ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.08.07 р.                                                                               Справа № 20/285пн

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамида», м.Донецьк

до відповідача-1 Донецької міської ради, м.Донецьк

до відповідача-2 Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради, м.Донецьк

до відповідача-3 Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька», м.Донецьк

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1 Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради «Міські комунальні ресурси», м.Донецьк

про визнання приміщень нежилими та зобов’язання вчинити певні дії

За участю представників сторін:

від позивача:  Кононенко В.В. – за довіреністю

від відповідача-1: не з’явився

від відповідача-2: Нікуліна І.О. – за довіреністю

від відповідача-3: Малюк Л.В. – за довіреністю

від третьої особи: Фоменко О.В. – директор

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Керамида», м.Донецьк, із позовом до Донецької міської ради в особі Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради, м.Донецьк, про визнання нежилими приміщень площею 1984,3 кв.м., розташованих за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13; зобов’язання Донецької міської ради включити нежилі приміщення площею 1984,3 кв.м., розташовані за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13, до переліку об’єктів комунальної власності, що підлягають приватизації; зобов’язання Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька» внести зміни до документації щодо цільового призначення приміщень площею 1984,3 кв.м., розташованих за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на розпорядження Донецького міського голови № 4 від 05.01.05 р. «Про передачу в оренду нежитлового приміщення Товариству з обмеженою відповідальністю «Керамида», акт прийому-передачі  до договору оренди від 12.01.05 р., договір оренди № 5 від 31.03.06 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Керамида» та Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради «Міські комунальні ресурси», викопіювання поверхового плану (додатки до даного договору), акт прийому-передачі до договору оренди від 31.03.06 р., розрахунок орендної плати, додаткову угоду до договору оренди № 5 від 31.03.06 р., додаткову угоду від 24.04.07 р., розрахунки орендної плати та плати за земельну ділянку до неї, заяву ТОВ «Керамида» про включення орендованих нежитлових приміщень до переліку об’єктів, що підлягають приватизації, відповідь Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради на вказану заяву (лист № 984 від 18.06.07 р.).

У зв’язку з тим, що у позовній заяві позивач просив визнати нежилими приміщення площею 1984,3 кв.м., розташовані за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13; зобов’язати Донецьку міську раду включити нежилі приміщення площею 1984,3 кв.м., розташовані за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13, до переліку об’єктів комунальної власності, що підлягають приватизації, а також зобов’язати Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька» внести зміни до документації щодо цільового призначення приміщень площею 1984,3 кв.м., розташованих за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13, при цьому Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька» позивачем в якості відповідача зазначено не було, суд на підставі ст.65 Господарського процесуального кодексу України ухвалою від 18.07.07 р. залучив до участі у справі у якості відповідача Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька».

Приймаючи до уваги, що до позовної заяви позивачем додано копію договору оренди нерухомого майна № 5 від 31.03.06 р., укладеного між позивачем та Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради «Міські комунальні ресурси», суд ухвалою від 06.08.07р. залучив до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1 Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради «Міські комунальні ресурси».

Крім того, ухвалою від 06.08.07 р. суд зобов’язав позивача уточнити повне найменування відповідача-1 та склад позовних вимог.

В письмових уточненнях позовних вимог від 20.08.07 р. позивач, посилаючись на ст.23  Господарського процесуального кодексу України, відповідачами по даній справі просив вважати наступних осіб: відповідач-1  - Донецька міська рада (83050, м.Донецьк, вул.Артема, 98); відповідач-2 - Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради (83050, м.Донецьк, вул.Артема, 98); відповідач-3 - Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька» (83000, м.Донецьк, вул.Кобозева, 66). Крім того, позивач просив суд визнати нежилими приміщення площею 1984,3 кв.м., розташовані за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13; зобов’язати Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька» внести зміни до документації щодо цільового призначення приміщень площею 1984,3 кв.м., розташованих за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13; зобов’язати Донецьку міську раду, Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради включити нежилі приміщення площею 1984,3 кв.м., розташовані за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13, до переліку об’єктів комунальної власності, що підлягають приватизації.

Враховуючи те, що згідно із ст.ст.21, 23 Господарського процесуального кодексу України, відповідачами по справі є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу, а позов може бути подано кількома позивачами чи до кількох відповідачів, а також приймаючи до уваги, що у позовній заяві (з урахуванням письмових уточнень) у якості відповідачів зазначені як Донецька міська рада, так і Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради, а вимоги пред’явлено до Донецької міської ради, Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради та Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька», суд вважає, що відповідачами по справі є наступні особи: відповідач-1 - Донецька міська рада; відповідач-2 - Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради; відповідач-3 - Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька».

В процесі розгляду справи представник Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради проти позовних вимог про включення об’єкту до плану приватизації не заперечив за умови наявності необхідних документів, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Представник відповідача-3 надав суду письмові заперечення проти позовних вимог в частині, що стосується Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька». Свої заперечення обґрунтував тим, що документи, на які посилається позивач, не є підставою для зміни статусу будівель; технічний паспорт на спірні об’єкти нерухомості був складений Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька», виходячи з фактичного використання будівель на момент проведення технічної інвентаризації.

Представник третьої особи проти позовних вимог про визнання нежилими спірних приміщень не заперечив, посилаючись на те, що дані приміщення фактично є нежилими, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд ВСТАНОВИВ:

На підставі розпорядження Донецького міського голови № 4 від 05.01.05 р. «Про передачу в оренду нежитлового приміщення Товариству з обмеженою відповідальністю «Керамида», між Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради «Міські комунальні ресурси» («Орендодавець») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Керамида» («Орендар») був укладений договір оренди нежитлових приміщень площею 1984,3 кв.м., розташованих за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13, строком до 05.01.06 р. для розміщення магазину промислових та продовольчих товарів.

Технічний стан орендованих приміщень визначено у п.2.1. вищевказаного договору та в акті приймання-передачі майна, згідно з якими приміщення, що передані в оренду, є нежилими.

31 березня 2006 р. на підставі рішення господарського суду Донецької області від 28.02.06 р. по справі № 43/7пд між Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради «Міські комунальні ресурси» («Орендодавець») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Керамида» («Орендар») був укладений договір оренди № 5 (далі – договір оренди), відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13, для розміщення офісу.

Згідно з п.2.1. договору, об’єктом оренди є нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13, загальною площею 1984,3 м.кв. відповідно до викопіювання поверхового плану, що є невід’ємною частиною даного договору.

В п.2.5. зазначеного договору встановлено, що опис технічного стану об’єкту оренди на дату передачі його орендарю, його склад визначаються в акті приймання-передачі, який є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до п.9.1. договору оренди, строк його дії – до 29.03.07 р.

31.03.06 р. у виконання п.2.5. договору оренди між сторонами був підписаний акт прийому-передачі майна, а саме, вбудованого нежитлового приміщення загальною площею 1984,3 кв.м., розташованого за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13.

Відповідно до п.1 додаткової угоди від 31.03.06 р. до договору оренди, сторони домовились у тексті договору слова «нежитлове приміщення» читати як «будівля».

24 квітня 2007 р. між сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди від 31.03.06 р., згідно з умовами якої було викладено в новій редакції п.3.1. договору оренди щодо орендної плати, а також п.9.1. договору у наступній редакції: «Даний договір вступає в дію з моменту підписання його сторонами. Договір діє до 31 березня 2008р.».

Посилаючись на договір оренди, додаткову угоду від 24.04.07 р. до нього, а також ст.7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», позивач звернувся до Донецького міського голови з письмовою заявою про включення орендованих нежитлових приміщень до переліку об’єктів, що підлягають приватизації.

Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради листом № 984 від 18.06.07 р. відмовило ТОВ «Керамида» у задоволенні зазначеної заяви, посилаючись на те, що спірне приміщення за інвентаризаційною справою балансоутримувача є житловим, через що не підлягає приватизації в розумінні Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Посилаючись на вищевикладені обставини, та вважаючи відмову Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради у задоволенні заяви про включення спірного майна до переліку об’єктів комунальної власності, що підлягають приватизації, такою, що суперечить приписам чинного законодавства України та порушує права ТОВ «Керамида» як орендаря, який належним чином виконує свої обов’язки та має право на переважне придбання орендованого майна у власність, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно із ст.10 вказаного Закону, істотною умовою договору оренди є, крім іншого, об'єкт оренди (склад і вартість майна).

Статтею 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що орендодавець зобов'язаний передати орендарю об'єкт оренди в комплекті та у стані, що відповідають істотним умовам договору оренди та призначенню майна, і повідомити орендаря про особливі властивості та недоліки майна, які йому відомі і які можуть бути

небезпечними для життя, здоров'я, майна орендаря або інших осіб чи призвести до  пошкодження  самого майна під час користування ним.

Умови вищенаведених договорів оренди, додаткові угоди, акти прийому-передачі майна, копії яких наявні в матеріалах справи, свідчать про те, що позивачу в оренду було передано саме нежитлові приміщення (будівлі).

Посилання чи повідомлення орендодавцем орендаря в порядку, встановленому Законом України «Про оренду державного та комунального майна» про те, що об’єкт, який передається в оренду, має статус житлового, у вищевказаних документах відсутні.

Крім того,  згідно із ст.ст.4, 6 Житлового кодексу України, житловий фонд утворюють жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у  встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання

приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Приймаючи до уваги, що згідно з договорами оренди майна від 12.01.05 р. та від 31.03.06р., спірне майно передавалось в оренду позивачу для розміщення магазину промислових та продовольчих товарів та для розміщення офісу, суд робить висновок, що на момент передачі майна в оренду воно не могло мати статус житлового, оскільки в такому разі передача його в оренду із вищевказаним цільовим призначенням суперечила б приписам Житлового кодексу України.

Слід також зазначити, що згідно з актом комісії з визначення технічного стану будинків Калінінської районної в м.Донецьку ради від 12.10.05 р., затвердженої рішенням виконкому Калінінської районної в м.Донецьку ради № 445 від 12.10.05 р., будинки №№ 11, 13 по вул.Лівобережній в м.Донецьку є непридатними для проживання та такими, що не відповідають технічним і санітарним вимогам.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у  господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна  довести ті обставини, на які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачами не надано суду жодного документу, який би свідчив про те, що спірний об’єкт оренди є жилим приміщенням. Не підтверджено цей факт й інвентаризаційною справою, на яку посилався відповідач-2 у листі № 984 від 18.06.07 р.

В той же час, доводи позивача про нежитловий статус спірного майна підтверджуються наявними у справі документами.

З вищевикладених підстав, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо визнання нежилими приміщень площею 1984,3 кв.м., розташованих за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13, через що позов в цій частині слід задовольнити.

Згідно із п.1.4. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України № 127 від 24.05.2001 р., технічну          інвентаризацію новозбудованих (реконструйованих) та наявних об'єктів виконують за рахунок замовників комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. На підставі матеріалів  технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи та технічні паспорти.

Відповідно до розділу 11 вказаної Інструкції, у разі виявлення змін щодо складу,  технічного стану, власників будинків тощо, бюро технічної інвентаризації вносять до інвентаризаційних документів відповідні виправлення та доповнення. При наявності змін  технічний паспорт замінюється на новий з позначкою про це в старому технічному паспорті. Матеріал має бути сконцентрований в одній інвентаризаційній справі (паралельні справи не заводяться). Зміни у земельних ділянках,  будинках, господарських будівлях установлюються  шляхом зіставлення даних, відображених у існуючих планах та описах, з дійсним станом об'єктів  при  безпосередньому обстеженні на місці.

Отже, матеріали технічної інвентаризації об’єктів мають містити дані про склад, технічний стан цих об’єктів тощо. Враховуючи вищевикладене, факт визнання об’єкту нежилим має бути відображено в інвентаризаційних документах бюро технічної інвентаризації на спірний об’єкт нерухомості.

Доводи відповідача-3, викладені у письмових запереченнях проти позову від 23.08.07 р., зазначений висновок суду не спростовують.

Таким чином, позовні вимоги стосовно відповідача-3 є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із ст.25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», приватизація об'єкта оренди здійснюється  відповідно  до чинного законодавства.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних                  підприємств (малу приватизацію)», об'єктами малої приватизації є: цілісні майнові комплекси невеликих державних підприємств, віднесених Державною програмою приватизації до групи А; окреме індивідуально визначене майно; об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти. Не можуть бути об'єктами малої приватизації будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, які становлять національну, культурну та історичну цінність і перебувають під охороною держави.

Згідно із ст.5 Закону України «Про приватизацію невеликих державних                  підприємств (малу приватизацію)», покупцями об'єктів малої приватизації можуть бути фізичні та юридичні особи, які визнаються покупцями відповідно до Закону України "Про приватизацію державного майна".

Згідно із ст.6 Закону України «Про приватизацію державного майна», суб'єктами приватизації є: державні органи приватизації; покупці (їх представники); посередники.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних                  підприємств (малу приватизацію)», місцеві ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають у комунальній власності і підлягають: продажу на аукціоні, за конкурсом; викупу. Включення об'єктів малої приватизації до переліків, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється відповідно до Державної та місцевих програм приватизації чи з ініціативи відповідних органів приватизації або покупців. Орган приватизації розглядає подану  заяву і в разі відсутності підстав для відмови у приватизації включає підприємство до переліків, зазначених у частині першій цієї статті. Відмова у приватизації можлива тільки у випадках, коли: особа, яка подала заяву, не може бути визнана покупцем підприємства згідно з цим Законом; є законодавчо встановлене обмеження на приватизацію цього підприємства; не затверджено переліків, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно із ст.12 Закону України «Про приватизацію державного майна», ініціатива щодо приватизації може виходити  від  державних органів приватизації, а також  покупців, визнаних такими відповідно до статті 8 цього Закону. Відмова в приватизації можлива тільки у випадках, коли: особа, яка подала заяву, не може бути визнана покупцем відповідно до статті 8 цього Закону; законодавством встановлено обмеження щодо приватизації цього підприємства; майно у встановленому порядку включено до переліку об'єктів (групи об'єктів), що не підлягають приватизації; об'єкт приватизації знаходиться в заповідній зоні, або розташований у прибережних захисних смугах морів, річок,  озер на відстані  ближче ніж 100 метрів від них.

Згідно із Положенням про управління комунальних ресурсів міської ради, затвердженим рішенням Донецької міської ради № 19/21 від 20.04.05 р., до повноважень даного Управління, крім іншого, відноситься підготовка та внесення на розгляд сесії міської ради пропозицій щодо включення об’єктів комунальної власності до програми приватизації; виконання функцій та повноважень органу приватизації об’єктів комунальної власності.

З вищенаведених норм витікає, що відмова в приватизації є можливою виключно за наявності передбачених законодавством обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу відмовлено у задоволенні заяви про включення орендованих нежитлових приміщень до переліку об’єктів, що підлягають приватизації, з посиланням на те, що дані приміщення є жилими.

Інших підстав для відмови у задоволенні вказаної заяви відповідачами не наведено. Так, суду не надано доказів того, що позивача не може бути визнано покупцем відповідно до Законів України «Про приватизацію державного майна», «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»; законодавством встановлено обмеження щодо приватизації спірного майна; спірне майно у встановленому порядку включено до переліку об'єктів (групи об'єктів), що не підлягають приватизації; об'єкт приватизації знаходиться в заповідній зоні, або розташований у прибережних захисних смугах морів, річок, озер на відстані  ближче ніж 100 метрів від них; спірне майно становить національну, культурну та історичну цінність і перебуває під охороною держави тощо.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, а також приписи чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність у відповідачів-1, 2 законних підстав для відмови у задоволенні заяви позивача про включення орендованих нежитлових приміщень до переліку об’єктів, що підлягають приватизації.

При цьому судом також враховано рішення Конституційного суду України від 13 грудня 2000 р. по справі № 14-рп/2000, згідно з яким з положень частини п'ятої статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" випливає, що орган приватизації зобов'язаний розглянути заяву покупця і не пізніш як через місяць повідомити його про результати її розгляду. Відмова у приватизації можлива лише за наявності підстав, вичерпний перелік яких передбачений у цій  статті  Закону. Якщо підстав для відмови немає, орган приватизації включає конкретні підприємства до переліку об'єктів приватизації і направляє цей перелік до органу, який його затверджує. Доцільність застосування того чи іншого способу приватизації визначається цим органом самостійно, окрім випадків, визначених законами. Зокрема, викуп застосовується у випадках, передбачених статтею 11 Закону та іншими законами, і є в такому разі обов'язковим для органів приватизації та органів, які затверджують переліки об'єктів малої приватизації.

Відповідно до резолютивної частини даного рішення, положення частин першої,  третьої статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" щодо ініціативи покупців про включення відповідного майна до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, треба розуміти як право покупця пропонувати проведення приватизації конкретного об'єкта малої приватизації у вказаний ним спосіб, зокрема, шляхом викупу. Положення частини п'ятої статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" слід розуміти так, що органи приватизації зобов'язані розглянути подані покупцями заяви та, у разі відсутності встановлених цим

Законом підстав для відмови у приватизації, включити конкретне підприємство до переліку об'єктів, що підлягають приватизації у встановлений  спосіб, або прийняти рішення про відмову в приватизації.

Таким чином, уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 43, 44, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 4, 6 Житлового кодексу України, Законами України «Про оренду державного та комунального майна», «Про приватизацію невеликих державних  підприємств (малу приватизацію)», «Про приватизацію державного майна», Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Держбуду України № 127 від 24.05.2001 р., суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамида», м.Донецьк, до Донецької міської ради, Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька» - задовольнити.

Визнати нежилими приміщення площею 1984,3 кв.м., розташовані за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13.

Зобов’язати Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька» внести зміни до документації щодо цільового призначення приміщень площею 1984,3 кв.м., розташованих за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13.

Зобов’язати Донецьку міську раду, Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради включити нежилі приміщення площею 1984,3 кв.м., розташовані за адресою: м.Донецьк, вул.Лівобережна, 11, 13, до переліку об’єктів комунальної власності, що підлягають приватизації.

Повний текст рішення оголошено 23.08.07 р.

Суддя

Надруковано 6 прим.: 1 – позивачу, 3 – відповідачам, 1 – третій особі, 1 – у справу