Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________________________________________
________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "30" липня 2007 р.
Справа № 2/1758-НМ

Господарський суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Тимошенко О.М.

при секретарі Савчук С.В.

за участю представників сторін:

від позивача Колодюк О.П. (довіреність від 10.11.06), Вернидуб Д.В. (довіреність від 10.12.06)

від відповідача Башинська О.А. (довіреність від 06.01.07), Мішанін О.П. (довіреність від 21.03.07)

від третьої особи не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства "Лілія 2005" (м. Житомир)

до Житомирська митниця (м.Житомир)

про визнання протиправними дій, про стягнення 43014,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позови, зазначив, що ним ввезенона територію України товар та подані до митниці усі необхідні документи для здійснення його митного оформлення. Відповідач в супереч вимог закону визначив митну вартість товару за ціною договору щодо подібних товарів замість того, щоб визначити за ціною договору щодо аналогічних товарів. Позивач просить визнати такі дії митниці протиправними. Також позивач зазначає, що такі дії відповідача призвели до того, що позивач змушений був сплатити митних платежів на 36588,83 грн. більше а також поніс витрати по розвантаженню - завантаженню товару в розмірі 1512 грн. та витрати на зберігання товару в розмірі 4914 грн. Зазначені суми позивач вважає як збитки, завдані неправомірними діями відповідача і просить їх відшкодувати.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з тих самих підстав.

Відповідач надав письмовий відзив, в якому позов не визнав із зазначених в ньому підстав.

В судовому засіданні представники відповідача позив не визнали.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи. господарський суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню входячи з наступного.

Судом встановлено що відповідно до контракту від 23.08.06 позивач придбав у ТОВ "Апрель" (Росія) товар - консерви рибні, які ввіз на територію України та звернувся 20.09.06 до Житомирської митниці з метою митного оформлення ввезеного товару подавши відповідні митні декларації. При цьому позивачем заявлена така митна вартість товару: "Сайра натуральна" - 34979,97 грн., "Горбуша натуральна" - 3498 грн., "Печінка тріски натуральна" та "Печінка минтаю по приморськи" - 6980 грн.

Відповідно до вимог ст.264 Митного кодексу України та пункту 15 Порядку декларування митної вартості товарів, що переміщуються, через митний кордон України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2003 р. N 1375, декларанту (позивачу) було запропоновано надати додаткові документи на підтвердження митної вартості товару.

На вимогу митниці декларант повідомив про неможливість надання додаткових документів.

Пунктом 18 згаданого Порядку передбачено, що у  разі коли декларант не може документально підтвердити заявлену   ним   митну   вартість   товарів   або  коли  виникають обґрунтовані   сумніви   щодо  достовірності  поданих  декларантом відомостей,  митний  орган може вимагати подання декларації митної вартості  та  самостійно  визначити  митну  вартість  товарів,  що декларуються,  послідовно  застосовуючи методи, передбачені Митним кодексом   України ,  на  підставі  наявних  у  нього відомостей,  у  тому  числі  цінової інформації щодо ідентичних чи подібних  (аналогічних)  товарів  з  коригуванням, що здійснюється згідно  із  зазначеним  Кодексом.

На виконання зазначених норм відповідачем була здійснена митна оцінка товарів з використанням інформації щодо подібних (аналогічних) товарів.

Такі дії Житомирської митниці господарський суд вважає протиправними виходячи з наступного.

Статтею 266 МК України встановлені методи визначення митної  вартості  товарів,  які   імпортуються   в Україну, а саме: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів та інші.

Частина 5 цієї статті Кодексу передбачаю кожний наступний метод застосовується,  якщо  митна вартість  товарів  не  може  бути  визначена  шляхом  застосування попереднього методу.

Як зазначено вище митницею був застосований метод №3, тобто за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Представником відповідача надано суду витяг цінової інформації центральної бази даних Державної митної служби України (а.с.114, 115), в якому наявна інформація про здійснення регіональними митницями України митного оформлення товарів, які ідентичні товарам ввезених позивачем, а саме "Печінка тріски", "Сайра натуральна".

В зв'язку з тим, що подана позивачем інформація є невідомого походження, господарський суд зобов'язав відповідача підтвердити цю інформацію.

На виконання вимог суду відповідач надав письмові пояснення, в яких підтвердив наявність поданої позивачем інформації в центральній базі даних Державної митної служби України за період з 20.06.06 по 20.09.06, тобто за три місяці, що передували поданню позивачем митної декларації.

Таким чином Житомирська митниця маючи інформацію про ціну договору щодо ідентичних товарів зобов'язана була застосувати метод №2, однак застосувала метод №3. Такі дії, виходячи зі змісту позовних вимог, господарський суд визнає протиправними задовольняючи таким чином позов в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення  43014,83 грн. збитків - господарський суд зазначає наступне.

Як вбачається з поданої позивачем інформації митна вартість товарів ("Печінка тріски", "Сайра натуральна") є значно нижчою ніж та, яка визначена Житомирською митницею (а.с.17).

Після визначення митницею митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів позивач подав ВМД, в якій заявив митну вартість визначену митницею, та сплатив податки і збори відповідно до визначеної митної вартості.

З урахуванням того, що судом встановлено протиправність дій митниці щодо визначення митної вартості, позивач має право вимагати повернення з державного бюджету зайво сплачених митних платежів відповідно до "Інструкції про порядок здійснення розрахунків з Державним бюджетом України за митом, податком на додану вартість, акцизним збором та іншими платежами, доходами і зборами".

Позивачем же заявлено вимогу про стягнення з відповідача 36588,83 грн. збитків, які завдані в зв'язку з зайво сплаченими платежами. Таким чином позивачем не правильно обрано спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови в позові.

Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 6426 грн. збитків, які складаються з витрат відповідача, які він поніс в зв'язку з протиправними діями відповідача при визначенні митної вартості товару.

Зазначена вимога задоволенню не підлягає, так як позивачем не доведено причинного зв'язку між діями відповідача та зазначеними витратами.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Житомирської митниці щодо визначення митної вартості ввезеного Приватним підприємством "Лілія 2005" товару за вантажною митною декларацією №101000001/6/006730.

Відмовити в позові в частині стягнення 43014,83 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня викладення постанови в повному обсязі та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова викладена в повному обсязі 03.08.07.

Суддя
Тимошенко О.М.

Друк:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу

4 - третій особі