КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2007                                                                                           № 38/130

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача:          Мієнко В.К.,

від відповідача:          Клокун Т.Г., Теслюк В.Г., Мова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Ода"

на рішення Господарського суду м.Києва від 22.05.2007

у справі № 38/130

за позовом                               Приватного підприємства "Ода", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю “ОДА ЕЛЕКТРОНІКС”

до                                                   Державного науково – виробничого підприємства “Електронмаш”

про                                                  зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зобов’язання відповідача виконувати обов’язок в натурі шляхом дотримання умов договору про спільну діяльність №1 від 06.04.2005.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2007 у справі № 38/130 визнано недійсним договір № 1 про спільну діяльність від 06.04.2005, укладений між Державним науково-виробничим підприємством “Електронмаш” та Приватним підприємством “Ода”. У позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

У судовому засіданні 28.08.2007 представником позивача надано копію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю “ОДА ЕЛЕКТРОНІКС” та копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ “ОДА ЕЛЕКТРОНІКС”.

Згідно п. 1.2 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю “ОДА ЕЛЕКТРОНІКС”, товариство є правонаступником Приватного підприємства “Ода” в фінансових, господарських та інших відносинах.

Відповідно до ст. 25 ГПК України в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов’язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов’язковими для особи, яку він замінив. Правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу.

На підставі викладеного, апеляційний господарський суд вважає за необхідне здійснити заміну позивача Приватного підприємства “Ода” на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю “ОДА ЕЛЕКТРОНІКС”.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне:

06.04.2005 між позивачем та відповідачем укладено договір про спільну діяльність № 1, відповідно до якого сторони за цим договором зобов’язуються шляхом об’єднання майна та зусиль спільно діяти у сфері розвитку електронної промисловості для досягнення такої загальної господарської мети: забезпечення виробництва друкованих плат, як для потреб відповідача, так і для потреб сторонніх замовників, а також збереження профілю відповідача, як виробництва високих технологій; модернізація та оновлення технологічного процесу виробництва друкованих плат з метою сертифікації виробництва тощо.

Згідно п. 3.1 вказаного договору відповідач зобов’язався: у термін 30 днів з моменту підписання даного договору передати позивачу для користування виробничі та службові площі корпусу 5 - 845,8 кв. м. на суму 436 950 грн., корпус 5Б, 5В - 4855,5 кв.м. на суму 9 059 000 грн. Загальне право користування площею 5698,3 кв.м. оцінюється на суму 9 495 950 грн.; технологічне обладнання для випуску друкованих плат на суму 3 837 659 грн. Всього на суму 13 333 609 грн.

Згідно п. 4.1 зазначеного договору позивач зобов’язався: прийняти внесок відповідача на баланс та зробити свій внесок протягом 30 днів з моменту підписання даного договору; на вказаних в п. 3.1 договору площах розмістити виробництво друкованих плат з можливістю подальшої реорганізації і оновлення процесу виробництва друкованих плат та інших напрямків виробництва, які узгоджуються з відповідачем окремими програмами у вигляді додатків до даного договору.

Відповідно до п.6.1 договору внесок відповідача: майно, виробничі та службові площі корпусу 5 - 845,8 кв.м. на суму 436 950 грн., корпус 5Б, 5В - 4855,5 кв.м. на суму 9 059 000 грн., технологічне обладнання для випуску друкованих плат на суму 3 837 659 грн. Всього на суму 13 333 609 грн., які передаються позивачу у період дії цього договору. Частка відповідача становить 30 %.

Згідно з п. 6.2 договору внесок позивача: безпосередня трудова діяльність, а також майно: необоротні активи по рахунку 10 на суму 1 282 262,94 грн.; необоротні активи по рахунку 11 на суму 42 736,55 грн.; необоротні активи по рахунку 12 на суму 2 653 300 грн.; оборотні активи по рахунку 20 “запаси” на суму 1 207 888,48 грн.; оборотні активи по рахунку 22 “МШП” на суму 102 831,20 грн.; інвестиції у вигляді технічного обладнання та послуг для організації випуску друкованих плат на суму 25 000 000 грн., внесені протягом року з моменту підписання даного договору. Частка позивача становить 30 289 019,17 грн., що складає 70 %.

Відповідно до п.7.1, 7.2 договору грошові та майнові внески сторін, а також майно створене, придбане в результаті спільної діяльності складають їх спільну власність. Передане майно відповідача враховується на балансових рахунках позивача.

Згідно з п. 10.4 договору у випадку призупинення дії цього договору, майно, передане як внесок сторін по даному договору, повертається назад або пропонується іншій стороні для придбання за договірними цінами по окремих договорах.

Відповідно до акту прийому-передачі в користування виробничих та службових площ, відповідач передав, а позивач прийняв в користування виробничі та службові приміщення загальною площею 5698,3 кв.м. за адресою: 03180, м. Київ, вул. Велика Окружна, 4, в тому числі, корпус 5 - 845,8 кв.м. та корпус 5Б, 5В - 4855,5 кв.м.

Згідно з ст. 355 ЦК України майно, що є власністю двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1130 ЦК України спільна діяльність може здійснюватись на основі об’єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об’єднання вкладів учасників.

Згідно ст.1132, ч.1 ст. 1133 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов’язання об’єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. Вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв’язки.

Стаття 1134 ЦК України передбачає, що внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, є спільною частковою власністю учасників. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах всіх учасників і є їхнім спільним майном.

З вищенаведеного вбачається, що майно, передане учасником спільної діяльності як вклад у спільну діяльність є спільним майном всіх учасників спільної діяльності, тому належить їм на праві спільної власності.

Отже, вклад відповідача у спільну діяльність (нерухоме та рухоме майно) при внесенні стає спільним майном позивача і відповідача, та належить їм на праві спільної власності.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 74 Господарського кодексу України майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання. Статутний фонд державного комерційного підприємства утворюється уповноваженим органом, до сфери управління якого воно входить, до реєстрації цього підприємства як суб’єкта господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Господарського кодексу України державне комерційне підприємство не має право безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним особам чи громадян, крім випадків, передбачених законом. Відчужувати, віддавати в заставу майнові об’єкти, що належать до основних фондів, здавати в оренду цілісні майнові комплекси структурних одиниць та підрозділів державне комерційне підприємство має право лише за попередньою згодою органу, до сфери управління якого воно входить, і, як правило, на конкурентних засадах.

Згідно з ст. 5 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” орендодавцями є Фонд державного майна України щодо цілісних майнових комплексів підприємств та нерухомого майна, що є державною власністю.

Відповідно до Статуту Державного науково-виробничого підприємства “Електронмаш”, затвердженого Міністерством промислової політики України, відповідач заснований на державній власності і підпорядкований Міністерству промислової політики України.

Згідно з п. 4.2 вказаного статуту майно відповідача є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання.

Відповідно до п. 4.5 зазначеного статуту відчуження засобів виробництва, що є державною власністю і закріплене за підприємством, здійснюється за погодженням з Міністерством або іншим підвідомчим Кабінету Міністрів України органом державної виконавчої влади.

З вищенаведеного слідує, що відповідач не має права безоплатно передавати державне майно іншим особам, а здійснювати відчуження державного майна відповідач може лише за попередньою згодою Міністерства промислової політики України, як правило на конкурентних засадах, передавати в оренду державне майно, яке закріплене за відповідачем, має право Фонд державного майна України.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам цього суспільства.

Враховуючи те, що договір про спільну діяльність передбачає внесення відповідачем державного майна, в якості вкладу у спільну діяльність, за відсутності доказів попереднього погодження Міністерством промислової політики України на відчуження державного майна, та передачу відповідачем цього майна позивачу у спільну діяльність, користуючись правом, наданим ч. 1 ст. 83 ГПК України, суд першої інстанції обґрунтовано визнав недійсним договір про спільну діяльність № 1 від 06.04.2005, як такий, що суперечить ст. 74, 75 Господарського кодексу України, та відмовив позивачу у задоволенні позову.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “ОДА ЕЛЕКТРОНІКС” не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2007 у справі № 38/130 – скасуванню.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Здійснити заміну позивача Приватного підприємства “Ода” на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю “ОДА ЕЛЕКТРОНІКС”.

2.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ОДА ЕЛЕКТРОНІКС” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2007 у справі № 38/130 - без змін.

3.          Матеріали справи № 38/130 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді