КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2007                                                                                           № 05-5-18/9067

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Коваленка В.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явились;

від відповідача - не з’явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегарон"

на ухвалу  Господарського суду м.Києва від 09.07.2007

у справі № 05-5-18/9067

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегарон"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбізнесінформ-Т"

про                                                  стягнення 374981,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09.07.2007 року у справі №05-5-18/9067 Товариству з обмеженою відповідальністю “Мегарон” (далі по тексту – позивач, ТОВ “Мегарон”) було повернуто без розгляду позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрбізнесінформ-Т” (далі по тексту – відповідач, ТОВ “Укрбізнесінформ-Т”) про стягнення 374 981,55 грн.

ТОВ “Мегарон”, не погоджуючись з прийняттям судом такої ухвали по справі, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову про порушення провадження у справі за позовом ТОВ “Мегарон” до ТОВ “Укрбізнесінформ-Т” про стягнення заборгованості.

В обґрунтування апеляційних вимог позивач стверджує, що при прийняті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції неправильно застосував п. 6 та п. 10 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 14.09.2007 року Київський апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу ТОВ “Мегарон” до свого провадження та призначив її розгляд на 10 год. 40 хв. 15.10.2007 року.

ТОВ “Укрбізнесінформ-Т” письмового відзиву на апеляційну скаргу позивача не надало.

На виконання вимог ухвали від 14.09.2007 року ТОВ “Мегарон” надав оригінал ухвали господарського суду м. Києва від 09.07.2007 року у справі № 05-5-18/9067 та позовну заяву з додатками.

В судове засідання 15.10.2007 року представники сторін не з’явились. Процесуальні документи, що направлялися на адресу відповідача повернулись до суду з відміткою поштового відділення “фірма не зареєстрована”.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ст. 106 ГПК України, ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". У випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09.07.2007 року позовну заяву ТОВ “Мегарон” до ТОВ “Укрбізнесінформ-Т” про стягнення 374 981,55 грн. повернуто без розгляду на підставі пунктів 6, 10 ст. 63 ГПК України.

Повертаючи позовні матеріали ТОВ “Мегарон”, господарський суд м. Києва обґрунтував свою ухвалу тим, що позивачем не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у встановленому порядку, оскільки платіжне доручення № 193 від 25.06.2007 року не містить коду економічної класифікації доходів, та, крім того, не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З висновками суду першої інстанції не можна погодитись з наступних підстав.

Як встановлено ст.. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів; сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Як визначено ст.. 47-1 ГПК України, розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу визначається Кабінетом Міністрів України за поданням Вищого господарського суду України.

Відповідно до Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року № 1258 (далі – Порядок), розмір витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом господарських справ становить 118,00 грн.

Згідно п. 11 Порядку, кошти від оплати витрат спрямовуються на інформування учасників судових процесів про хід і результати розгляду справ, виготовлення та видачу копій судових рішень, що здійснюються шляхом створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційної системи, веб-порталу судової влади, комп'ютерних локальних мереж, сучасних систем фіксування судового процесу, придбання та обслуговування комп'ютерної і копіювально-розмножувальної техніки, впровадження електронного цифрового підпису та інше. З метою перерахування коштів для оплати витрат у графі платіжного доручення "Призначення платежу" зазначається "Інформаційно-технічне забезпечення судового процесу", а також найменування суду, до якого особа звертається з позовною заявою, скаргою, заявою про відкриття окремого провадження у справі, клопотанням про видачу дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до п. 12 Порядку, документ про оплату витрат додається до позовної заяви, заяви, клопотання, скарги, яку особа подає до суду відповідно до процесуального законодавства. Документом про оплату витрат є квитанція установи банку або відділення поштового зв'язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. У разі коли оплата витрат здійснюється шляхом перерахування коштів з рахунка вкладника, відкритого в установі банку, додається довідка, засвідчена підписом контролера, скріпленим печаткою фінансової установи.

Крім того, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначає, що відповідно до листа Державного казначейства України від 15.03.2007 року № 3-04/770-3264, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають сплаті до державного бюджету України за кодом економічної класифікації доходів 22050000, р/р 011, одержувач: УДК у Шевченківському районі, код 26077968, банк одержувача: ГУДКУ у м. Києві МФО 820019, в рядку “призначення платежу” зазначається: “оплата витрат з інформаційно-технічного забезпечення  розгляду справ у судах”.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ “Мегарон” надало до позовної заяви, поданої ним до господарського суду міста Києва, оригінал платіжного доручення від 25.06.2007 року № 193 про сплату 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу за наведеними вище реквізитами, засвідчене підписом контролера та скріплене печаткою ВАТ “Мегабанк”.

За таких обставин, на думку колегії суду, позивачем надано належний та допустимий доказ, в розумінні ст.. 34 ГПК України, на підтвердження сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судова колегія також вважає за необхідне зазначити, що у разі виникнення сумнівів щодо надходження і зарахування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу суд має право згідно з пунктом 4 статті 65 ГПК витребувати від позивача відповідне підтвердження територіального органу Державного казначейства України.

Про витребування доказів від сторони, а також від інших підприємств, установ, організацій, державних органів господарський суд зазначає в ухвалі про порушення провадження у справі (статті 64 та 65 ГПК).

Як вбачається з матеріалів справи, господарський суд м. Києва не приймав ухвали у справі № 05-5-18/9067 щодо витребування доказів, а саме, довідки Державного казначейства України про зарахування до Державного бюджету України сплачених позивачем, згідно платіжного доручення від 25.06.2007 року № 193 витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.. 56 ГПК України, позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів, якщо цих документів у сторін немає.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ст..ст.. 56, 57 ГПК України, позивачем до позовної заяви було додано оригінал касового чеку від 25.06.2007 року № 2739 про направлення цінного листа із зазначенням найменування адресата – ТОВ “Укрбізнесінформ-Т”.

Як передбачено п. 36 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 року № 1155 (далі – Правила), про прийняття для пересилання реєстрованого поштового відправлення (поштового переказу) відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" видається розрахунковий документ, що підтверджує надання такої послуги (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

За таких обставин, доданий до позовної заяви оригінал касового чеку від 25.06.2007 року № 2739 про направлення цінного листа із зазначенням найменування адресата – ТОВ “Укрбізнесінформ-Т”, є належним доказом надсилання копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідачеві, як того вимагає ст..ст.. 56, 57 ГПК України.

Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі господарського суду м. Києва зазначено, що оскільки до фінансового чеку не додано опису вкладення, то він не є належним доказом надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Однак, відповідно до п. 78 Правил, внутрішні листи і бандеролі з оголошеною цінністю та посилки, відправниками яких є фізичні особи, подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. За бажанням відправника вони можуть прийматися з описом вкладення. Зразок бланка такого опису затверджується уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі зв'язку.

Згідно п. 83 Правил, внутрішні листи, бандеролі з оголошеною цінністю та посилки, відправниками яких є юридичні особи, можуть подаватися для пересилання як у відкритому, так і в закритому вигляді. Подані закритими поштові відправлення повинні бути скріплені власною печаткою юридичних осіб або опломбовані в установленому порядку чи обклеєні спеціальною клеєвою стрічкою з логотипом відправника. Подані для пересилання закритими внутрішні поштові відправлення незалежно від їх кількості, способу упакування, наявності печатки чи пломби, клеєвої стрічки з логотипом відправника можуть вибірково перевірятися працівником об'єкта поштового зв'язку. У разі виявлення у поштових відправленнях вкладень, заборонених до пересилання, усі поштові відправлення повертаються відправникові, якщо інше не передбачене законом. Поштові відправлення, що подаються юридичними особами для пересилання відкритими, опечатуються чи обклеюються клеєвою стрічкою з логотипом об'єкта поштового зв'язку за додаткову плату згідно з встановленими тарифами.

Аналізуючи наведені положення Правил, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що вказані Правила не вимагають від відправників юридичних осіб складання опису вкладення.

За таких обставин, позивачем надано належний та допустимий доказ, в розумінні ст.. 34 ГПК України, на підтвердження надсилання копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідачеві.

Отже, висновок суду першої інстанції, викладений в ухвалі від 09.07.2007 року, щодо відсутності доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та надсилання відповідачеві копії позовної заяви і додатних до неї документів, є необґрунтованим та суперечать наявним матеріалам справи.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд неправильно застосував норми процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, що є підставою для її скасування.

Разом з тим, в апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю “Мегарон” просить “винести нову ухвалу про порушення провадження у справі за позовом ТОВ “Мегарон” до ТОВ “Укрбізнесінформ-Т” про стягнення заборгованості”.

Відповідно до ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвали про повернення позовної заяви без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Мегарон” підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Мегарон”на ухвалу господарського суду м. Києва від 09.07.2007 року по справі № 05-5-18/9067 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду м. Києва від 09.07.2007 року по справі № 05-5-18/9067 скасувати повністю.

Справу № 05-5-18/9067 передати на розгляд до господарського суду м. Києва.

В іншій частині апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя

Судді

17.10.07 (відправлено)