ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12 вересня 2007 р.                                                             Справа  № 16/25

За позовом  Мукачівської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Мукачево

до Закритого акціонерного товариства „Мукачівське мостобудівельне управління №6”, смт. Кольчино Мукачівського району

про стягнення податкового боргу у сумі 238420,48 грн.

Суддя  С. Швед

від позивача  – Щубер В. М., начальник юрвідділу (дов. від 17.07.07р. №10-0);

від відповідача –Пастух С. Л., генеральний директор; Шовкович В. Ф., представник по довіреності від 09.02.07р. №09107;

секретар судового засідання –А. В. Ряшко

ВСТАНОВИВ:

Предметом позову є стягнення податкового боргу станом на 17.01.2007р., який виник у періоді минулих років за мировою угодою у справі про банкрутство, на підставі акту перевірки від 10.03.2005р., податкових декларацій та розрахунків.

Позивач обґрунтовує свої вимоги узгодженістю сум податкових зобов’язань з боку відповідача та несплатою податкового боргу.

Відповідач позов не визнав, оскільки зазначені суми податкового боргу були предметом судового розгляду (рішення господарського суду Закарпатської області від 22.11.2005р. у справі № 7/290-2005). Поточні платежі товариством сплачуються, тому вимоги є безпідставними.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує  такі висновки:

Розрахунок заявленого до стягнення податкового боргу, дані особових карток платника податків за 2005 –2007 роки свідчать про те, що спірні суми податкового боргу виникли у попередніх податкових періодах до 01.01.2006р., які вже були предметом судового розгляду у процедурі банкрутства Товариства та у частині податкового боргу, виникнення якого пов’язано з податковою перевіркою 2005р. (акт перевірки від 10.03.2005р. №52/23-01/03450177/3559).

Судовими рішеннями у справі № 7/290-2005 (рішення господарського суду Закарпатської області від 22.11.2005р., постанова Львівського апеляційного господарського суду від 28.03.2006р.) між цими ж сторонами встановлено обставини відсутності доказів факту узгодження сум податкових зобов’язань за результатами акту перевірки від 10.03.2005р.

Вказані судові рішення набрали законної сили і є обов’язковими для суду у даній справі, по якій в частині податкового боргу на суму 184607,03 грн. (Том 2 а.с. 159) не подано належних доказів узгодження податкових зобов’язань за результатами зазначеної податкової перевірки.

Подані позивачем „корінці” податкових повідомлень –рішень, прийнятих за результатами податкової перевірки від 10.03.2005р.(Том 2, ас.180-184), крім того, що вже були предметом дослідження у судовій справі №7/290-2005, не свідчать про факт ознайомлення легітимного складу керівництва Товариства, оскільки вручені колишньому генеральному директору Майданевичу А. П., який на момент їх отримання був звільнений з займаної посади (протокол наглядової ради ЗАТ „МБУ №6” від 15.03.2005р., наказ від 10.03.2005р. №11-В).

Нових доказів про надіслання (вручення) Товариству податкових повідомлень–рішень за результатами акту податкової перевірки від 10.03.2005р., що свідчило б про узгодження сум податкових зобов’язань відповідно до підпункту 5.2.1. пункту 5.2. статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. № 2181/ІІІ позивачем по справі не надано, крім того ці податкові повідомлення-рішення від 11.03.2005 р. та визначені у них податкові зобов’язання не відображені у особовій картці платника податків за 2005 рік , тому позовні вимоги про стягнення податкового боргу по цій позиції з наведених позивачем підстав по ПДВ у сумі 150540,79 грн.(в т.ч. пеня 1395,69грн.), податку на прибуток у сумі 37739,05 грн.(в т.ч. пеня 3985,83 грн.), платі за землю у сумі 1613,14 грн., платі за воду у сумі 3,85 грн.(пеня 0,18 грн.),збору за забруднення навколишнього природного середовища у сумі 103,88 грн.(пеня 11,98 грн.), а всього –на суму 190000,71 грн.(розрахунок суми боргу, Том 2, а.с.159) задоволені бути не можуть із-за відсутності доказів наявності податкового боргу.

Безпідставно заявлений у розрахунку (Том 1 а.с. 8; Том 2 а.с. 159) до стягнення податковий борг по ПДВ у сумі 5929,46 грн., податку на прибуток (понижуючий коефіцієнт) у сумі 4318,12 грн.(в т.ч. пеня 648,51 грн.), платі за воду у сумі 28,84 грн.(пеня 0,51 грн.), платі за землю у сумі 28797,04 грн.(пеня 4960,44 грн.), інших надходженнях у сумі 724,64 грн.(пеня 108,85), узгоджений до сплати по мировій угоді у справі господарського суду Закарпатської області №7/130-2000 про банкрутство ЗАТ „МБУ №6” (ухвала від 27.11.2002 р.,дані облікових карток за 2006 рік, де ці суми значаться як недоїмка по мировій угоді у процедурі банкрутства,  том 1, а.с. 9-95). Стягнення цих сум за позовом у примусовому порядку здійснено бути не може, оскільки процедура погашення цього податкового боргу повинна здійснюватись за правовими механізмами згідно з Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від 30.06.1999 р. № 784-ХІУ за умови розірвання мирової угоди та поновлення процедури банкрутства.

Даними особових карток платника податків (відповідача) не підтверджено наявність податкового боргу по ПДВ у сумі 3661,23 грн., зазначеного у розрахунку (Том 2, а.с.159), як узгодженого по декларації, оскільки поточні платежі за деклараціями у 2006 році відповідачем сплачені повністю. Зазначена у цьому ж розрахунку сума 22403, 65 грн. податкового боргу по платі за землю також не підтверджена, оскільки заборгованість 2005 р. закрита у процесі розгляду справи між сторонами №7/290-2005, а поточні платежі 2006 р. сплачувались Товариством у повному обсязі, про що надано суду відповідні платіжні доручення (копії наявні у Томі 2).

Відтак у задоволенні позову у цій частині також належить відмовити.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У даній справі позивачем не доказана наявність податкового боргу відповідача станом на 17.01.2007 р. за предметом позову з наведених в його обґрунтування підстав, не встановлено таких підстав і судовим розглядом справи, тому позов задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Керуючись статтями 8, 19, 124, 129 Конституції України,  7-9, 86, 160 –163 Кодексу адміністративного судочинства України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя                                     С. Швед