ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 жовтня 2007 р.

№ 5/658-05

Вищий господарський суд України у
складі:  суддя
Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу
Глухівського міськрайонного центру зайнятості, м. Глухів Сумської області (далі
-  Центр зайнятості)

на рішення
господарського суду Сумської області від 30.01.2006

зі справи  № 5/658-05

за позовом  Центру зайнятості

до суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Глухів Сумської області
(далі -СПД ОСОБА_1.)

про
стягнення 786 грн.

Судове засідання проведено за
участю представників сторін:

позивача -
не з'яв.,

відповідача -ОСОБА_2.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2005 року Центр зайнятості
звернувся до господарського суду Сумської області з позовом про стягнення з СПД
ОСОБА_1. 786 грн. штрафу на підставі приписів статті 38 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” (далі
-Закон).

Рішенням господарського суду
Сумської області від 30.01.2006 (суддя Гудим В.Д.) в позові відмовлено. У
прийнятті зазначеного рішення місцевий господарський суд виходив з
безпідставності та необґрунтованості позовних вимог.

У касаційній скарзі до Вищого
господарського суду України Центр зайнятості просить скасувати рішення
місцевого господарського суду з даної справи та прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити.

У відзиві на касаційну скаргу СПД
ОСОБА_1. заперечує проти доводів скаржника, заявляє про те, що даний спір
повинен вирішуватися за правилами адміністративного судочинства і в задоволенні
скарги просить відмовити.

Сторони відповідно до статті 1114
Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним
чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення
місцевим господарським судом обставин справи та правильність застосування ним
норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України
дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги з
огляду на таке.

Причиною виникнення спору зі справи
стало питання щодо правомірності стягнення з відповідача штрафу в розмірі 786
грн.

У зв'язку з набранням чинності
Кодексом адміністративного судочинства України (далі -КАС України) з
01.09.2005 до компетенції адміністративних судів віднесено усі публічно-правові
спори, позивачами в яких є особи, на захист прав, свобод та інтересів яких
подано адміністративний позов до суб'єкта владних повноважень (статті 2, 3, 17,
50 і 104 названого Кодексу).

За змістом пункту 1 частини першої
статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна
справа) -це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий
спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до приписів статті 4 КАС
України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними
судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Пункт 4 статті 17 КАС України
визначає, що до компетенції адміністративних судів відносяться спори за
зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Визначення суб'єкта владних
повноважень наведено в пункті 7 статті 3 КАС України: це - орган державної
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Правові фінансові та організаційні
засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок
безробіття визначаються Законом.

Відповідно до статті 34 Закону
забезпечення збору страхових внесків, контроль, правильності їх нарахування та
своєчасності сплати віднесено до обов'язків Фонду.

Згідно з частиною другою статті 12
цього Закону функції робочих органів виконавчої дирекції Фонду покладаються на
центр зайнятості Автономної Республіки Крим, обласні, Київський і
Севастопольський міські, районні, міськрайонні та районні у містах центри
зайнятості.

За змістом статей 38, 39 Закону
центрам зайнятості надано право контролю за належною сплатою страхових внесків
і стягнення відповідної заборгованості та адміністративно-господарських
санкцій.

У даному випадку Центр
зайнятості виступає саме як суб'єкт владних повноважень у сфері контролю за
додержанням законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування на випадок безробіття.

Відповідно до статті 1 Цивільного
кодексу України до названих відносин
цивільне законодавство не застосовується.

Отже, даний спір є
публічно-правовим та на нього поширюється юрисдикція адміністративних судів. Відповідну
правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 17.01.2006
зі справ № 13/189, від 24.01.2006 № 11/268 та інших.

Абзацами першим та другим пункту 6
розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” (в редакції Закону України від
06.10.2005 № 2953-IV) КАС України передбачено, що до початку діяльності
окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи,
підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального
кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях
відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України.
Касаційний перегляд рішень за такими справами здійснює Вищий адміністративний
суд України за правилами КАС України.

Проте даний спір, який має
публічно-правовий характер, місцевим господарським судом в порушення вимог
статей 1, 12 ГПК України після набрання чинності КАС України розглянуто в
порядку господарського судочинства.

Водночас Вищий господарський суд
України не має повноважень з касаційного перегляду публічно-правових спорів по
суті, що знайшло відображення й у постановах Верховного Суду України
від 17.01.2006 зі справи № 13/189, від 24.01.2006 зі справи № 11/268 та інших.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 23.03.2006 касаційну скаргу Центру зайнятості на рішення
господарського суду Сумської області від 30.01.2006 разом з матеріалами справи
№ 5/658-05 передано для вирішення до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 09.07.2007 відмовлено у відкритті касаційного провадження за
зазначеною касаційною скаргою, справу повернуто до Вищого господарського суду
України, що мотивовано відсутністю у Вищого адміністративного суду України
повноважень з перегляду судових рішень не за правилами КАС України.

Таким чином, розгляд місцевим
судом публічно-правового спору в порядку господарського судочинства унеможливив
здійснення касаційної перевірки прийнятого ним рішення зі справи в порядку
адміністративного судочинства, внаслідок чого зазначене судове рішення
підлягає безумовному скасуванню згідно з статтею 11110 ГПК України з
передачею справи місцевому суду для розгляду за правилами КАС України.

Відповідну правову позицію
викладено в постановах Верховного Суду України від 14.11.2006 зі справи №
10/153, від 13.02.2007 зі справ                    № 2-27/1828.1-2006 та №
25/162-06-4457.

Керуючись статтями 1117,
1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Глухівського
міськрайонного центру зайнятості задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
Сумської області від 30.01.2006 зі справи № 5/658-05 скасувати.

Справу передати до господарського
суду Сумської області для розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Суддя
В. Селіваненко

Суддя
І. Бенедисюк

Суддя                                                                                              Б.
Львов