ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
=============================================================================
РІШЕННЯ

11 вересня 2007р.
Справа № 8/206

За позовом:
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1,
смт.Олишівка Чернігівського району

До відповідача: Товариства
з обмеженою відповідальністю “Агрофірма Іванівська”, с.Іванівка Чернігівського
району

Про   стягнення
21997грн.60коп.

ПРЕДСТАВНИКИ
СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_2 -представник,
довір. від 10.09.07р.

від відповідача: не з'явився

За згодою сторони в судовому засіданні
оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем заявлені позовні вимоги про
стягнення з відповідача 14360грн. боргу за послуги, надані на підставі договору
№НОМЕР_1., 1742грн. пені за неналежне виконання відповідачем зобов'язань по
договору, нараховану за період з 04.11.06р. по 10.07.07р., 306грн.80коп.
процентів річних, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов'язання
за період з 04.11.06р. по 10.07.07р., 588грн.80коп. інфляційних нарахувань,
нарахованих за період з 04.11.06р. по 10.07.07р., а також про стягнення
5000грн. моральної шкоди.

Відповідач письмового відзиву на позов
не надав. Справа розглядається за наявними у ній матеріалами на підставі ст.75
Господарського процесуального кодексу України.

Відповідача належним чином повідомлено
про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення
поштового відправлення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився
з невідомих причин. Враховуючи, що відповідач не скористався своїм
процесуальним правом приймати участь у господарських засіданнях, судом явка
сторін обов'язковою не визнавалася, суд вважає за можливе розглянути справу у
відсутності представника відповідача.

Заявлене представником позивача  клопотання про відмову від здійснення
технічної фіксації судом задоволене.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення та доводи
представника позивача, з'ясувавши обставини, які мають значення для
вирішення спору, суд ВСТАНОВИВ:

Між сторонами укладений договір
№НОМЕР_1. про виконання сільськогосподарських робіт та розрахунки за них,
відповідно до умов якого позивач зобов'язувався на свій ризик з використанням
своєї техніки виконати завдання відповідача по оранці  земель на території господарства замовника, а
відповідач зобов'язувався забезпечити розрахунки за виконані роботи в обсягах і
на умовах, визначених договором.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір є договором про надання послуг, а тому правовідносини,
які виникли між сторонами, регулюються гл.63 Цивільного кодексу України. За
приписами ст.901 Цивільного кодексу України
за договором про надання послуг одна сторона зобов'язується за завданням
другої сторони надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії,
а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не
встановлено договором.

Відповідно до п.4.1. договору
відповідач повинен був провести попередню оплату в розмірі 50% від загального
обсязу робіт, та проводити розрахунки за виконані роботи подекадно (десять
днів) згідно із актами виконаних робіт. За твердженням позивача, роботи ним
розпочати без отримання передбаченої договором попередньої оплати.

На виконання умов договору позивачем
проведені  роботи по оранці землі,  про що складено акти виконаних робіт:
№НОМЕР_2, №НОМЕР_3., №НОМЕР_4, №НОМЕР_5, які
підписані представниками обох сторін та скріплені їх печатками. Аналіз
зазначених актів свідчить, що позивачем виконані роботі по оранці 402га земель
на загальну суму 24120грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем
передбачені договором зобов'язання виконані та прийняті відповідачем без
будь-яких заперечень.

В силу ст.903 Цивільного кодексу України
якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Пунктом 4.4. договору  передбачено здійснення кінцевого розрахунку
за надані послуги не пізніше 20 календарних днів після повного завершення
робіт. Тобто, відповідач повинен був оплатити вартість наданих послуг в строк
до 3 листопада 2006р., тобто через двадцять днів після підписання акту №НОМЕР_5
Як свідчать матеріали справи, відповідачем було сплачено 9760грн., що
підтверджується наданими позивачем банківськими виписками від 29.06.06р.,  від 28.09.06р., від 20.10.06р.  Таким чином, на момент звернення позивача до
суду з позовною заявою заборгованість по оплаті наданих послуг  становила 14360грн.

Після порушення провадження у справі
відповідачем вартість наданих послуг оплачена в повному обсязі, відповідачем
30.08.07р. сплачено 14360грн., що підтверджується платіжним дорученням
№НОМЕР_6. з відміткою банку про проведення платежу, яка надана позивачем. Таким
чином, спір в частині стягнення 14360грн. основного боргу між сторонами
врегульований, а тому в цій частині провадження у справі підлягає припиненню.

Згідно  ст.193 Господарського кодексу України  суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання  належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору.

На підставі п.4.5. договору позивач
нарахував пеню в сумі 1742грн. за прострочення оплати послуг за період з
04.11.06р. по 10.07.07р.

Виходячи із змісту ст. 549 Цивільного
кодексу України, пеня застосовується до несправного боржника у випадку
порушення ним зобов'язання за договором.
Матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за договором, а тому позивачем обґрунтовано
нарахована  та заявлена до стягнення пеня
за прострочення виконання зобов'язань по оплаті наданих послуг. За таких
обставин, з відповідача підлягає стягненню 1742грн. пені за період з 04.11.06р.
по 10.07.07р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи, що
факт прострочення відповідачем виконання його грошового зобов'язання по оплаті
вартості наданих послуг доведений матеріалами справи, не заперечується самим
відповідачем, з нього має бути стягнуто 588грн.80коп. інфляційних нарахувань за
весь час прострочення зобов'язання за період з листопада 2006р. по червень
2007р. включно, а також 306грн.80коп. процентів річних,  нарахованих за період з 04.11.06р. по
10.07.07р.

Вимоги позивача в частині стягнення
5000грн. моральної шкоди задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України   особа має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає:
у  фізичному  болю
та  стражданнях,  яких
фізична  особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у
душевних  стражданнях,  яких
фізична  особа  зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою  щодо неї самої,  членів її сім'ї чи близьких родичів; у  душевних
стражданнях,  яких  фізична
особа  зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні  честі  та гідності фізичної особи, а також
ділової  репутації фізичної або юридичної
особи. В силу ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених
ч.2 цієї статті.  За таких обставин,
обставинами, з якими матеріальний закон пов'язує настання цивільно-правової
відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є: наявність шкоди,
протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням відповідача, а також вини останнього в її заподіянні.

За загальними правилами під
немайновою шкодою, заподіяною фізичній особі -суб'єкту підприємницької
діяльності в результаті здійснення ним
саме підприємницької діяльності,
розуміються втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з
приниженням його ділової репутації, а також вчиненням дій, спрямованих на
зниження престижу чи підрив довіри до його діяльності.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України  на
сторони покладений обов'язок доказування тих обставин, на які вони посилаються
як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач не зазначив в чому полягає
та виявилося  приниження його ділової
репутації, тобто яким чином неналежне виконання відповідачем договірних
зобов'язань мало вплив на подальше здійснення позивачем його діяльності у
відносинах з іншими особами, а також позивач не надав доказів, що підтверджують
факт приниження ділової репутації, ступінь зниження престижу  позивача як підприємця. Отже, з огляду на
вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведений факт
заподіяння йому моральної шкоди у вигляді приниження його ділової репутації та
заподіяння йому фізичних страждань, а тому в цій частині позов є безпідставним.

Враховуючи, що спір виник внаслідок  неправильних дій відповідача, згідно із ст.
49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно задоволеним вимогам з урахуванням суми основного боргу,
сплаченої після порушення провадження у справі.

Керуючись ст.ст.23,549,625,901,903,1167
Цивільного кодексу України, ст.ст.49,80 п.1-1,82-85 Господарського  процесуального кодексу України, суд

В  И
Р  І  Ш  И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю “Агрофірма Іванівська”, с.Іванівка Чернігівського району
(ідентифікаційний код 34258214, п/р 3656 в ПІБ м.Чернігів, МФО
353456) на користь Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,
смт.Олишівка Чернігівського району, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_7, п/р
НОМЕР_8  в Укрексімбанку м.Чернігів, МФО
353649) 1742грн. пені, 588грн.80коп. інфляційних нарахувань, 306грн.80коп. процентів
річних, 169грн.98коп. державного мита та 91грн.20коп. витрта на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Провадження у справі в частині
стягнення 14360грн. боргу припинити.

В решті позову відмовити.

Суддя
Т.Г.Оленич

Повне
рішення підписано 17 вересня 2007р.

Суддя
Т.Г.Оленич

17.09.07