донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

26.06.2007 р.                                                                          справа №23/52

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Діброви  Г.І.

суддів
Стойка  О.В. , Шевкової  Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:
Горелова В.Л. - за дов. б/н  від 26.06.07 р.,

від відповідача:
Самаріна О.М. - за дов. № 70 від 10.01.07 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку Донецької області та Комунальної установи "Центральна міська лікарня", м. Харцизьк Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від
16.04.2007 року

по справі
№23/52 (суддя Забарющий М.І.)

за позовом
Комунальної установи "Центральна міська лікарня", м. Харцизьк Донецької області

до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку Донецької області

про
та за зустрічним позовом

до відповідача

про
стягнення 15903 грн. 28 коп.
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку Донецької області
Комунальної установи „Центральна міська лікарня”,             м. Харцизьк Донецької області
визнання пункту 3.2 договору № 42 від 19.12.01 р. недійсним

ВСТАНОВИВ:

У 2007 році позивач, Комунальна установа „Центральна міська лікарня”,               м. Харцизьк Донецької області, звернувся з позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача –Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку Донецької області про стягнення 15903 грн.         28 коп.

27.02.07 р. відповідач, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку Донецької області звернувся до господарського суду Донецької області із зустрічною позовною заявою до позивача, Комунальної установи „Центральна міська лікарня”, м. Харцизьк Донецької області про визнання умов пункту 3.2 договору № 42 від 19.12.01 р. недійсним.

Рішенням від 16.04.2007р. у задоволенні позовних вимог Комунальної установи „Центральна міська лікарня”, м. Харцизьк Донецької області про стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в                                      м. Харцизьку Донецької області заборгованості в сумі 15903 грн. 28 коп. відмовлено. В задоволенні зустрічного позову також  відмовлено.

Позивач, Комунальна установа „Центральна міська лікарня”, м. Харцизьк Донецької області, з прийнятим рішенням не згоден, вважає, що суд першої інстанції поверхньо підійшов до розгляду справи, в результаті чого витрати лікарні на лікування травмованих і утримання в лікарні згідно Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.99 р. взагалі не компенсуються. Зазначив, що судом першої інстанції порушено норми матеріального, процесуального права України та законні інтереси бюджетної лікувальної установи. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 16.04.2007р. скасувати, стягнути з  Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку Донецької області на користь Комунальної установи „Центральна міська лікарня”, м. Харцизьк суму                   15903 грн. 28 коп., рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову залишити в силі.

Відповідач, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в                   м. Харцизьку Донецької області, з прийнятим рішенням також не згоден, вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову неповно з”ясував обставини, що мають значення для справи та порушив норми матеріального права. Зазначає, що згідно довідки фінансового управління Харцизької міської Ради від 18.01.06 р. № 24/02 КУ „Центральна міська лікарня”, м. Харцизька є бюджетною установою, яка фінансується за рахунок місцевого бюджету і за бюджетні кошти покриваються усі видатки, пов”язані із діяльністю основного профілю. Наполягає, що, оскільки відповідно до зазначеної довідки із місцевого бюджету здійснюється повне фінансування витрат по заробітній платі медичним працівникам, медикаментів та продуктів харчування, оплати за енергоносії, відділення ВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку не повинно проводити оплату тих випадків, на які виділяються асигнування із бюджету. Стверджує, що в даному випадку, на підставі існуючого договору   № 42 від 19.12.01 р., здійснюється подвійне фінансування діяльності КУ „Центральна міська лікарня”, м. Харцизька. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що він повинен проводити оплату тільки тих видатків, які здійснюються їм додатково і, на що не виділено асигнувань із бюджету та для виконання тих особливих умов лікування потерпілих на виробництві громадян, які визначені висновками МСЕК і саме тих хворих, які були направлені  до лікарні Фондом, а не усіх підряд громадян. Тому він також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 16.04.2007р. скасувати та ухвалити нове рішення за зустрічним позовом про визнання п. 3.2 договору № 42 від 19.12.01 р. недійсним.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.05.07 р.  апеляційні скарги Комунальної установи „Центральна міська лікарня”,                           м. Харцизьк та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в                     м. Харцизьку  об”єднано в одне апеляційне провадження, оскільки оскаржується один процесуальний документ –рішення господарського суду Донецької області від 16.04.07 р.

Від Комунальної установи „Центральна міська лікарня”, м. Харцизька на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що при укладенні договору № 42 від 19.12.01 р. „Про співробітництво щодо надання медичних послуг” лікарня не мала мети отримання прибутку, а діяла в рамках п.п. „г” ст. 21 Закону України „Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”. Стверджує, що неодноразово зверталася увага Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку Донецької області на те, що при складанні калькуляції витрат у розрахунок входили лише фактичні витрати на лікування потерпілого і ніякий прибуток до неї не входив. У зв”язку з чим,  він з вимогами апеляційної скарги позивача не погодився, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити та рішення господарського суду Донецької області від 16.04.07р.  про відмову в задоволенні зустрічного позову залишити в силі.

В судовому засіданні представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку Донецької області  усно надав відзив на апеляційну скаргу, в якому він з вимогами апеляційної скарги позивача не погодився, просив у задоволенні апеляційної скарги Комунальної установи „Центральна міська лікарня”, м. Харцизька відмовити та рішення господарського суду Донецької області від 16.04.07р. про відмову в задоволенні первісного позову залишити в силі.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції щодо апеляційних скарг.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційні скарги, оскільки для з’ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи                    № 23/52, та наданих сторонами пояснень.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи,  висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до пп. 2,3,4 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у  доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-2 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 19.12.01 р. між Комунальною установою „Центральна міська лікарня”, м. Харцизьк Донецької області та Відділенням  виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку, м. Харцизьк Донецької області був підписаний договір № 42 з протоколом розбіжностей про співробітництво щодо надання медичних послуг у відповідності із Законом України „Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”.

Сторонами розбіжності за договором врегульовані не були, а тому були передані на розгляд господарського суду Донецької області.  Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 17.10.02 р. по справі № 14/375пд рішення господарського суду Донецької області від 21.06.02 р. скасовано та пункти 3.1, 3.2 договору № 42 про співробітництво по  наданню послуг у відповідності із Законом України „Про загальнообов”язкове  державне соціальне страхування від нещасного випадку та захворювання, спричинивших втрату працездатності” прийняті в редакції комунальної установи „Центральна міська лікарня”, м. Харцизьк.

Враховуючи вищенаведене, пункти 3.1 та 3.2 договору № 42 про співробітництво по  наданню послуг слід читати в наступній редакції:

1). пункт 3.1: “Замовник відшкодовує Виконавцю витрати на медичну допомогу по кожному страховому випадку, у тому числі при прогресуванні чи загостренні захворювання, яке обумовило страховий випадок, а також на проведення медичної реабілітації потерпілих з 01.04.2001р.”;

2).  пункт 3.2: “Вартість медичних послуг, наданих потерпілим згідно із Договором, визначається на підставі калькуляцій (витрати медикаментів на лікування хворого та комунальні послуги та інше) виконавця на відповідні види медичної допомоги”.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України, як акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері і положення Цивільного кодексу України у випадках, коли правовідносини не врегульовані ГК України.

Згідно частини 2 пункту 1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пунктом 8.1 вищезазначеного договору № 42 від 19.12.06 р. зазначено, що цей договір діє до його розірвання у зв»язку із угодою сторін; ініціативою одного із учасників, якщо другий учасник ухиляється від виконання або неналежним чином виконує прийняті зобов’язання відповідно до чинного законодавства; ліквідацією юридичної особи без правонаступника; затвердженням правлінням Фонду типової форми договору та в інших випадках, встановлених законодавством.

Між відповідачем, Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у м. Харцизьку, м. Харцизьк (Замовник), позивачем, Комунальною установою «Центральна міська лікарня»,            м. Харцизьк та Дочірнім підприємством “Центральна районна аптека №145” Товариства з обмеженою відповідальністю “Обласна аптечна холдінгова компанія” 19.05.2003р. був укладений трьохсторонній договір №1/95 та договір №1/12 від 10.12.2004р.

Предметом зазначених договорів є спільні дії сторін щодо організації та надання своєчасної медичної допомоги потерпілим та травмованим на виробництві. За умовами наведених договорів, відповідач здійснює лише сплату медикаментів та предметів медичного призначення в асортименті.

Згідно п. 4 ст. 21 Закону України „Про загальнообов”язкове  державне соціальне страхування від нещасного випадку та захворювання, спричинивших втрату працездатності”, у разі настання страхового випадку, Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов’язаний у встановленому законодавством порядку організувати цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально–профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально–профілактичних закладах з метою як найшвидшого відновлення здоров’я застрахованого.

Відповідно до Положення про порядок укладання договорів між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та лікувально-профілактичними закладами на обслуговування потерпілих на виробництві, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №52 від 19.06.2003р., встановлено порядок укладання договорів щодо організації лікування потерпілого між робочими органами виконавчої дирекції Фонду та лікувально-профілактичними закладами державної та комунальної власності.

Вищезазначеним Положенням, а саме пп. 12 п. 5  передбачено, що відділення, відповідно до покладених на нього завдань, забезпечує надання потерпілому у повному обсязі постійної раціональної медичної допомоги, яка включає, зокрема, утримання в лікарні, реабілітаційному закладі, санаторії або в іншому лікувально–профілактичному закладі.

Пунктом 21 постанови КМУ № 989 від  11.07.2002р. «Про внесення змін до Постанови КМУ № 1138 від 17.09.1996р.»передбачено, що медичне обслуговування за договорами із суб'єктами господарювання, страховими організаціями (в тому числі з Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України) є платною послугою.

Розпорядженням № 590 від 25.09.1998р. Донецької обласної державної адміністрації,  винесеним на підставі Постанови КМУ  № 1548  від 25.12.1996р. “Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)” зазначено, що у лікувально-профілактичних та санітарно-профілактичних державних і комунальних закладах охорони здоров’я є право надавати платні послуги за регульованими тарифами, виходячи з валових витрат.

Пунктом 7 вищенаведеного Розпорядження зазначено, що  Розпорядження            № 52 від 06.02.1998р. “Про  декларування зміни  тарифів на платні медичні послуги” втратило чинність.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правомірно не прийняв  до уваги заперечення Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в               м. Харцизьку Донецької області з цього приводу, оскільки чинним  законодавством України не передбачено затвердження тарифів облдержадміністрацією.

Пунктами 2.1.2 та 3.1 договору № 42 від 19.12.2001р. встановлено, що  Замовник зобов’язаний відшкодовувати Виконавцю витрати з надання медичної допомоги та послуг потерпілим в порядку відповідно до договору.

У відповідності до  п. 3.2 договору № 42 від19.12.2001р., вартість медичних послуг, наданих потерпілим згідно із договором, визначається на підставі калькуляцій Виконавця на відповідні види медичної допомоги.

Згідно п. 3.3 договору №42 від 19.12.2001р. підставою для пред’явлення вимоги на оплату є підписаний сторонами акт приймання-передачі наданих по виду, обсягу та вартості медичних послуг на кожного потерпілого. Щомісячно до 10 числа наступного місяця Виконавець надає Замовнику рахунки за надані медичні послуги та акт виконаних робіт.  Оплата наданих медичних послуг здійснюється Замовником протягом місячного терміну з моменту отримання актів з доданою калькуляцією на медичні послуги за кожним пролікованим хворим.

Наказом  № 01/1-5§3 від 11.01.2001р., що виданий у відповідності до листа управління охорони здоров'я Донецької облдержадміністрації “Питання ціноутворення платних послуг”, визначено порядок розрахунку фактичних  витрат на один ліжко–день по відділенням та службам  Комунальної установи «Центральна міська лікарня” м. Харцизька  для хворих, травмованих на виробництві.

Зазначеним наказом до вартості 1 ліжко-дня входять наступні  затрати та витрати: затрати по оплаті праці; витрати по нарахуванню на заробітну плату; затрати по продуктам харчування; накладні витрати.

Комунальною установою «Центральна міська лікарня” м. Харцизька не було надано до  місцевого господарського суду первинних документів, якими б підтверджувалась сума витрат позивача на медичну допомогу щодо  кожного страхового випадку у відповідності до калькуляції, яка включає в себе вартість 1 ліжко-дня, а саме:

- акти про нещасний випадок на виробництві за формою № Н-1;

- довідки МСЕК;

- амбулаторні картки з історією хвороби травмованих на виробництві;

-  документи, які б підтверджували призначення лікарем курсу лікування по кожному хворому з врахуванням особливостей травмування заподіяного на виробництві;

- вартість кожної медичної процедури, яка була призначена хворим.

Крім того, в меню на харчування хворих по травматологічному відділенню відсутні норми витрат продуктів харчування для виготовлення блюд, затверджених нормативними документами та ціни, за якими списані продукти харчування не відповідають обліковим і іншим первиним документам.

Отже, враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції правомірно та обгрунтовано відмовлено позивачу, Комунальній установі «Центральна міська лікарня” м. Харцизька, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 15 903 грн. 28 коп., у зв’язку з недоведеністю.

Суд апеляційної інстанції погоджується також і з висновком суду першої інстанції щодо відмовлення у задоволенні зустрічних позовних вимог Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку Донецької області до Комунальної установи “Центральна міська лікарня”                                                      м. Харцизьк Донецької області про визнання недійсним п. 3.2 договору № 42, у зв»язку з тим, що п. 3.2 цього договору прийнятий у редакції Комунальної установи “Центральна міська лікарня” м. Харцизьк у відповідності до  постанови Донецького апеляційного господарського суду від 17.10.2002р. по справі 14/375пд.

Позивач  за зустрічним позовом, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьку Донецької області, просив суд першої інстанції скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду, тобто суду другої інстанції у справі № 14/375пд, що суперечить вимогам                                           ч.2 ст. 19 Конституції України та процесуального законодавства України. Крім того, такі позовні вимоги не відповідають приписам ст. 16 ЦК України щодо визначення способу захисту порушених прав та інтересів сторони. Зазначені вимоги можливо було заявити при касаційному оскарженні постанови. Але, в даному випадку, вона набрала законної сили і строк її оскарження відповідачем  пропущений.

Доводи апеляційних скарг не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України  рішення господарського суду Донецької області від 16.04.2007 року у справі № 23/52 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита за апеляційними  скаргами покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в                        м. Харцизьку Донецької області та Комунальної установи „Центральна міська лікарня”, м. Харцизьк Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 16.04.2007 року у справі № 23/52 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від    16.04.2007 року у справі № 23/52   –без змін.

Головуючий          Г.І.  Діброва

Судді:          О.В.  Стойка

Т.А.  Шевкова

Надр. 6 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу;

3 –відповідачу;

4 –ДАГС;

5 –ГС Дон. обл.;

Ложка Н.Л.