донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

13.06.2007 р.                                                                           справа №24/31

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Стойка  О.В.

суддів
Діброви  Г.І. , Шевкової  Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:
не з»явився,

від відповідача:
Бабінова З.М. - за довіреністю, Філімонов А.Ю. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Донецькобленерго" м.Горлівка Донецької області в особі Центральних електричних мереж м.Горлівка Донецької області

на рішення (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від
06.04.2007 року

по справі
№24/31 (суддя Ломовцева Н.В.)

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Донецькобленерго" м.Горлівка Донецької області в особі Центральних електричних мереж м.Горлівка Донецької області

до
Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню "Укрпромводчермет" м.Донецьк в особі Горлівського районного управління ДВП по зовнішньому централізованому водопостачанню "Укрпромводчермет" м.Горлівка Донецької області

про
стягнення 217 143,18 грн.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2007 року до господарського суду звернулось Відкрите акціонерне товариство "Донецькобленерго" м.Горлівка Донецької області в особі Центральних електричних мереж м.Горлівка Донецької області (позивач) із позовом до Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню "Укрпромводчермет" м.Донецьк в особі Горлівського районного управління ДВП по зовнішньому централізованому водопостачанню "Укрпромводчермет" м.Горлівка Донецької області (відповідач) про  стягнення  пені  у сумі 217 762,26грн.

Позивач  у процесі розгляду справи заявив    клопотання  про зменшення своїх  позовних  вимог та  просив стягнути з відповідача пеню нараховану на заборгованість за травень 2006р. за період з 09.06.2006р. по 09.12.2006р. в розмірі 217143 грн. 18 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.04.2007р.  позовні  вимоги  позивача  були  частково  задоволені та з  відповідача  стягнуто  54285,80грн. пені.

Позивач, не погодившись із рішенням  господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду від 06.04.2007р. по справі №24/31.

В обґрунтування своїх вимог заявник скарги посилається на те, що суд не правильно застосував  норми матеріального  права.

В судове засідання, призначене  на 13.06.07. представник  позивача  не з»явився, про  причини  не явки  судову  колегію не  повідомив, хоча  про  час та  місце  розгляду  справи  був  повідомлений  належним  чином, через що  судова  колегія  вважає за  можливе  розглянути  справу  у  його  відсутності.

Відповідач  вважає  рішення  суду  законним  та  обґрунтованим, а  апеляційну  скаргу  такою, що не  підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, виходячи із наступного.

Між позивачем та відповідачем було укладено Договір  про постачання електричної енергії № 35 від 01.01.2005р., строком дії до 31.12.2006р.

Відповідно до умов Договору позивач зобов’язався  постачати відповідачу електроенергію, а останній  зобов’язався оплачувати вартість спожитої електроенергії.

Пунктом 2.2.3 Договору сторони  передбачили, що відповідач оплачує позивачу вартість спожитої електроенергії згідно з умовами додатків № 5 „Порядок розрахунків за електроенергію” та № 6 „Графік зняття показів засобів обліку електроенергії”.

Згідно п.3 додатку № 5, з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей, оплата отриманих споживачем рахунків за спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, за недораховану електроенергію, за перевищення договірних (граничних) величин споживання електроенергії та потужності, надання послуг з перетікання реактивної електроенергії, сум відшкодування збитків та інших повинна виконуватись протягом не більше 5 операційних днів.

Пунктом 4.2.1 Договору  сторони передбачили, що у разі несвоєчасної оплати, відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Позивач свої зобов’язання виконував належним чином та  за період  з 01.05.2006р. по 31.05.2006р. поставив відповідачу електроенергію на  загальну суму 2819510,36 грн.

Позивач  01.06.2006р. надав відповідачу рахунок на оплату за спожиту  електричну  енергію № 11/35  на суму 2819510,36 грн.

Відповідачем  наданий  рахунок  оплачено  частково  в сумі 240000 грн. у зв’язку з чим у відповідача  виникла заборгованість в розмірі 2579510,36 грн. перед  позивачем за  період  з  09.06.06р. по  09.12.06р.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 586, 587 Цивільного кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Предметом позову є вимоги про  стягнення з відповідача  пені  у  сумі  217143,18грн. за  прострочення  сплати  вартості  спожитої  електричної  енергії за  період з  09.06.06р. по  09.12.06р.

Отже, господарським  судом  правильно  встановлено, що  пеня  у сумі  217143,18грн. нарахована  вірно.

Відповідач  в процесі  розгляду  справи  надав  заяву  в якої  просив  зменшити  розмір  пені на 95%, обґрунтовуючи  свої  вимоги  тяжким фінансовим станом, збитковістю підприємства та відсутністю вини підприємства у створенні заборгованості через неможливість припинення забезпечення споживачів питною водою при державному регулюванні тарифів на водопостачання, що не покривають витрат на сплату електричної енергії.

Суд першої  інстанції , задовольняючи  вказане  клопотання частково, прийняв до  уваги  часткову  сплату  боржником  заборгованості  у встановлений  договором строк,  майновий  стан підприємства,  його  стратегічне  значення для  населення  та  інших  підприємств, а також державну власність  підприємства.

За приписами ст. 83 ГПК України, господарський суд має право у виняткових випадках зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню із сторони, що порушила зобов’язання.

Згідно ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, прийнявши до уваги: ступінь виконання зобов’язання боржником, майновий стан сторін, які приймають участь в зобов’язанні, не тільки майнові, але й інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Судова колегія погоджується з  судом  першої  інстанції, оскільки дійсно вказані  обставини заслуговують  на  увагу та є підставами  до  зменшення  нарахованої  суми  пені, оскільки  відповідач  є  держаним  підприємством  та забезпечує  постачання  води  населенню, підприємствам  та   зменшення  пені  є  правом  суда.

Доводи  апеляційної  скарги про тяжке  матеріальне  становище  позивача  не  приймаються  до  уваги, оскільки  спірна  сума  не є  заборгованістю або збитками, а є штрафною  санкцією.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України  рішення господарського суду Донецької області від  06.04.07р по справі №24/31  ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої  інстанції

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при поданні  апеляційної  скарги  покладаються на  позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103,104  105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Донецькобленерго" м.Горлівка Донецької області в особі Центральних електричних мереж м.Горлівка Донецької області залишити  без  задоволення, рішення  господарського суду  Донецької  області по справі  №24/31 від  06.04.07р.  залишити  без змін.

Головуючий          О.В.  Стойка

Судді:          Г.І.  Діброва

Т.А.  Шевкова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС