ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
__________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення заяви про порушення провадження справи про банкрутство

"26" листопада 2007 р.                                                  № 02-02/

Суддя , розглянувши матеріали  заяви № 20/3 від 16.11.07

Кредитор:          Товариство з обмеженою відповідальністю "Технолісторг", , вул. Коцюбинського, 49 А, м. Чернігів, 14000

Боржник:          Товариство з обмеженою відповідальністю "Ер-Дес", ,  вул. 1 Травня 161, м. Чернігів, 14034

Предмет спору: про визнання боржника банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Підстави повернення позовної заяви можна додавати натисканням Ctrl+Alt+[1...0], де [1...0] - відповідні п.п.1...10 статті 63 ГПК України.

Втретє Товариством з обмеженою відповідальністю "Технолісторг" поданозаяву про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ер-Дес", посилаючись на те, що боржник не виконав свої зобов’язання по оплаті товару згідно договору купівлі–продажу № 23/03 від 10.03.2006р. у розмірі 141 000,00 грн., які неспроможний погасити в термін більше, ніж три місяці.

Кредитором до заяви додано копії договору купівлі–продажу № 23/03 від 10.03.2006р., претензію № 1/17 від 19.06.2007р., акт звірки заборгованості між сторонами № 1 від 25.06.2007р., а також відзив на претензію № 37/3 від 27.06.2007р. та лист № 26 від 23.08.2007р., в яких боржник суму боргу визнає та повідомляє про неможливість її погашення у зв'язку зі збитковою діяльністю.

Ч. 3 ст. 6 Закону передбачено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Застосовуючи зазначені положення Закону, слід виходити із системного аналізу норм Закону, зокрема положень статті 1, якими дано визначення поняття "безспірні вимоги кредиторів". Такими є вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника (абзац восьмий статті 1 Закону).

Таким чином, за Законом вимоги кредиторів набувають характеру безспірних, якщо вони підтверджені відповідними документами, зокрема виконавчими.

Кредитор, звертаючись до суду, на це уваги не звернув та помилково ототожнив поняття "грошове зобов'язання", як його визначено в абзаці сьомому статті 1 Закону, з поняттям "безспірні вимоги кредиторів", не врахувавши, що настання передбаченого договором строку виконання грошового зобов'язання не є тією обставиною, з якою Закон пов'язує безспірність вимог кредитора.

Визнана у встановленому порядку претензія являлась виконавчим документом, за яким здійснювалось списання коштів з рахунків боржника відповідно до п. 18 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", лише до внесення змін Законом України від 15.03.2006р. № 3541-IV, набравших чинності 14.04.2006р.

Отже, на час звернення кредитора з претензією до боржника та її визнання, а також на час звернення до суду із заявою про визнання боржника банкрутом, визнана боржником претензія не є виконавчим документом, за яким здійснюється списання коштів з рахунків боржника, а отже не може підтверджувати безспірність вимог ініціюючого кредитора.

За таких обставин заява про визнання боржника банкрутом подана без дотримання вимог ч. 3 ст. 6 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме за відсутності доказів неспроможності боржника задовольнити безспірні вимоги кредиторів протягом трьох місяців після пред'явлення до виконання документів, що підтверджують ці вимоги.

Відповідно до ст. 9 цього Закону суддя повертає заяву про порушення справи про банкрутство і додані до неї документи без розгляду, про що виносить ухвалу,  зокрема, з підстав, передбачених ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Закону.

Ухвалами Господарського суду Чернігівської області від 29.10.2007р. та  02.11.2007р. Товариству з обмеженою відповідальністю "Технолісторг" було повернуто заяву про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ер-Дес" та додані до них документи з тих же підстав.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що дану заяву необхідно втретє повернути кредитору без розгляду, з підстави, встановленої п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з тим, що у заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується безспірність вимог, та доказів що підтверджують такі вимоги, що є порушенням ч.3 ст.6 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Керуючись ст. 9 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Заяву та додані матеріали втретє повернути  кредитору без розгляду.

Додаток на 13 арк.

Суддя