донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

09.08.2007 р.                                                                          справа №39/202

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Кулебякіна  О.С.

суддів
Алєєвої  І.В. , Волкова Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача:
Яшта С.Л. представник за довір. від 13.02.2007 р.; Курілка С.Є. представник за довір. від 13.02.2007 р. - ЗАТ „Сармат”, м. Донецьк,

від відповідачів:
Папаіца А.В. представник за довір. № б/н від 02.07.2007р. - ЗАТ „Інвестиційна компанія „Кермет Інвест”,  м. Донецьк
Відченко А.М. представник за довір. № б/н від 20.01.2005 р. - ЗАТ „Оболонь” , м. Київ  ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Оболонь", м.Київ

на рішення господарського суду

Донецької області

від
12.07.2007 року

по справі
№ 39/202 (Морщагіна Н.С.)

за позовом
Закритого акціонерного товариства "Сармат", м.Донецьк

до
1) Закритого акціонерного товариства "Інвестеційна Компанія "Керамет-Інвест", м.Донецьк
2) Закритого акціонерного товариства „Оболонь” , м.Київ

про
стягнення 39 672 382, 60 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.07.2007 р. позовні вимоги задоволені частково: з Закритого акціонерного товариства „Оболонь” , м. Київ  на користь Закритого акціонерного товариства „Сармат”, м. Донецьк стягнуті грошові кошти в сумі 38 867 426, 00 грн., судові витрати та витрати на інформаційне обслуговування, а у задоволенні вимог про стягнення збитків у сумі –804 956, 60 грн. з  Закритого акціонерного товариства „Інвестиційна компанія „Кермет Інвест”, м. Київ відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Закрите акціонерне товариство  „Оболонь” оскаржило його в апеляційному порядку. У скарзі йдеться про скасування судового рішення, оскільки, суд на думку заявника, припустився помилок при обґрунтуванні своїх висновків. Зокрема, суд неправильно застосував до спірних правовідносин положення ст. 1212 Цивільного кодексу України та не мав підстав для посилання на положення ст. ст. 525, 614 Цивільного кодексу України, крім того, неповно з’ясував обставини справи.

Закрите акціонерне товариство „Сармат”, м. Донецьк вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а рішення місцевого господарського суду –законним.

Закрите акціонерне товариство „Інвестиційна компанія „Кермет Інвест” просить судове рішення залишити без змін.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Між Закритим акціонерним товариством „Сармат” та Закритим акціонерним товариством „Інвестиційна компанія „Кермет Інвест” 21.03.2002 р. укладено договір комісії № К1117-КМ. За умовами цього договору Закрите акціонерне товариство „Інвестиційна компанія „Кермет Інвест” (комісіонер) зобов’язалось від свого імені, але за рахунок Закритого акціонерного товариства „Сармат” (комітента) за винагороду здійснити одну або декілька угод купівлі-продажу цінних паперів (акцій простих іменних) емітованих Закритим акціонерним товариством „Оболонь”. На виконання договору Закрите акціонерне товариство „Сармат” перерахувало комісіонеру 39 672382,650 грн., за рахунок яких останній за 171 договором купівлі-продажу, укладеним з фізичними особами, придбав 37 126 простих іменних акцій Закритого акціонерного товариства „Оболонь”. Згідно до ст. 1018 Цивільного кодексу України Закрите акціонерне товариство „Сармат”  повинно було отримати у власність цінні папери (акції), які були придбані за його рахунок комісіонером - Закритим акціонерним товариством „Інвестиційна компанія „Кермет Інвест”.

Між тим, за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2005 р. у справі № 2-6685, права та обов’язки покупця за 171 договором купівлі-продажу цінних паперів з фізичними особами, переведені на Закрите акціонерне товариство „Оболонь”, тобто останнє судом визнане покупцем і власником 37 126 простих іменних акцій вартістю 38 867 426, 00 грн., сплачених за рахунок коштів Закритим акціонерним товариством „Сармат”. При цьому питання про повернення коштів Закритому акціонерному товариству „Сармат” судом вирішено не було. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2005 р. у справі № 2-6685 залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.06.2006 р. та набуло законної сили.

Посилаючись на викладені обставини, Закрите акціонерне товариство „Сармат” у позовній заяві до господарського суду вимагає стягнення з  Закритого акціонерного товариства „Інвестиційна компанія „Кермет Інвест” збитків у сумі 804 956, 60 грн., яка є вартістю витрат, пов’язаних з виконанням договорів купівлі-продажу акцій. Ці вимоги обґрунтовані неналежним виконанням комісіонером умов договору комісії від 21.03.2002 р., що полягало у неповідомленні позивача про права третьої особи на акції.

Позовні вимоги до Закритого акціонерного товариства „Оболонь” вмотивовані тим, що останнє набуло право власності на акції, не сплативши їх вартості і фактично збагатилось за рахунок Закритого акціонерного товариства „Сармат”. Позивач вважає, що акції Закритим акціонерним товариством „Оболонь” набуті за відсутністю достатньої правової підстави, а тому з посиланням на ст. 1212 Цивільного кодексу України вимагає відшкодувати їх вартість у сумі 38 867 426, 00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до Закритого акціонерного товариства „Інвестиційна компанія „Кермет Інвест”, суд першої інстанції послався на недоведеність факту неналежного виконання комісіонером своїх зобов’язань за договором комісії № К1117-КМ від 21.03.2003 р.

Задовольняючи позовні вимоги до Закритого акціонерного товариства „Оболонь”, суд керувався положеннями ст.. 1212 Цивільного кодексу України.

Апеляційна інстанція вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, враховуючи наступне.

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з Закритого акціонерного товариства „Оболонь” збитків відповідають законодавству і матеріалам справи. В цій частині судове рішення в апеляційному порядку не оскаржується.

В частині позовних вимог до Закритого акціонерного товариства „Оболонь” судове рішення залишається без змін з таких підстав.

У відповідності до частини 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов’язана повернути потерпілому це майно. Як зазначено у частині 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України, у разі неможливості такого повернення потерпілому відшкодовується вартість відповідного майна.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач повністю сплатив вартість спірного пакету акцій. Проте, покупцем, а відтак і власником цих акцій за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2005 р. визнано іншу особу - Закрите акціонерне товариство „Оболонь”. Останнє за акції нікому не сплачувало, тобто одержало майнові активи за рахунок іншої особи –позивача у справі. Викладені обставини дають підстави вважати встановленим факт збагачення однієї особи - Закритого акціонерного товариства „Оболонь” за рахунок іншої особи - Закритого акціонерного товариства „Сармат”.

Апеляційна інстанція вважає, що Закрите акціонерне  товариство „Оболонь” на час вирішення спору володіло спірним пакетом акцій без достатньої правової підстави. Такий висновок обґрунтовується наступним.

Права на акції Закритим акціонерним товариством „Оболонь” набути хоча і за судовим рішенням, але на умовах купівлі-продажу. В силу ст. 655 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу є оплатною угодою, тобто  такою, що передбачає набуття права на майно  (товар) виключно за плату. Втім, Закрите акціонерне товариство „Оболонь” за акції не сплачувало, а набуло їх за рахунок Закритого акціонерного товариства „Сармат”, що суперечить змісту цивільних правовідносин купівлі-продажу. З урахуванням наведеного та положень частини 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України спірні акції є майном, яке Закритим акціонерним товариством „Оболонь” набуте без достатньої правової підстави. Аналогічним чином оцінюється спірна ситуація і фахівцями Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім.. В.М. Корецького НАН України (арк.. справи  49-53 т. 1).

Дійсно,  Закрите акціонерне товариство „Оболонь” у своїх діях керувалась судовими рішеннями, але ця обставина не впливає на юридичну оцінку обґрунтованості позову. Адже, положення ст. 1212 Цивільного кодексу України, виходячи із її змісту, застосовуються незалежно від того чи було безпідставне набуття майна  результатом поведінки набувача, потерпілого, інших осіб чи наслідком певних подій. Тобто, застосування вказаної норми, можливо і за відсутністю підстав вважати поведінку набувача майна неправомірною. Для виникнення зобов’язань, пов’язаних з набуттям майна без достатніх правових підстав, на думку апеляційної інстанції, повинні бути встановлені два факти: збагачення однієї особи за рахунок іншої і відсутність  достатніх правових підстав для такого збагачення. Обидва факти апеляційна інстанція вважає доведеними.

Оцінюючи обґрунтованість позову в частині, що стосується Закритого акціонерного товариства „Оболонь”, апеляційна інстанція виходить із того, що згідно до частини 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України у разі неможливості повернення майна, набутого без достатньої правової підстави в натурі, потерпілому відшкодовується його вартість. Повернути акцій позивачу неможливо, оскільки це суперечить рішенню Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2005 р. у справі № 2-6685, яке згідно до ст.. 124 Конституцій України є обов’язковим до виконання на всій території України.

Тому, позивач обґрунтовано вимагає відшкодування Закритим акціонерним товариством „Оболонь” вартості акцій. Наявність у останнього такого обов’язку встановлена і рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 07.05.2007 р., яке набуло законної сили. Згідно до частини 4 ст. 35 ГПК України рішення суду з цивільної справи, що набуло законної сили, є обов’язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги не беруться до уваги з наступних підстав. Посилання у скарзі на те, що Закрите акціонерне товариство „Оболонь” правомірно набуло право власності і не вчиняло по відношенню до позивача протизаконних дій, не доводять неправильного застосування до спірних правовідносин приписів ст. 1212 Цивільного кодексу України. Дійсно, акції набуті за судовим рішенням, але це не звільняє заявника від обов’язку сплатити їх вартість. Наявність такого обов’язку не заперечується і самим заявником, а його доводи по суті зводяться лише до оспорювання правової аргументації позову і мотивувальної частини рішення суду першої інстанції.

Під час судового розгляду встановлено, що Закрите акціонерне товариство „Оболонь” набуло акції не за власні кошти, а за рахунок позивача, тобто безкоштовно збільшило свої майнові активи, що призвело до відповідного зменшення активів позивача та порушенню його прав і законних інтересів. Саме ці обставина дає підстави вважати, що набуття акцій відбулось без достатньої правової підстави і застосувати до правовідносин, які склались між Закритим акціонерним товариством „Сармат” і Закритим акціонерним товариством „Оболонь”, положення ст. ст. 1212 та 1213 Цивільного кодексу України. Відсутність конкретних протиправних дій з боку Закритого акціонерного товариства „Оболонь” не є юридичною перешкодою для застосування згаданих правових норм.

Апеляційна інстанція враховує і те, що засадами цивільного законодавства, згідно до ст.. 3 Цивільного кодексу України є, зокрема, справедливість, добросовісність і розумність. Зазначеними принципами відносин між учасниками цивільного обороту повинно було керуватись і Закрите акціонерне товариство „Оболонь”. Проте, набувши право на акції за рахунок іншої особи, товариство не врегулювало свої відносини з позивачем, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства і спричинило виникнення судового спору.

Доводи заявника про те, що суд першої інстанції мав застосувати до спірних відносин положення частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, є безпідставними. Вказана норма регулює строк виконання зобов’язання, термін виконання якого не визначений. Між тим, між Закритим акціонерним товариством „Оболонь”  та Закритим акціонерним товариством „Сармат”  не існувало договірних зобов’язань. Крім того, звернення за судовим захистом з підстав, передбачених ст. 1212 Цивільного кодексу України, можливо і без направлення відповідної вимоги відповідачу.

Стосовно аргументів скарги щодо внесення частини коштів в оплату акцій в депозит суду, апеляційна інстанція зазначає таке.

Відповідні докази суду першої інстанції не надавались та ним не досліджувались. В силу частини 1 ст. 101 ГПК України додаткові докази приймаються апеляційною інстанцією лише тоді, коли заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції, з причин, що від нього не залежали. Втім, відповідного обґрунтування у скарзі не наведено. Тому, долучені до апеляційної скарги додаткові докази не можуть бути покладені в основу постанови апеляційної інстанції. Крім того, вони взагалі не мають доказового значення. Адже, Закрите акціонерне товариство „Сармат” не зазначено у рішенні  Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2002 р., як одержувач коштів, внесених в депозит суду. Виходячи із змісту рішення суду товариство взагалі не брало участь у розгляді справи. Тому, доводи скарги про те, що позивач міг одержати кошти, внесені в депозит суду, є непереконливими.

Окремі висновки мотивувальної частини рішення суду першої інстанції дійсно є помилковими. Проте, вони, на думку апеляційної інстанції, не тягнуть скасування судового акту, як на цьому наполягає заявник.

Так, місцевий суд в своєму рішенні помилково вказав про безпідставне набуття Закритим акціонерним товариством „Оболонь” грошових коштів. Разом з цим, із позовної заяви, інших матеріалів справи видно, що предметом судового розгляду було саме набуття акцій без достатної правової підстави. Невірно зазначено в рішенні і про противоправне невиконання Закритим акціонерним товариством „Оболонь” зустрічного грошового зобов’язання. Таких зобов’язань відповідач перед позивачем не мав. Проте, судове рішення базується не лише на цьому висновку, а й на положеннях ст.. 1212 Цивільного кодексу України, яка судом застосована правильно.

Посилання в мотивувальної частині рішення на ст.. ст.. 525, 614 Цивільного кодексу України є зайвим, але це не свідчить про безпідставне задоволення позовних вимог до Закритого акціонерного товариства „Оболонь”.

Оцінюючи обґрунтованість доводів скарги щодо помилок в мотивуванні судового рішення апеляційна інстанція виходить із того, що вичерпний перелік підстав для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду наведений у ст. 104 ГПК України. Такими підставами є, зокрема, порушення матеріального і процесуального закону, наслідком яких є неправильне по суті рішення. Між тим, суд першої інстанції правомірно застосував положення ст.. 1212 Цивільного кодексу України і ухвалив законне рішення по суті позовних вимог.

Посилання у скарзі на те, що суд першої інстанції не перевірив наявність реєстрації спірних акцій за Закритим акціонерним товариством „Оболонь” є надуманими. Адже, проти цього не заперечував і сам представник товариства під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні апеляційної скарги –відмовити.

Рішення господарського суду Донецької області від 12.07.2007 р. у справі № 39/202 залишити без змін з мотивів, викладених в цій постанові.

Головуючий          О.С.  Кулебякін

Судді:          І.В.  Алєєва

Р.В.  Волков

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачам

1. у справу

1. ДАГС