ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.07                                                                                           Справа  № 15/72

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого –судд                                                            Давид Л.Л,

Суддів                                                                      Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги  Приватної фірми «Девіз»б/н від 06.04.2007 року

на рішення Господарського суду Рівненської області від 14.03.2007 року

у справі № 15/72 (суддя –Коломис В.В.)

за позовом Закритого акціонерного товариства «Рівненський домобудівний комбінат», м. Рівне

до відповідача Привітної фірми «Девіз», м. Рівне

про стягнення заборгованості в сумі 35 667,85 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Шевчук Г.Є. –представник (довіреність б/н від 05.05.2005 року);

від відповідача: не з’явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 14.03.2007 року у справі № 15/72 задоволено позовні вимоги Закритого акціонерного товариства «Рівненський домобудівний комбінат», м. Рівне (надалі –Позивач) до  Приватної фірми «Девіз», м. Рівне (надалі –Відповідач) про стягнення 35 667 грн. 85 коп. заборгованості.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано неналежним виконанням Відповідачем покладених на нього зобов’язань по повній та своєчасній оплаті за отриманий товар, а саме: бетон та фундаментні блоки, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 35 667 грн. 85 коп., а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Скаржник –Приватна фірма «Девіз», не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу (б/н від 06.04.2007 року), в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, оскільки вважає його не обгрунтованим і таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права в силу причин, наведених у апеляційній скарзі. Так, суд першої інстанції, на думку скаржника, всупереч ст. 4 ГПК України не дав йому можливості взяти участь в судовому процесі та безпідставно здійснив розгляд справи без його участі, порушивши цим  самим принципи господарського судочинства, а саме: змагальності та рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Також місцевим господарським судом не з’ясовано всі обставини, що мають значення для справи, а це у відповідності із Листом Вищого господарського суду України за № 01-8/393 «Про практику вирішення окремих категорій спорів…»від 14.10.1998 року, тягне за собою скасування рішення у справі. Суд позбавив Скаржника можливості подати свої докази в заперечення позову, не відклавши розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, маючи таку можливість. Таким чином, як зазначає Скаржник, судом в результаті недоведеності обставин справи та невірного застосування норм процесуального права прийнято необґрунтоване рішення, що підлягає скасуванню.

Позивач – Закрите акціонерне товариство «Рівненський домобудівний комбінат»у відзиві на апеляційну скаргу за вих. № 243 від 11.05.2007 року заперечує наведені в апеляційній скарзі обставини, вважає рішення Господарського суду Рівненської області законним та прийнятим у повній відповідності з нормами матеріального і процесуального права. Так, передача товару Позивачем та отримання його Відповідачем підтверджена належними та наявними у справі доказами, що у повному обсязі були досліджені судом. Апелянтом ні в документах, наданих суду першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не спростовано існування заборгованості та не подано жодних доказів проведення розрахунків, які витребувані судовими ухвалами від 08.02.2007 року та від 28.02.2007 року. Крім  того, поведінка Відповідача під час розгляду справи судом містила ознаки зловживання правом та була спрямована на затягування судового процесу в порушення ч. 3 ст. 22 ГПК України, оскільки останнім не надано відзиву на позов згідно ст. 59 ГПК України, натомість двічі було подано клопотання про відкладення розгляду справи, перше з яких було задоволено судом та розгляд справи з 28.02.2007 року відкладено на 14.03.2007 року. Враховуючи наведене, Позивач просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення, як безпідставну, необґрунтовану та надуману.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалою від 19.04.2007 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення за № 2316628.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 19.04.2007 року розгляд апеляційної скарги призначено на 05.06.2007 р. о 10 год. 20 хв., участь представників сторін в судовому засіданні визначено на власний розсуд.

04 червня 2007 року Відповідачем було подано клопотання, в якому він просить провадження у справі зупинити (а.с.55), в зв‘язку з тим, що засновником Приватної фірми «Девіз»23.04.2007 року прийнято рішення № 1 про перетворення її в Товариство з обмеженою відповідальністю «Девіз»(а.с.56). Дане рішення 24.04.2007 року подано для реєстрації згідно опису державного реєстратора прийнятих документів (а.с.57). Після завершення перетворення ТзОВ «Девіз»буде повним правонаступником всіх прав та обов’язків ПФ «Девіз». Для проведення перетворення ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців»встановлено строк не менше 2 місяців з дати публікації комісією по перетворенню інформації про перетворення у визначених законом засобах масової інформації.

Відповідно до вимог ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку заміни однієї із сторін її правонаступником внаслідок реорганізації підприємства, організації.

Покликання скаржника на ту обставину, що ним прийнято рішення про перетворення Приватної фірми «Девіз»в ТзОВ «Девіз», не є підставою для зупинення провадження у справі, оскільки не відповідає вимогам ст.. 79 ГПК України . Крім того, частина 2 ст. 104 ЦК України визначає, що юридична особа є такою, що припинилася , з дня внесення до єдиного державного реєстру запису по її припиненню. На даний час Приватна фірма «Девіз»існує як юридична особа , а тому рішення місцевого господарського суду про стягнення з останньої коштів підлягає перегляду в порядку ст.. 101 ГПК України.

Враховуючи наведене, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду, порадившись на місці, вирішила розглядати справу за наявними в ній матеріалами у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України.

Клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи принесено в канцелярію Львівського апеляційного господарського суду 05.06.2007 року о 11 год. 55 хв. (вхід. №5329) після розгляду справи за наявними в ній матеріалами , не містить жодних відомостей, які б могли вплинути на розгляд справи по суті , а тому не прийнято судовою колегією до уваги.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши представника Позивача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного матеріального та процесуального права та обставинам справи, виходячи з наступного.

Закритим акціонерним товариством «Рівненський домобудівний комбінат»та Приватною фірмою «Девіз»було досягнуто домовленості з купівлі-продажу продукції виробництва ЗАТ «Рівненський домобудівний комбінат». Згідно Листа № 138 від 13.12.2006 року Приватна фірма «Девіз»просить Позивача відпустити їй продукцію, а саме: фундаментні блоки ФБС 24-5-6т –97 шт.; ФБС 24-3-6 –19 шт.; бетон М 200 –29 м. куб.; бетон М 100 –7 м. куб. В свою чергу Відповідач гарантував провести оплату такої до 30.12.2006 року.

У відповідності до вимог ст. 639 ЦК України  договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Цивільний кодекс України дає можливість сторонам договору купівлі-продажу самостійно обирати форму договору, за винятком, встановленим ст. 657 ЦК України. Згаданий вище предмет укладеного договору не підлягає цим виняткам.

Ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини. Тому підставою виникнення зобов’язань  між Позивачем та Відповідачем  є замовлення-гарантія (лист) № 138 від 13.12.2006 року (а.с.6).

На виконання взятих на себе зобов’язань Позивач в грудні 2006 року передав Відповідачеві товар на суму 39 294,00 грн. по накладних: від 01.12.2006 року № 0002746 на суму 3646,00 грн.; від 18.12.2006 року № РН-0003504 –6000,00 грн., № РН-0003505 –6000,00 грн., від 19.12.2006 року № РН-0003556 –4800,00 грн., № РН-0003557 –4800,00 грн.; від 20.12.2006 року № РН-0003617 –3594,00 грн.; від 21.12.2006 року № РН-0003694 –5092,00 грн.; від 27.12.2006 року № РН-0003962 –2880,00 грн.; від 28.12.2006 року № РН-0004022 –1842,00 грн., № РН-0004015 –2880 грн., № РН-0004042 –2880,00 грн.; від 29.12.2006 року  № РН-0004090 –2880,00 грн. (а.с.7-13). Товар отриманий представником Покупця по довіреності серія ЯМЮ № 764374 від 01.12.2006 року (а.с.14).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Всупереч взятих на себе зобов’язань Відповідач оплатив товар лише частково в сумі 3626, 15 грн. згідно платіжних доручень (а.с.32).

Відповідно до ст. 6 ГПК України підприємства та організації, чиї права і законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав та інтересів звертаються до нього з письмовою претензією.

Керуючись цією статтею та з метою досудового врегулювання спору, Позивачем була надіслана Претензія (№ 14 від 11.01.2007 року) на адресу Відповідача, в якій ЗАТ «Рівненський домобудівний комбінат»просить ПФ «Девіз»в 3-денний строк сплатити всю суму заборгованості за поставлену продукцію, яка станом на 11.01.2007 року становила 35 667 грн. 85 коп. (а.с.15).

У відповіді на претензію Відповідач просить свої вибачення за несвоєчасну оплату поставок. (а.с.5) Затримка виникла у зв’язку з перевіркою ДПА України замовника ПФ «Девіз»ТзОВ «НК Альфа-Нафта»(акт перевірки № 23-300 з 05.01.2007 року до 22.01.2007 року). Відповідач гарантував провести розрахунок з Позивачем протягом лютого 2007 року.

Згідно бухгалтерської довідки про стан розрахунків з Приватною фірмою «Девіз» 125 від 14.03.2007 року за даними бухгалтерського обліку ЗАТ «Рівненський домобудівний комбінат»станом на 01.03.2007 року заборгованість Відповідача становила 35 667 грн. 85 коп., яка залишилася без змін станом на 14.03.2007 року (а.с.33).

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач в порушення гарантійних зобов’язань провести розрахунки до 30.12.2006 року, а в подальшому і протягом лютого 2007 року розрахунків за отриманий товар в повному обсязі не здійснив, оплативши товар лише частково в сумі 3626 грн. 15 коп.

Вказівки Апелянта на принципи господарського процесу, порушені судом першої інстанції в процесі розгляду справи, не обґрунтовані і не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. Натомість Апелянтом не спростовано наявність заборгованості та не подано жодних доказів проведення розрахунків з Позивачем.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість та законність позовних вимог, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, вважає, що всі обставини, які мають значення для справи, були з’ясовані повністю і у відповідності із вимогами закону.

У відповідності до вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, чого Скаржником не зроблено.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Рівненської області нормам чинного законодавства, матеріалам справи та дійсним обставинам.

Керуючись ст. ст. 99, 101,102, 103,105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.     Рішення Господарського суду Рівненської області від 14.03.2007 року у справі № 15/72 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватної фірми «Девіз» - без  задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена а касаційному порядку.

3.         Справу № 15/72 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя                                                                                Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                    Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                                    Х.В.Мурська