СУД
СУД
УХВАЛА

31.05.07                                                                                 Справа № 10/179н.

Суддя  Мінська Т.М., розглянувши матеріали  справи за позовом

Військового прокурору Луганського гарнізону в інтересах держави в особі

1. Адміністрації Державної Прикордонної служби України, м. Київ

2.Луганського прикордонного загону Східного регіонального Управління Державної Прикордонної служби України, м. Луганськ

до Лозно –Олександрівської селищної ради

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Виконавчий комітет Лозно –Олександрівської селищної ради

про визнання недійсним акту ненормативного характеру

Представники  сторін:

від заявника  - Статівка О.Є., посв. №  312 від 03.10.2006р.,

від  І позивача –не прибув,

від ІІ позивача –Іванієнко С.А.  (дов. № б/н  від 11.01.2007р.).

від  відповідача –Проценко  І.П.,  селищний голова,  Манько С.А., (дов. № б/н від 20.04.2007р.);

від третьої особи –Проценко  І.П.

У судовому засіданні здійснювалась звукова фіксація  судового процесу  згідно  ст. 81 -1 ГПК України.

Суть спору: прокурором заявлено вимогу про скасування рішення Лозно –Олександрівської селищної ради № 9/1 від 18.10.2006р. "Про упорядкування утримання житла у  12-ти квартирному житловому будинку по вул. Жовтнева, смт. Лозно –Олександрівка".

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників  сторін, суд

в с т а н о в и в:

02.07.2004р.  Лозно – Олександрівською селищною радою було прийнято  рішення  № 19/1 «Про прийняття  у  власність  територіальної громади  Лозно –Олександрівської селищної ради 12 –квартирного  будинку для прикордонних військ та зовнішні мережі водопроводу,  зовнішню каналізацію»,  яким 12 – квартирний  будинок,  розташований  за  адресою: Білокуракінський район,  селище Лозно - Олександрівка, вул. Жовтнева ,5,  балансовою вартістю 742511 грн. прийнято  у  власність  територіальної громади  Лозно –Олександрівської селищної ради.

12.07.2004р.  рішенням  виконавчого  комітету  Лозно –Олександрівської селищної ради  №  38  «Про видачу ордерів на  житлове  приміщення  військовослужбовцям  Луганського  прикордонного  загону  в  смт. Лозно - Олександрівка, вул. Жовтнева ,  5» в зв’язку  з   службовою необхідністю  закріплено  будинок  в   смт. Лозно - Олександрівка, вул. Жовтнева ,  5,  який  складається  з  12 –ти квартир  за Луганським   прикордонним  загоном   і   надано  квартирам  статус  «службова» для  виділення  військовослужбовцям  Луганського  прикордонного  загону.

18.10.2006р. Лозно –Олександрівською селищною радою було прийнято  рішення  № 9/1 «Про впорядкування   утримання  житла  у  12 –квартирному  житловому будинку  по вул.   Жовтнева    смт.  Лозно – Олександрівка»,  пунктом  1 якого  рекомендовано  виконавчому  комітету  Лозно –Олександрівської селищної ради  внести зміни  до  рішення  № 38  від  12.07.2004р.  і  викласти  в  наступній  редакції:   «Закріпити  8  квартир  (№  №  1, 2, 3,  5, 6, 9, 11, 12)   житлового будинку  № 5  по  вул.   Жовтнева    смт.  Лозно –Олександрівка,  який  складається  з  12 квартир  житловою площею 350,3 кв. м.,  загальною площею  747,1 кв. м.  за  Луганським   прикордонним  загоном     і  надати  статус  «службова»для  виділення  військовослужбовцям  Луганського  прикордонного  загону.   Пунктом 2  цього  рішення  з  квартир  №  №  4,  7,  8,  10  зазначеного будинку знято  статус  «службова»  і  вказані  квартири  закріплені  за   Лозно –Олександрівською селищною радою  як  комунальні.

Заявник  звернувся  з  цим  позовом,  оскільки  вважає,  що  рішення Лозно –Олександрівської селищної ради № 9/1 від 18.10.2006р.  не  відповідає  вимогам  законодавства  і  порушує інтереси держави.

При вирішенні даного спору суд виходить із наступного:

Згідно ст. 2  Кодексу адміністративного судочинства  України  завданням  адміністративного  судочинства  є  захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,  прав  та  інтересів  юридичних осіб  у  сфері  публічно-правових  відносин  від  порушень  з боку органів державної влади,  органів місцевого самоврядування,  їхніх посадових  і  службових осіб,  інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій  на  основі  законодавства,  в  тому числі на виконання делегованих повноважень.

До  адміністративних  судів можуть бути оскаржені будь-які  рішення,  дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків,   коли   щодо   таких   рішень,   дій  чи  бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено  інший порядок судового провадження.

Згідно ч.1  п. 1 ст 17 цього Кодексу  компетенція адміністративних судів поширюється на:

1) спори фізичних чи  юридичних  осіб  із  суб'єктом  владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом  7  ч. 1 ст.  3   Кодексу адміністративного судочинства  України  дано  визначення  суб’єкта  владних повноважень,  згідно з яким  - це  орган  державної  виконавчої влади, орган місцевого самоврядування,  їхня посадова   чи  службова   особа, інший  суб’єкт  при  здійсненні  ними  владних  управлінських  функцій  на основі  законодавства,  в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно  статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження  виконкомів сільських рад  в   галузі   житлово-комунального                    господарства, побутового,     торговельного  обслуговування,    громадського      харчування,  транспорту і зв'язку поділяються  на   власні (самоврядні) повноваження  та  делеговані повноваження.

До власних і (самоврядних) повноважень  відноситься  облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення  житлових  умов;  розподіл  та  надання  відповідно  до законодавства  житла,  що  належить  до   комунальної   власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень,  будинків  і споруд, що належать до комунальної власності.

До відання виконавчих органів  сільських,  селищних,  міських рад належать такі  делеговані повноваження,  як  облік відповідно до  закону  житлового  фонду,  здійснення контролю за його використанням;  надання відповідно до закону  громадянам,  які  потребують соціального  захисту,  безоплатного  житла або за доступну для них

плату;   здійснення   контролю  за  станом  квартирного  обліку  та додержанням житлового законодавства на підприємствах,  в установах та організаціях,  розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності;   видача   ордерів  на  заселення  жилої  площі  в  будинках державних та комунальних організацій.

Як вбачається  з вищевказаного  відповідач  при прийнятті  оспорюваного  рішення  діяв  саме  як    суб’єкт  владних повноважень.

Прокурор  звернувся  до  господарського  суду  Луганської  області  в  інтересах держави в особі    Адміністрації Державної Прикордонної служби України  і  .Луганського прикордонного загону Східного регіонального Управління Державної Прикордонної служби України     з  даним  позовом,  в  порядку,  передбаченому  нормами  Господарського  -  процесуального  Кодексу  України.

31.05.2007р.  в судовому  засіданні  прокурором подана заява  № 1346 від 30.05.2007р.,  якою  він  просить  суд розглядати  дану  справу  в  порядку  адміністративного судочинства.

Відповідно  до  п. 6 Прикінцевих і перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства  України  до початку діяльності  окружних та апеляційних  адміністративних судів  адміністративні справи,  підвідомчі господарським судам  відповідно до Господарського  процесуального кодексу  України 1991 року,  вирішують у першій та апеляційній інстанціях  відповідні  місцеві та апеляційні  господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства  України.

Тобто,  до початку діяльності  окружних  адміністративних судів  місцеві  господарські  суди  виступають  також  в  якості  окружних адміністративних судів  при  розгляді  адміністративних справ.

При  цьому  п.  7    Прикінцевих і перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства  України також  передбачено, що  заяви  і скарги  у справах,  що  виникають  з  адміністративно –правових відносин,  подані  і  не  розглянуті  до  набрання  чинності  Кодексом адміністративного судочинства  України,  розглядаються  в  порядку,  встановленому  цим  кодексом.   Тобто,  господарський  суд  може  самостійно  розглянути  спір  за  нормами    Кодексу адміністративного судочинства  України   тільки,  якщо  заява  була  подана  відповідно  до  норм  ГПК України   до  01.09.2005.  (дата  набрання  чинності   Кодексом адміністративного судочинства  України),  а  розглядається  після цієї  дати.

Інших  підстав    самостійно  розглянути  спір  за  нормами    Кодексу адміністративного судочинства  України,  якщо  позов (заяву)   подано   відповідно  до  норм  ГПК України,   не  передбачено.

Відповідно  до  ч.  1  ст. 12  ГПК України  визначено,  які  спори підвідомчі  господарським  судам.  Згідно  п.  1  ч.  1  ст. 12  ГПК України  серед  виключень  із справ,  що  підвідомчі  господарським  судам  -  спори,  що  виникають  із  публічно – правових відносин  та віднесені до  компетенції  Конституційного  Суду України  та  адміністративних  судів.

Відповідно до  ст. 80 п. 1    ГПК України  господарський  суд  припиняє  провадження  у справі,  якщо  спір  не підлягає  розгляду  в господарських  судах.  Враховуючи,  що  місцевий  господарський  суд  тимчасово  виконує  функції  окружного адміністративного суду,   п.  1  ст. 80  ГПК України  розуміється  таким  чином,  що  господарський  суд  припиняє  провадження  у справі,    якщо  спір  не  підвідомчій  господарському  суду   відповідно  до  ч.  1  ст. 12  ГПК України  і   не  підлягає  розгляду  в господарських  судах.

Враховуючи  вищевикладене,   керуючись   ст.ст.    12,   80 п. 1.,  86, 87  ГПК  України,  суд

у х в а л и в  :

1.          Провадження  у справі  припинити.

Суддя                                                                                Т.М.Мінська