ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 18/533
11.07.07 р.

За позовом:          ВАТ ТФБ „Контракт”;

До:                    ВАТ „Південбудмеханізація”;

Третя особа:          СТОВ „Кропив”янське”;

Про:                     стягнення 1 814 049,77 грн.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Загурський Р.В., представник, довіреність б/н від 31.05.2007 р.;

Від відповідача:            Биховченко Р.І., представник, довіреність №05/59 від 07.05.2007 р.;

Від третьої особи:          не з”явились.

Справа, в порядку статті 77 ГПК України, була відкладена слуханням з 31.05.2007 р. до 27.06.2007 р., з 27.06.2007 р. до 11.07.2007 р., про що господарським судом винесені відповідні ухвали від 31.05.2007 р. та від 27.06.2007 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2007 р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача залучене СТОВ „Кропив”янське”.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній  заяві  просить  стягнути з відповідача  суму заборгованості в розмірі 1 814 049,77 гривень за  кредитним договором № 38/04 від 02.03.2004р., укладеним між позивачем та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Кропив`янське», посилаючись на умови договору поруки № 38/04 від 03.03.2004р., укладеного між позивачем та відповідачем.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у відзиві на  позовну заяву просить відмовити в  задоволенні  позову,  посилаючись  на припинення  дії  договору поруки. Крім того, відповідач  стверджує, що він є  солідарним поручителем, а тому позивач звернувся з  позовом з  порушенням вимог статті 554 ЦК  України,  згідно з  якою особи, які спільно дали поруку, повинні  нести солідарну відповідальність  перед  кредитором.

Третя особа—Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Кропив”янське”, повноважних представників в судове засідання не направив, незважаючи на визнання судом їх явки обов’язковою, письмові пояснення по суті поданого позивачем позову не надала, а тому, господарський суд, керуючись статтею 75 ГПК України, вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір по суті за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

02.03.2004р.  між  Відкритим акціонерним товариством Акціонерний комерційний  банк розвитку малого та середнього бізнесу «Антарес», правонаступником якого є ВАТ ТФБ «Контракт», та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Кропив`янське» (далі –СТОВ «Кропив`янське», боржник) було укладено  кредитний договір № 38/04, згідно з  умовами якого ВАТ ТФБ «Контракт»надало  СТОВ «Кропив`янське»кредит у сумі 580 000,00 гривень на  строк до 01 03.2005р. (далі –кредитний  договір).

Додатковими угодами  № 2 від 22.03.2004р. № 3 від 09.06.2004р., № 4 від 22.06.2004р., № 6  від 30.09.2005р.,  № 7 від 24.11.2005р., до кредитного договору  сума кредиту була збільшена  до 2 550 000,00  грн., а  також  було змінено графіки погашення  кредиту.

З  метою  забезпечення  виконання зобов`язань СТОВ «Кропив`янське»по кредитному договору 03.03.2004р. між ВАТ ТФБ «Контракт»(кредитор) та ВАТ «Південбудмеханізація» (поручитель) було укладено договір  поруки № 38/04 (далі –договір поруки),   відповідно  до  умов  якого поручитель зобов`язується перед  кредитором у повному  обсязі солідарно відповідати  за  виконання позичальником  (СТОВ «Кропив`янське») зобов`язань  щодо повернення  суми кредиту,  сплати відсотків  за користування кредитом, а також  можливих  штрафних  санкцій, у розмірі  та у  випадках, передбачених  кредитним договором.

У статті 2  договору поруки   встановлено  зміст  зобов`язання, що забезпечується  порукою, а  саме:

—повернення  кредиту  в  сумі  580 000,00 (п`ятсот вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок,  строк  остаточного погашення  кредиту -  не пізніше 01.03.2005р.;

—сплата процентів за  користування  кредитом  в розмірі 18% (вісімнадцять відсотків) річних, визначених  кредитним договором;

—сплата можливих  штрафних  санкцій, визначених кредитним договором.

09.06.2004р. між  ВАТ ТФБ «Контракт»та ВАТ «Південбудмеханізація»було укладено  додаткову  угоду № 1 до  договору  поруки,  згідно з якою було змінено зміст зобов`язання, що забезпечується  порукою,  а саме:  збільшено суму  кредиту, що підлягає  поверненню позичальником (СТОВ «Кропив`янське»), до  2 250 000,00  (двох мільйонів двісті п`ятдесяти тисяч)  гривень 00  копійок.

З  матеріалів   справи  випливає, що з  метою  забезпечення   виконання  зобов`язань СТОВ «Кропив`янське» по кредитному  договору  позивачем також  було укладено  іпотечний  договір б/н від 12.03.2004р. з ЗАТ «Лубенський ремонтний завод» та  договори  поруки: № 38/04 від 03.03.2004р. з  Ропай Миколою Максимовичем; № 38/01 від 03.03.2004р. з Гораєвським Ігорем Леонідовичем; № 38/02 від 03.03.2004 р. з  Гораєвським Леонідом Юліксовичем.

Як  свідчать матеріали  справи, СТОВ «Кропив`янське»протягом  строку  дії кредитного договору  свої зобов`язання щодо  погашення  суми кредиту  та  відсотків за його користування  не  виконувало,  в  зв`язку  з  чим 17.01.2005р. ВАТ ТФБ «Контракт»звернулося   вимогою до  відповідача про  сплату заборгованості СТОВ «Кропив`янське» по кредитному  договору в сумі 414 741,10 гривень на  підставі умов  договору   поруки. Однак,   відповідачем  вимоги позивача виконані  не  були.

Матеріалами  справи також  підтверджується, що з  метою  погашення  заборгованості СТОВ «Кропив`янське»по  кредитному  договору  позивач звертався до судів  загальної юрисдикції  з наступними позовними заявами:

- до Солом`янського районного суду  м. Києва -  з позовом про  стягнення заборгованості в сумі 2 776 233,36 гривень солідарно з Ропай М.М., Гораєвського Л.Ю.,  Гораєвського І.Л.  та  ВАТ «Південбудмеханізація». Ухвалою Солом`янського  районного  суду  м. Києва  від 15.11.2005р. у  справі № 3-3823/2005р.  позовну  заяву  залишено без  розгляду.

- до Господарського   суду  м. Києва –з  позовом до  майнового  поручителя ЗАТ «Лубенський ремонтний завод»про стягнення заборгованості  в  розмірі в  розмірі 2 191 650,76 гривень  шляхом звернення  стягнення на  предмет  іпотеки.  Рішенням господарського  суду  м. Києва  від 04.01.2006р. в  справі № 26/637, що набрало законної  сили,  позов задоволено.  24.07.2006р.  господарським судом  м. Києва   видано  наказ  про примусове виконання   рішення  суду.

- до Господарського суду Полтавської  області –з  позовом до майнового  поручителя ЗАТ «Лубенський ремонтний завод»про стягнення заборгованості в  сумі 261 008,68 гривень.  Рішенням Господарського суду  Полтавської  області  від 10.05.2007р. в  справі  № 16/39 позов  задоволено. Докази набрання  вищезазначеним рішенням суду  законної  сили  сторонами надані  не  були.

- до Подільського районного  суду м. Києва –з  позовом про стягнення  заборгованості  солідарно з Гораєвського І.Л. та Ропай М.М. в  сумі 1 696 939,80 гривень.

З наведеного  вище випливає,  що на  дату  розгляду даної  справи законної  сили набрали  лише рішення господарських  судів  про  стягнення  заборгованості з  майнового  поручителя ЗАТ «Лубенський ремонтний завод»в загальній  сумі 2 452 659,44 гривень.

В ході  розгляду   справи  сторонами не  було надано доказів фактичного   стягнення  з  будь-кого з  поручителів  сум заборгованості СТОВ «Кропив`янське»по кредитному  договору.

Заборгованість СТОВ «Кропив`янське»по кредитному договору станом  на 11.07.2007р.  складає 3 845 369,23 (три мільйони вісімсот сорок  п`ять  тисяч триста шістдесят дев`ять) гривень 23 копійки,  що підтверджується довідкою  та розрахунком заборгованості позивача.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно  зі  статтею 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом  статті 543 Цивільного  кодексу  України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

За таких обставин суд приходить до  висновку, що позивач згідно з вимогами чинного законодавства України, зокрема,  статей 543, 553, 554 Цивільного кодексу України, звернувся з  позовом у даній   справі  до відповідача, як одного з солідарних  поручителів, про часткове виконання передбаченого  договором поруки зобов`язання,  а доводи  відповідача про подання позивачем  позову  з  порушенням  вимог частини 3 статті 554 Цивільного кодексу є  необґрунтованими.

Не  відповідають  вимогам статті 543  Цивільного  кодексу  України і доводи відповідача  про неправомірність вимог позивача в  зв`язку  з одночасним поданням  позивачем позовів про  стягнення  заборгованості  до  інших  солідарних  поручителів.

Аналізуючи доводи відповідача  про припинення поруки,  суд  приходить до  висновку  про їх необґрунтованість,  виходячи з наступного.

На  думку відповідача  порука припинилася на  підставі частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України  в зв`язку зі  зміною забезпеченого  нею  зобов`язання  без  згоди поручителя,   внаслідок чого  збільшився обсяг  його відповідальності.

Під зміною забезпеченого  порукою зобов`язання, що   була здійснене  без  згоди поручителя та внаслідок  якої збільшився  обсяг відповідальності поручителя,  відповідач  розуміє  збільшення  суми  кредиту з 2 250 000,00 гривень, що складає зміст забезпеченого порукою зобов`язання  згідно з  пунктом 2.1.1. договору поруки,  до 2 550 000,00  гривень згідно  з  додатковою  угодою  № 4 від 22.06.2004р. до кредитного  договору.

Як  вже  було зазначено, відповідно до умов статті 2 договору  поруки  відповідач поручився відповідати перед позивачем за виконання зобов`язання СТОВ «Кропив`янське»по поверненню  кредиту  в  сумі  2  250 000,00  гривень.  При цьому додатковою  угодою № 1  від 09.06.2004р. до договору  поруки встановлено  граничний розмір відповідальності відповідача по поверненню СТОВ «Кропив`янське» суми кредиту по кредитному договору.

Відповідно до частини 2 статті 553 Цивільного  кодексу України,  порукою може  забезпечуватися  виконання зобов`язання   частково  або  в повному обсязі.

З наведеного вище випливає, що договором поруки зобов`язання СТОВ «Кропив`янське»по кредитному договору щодо повернення суми  кредиту було забезпечене частково, в сумі 2 250 000,00 гривень. Тобто, обсяг відповідальності відповідача визначений в договорі поруки конкретною сумою і не може  бути збільшений  в  зв`язку зі збільшенням  суми кредиту.

За таких обставин  суд  приходить до висновку про те, що  подальші  зміни до кредитного договору,  які вносилися до нього  додатковими  угодами, зокрема додатковою  угодою № 4 від 22.06.2004р. щодо збільшення СТОВ «Кропив`янське»суми кредиту до 2 550 000,00 гривень, не  впливали  на  розмір  відповідальності відповідача  по  договору поруки, а  тому  не повинні  були з  ним узгоджуватися.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського  процесуального кодексу України  кожна сторона повинна  довести ті обставини, на які вона посилається  як на підставу  своїх  вимог і заперечень.

Відповідачем у встановленому порядку не доведено, що внаслідок підписання позивачем з СТОВ «Кропив`янське» додаткових  угод  до  кредитного договору щодо зміни  розміру  кредиту  збільшився  обсяг  відповідальності відповідача  по договору поруки.

Суд  також  зважає  на те, що  рішенням  Господарського  суду  м. Києва  від 25.01.2006р. в  справі № 47/240 за  позовом ВАТ «Південбудмеханізація»  до ВАТ ТФБ «Контракт» про визнання припиненим договору поруки  від 03.03.2004р. № 38/04 в задоволенні  позову  відмовлено з  тих же самих  підстав. Вищезазначене  рішення набрало  законної сили.

Згідно з частиною 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

На підставі  викладеного  випливає, що твердження відповідача  про  припинення  поруки не  відповідають фактичним обставинам  справи та суперечать вимогам  чинного законодавства.

Суд   також  вважає  необґрунтованими  доводи відповідача  про припинення  поруки з  посиланням на   визнанням  СТОВ «Кропив`янське»банкрутом.

Відповідно до статті 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є законність. Таким чином, рішення господарського суду повинно базуватися на нормах закону, втім відповідати основним принципам справедливості.

Як  свідчать  матеріали справи   ухвалою господарського  суду  Вінницької  області від 12 грудня 2006р. у  справі 5/65-06  винесено ухвалу про затвердження звіту, ліквідаційного  балансу банкрута, та банкрута припинення  провадження в  справі, затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс СТОВ «Кропив`янське»ліквідовано СТОВ «Кропив`янське» як юридичну особу,  провадження  в справі припинено.

Ухвалою господарського суду  Вінницької області  від 12.12.2006р. в  справі № 5/65-06  також  встановлено,  що сума непогашених  грошових  вимог позивача, незадоволених  за  недостатністю майна боржника, складає: 643 578,767 (перша черга), 2 404 675,42 (четверта черга), 499 290,78 гривень (шоста черга).

Згідно зі статтями 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже зобов’язання за кредитним договором вважалось би припиненим з моменту сплати СТОВ «Кропив`янське»позивачу суми заборгованості по кредитному договору.

Судом встановлено, що кредитний договір не виконано. Тому, припинення зобов’язання по кредитному договору не мало місця, а відтак, не припинилася і порука.

Судом також встановлено, що поручителем є третя особа –ВАТ «Південбудмеханізація», а відтак, факти невиконання зобов’язань СТОВ «Кропив`янське» по кредитному договору, визнання СТОВ «Кропив`янське» банкрутом  є правовими підставами для пред’явлення вимоги про погашення заборгованості по кредитному договору за договором поруки.

Згідно ст. 31 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними однак, не можна ототожнювати ці поняття та вважати припиненими зобов'язання відповідача,  який є солідарним боржником з СТОВ «Кропив`янське».

Серед  підстав  припинення  зобов`язань Цивільним  кодексом України (стаття 609) визначено припинення зобов'язання ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора).

Згідно з  частиною 2 статті 33, абзацом 2 частини шостої статті 39 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців»юридична особа є такою, що припинилася (ліквідувалася), з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Доказом припинення (ліквідації)  юридичної  особи є належним чином оформлений документ, виданий  державним реєстратором, що свідчить про внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення СТОВ «Кропив`янське».

Згідно з  частиною 2 статті 34 Господарського  процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем у відповідності з  вимогами статтей  33, 34 Господарського процесуального  кодексу  не  було доведено ліквідацію (припинення)  СТОВ «Кропив`янське», та   припинення,  в зв`язку  з  цим, зобов`язання  СТОВ «Кропив`янське», по кредитному договору.

Відповідно до частини статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За  таких  обставин  суд  приходить до висновку, що вимоги позивача  про стягнення з відповідача заборгованості  СТОВ «Кропив`янське»по  кредитному  договору  на підставі  умов  договору  поруки є  законними,  обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Господарський суд, на підставі статті 68 ГПК України, вважає за необхідне скасувати заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2006 р.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Торгівельно-фінансовий банк „Контракт” (інд. 01025, м. Київ, вул. Воздвиженська, 58, ) на користь Відкритого акціонерного товариства „Південбудмеханізація” (інд. 04073, м. Київ, вул. Сиренька, 33, ) 1 814 049 (один  мільйон вісімсот чотирнадцять тисяч сорок дев`ять) грн. 77 коп. заборгованості, 102 (сто дві) грн. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Торгівельно-фінансовий банк „Контракт” (інд. 01025, м. Київ, вул. Воздвиженська, 58, ) в дохід Державного бюджету України 18 038 (вісімнадцять тисяч тридцять вісім) грн. 50 коп. недоплаченого державного мита. Видати наказ.

4.          Накази видати після набрання рішенням законної сили.

5.          Скасувати заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2006 р. у справі №18/533.

6.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
О.В. Мандриченко