ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Справа №  11/2279а

"12" липня 2007 р.,  10 год.  00 хв.                                              м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого судді Довганя К.І., при секретарі судового засідання –Анастас”євій Л.В., за участю представників сторін: від позивача –Масол О.В. за довіреністю; від відповідача –Павленко М.В. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси  справу за адміністративним позовом приватного підприємства „Бізнес-Гранд” до державної податкової інспекції у м. Черкаси про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

В ході розгляду по справі оголошувалась перерва з 22 по 27 червня 2007 р.

Заявлено позов про  визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 16.04.2007 р. №/0, яким позивачу визначено суми податкового зобов’язання з орендної плати за землю в сумі 3575,00, застосовано штрафні(фінансові) санкції в сумі 1668,14 грн., податкового повідомлення-рішення від 16.04.2007 р.  №, яким позивачу  було визначено суми податкового зобов’язання по земельному податку в сумі 322,52 грн., застосовано штрафні(фінансові) санкції у сумі 170,00 грн., податкового повідомлення-рішення від 13.04.2007 р. №104/17-2207/22797750,  яким позивачу визначено податкове зобов’язання по податку з доходів фізичних осіб у сумі 2028,44 грн. , застосовано штрафні(фінансові) санкції у сумі 4056,32 грн. В обгрунтування заявлених вимог позивач послався на наступні обставини:

- визначаючи податкові зобов’язання з орендної плати за землю, відповідач  збільшив її розмір, який був встановлений при укладенні позивачем договору оренди земельної ділянки з Черкаською міською Радою, безпідставно застосувавши при цьому коефіцієнт 2,5 для земель комерційного використання;

- донараховуючи позивачу податкові зобов’язання зі сплати за землю, відповідач не врахував, що обов’язок сплати такого податку відповідно до ст. 13 Закону України „Про плату за землю” від 03.07.92 р. №2535-ХІІ виникло у позивача лише після отримання державного акту на землю, а не з моменту придбання земельної ділянки;

-  донараховуючи позивачу податкові зобов’язанні по податку з доходів фізичних осіб, відповідач безпідставно не взяв до уваги той факт, що донараховані ним суми податку були фактично сплачені до бюджету. Той факт, що  ці суми помилково не були відображені у  податковому обліку (ф.1-ДФ) не може бути підставою для повторного донарахування цих сум.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому.

Відповідач у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні заперечуючи проти позову, на противагу позивачу, вважали оспорювані податкові повідомлення-рішення такими, що прийняті на підставі вірно встановлених у ході документальної перевірки позивача фактах порушень податкового законодавства.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.

У період з  16.02.2007 р.  по 30.03.2007 р. відповідачем була проведена виїзна планова документальна перевірка дотримання позивачем вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2006 р. по 31.12.2006 р. За результатами перевірки було складено акт  від 13.04.2007 р. №683/23-2/22797750. Перевіркою було встановлено, що позивачем у період січень-грудень 2006 р. занижено розмір орендної плати за земельну ділянку за адресою м. Черкаси, вул. Ільїна, 252/ вул. Хмельницького, 45, що перебуває в користуванні позивача на умовах договору  оренди від 30.05.2006 р. Так орендна плата розрахована за коефіцієнтом 0,5, а на думку відповідача слід застосовувати коефіцієнт 2,5 оскільки дана земельна ділянка відноситься до земель комерційного використання. Відповідно до розрахунку, зробленого відповідачем сума заниження розміру орендної плати становить 3575,0 грн.

Також  при перевірці правильності обчислення, повноти і своєчасності перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб встановлено порушення п.7.1 ст.7, п.22.3 ст.22, п.2 ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-1У від 22.05.2003р. при виплаті доходів згідно із п.1.3 ст. 1  цього Закону, на користь платника податків ( такої самозайнятої особи), приватним нотаріусам.  Перевіряючими в акті перевірки зроблено висновок, що податок на виплачені приватним нотаріусам суми не нараховувався, в рах. 641.1 суми податку не відображені. В деяких випадках податок не нараховувався і не перераховувався до бюджету. При поданні інформації за ф.№1-ДФ суми нарахування та виплати доходів приватним нотаріусам були відображені в повному обсязі, а нарахування податку з вищезгаданих виплачених доходів відсутні. Дані відображені у довідці за ф. №1-ДФ співпадають з даними бухгалтерських документів.

Крім того перевіркою встановлено заниження позивачем розміру податку на землю з січень-грудень 2006 р. На думку перевіряючих обов’язок сплати податку за земельну ділянку площею 289,0 кв. м., розташовану за адресою м. Черкаси, вул. Кірова, 39 виник у позивача з моменту укладення ним договору купівлі-продажу цієї земельної ділянки від 08.11.2005 р. а не оформлення державного акту на землю, а саме 21.02.2007 р.

Встановлені перевіркою обставини були оцінені відповідачем як порушення позивачем вимог ст.ст.2, 5, 14, 15 Закону України „Про плату за землю” №2535-ХІІ від 03.07.1992 р.( далі по тексту Закон Про плату за землю),  п.7.1 ст.7, п.22.3 ст.22, п.2 ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-1У від 22.05.2003р.( далі по тексту Закон 889).

На підставі акту перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення:

-від16.04.2007 р. №/0, яким позивачу визначено суми податкового зобов’язання з орендної плати за землю в сумі 3575,00, застосовано штрафні(фінансові) санкції в сумі 1668,14 грн.,

- від 16.04.2007 р.  №, яким позивачу  було визначено суми податкового зобов’язання по земельному податку в сумі 322,52 грн., застосовано штрафні(фінансові) санкції у сумі 170,00 грн.,

- від 13.04.2007 р., №104/17-2207/22797750, яким позивачу визначено податкове зобов’язання по податку з доходів фізичних осіб у сумі 2028,44 грн. , застосовано штрафні(фінансові) санкції у сумі 4056,32 грн.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору від 18.11.2005 р. №7584, укладеного Юховою Л.О. та позивачем, останній придбав у власність земельну ділянку площею 289 кв. м., розташовану  за адресою м. Черкаси, вул. Кірова, 39. Державний акт на вказану земельну ділянку був виданий 21.02.2007 р. За перевіряємий період позивач земельний податок за вказану земельну ділянку не сплачував.

Рішенням Черкаської міської ради від 22.12.2005 року №8-902 позивачу надано в строкове платне користування земельну ділянку площею 6837 кв.м по вул. Ільїна, 252 / вул. Б. Хмельницького, 45 під громадсько-торгівельний центр. На підставі вказаного рішення позивачем та виконавчим комітетом Черкаської міської ради було укладено договір оренди землі від 30.05.2006р. Орендна плата за землю за умовами договору була розрахована виходячи з грошової оцінки вказаної земельної ділянки, яка визначена відповідно до Витягу №22-гр-2006 від 17.02.2006р. з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Черкаси із застосуванням коефіцієнта функціонального використання 0.5 - на період нормативного терміну реконструкції.

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до приписів ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа (державного акта), що посвідчує право власності на цю ділянку та його державну реєстрацію. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладання договору оренди і його державної реєстрації. При цьому приступати до використання земельної ділянки до встановлення меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації забороняється.

Право власності на землю посвідчується державним актом. Форму державного акта на право власності на земельну ділянку затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 р. № 449.

Власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Ст. ст. 2, 5, 13, 14, 15 Закону України «Про плату на землю»від 03.07.1992 року № 2355-ХІІ містять наступні положення

Використання землі в України є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Об'єктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у власності або у користуванні.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, —договір оренди такої земельної ділянки

Платники земельного податку, самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Залежно від того, на яких правах надано земельну ділянку, визначається форма внесення плати за землю до бюджету: земельний податок чи орендна плата.

Виходячи з приписів наведеного вище законодавства та фактичних обставин справи, суд приходить до наступних висновків.

Оскільки  право власності на земельну ділянку площею 289,0 кв. м. виникло у позивача з моменту видачі йому державного акту на землю від 21.02.2007 р. то саме з цієї дати у позивача виник обов’язок щодо сплати земельного податку за вказану земельну ділянку.

Розмір орендної плати за користування земельною ділянкою площею  6837 кв. м по вул. Ільїна, 252 / вул. Б. Хмельницького, 45 у м. Черкаси визначений сторонами договору від 30.05.2006р., а саме Черкаською міською радою (власник земельної ділянки) та позивачем. Сторонами умови даного договору на протязі його дії не змінювались.

За таких обставин твердження відповідача про заниження позивачем розміру орендної плати є безпідставним.

У перевіряємий період позивач отримував послуги приватного нотаріуса та проводив оплату наданих послуг.

Згідно з п. 1.15 ст. І Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" (далі - Закон) встановлено, що податковим агентом є юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи нерезидент або його представництво, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу обкладання іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Згідно зі ст. 17 Закону, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є працедавець (самозайнята особа), який виплачує такі доходи на користь платника податку (такої самозайнятої особи), а з інших оподатковуваних доходів з джерелом їх походження з України - податковий агент (п. 1.13 ст. І Закону). Згідно із п.1.3. ст.1 Закону, доходом з джерелом його походження з України визначено будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, зокрема у вигляді доходів від здійснення підприємницької діяльності, а також незалежної професійної діяльності на території України.

Пунктом 1.9 ст. 1 Закону визначено, що незалежна професійна діяльність - це діяльність, що полягає в участі фізичних осіб у науковій, літературній, артистичній, художній або викладацькій діяльності, так само як діяльності лікарів (у тому числі стоматологів, зубних техніків), адвокатів, приватних нотаріусів, аудиторів, бухгалтерів, оцінників, інженерів чи архітекторів та помічників зазначених осіб або осіб, зайнятих релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю, за умови, якщо такі особи не є найманими працівниками чи суб'єктами підприємницької діяльності.

Враховуючи наведене, особа, в тому числі підприємство, що виплачує доходи приватному нотаріусу у вигляді плати за вчинення нотаріальних дій та плати за додаткові послуги правового характеру, є податковим агентом щодо таких доходів та несе відповідальність за нарахування, утримання та перерахування до бюджету податку з таких доходів за ставкою податку, визначеною у п.7.1. ст.7 та п.22.3 ст.22 Закону.

В акті перевірки позивача перевіряючими зазаначено, що податок на виплачені  приватному нотаріусу суми не нараховувався, в рах. 641.1 суми податку не відображені, в деяких випадках податок не нараховувався і не перераховувався до бюджету (розрахунки наведені в таблиці №1 акту). При поданні інформації за ф.№1-ДФ суми нарахування та виплати доходів приватним нотаріусам були відображені в повному обсязі, а нарахування податку з вищезгаданих виплачених доходів відсутні. Дані відображені у довідці за ф. №1-ДФ співпадають з даними бухгалтерських документів. Розрахунки з податку з доходів фізичних осіб наведені перевіряючими в таблиці 1 на стор.34 Акта перевірки.  Із цієї таблиці вбачається, що недонараховано та недоутримано податок з доходів фізичних осіб в сумі 246,66 грн. Належало нарахувати та перерахувати 2028,44 грн, а підприємство перерахувало 1781,78 грн. При поданні інформації за ф. 1 -ДФ суми нарахування та виплати доходів приватним нотаріусам були відображені в повному обсязі, що також підтверджується перевіряючими. Сплата податку за приватного нотаріуса підтверджується платіжними дорученнями: № 1296 від 13.03.06 р, 1002 від 08.02.06 р., № 738 від 11.01.06 р., №2627 від 26.06.06 р., № 4592 від 16.11.06 р., № 2545 від 20.06.06 р., № 2569 від 22.06.06 р., № 2420 від 08.06.06 р., № 2417 від 08.06.06 р., № 2346 від 02.06.06 р., № 1947 від 06.05.06 р., № 1949 від 06.05.06 р., № 1569 від 06.04.06 р., № 3222 04.08.06 р., № 3044 від 21.07.06 р., № 2216 від 23.05.06 р., № 5153 від 29.12.06 р.,№ 4944 від 13.12.06 р., №4167 від 17.10.06 р.

За таких обставин висновок відповідача про порушення позивачем вимог Закону щодо сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб в сумі 1781,78 грн. суперечить фактичним обставинам справи а тому безпідставним є донарахування позивачу вказаної суми та застосування штрафних санкцій за оспорюваним рішенням.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідач згідно вимог ст. 71 КАС України не довів суду, що прийняті ним рішення є правомірними і відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України з Державного бюджету України на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати.

Керуючись ст.ст.160, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати  недійсними податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкаси від 16.04.2007 р. №/0, яким позивачу визначено суми податкового зобов’язання з орендної плати за землю в сумі 3575,00, застосовано штрафні(фінансові) санкції в сумі 1668,14 грн., податкове повідомлення-рішення від 16.04.2007 р.  №, яким позивачу  було визначено суми податкового зобов’язання по земельному податку в сумі 322,52 грн., застосовано штрафні(фінансові) санкції у сумі 170,00 грн., податкове повідомлення-рішення від 13.04.2007 р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання по податку з доходів фізичних осіб у сумі 2028,44 грн. , застосовано штрафні(фінансові) санкції у сумі 4056,32 грн.

Стягнути з  бюджету  на користь приватного підприємства „Бізнес-Гранд”   3,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду.

Про апеляційне оскарження постанови може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови і апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                               К.І.Довгань