ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.08.07 р.                                                                               Справа № 36/205

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Будко Н.В.

при секретарі судового засідання Крючковой К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтерресурс” м.Макіївка

до відповідача Закритого акціонерного товариства „Союз” м.Донецьк

про стягнення 157 000грн.

за участю:

представників сторін:

від позивача:  Нотченко А.В. по дов.;

від відповідача: Авілов Д.С. по дов.;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Інтерресурс” м.Макіївка, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Закритого акціонерного товариства „Союз” м.Донецьк, про стягнення суми передоплати 157 000грн.

В обґрунтування вимог посилається на договір №38 від 05.09.03р., графік виконання робіт, платіжні доручення, квитанції, письмову вимогу б/н та дати. Лист №1 від 19.12.06р.

Відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази судом ВСТАНОВЛЕНО:

05.09.03р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Інтерресурс”, та відповідач, Закрите акціонерне товариство „Союз”, уклали договір №38,  який за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, та підпадає під правове регулювання норм ст. ст.837-864 Цивільного кодексу України, застосування яких можливе через продовження існування після 01.01.04р. взаємних прав та обов’язків сторін.

Згідно п.1.1 даного договору відповідач зобов’язався виконати проектування,  поставку, монтаж та накладку водоочищувальної станції для очищення шахтної води до вимог ДСТУ 2874-82 „Вода питна”, для застосування її в подальшому на господарсько-побутові потреби шахти, здача її позивачу і представникам санітарно-епідеміологічної станції.

Пунктом 3.5 договору сторони передбачили, що оплата продукції здійснюється позивачем шляхом передоплати у п’ять етапів.

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 157 000грн., що підтверджено платіжним дорученням №80 від 03.02.04р. на суму 35 000грн., №602 від 27.08.04р. на суму 15 000грн., №823 від 24.10.03р. на суму 30 000грн., №827 від 27.10.03р. на суму 30 000грн., та квитанціями до прибуткових касових ордерів №18/21 від 29.07.04р., №4/08 від 12.08.04р. на суму 10 000грн., №19/36 від 20.07.04р. на суму 20 000грн.

Однак відповідач до теперішнього часу взяті на себе договірні зобов”язання щодо проектування,  поставки, монтажу та накладки водоочищувальної станції для очищення шахтної води до вимог ДСТУ 2874-82 „Вода питна”, для застосування її в подальшому на господарсько-побутові потреби шахти, здачі її позивачу і представникам санітарно-епідеміологічної станції не виконав.

Доказів виконання обумовлених договором робіт відповідач суду не представив, у зв’язку з чим суд робить висновок, що зобов’язання відповідача перед позивачем на момент прийняття рішення суду залишилось невиконаним, що є порушенням вимог статей  525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Глава 83 Цивільного кодексу України регулює зобов’язання, які виникли внаслідок безпідставно придбання або зберігання майна однією особою, за рахунок іншої особи.

Так, частина 3 статті 1212 ЦК України передбачає, що положення цієї глави застосовуються, зокрема, до вимог про  повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Відповідно до частини 1 названої статті  передбачає, що особа,  яка набула майно  або  зберегла  його  у  себе  за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно),  зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

20.07.07р. позивач направив на адресу відповідача письмову вимогу б/н про повернення передоплати в сумі 157 000грн., яка відповідачем була залишена без відповіді та задоволення.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача  суми передоплати 157 000грн. обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 509, 525, 526, 614, 1212 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, керуючись ст. ст. 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтерресурс” м.Макіївка до Закритого акціонерного товариства „Союз” м.Донецьк про стягнення 157 000грн.

Стягнути з  Закритого акціонерного товариства „Союз” (83096, м.Донецьк, вул. Куйбишева, 109, р/р34 в ДОФ „Укрсоцбанк”, МФО 334011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтерресурс” (86133, Донецька область, м.Макіївка, вул. Леніна, б.19, р/р8130 у філії „Головного управління Промінвестбанку в Донецькій області”, МФО 334635) суму передоплати 157 000грн., витрати по оплаті державного мита в сумі 1 570грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн.

Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя