.

06.04.07 державним виконавцем підрозділу винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на всю готову продукцію ВАТ "Південний ГЗК". Копія постанови направлена для виконання ДФ ДП "Інформаційний центр" та сторонам виконавчого провадження за вихід. № 07-07/76 від 06.04.07.

07.05.07, 16.05.07 –винесені постанову про арешт коштів боржника, відповідно до яких накладено арешт на кошти, що обліковуються на рахунках в КФ ЗАТ КБ "Приватбанк", м. Кривий Ріг, та належать боржнику.

24.05.07 –винесена постанова про розшук майна боржника, якою оголошено розшук автотранспорту, який належить боржнику.

29.05.07 державним виконавцем здійснено виїзд за місцем знаходження підприємства-боржника з метою отримання відповіді на направлені боржнику запити, про що складений відповідний акт.

14.06.07 державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № В6-210/07, якою був накладений арешт на все майно, що належить боржнику, а саме: на все гірниче обладнання і транспорт та рухомий залізничний склад.

15.06.07 державним виконавцем здійснено виїзд за місцезнаходженням боржника та описано майно, яке запропонував боржник.

17.06.07 –відповідною постановою державного виконавця накладено арешт на кошти боржника, що обліковуються на рахунках в ЗАТ КБ "Приватбанк" м. Дніпропетровськ, та належать боржнику.

18.06.07 –винесена постанова про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на кошти, що обліковуються на рахунках в КФ ЗАТ КБ "Приватбанк", м. Кривий Ріг, та належать боржнику.

З метою своєчасного, повного та неупередженого виконання рішень у зв'язку із зміною в сумі заборгованості державним виконавцем 26.06.07 винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти боржника, що обліковуються на рахунках в  ЗАТ КБ "Приватбанк" м. Дніпропетровськ, та належать боржнику.

20.07.07 –винесена постанова про звернення стягнення на майно боржника, а саме: на акції емітента ВАТ "Завод "Монолітспецмонтаж", які належать боржнику.

Стосовно реалізації зазначеного майна відбулись біржові торги, що підтверджено протоколом № 7 від 23.10.07, укладеними біржовими контрактами №№ 7а, 8а, 9а, 10а,  на купівлю-продаж цінних паперів 23.10.07.

Таким чином, виходячи з викладеного, факт бездіяльності Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби по виконанню наказу господарського суду у справі № 23/152 від 17.09.02 відсутній, у зв’язку з чим суд вважає, що скарга стягувача задоволенню не підлягає.

Також не підлягають задоволенню скарги боржника, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.124 Конституції України, ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У разі порушення провадження у справі про банкрутство боржника виконавче провадження з виконання рішення суду підлягає обов’язковому зупиненню на підставі п.8 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження".

У відповідності із ст.36 Закону України "Про виконавче провадження" після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою, або за заявою стягувача, і вжити всі необхідні заходи примусового стягнення за виконавчим документом.

Нормами Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, статтями 34,37, 40, 40№, не передбачено повернення виконавчого документу чи припинення виконання рішення суду з підстав, вказаних в ст.14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Також є помилковим посилання боржника на ст.598 ЦК України, яка передбачає підстави припинення виконання зобов'язань, а не підстави припинення чи закінчення виконавчого провадження.

Оскаржувані постанови про арешт коштів боржника від 18.06.07, 26.06.07 та  постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.06.07, постанова про розшук майна боржника від 24.05.07 винесені в межах поновленого зведеного виконавчого провадження, в тому числі з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.02 №23/152.

Виходячи з викладеного суд вважає, що виконавче провадження з примусового виконання рішення суду у справі № 23/152 від 17.09.02 не підлягає закінченню з підстав, зазначених у скаргах боржника, дії державної виконавчої служби, що спрямовані на виконання судових рішень, відповідають чинному законодавству.

Стосовно вимоги боржника визнати дії державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Антонова Е.М. незаконними, суд вважає, що розгляд таких скарг господарському суду не підвідомчий. Стаття 121І ГПК України встановлює порядок подання скарги, її розгляду господарським судом на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, постанов, ухвал господарських судів, а не на дії посадових осіб Державної виконавчої служби, скарги на які подаються у відповідності з ст. 85 Закону України “Про виконавче провадження” в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

З огляджу на викладене скарга боржника № 52-16/881 від 12.07.07 в цій частині задоволенню не підлягає, як заявлена всупереч вимогам ст.121І ГПК України.

Також не підлягає задоволенню і заява боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Як вже зазначено вище, статтею 124 Конституції України закріплено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі статтею 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

На підставі п.8 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" у випадку порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника виконавче провадження з виконання рішення суду підлягає обов'язковому зупиненню до розгляду питання по суті, оскільки протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, відповідно до пункту 4 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Нормами Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа чи припинення виконання рішення суду з підстав, вказаних у статті 14 "Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом", не передбачено.

Враховуючи, що дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі  про банкрутство, у випадку припинення провадження у справі про банкрутство виконавче провадження підлягає поновленню.

Відповідно до пункту 8 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження закінчується передачею державною виконавчою службою виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи, або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом.

Стаття 598 Цивільного кодексу України, на яку посилається боржник,  передбачає підстави припинення зобов'язань, а не підстави припинення чи закінчення виконавчого провадження, припинення виконання судового рішення, у зв'язку з чим на спірні правовідносини не розповсюджується.

Більш того, за визначенням в ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" погашені вимоги кредиторів - задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну, зобов'язання або припинення зобов'язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними.

Поняття, яке міститься з цьому Законі і застосовується в певних правовідносинах відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, не є тотожнім загальному поняттю припинення зобов'язання. Припинене зобов'язання боржника, здійснене будь-яким чином у відповідності з законом, в розумінні Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є погашеним, але не всяке погашене  відповідно до цього Закону зобов'язання є припиненим в якості підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Боржником неправильно застосовані положення ст.117 ГПК України.

Згідно ч.4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Тобто законодавець встановлює наступні підстави для визнання судом наказу таким, що не підлягає виконанню:

1. якщо його було видано помилково;

2. якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

3. з інших причин.

Боржник помилково вважає, що повноваження суду визнавати наказ таким, що не підлягає виконанню, розповсюджується на всі випадки відсутності обов’язку боржника, враховуючи, що зазначені законодавцем інші причини відносяться саме до припинення зобов'язання боржника.

Норми Цивільного кодексу України не містять такого поняття як "причини припинення зобов'язання". Глава 50 ЦК України визначає підстави припинення зобов'язання, зокрема, відповідно до ст.598 ЦК України, на яку посилається боржник, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що правові підстави для визнання наказу господарського суду від 17.09.02 № 23/152 таким, що не підлягає виконанню, відсутні, заява боржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 117, 121-2 ГПК України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити  Відкритому акціонерному товариству “Дизельний завод”, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області  в  задоволенні скарги.

Відмовити Відкритому акціонерному товариству "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" м. Кривий Ріг Дніпропетровської області,  в задоволенні скарг № 52-16/719 від 29.06.07, № 52-16/768 від 29.06.07, № 52-16/881 від 12.07.07.

Відмовити Відкритому акціонерному товариству "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" м. Кривий Ріг Дніпропетровської області,  в задоволенні заяви № 52-16/802 від 06.07.07 про визнання наказу господарського суду від 17.09.02 № 23/152 таким, що не підлягає виконанню.

Суддя

І.Ю. Добродняк

Згiдно з оригіналом

Помічник судді
Н.Ф. Голов'яшкіна