ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

26.06.07
Справа №  17/092-07

За позовом   Комунального підприємства “Парк
культури і відпочинку “Відрадний”

до                  Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

про                стягнення 18 759,28 грн.

Суддя  В.Г. Суховий

Представники:

позивача:      Левківський С.В., Хоменко Н.В.;

відповідача:  ОСОБА_2;

СУТЬ СПОРУ:

В господарський суд Київської
області звернулося з позовом Комунальне підприємство “Парк культури і відпочинку
“Відрадний” (далі -Позивач) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі
-Відповідач) про стягнення                              18 759,28 грн., з
яких 18 471,59 грн. -основний борг та 287,69 грн. -пеня.

Позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по договору оренди
нерухомого майна від 31.12.2005р. щодо сплати орендної плати та відшкодування
земельного податку.

Відповідач у відзиві на позовну
заяву від 14.05.2007р. (а.с. 40) проти позовних вимог заперечив, посилаючись на
те, що відповідно до п.9.1 Договору оренди строк його дії закінчився
30.12.2006р. З вересня 2006р. відповідач неодноразово звертався до позивача з
питань подовження терміну дії договору, але безрезультатно.

В процесі розгляду справи позивачем
подавалися заяви про збільшення позовних вимог.

А саме, 18.04.2007р. позивачем
подано заяву про збільшення позовних вимог
від 16.04.2007р. (а.с. 22), в якій позивач посилаючись на ст. 22 ГПК
України, збільшує позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача:

1) 24 205,51 грн. -заборгованість з
орендної плати;

2) 287,69 грн. -пені;

3) 4 999,79 грн. -заборгованість за
спожиту електроенергію;

4) Розірвати договір оренди
нерухомого майна від 31.12.2005р. укладений між сторонами, з підстав несплати
відповідачем орендної плати більш ніж 3 місяці,             п. 5.2 Договору та ст. 26 Закону
України “Про оренду державного та комунального майна;

5) Виселити  Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 з
нежитлового приміщення площею 170,7 кв.м., розташованого АДРЕСА_1, оскільки
відповідно до ч.1 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від
договору найму та вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за
користування річчю протягом 3-х місяців.

В судовому засіданні 08.06.2007р.
позивачем подано заяву  від 06.06.2007р.
про доповнення, уточнення та збільшення позовних вимог, в якій позивач
посилаючись на ст. 22 ГПК України, збільшує та уточнює позовні вимоги, і
просить суд стягнути з відповідача: 1) 29 939,13 грн. -заборгованість з орендної
плати; 2) 501,86 грн. -пені; 3) 4 999,79 грн. -заборгованість за спожиту
електроенергію; 4) Розірвати договір оренди нерухомого майна від 31.12.2005р.,
укладений між сторонами; 5) виселити
Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 з нежитлового приміщення площею 170,7
кв.м., розташованого АДРЕСА_1, з підстав зазначених у попередній заяві про
збільшення та уточнення позовних вимог.

В поданих позивачем заявах про
збільшення, доповненнях та уточнення позовних вимог  від 16.04.2007р. та від 06.06.2007р. позивач
посилається на ст. 22 ГПК України, згідно з якою позивач, зокрема, вправі до
прийняття рішення у справі змінити підставу або предмет позову, збільшити
розмір позовних вимог.

Проте, враховуючи, що у даній
справі № 17/092-07 предметом позову є стягнення з відповідача заборгованості за
Договором оренди та пені з підстав неналежного виконання відповідачем своїх
зобов'язань по сплаті орендної плати (п. 3.1 Договору) та по відшкодуванню
орендодавцю земельного податку (п. 3.4 Договору), пред'явлення додаткових вимог
(розірвання договору, виселення з підстав несплати орендних платежів понад 3-х
місяців, та заявлення до стягнення заборгованості за спожиту електроенергію
(комунальні платежі) 4 999,79 грн.) не відповідає приписам                                             ст. 22 ГПК України.

А саме, пред'явлення поряд з
первісними вимогами (стягнення заборгованості (основного боргу та пені) вимог
про розірвання договору, виселення та стягнення заборгованості за спожиту
електроенергію не є збільшенням чи уточненням розміру позовних вимог, а
є додатковими вимогами.

Тому, виходячи з наведеного, заяви
позивача (про збільшення, доповненнях та уточнення позовних вимог  від 16.04.2007р. та від 06.06.2007р.), у яких
він заявляє додаткові позовні вимоги, суд відхиляє, окрім збільшення вимог в
частині заборгованості -основного боргу (з урахуванням відшкодування земельного
податку)  за квітень, травень 2007 року
та пені.

Таким чином, вимоги позивача з
урахуванням частково поданих заяв та викладеного вище становлять 29 939,13 грн.
-заборгованість за договором оренди та 501,86 грн. -пені.

У зв'язку з неявкою представника
відповідача та необхідністю витребування додаткових доказів розгляд справи
неодноразово відкладався. В судових засіданнях 14.05.2007р.,04.06.2007р.,
08.06.2007р. та 25.06.2007р. оголошувались перерви.

В судовому засіданні 26.06.2007р.
представники позивача позовні вимоги
підтримали, вважають їх обґрунтованими та такими, що підлягають
задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві з частковим урахуванням
поданих заяв про збільшення, доповненнях та уточнення позовних вимог  від 16.04.2007р. та від 06.06.2007р.

Відповідачем заявлено клопотання
про витребування у позивача додатків № 1 та № 4 до Договору оренди.
Представником позивача було подано суду додаток № 1 до Договору. Щодо додатку №
4, то представником позивача в судовому засіданні зазначено, що даний додаток
сторонами не складався та не підписувався, оскільки в оренду не передавалося
устаткування та інвентар. Представник відповідача також пояснив, що відповідачем
не підписувався додаток № 4 до Договору оренди.

Проти позовних вимог відповідач в
судовому засіданні заперечив з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача,
суд  в с т а н о в и в:

31 грудня 2005 року між Комунальним
підприємством “Парк культури і відпочинку “Відрадний” та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди нерухомого майна (нежитлових
будівель, споруд приміщень) комунальної власності територіальної громади міста
Києва                   (далі - Договір),
відповідно до умов якого позивач (орендодавець) передав, а відповідач (орендар)
прийняв нежиле приміщення площею 106,1 кв.м., одноповерхової будівлі і гаражів
загальною площею 170,7 кв.м.

Відповідно до п. 2.4 Договору
об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста
Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства “Парк культури і
відпочинку “Відрадний”, який є орендодавцем.

На виконання умов Договору 31.12.2005
року орендоване приміщення згідно з актом прийому-передачі  (а.с. 12) було передано відповідачу.

Пунктом 3.1 Договору передбачено,
що розмір орендної плати за Договором становить 1 244,74 грн. Розмір орендної
плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за
поточний місяць (п. 3.2 Договору). Крім того, пунктом 3.4 Договору передбачено,
що відповідач (орендар) відшкодовує позивачу суму земельного податку.

Всі зміни та доповнення до цього
Договору оформлюється в письмовій формі і вступають в силу з моменту підписання
їх сторонами (п. 9.2 Договору).

01.10.2006р. між сторонами було
укладено додаткову угоду (а.с. 13) до Договору, підписану представниками сторін
та скріплену печатками підприємств, відповідно до якої орендну плату було
збільшено до 5 305 грн. на місяць.

Згідно з п. 3.7 Договору орендна
плата сплачується відповідачем (орендарем) незалежно від наслідків
господарської діяльності відповідача щомісячно не пізніше 10 числа поточного
місяця на рахунок позивача.

Таким чином, аналіз наведених вище
пунктів Договору свідчить, що за оренду майна відповідач повинен сплачувати
позивачу орендну плату та відшкодовувати земельний податок незалежно від
виставлення позивачем рахунку на його оплату.

Відповідач в порушення своїх Договірних
зобов'язань, починаючи з жовтня 2006р. (а.с. 18) орендну плату та відшкодування
земельного податку позивачу здійснював не в повному обсязі, в результаті чого
на час звернення позивача з позовною заявою до суду за відповідачем утворилась
заборгованість за Договором оренди за період з жовтеня 2006р. по березень
2007р. у сумі 18 471,59 грн. (розрахунок заборгованості в матеріалах справи,
а.с. 18).

Виставлення позивачем рахунків на
оплату орендних платежів та відшкодування земельного податку, а також часткова
їх сплата відповідачем підтверджується залученими до матеріалів справи копіями
рахунків та банківських виписок (належним чином завірені копії в матеріалах
справи).

Відповідно до уточнень позовних
вимог позивачем заявлено також до стягнення суму заборгованості за Договором
оренди (орендна плата та відшкодування земельного податку) за квітень і травень
2007р.

Всього позивач просить стягнути
заборгованість в розмірі 29 939,13 грн. Проте, сумарна заборгованість за
первісними вимогами (18 471,59 грн.) та за квітень і травень 2007р. (5 733,62
грн. + 5 733,62 грн.) складає 29 938,83 грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача за договором оренди становить 29 938,83 грн., яка складається
наступним чином: 18 471,59 грн. (заборгованість, яка виникла по Договору оренди
з жовтня 2006р. по березень 2007р. відповідно до розрахунку, а.с. 18) + 5  733,62 грн. (заборгованість по Договору
оренди за квітень 2007р.) + 5  733,62
грн. (заборгованість по Договору оренди за травень 2007р.).

За змістом положень частини першої
та частини сьомої статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог,
що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано належним чином.

За договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення господарської діяльності (ч.1 ст. 283 ГУ
України).

Згідно ж з ст. 286 ГК України
орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати
може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках,
передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в
договорі.

За договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування
за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном
вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. (ст.ст. 759, 762 ЦК
України).

Відповідно до ст. 2 Закону України
“Про оренду державного та комунального майна” орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.                Орендар зобов'язаний вносити
орендну плату своєчасно і у повному обсязі                  (ст. 18 Закону). Орендар за
користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності (ст. 19 Закону).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускається.

Таким чином, господарський суд
дійшов висновку, що заборгованість по Договору оренди від 31.12.2005р. (орендна
плата та відшкодування земельного податку) підлягає стягненню в сумі 29 938,83
грн. В частині стягнення 0,30 грн. заборгованості слід відмовити.

Суд не приймає до уваги акт звірки
розрахунків за договором оренди з 01.01.2006р. по 01.06.2007р. з тих підстав,
що цей Акт включає поряд з орендною платою та податком на землю, сплата яких
передбачена п.п 3.1 та 3.4 Договору оренди, компенсацію комунальних послуг, які
фактично сплачувалися відповідачем на підставі виставлених рахунків, однак,
згідно з п. 3.9 Договору оренди вартість комунальних послуг “не входить до
складу орендної плати та сплачується орендарем окремо на підставі договорів,
укладених орендарем з організаціями, що надають такі послуги”. Тобто, з
Договору оренди, який є підставою позову у відповідача не виникли грошові
зобов'язання перед позивачем щодо сплати вартості комунальних послуг.

Суд вважає безпідставним посилання
відповідача на те, що в нього не було підстав для сплати орендної плати у 2007
році, оскільки, на думку відповідача, відповідно до п.9.1 Договору оренди строк
його дії закінчився 30.12.2006р, а з вересня 2006р. відповідач неодноразово
звертався до позивача з питань подовження терміну дії договору, але
безрезультатно.

Відповідно до ст. 17 Закону України
“Про оренду державного та комунального майна” термін договору оренди
визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін
про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін
і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з ч.4 ст. 284 ГК України
строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності
заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом
одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим
на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Сторонами не подано суду будь-яких
листів (заяв), якими б вони зверталися один до одного з приводу припинення дії
Договору оренди. Таким чином відповідно до ст. 17 Закону України “Про оренду
державного та комунального майна” Договір оренди нерухомого майна від
31.12.2005р. є продовженим на той самий строк, що був укладений, тобто до
31.12.2007р.

Крім того, пунктом 3.6 Договору
сторонами визначено, що орендна плата сплачується відповідачем починаючи з дати
підписання акту приймання-передачі, останнім днем сплати орендної плати є дата
підписання сторонами акту приймання -передачі при поверненні об'єкта оренди.
Доказів того, що об'єкт оренди відповідач передав (повернув) позивачу суду не
подано.

Суд вважає необґрунтованим
посилання відповідача на наявність щомісячної переплати у 2006 році за
Договором оренди, оскільки зазначені ним суми не є переплатою, тому що вони
сплачувалися на підставі рахунків, які виставлялися позивачем і включали поряд
з оплатою орендної плати та відшкодування земельного податку, також компенсацію
комунальних послуг. А тому, платежі позивачем зараховувалися з урахуванням
призначення платежу вказаного в платіжних документах відповідачем, у тому числі
за електроенергію (комунальні платежі), навіть у тих випадках, коли відповідач
сплачував їх без вистановленого рахунку.

Посилання відповідача на те, що ним
за згодою позивача було здійснено витрати на ремонт об'єкта оренди, а тому, як
вважає відповідач, у нього відсутня заборгованість перед позивачем за Договором
оренди, не знайшли документального підтвердження, і не можуть бути прийняті до
уваги судом у вирішенні даного спору.

Що ж до відмінностей примірників
додатку 2 -Акт прийому передачі нежитлового приміщення, наданого позивачем
(а.с. 12) та наданого на запит суду Головним управлінням комунальної власності
м. Києва (а.с. 116), на які посилається відповідач в частині зазначення (не
зазначення) в Акті даних про “Технічний стан приміщення”, то суд вважає, що
наявність чи відсутність таких даних в акті прийому-передачі, який підписано
повноважними сторонами не може бути підставою для відмови в позові про
стягнення заборгованості за договором оренди, оскільки відповідач не заперечує
самого факту отримання приміщення згідно з Актом, а чинне законодавство не
ставить обов'язок орендаря сплачувати орендні платежі в залежність від
технічного стану об'єкта оренди за відсутності згоди орендодавця на його
ремонт.

Також необґрунтованим є посилання
відповідача на відсутність істотних умов у Договорі оренди, оскільки його зміст
має всі необхідні встановлені законом істотні умови, з яких сторони досягли
згоди, підписавши договір та додатки до нього.

Крім того, суд вважає
необґрунтованим посилання відповідача на те, що позивач не мав права передавати
в оренду майно з огляду на відсутність серед видів діяльності позивача такого
виду, як здача в оренду майна. Таке посилання спростовується змістом статей 91
та 26 ЦК України, згідно з якими, на відміну від норм ЦК УРСР, не передбачено
обмежень правоздатності юридичної особи положеннями статутних документів щодо
видів діяльності.

Виходячи з наведеного заперечення
відповідача є необґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення пені у сумі 501,86 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст. 218 ГК України
учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне
виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом
або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання
несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч.1. ст. 216 ГК
України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування
до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання згідно з ч.2
ст. 217 та ч.1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема,
штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими
коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.6
ст. 231 ГК України).

Відповідно до п. 6.2 Договору за
несвоєчасну сплату орендних платежів відповідач сплачує на користь позивача
пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожен день
прострочення, але не більше розміру, встановленого чинним законодавством
України.

З урахуванням наведеного,
господарський суд задовольняє позовні вимоги позивача в частині стягнення пені
у розмірі 501,86 грн. відповідно до поданого розрахунку (а.с. 42).

На підставі ст. 49 ГПК України
судові (господарські) витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И
В:

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1                   (код
НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства “Парк культури і відпочинку
“Відрадний” (код 25202443) 29 938,83 грн. заборгованості, 501,86
грн. - пені, а також судові витрати: держмито у розмірі 304,41 грн.
та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

Видати наказ.

3. В частині стягнення 0,30 грн.
заборгованості відмовити.

Суддя