ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

20.09.2007
Справа №2-9/6878-2007

За позовом ВАТ "Кредобанк", м. Львів в особі Кримської регіональної філії ВАТ "Кредобанк", м. Сімферополь

До відповідача ТОВ "Південна продовольча компанія", с. Молодіжне Сімферопольського району

Третя особа - ТОВ «Південний торговий дім», м. Сімферополь

Про стягнення 40000,00 грн.

Суддя  Пєтухова Н.С.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача –  Кілеса П.В.- юк., дов. пост. від 16.03.2007 р.; Адамова В.С. – пред-к, дов. пост. №7 від 25.01.07р.

Від відповідача – Дубаненко С.І.- представник. дов. пост. від 27.06.2007 р.

Від третьої особі - Дубаненко С.І.- представник. дов. пост. від 17.10.2006 р.

Сутність спору: Позивач  звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованість у розміру 40000грн.

Відповідач проти позову заперечує по мотивам, викладеним у відзиву на позов вих. №16 від 23.08.2007р., у частості відповідач посилається на те, що в договорі про переведення боргу від 06.11.2003р., яким борг з ТОВ «Південний торговий дім» був переведений на ТОВ "Південна продовольча компанія", строк платежу не визначений, тобто, у такому разі слід керуватися основним договором про купівлю-продаж векселів №021-Т від 04.11.2002р. Згідно до п.3.1 договору №021-Т відповідач зобов’язаний виплатити позивачу договірну вартість векселів шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача до 14.04.2004р. Згідно до ст. ст. 256-257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк,  у  межах  якого  особа  може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у  три роки. Позов до відповідача був пред’явлений 18.04.2007р., тобто позивач порушив вимоги Цивільного кодексу України.

Третя особа у поясненні по суті позову вих. №39/02-07 від 10.09.2007р. посилається на те, що згідно до архівних даних бухгалтерії ТОВ "Південна продовольча компанія", 04.11.2002р. був укладений договір купівлі-продажу векселів №021-Т, згідно до умов якого, Кримська регіональна філія ВАТ "Кредобанк"(продавець) та ТОВ «Південний торговий дім»(покупець) прийшли до угоди про те, що продавець передає у власність покупця прості процентні векселі ТОВ «Південний торговий дім», при цьому покупець зобов’язується виплатити продавцю договірну вартість векселів шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця до 14.04.2004р.

У судовому засіданні 11.09.2007 р. була оголошена перерва до 20.09.2007 р. до 14:30 годин.

20.09.2007 р. судове засідання відбулось у присутності представників сторін: від позивача –  Кілеса П.В.- юк., дов. пост. від 16.03.2007 р.; від відповідача – Дубаненко С.І.- представник. дов. пост. від 27.06.2007 р.; від третьої особи - Дубаненко С.І.- представник. дов. пост. від 17.10.2006 р.

Розглянувши|розгледівши| матеріали справи, а також додатково надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, суд –

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з ТОВ "Південна продовольча компанія" заборгованості у розміру 40000грн. та обгрунтовує свої вимоги наступним.

04 листопада 2002 року Відкрите Акціонерне Товариство «КРЕДОБАНК» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Південний торговий дім», уклали Договір купівлі-продажу (погашення) векселів №021-Т.

За умовами даного договору позивач зобов'язався передати у власність відповідачу прості процентні векселі, які емітовані ТОВ «Південний торговий дім», номінальною вартістю 185000,00+35% річних, за договірною ціною 240070,83 грн. до 10 листопада 2003 року.   Товариство з обмеженою відповідальністю «Південний торговий дім»   зобов'язалося   прийняти   і оплатити   їхню вартість до 21 квітня 2004 року.

19 грудня 2002 року за Актом прийому-передачі векселів позивач передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Південний торговий дім» прийняв простий вексель номінальною вартістю 25000,00+35% річних.

10 листопада 2003 року за Актом прийому-передачі векселів позивач передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Південний торговий дім» прийняло п'ять простих векселів номінальною вартістю 160000,00+35% річних.

Таким чином, позивач цілком виконав зобов'язання за договором купівлі-продажу (погашення) векселів №021-Т від 04 листопада 2002 року.

06 листопада 2003 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Південний торговий дім» звернулося до позивачу з клопотанням про зміну боржника за зобов'язанням по договору купівлі-продажу №021-Т від 04 листопада 2002р., в зв'язку з чим 06 листопада 2003 року був укладений Договір про переведення боргу на нового боржника, згідно якому зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний торговий дім» перед позивачем були частково покладені на ТОВ "Південна продовольча компанія" у розміру 40000грн.

Договором про перевод боргу сторони передбачили , що Новий боржник зобов’язується сплатити на рахунок № у Кримської регіональної філії ВАТ "Кредит Банк", заборгованість, яка виникла  по договору №021-Т від 04.11.2002р. у сумі основного зобов’язання - 40000грн.

Розглянувши матеріали справи та додатково надані сторонами документи, суд вважає, що позивні вимоги не підлягають задоволенню.

Позивач при подачі позову приклав до позову ксерокопію договору купівлі – продажу (погашення) векселів №021-Т від 04.11.02р., підписаний зі сторони  покупця - ТОВ «Південний торговий дім» директором Волковим В.Н., зі сторони продавця - Кримська регіональна філія ВАТ "Кредит Банк"(Україна) заступником директора Цимбалюк В.П. Строк оплати(п.3.1 договору) до 21.04.2004р.

У судове засідання представниками позивача був представлений оригінал договору купівлі – продажу (погашення) векселів №021-Т від 04.11.02р., підписаний зі сторони  покупця - ТОВ «Південний торговий дім» директором Волковим В.Н., зі сторони продавця - Кримська регіональна філія ВАТ "Кредит Банк"(Україна) директором Огородник І.Л. Строк оплати - до 21.04.2004р.9 п. 3.1 договору).

У судове засідання представником третьої особи - ТОВ «Південний торговий дім» був наданий свій екземпляр договору купівлі – продажу (погашення) векселів №021-Т від 04.11.02р., підписаний зі сторони  покупця - ТОВ «Південний торговий дім» директором Волковим В.Н., зі сторони продавця - Кримська регіональна філія ВАТ "Кредит Банк"(Україна) заступником директора Цимбалюк В.П. Строк оплати був вказаний до 14.04.2004р. (п.3.1 договору).

Відмінності в екземплярах договорів №021-Т від 04.11.02р. представник позивача об’яснити не зміг.

Відповідачем по даної справі у судовому засіданні та у відзиву на позов заявлено те, що позивачем був пропущений строк позовної давності.

Ст. 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у  три роки.

Ст. 267 ч.3 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна  давність  застосовується  судом  лише  за  заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Ст. 267 ч.4 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив  позовної  давності,  про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як убачається з матеріалів справі копія позивної заяві на адресу відповідача була спрямована 11.05.07р., про що свідчить опис вкладення до цінного листа зі штемпелем поштового відділення від 11.05.07р.

Позивна заява надійшла до суду також 11.05.2007р. про що свідчить штамп вх. №7080 від 11.05.2007р.

Таким чином, навіть якщо договір купівлі-продажу (погашення) векселів №021-Т від 04 листопада 2002р. був укладений в той редакції, що надав позивач у судове засідання зі строком оплати до 21.04.2004р., то і в цьому випадку позивач звернувся до суду з позивними вимогами після закінчення трьох річного строку позовної давності, про що заявлене відповідачем.

Поважних причин для пропущення строку позовної давності суд не убачає.

При таких обставинах, у позові позивачу треба відмовити.

Відповідно статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України сторони мають довести суду обставини, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень тими засобами доказування,  якими мають бути підтверджені певні факти.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на позивача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України і підписано  20.09.2007 р.

З огляду на викладене,  керуючись ст. ст.  33, 34, 49, 77, 82-84  Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Петухова Н.С.