ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 серпня 2007 р.

№ 31/6-07

Колегія суддів Вищого господарського суду України у
складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

суддів:

Кравчука Г.А.,

Муравйова О.В.,

розглянула

касаційну скаргу

гр.ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1)

на ухвалу

Дніпропетровського апеляційного
господарського суду

від

27.04.07

у справі

№ 31/6-07

господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

закритого акціонерного товариства
"Господарство Юр'ївське" (далі Товариство)

до

приватного підприємства
"ВАП" (далі Підприємство)

про

визнання договору недійсним

В засіданнях взяли участь представники

- позивача:

не з'явились;

- відповідача:

не з'явились;

- скаржника:

ОСОБА_1 (паспорт).

Ухвалою від 25.06.07 колегії суддів
Вищого господарського суду України у складі: головуючого -Першикова Є.В.,
суддів -Данилової Т.Б., Ходаківської І.П., касаційна скарга ОСОБА_1 була
прийнята до провадження та призначена до розгляду на 30.08.07, без початку
перегляду справи по суті.

Вказана ухвала суду була направлена
сторонам у справі в установленому порядку, документів які б свідчили про її
неотримання сторонами у справі до Вищого господарського суду України не
надходило, отже усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 Господарського
процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце
розгляду касаційної скарги.

На день розгляду справи у судовому
засіданні 30.08.07 будь-яких письмових заяв та клопотань від учасників судового
процесу щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання 30.08.07
представники Товариства та Підприємства не з'явились.

Враховуючи, що ухвалою про
призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що
неявка без поважних причин у судове засідання не тягне за собою перенесення
розгляду справи на інші строки, а від Товариства та Підприємства повідомлень
щодо неможливості участі у судовому засіданні 30.08.07 до колегії суддів Вищого
господарського суду України не надходило, справа розглядається за наявними
матеріалами справи за участі скаржника.

У зв'язку з перебуванням суддів
Данилової Т.Б., Ходаківська І.П. у черговій відпустці, розпорядженням від
29.08.07 заступника Голови Вищого господарського суду України для розгляду
справи № 31/6-07 господарського суду Дніпропетровської області, призначеної до
розгляду на 30.08.07, створено колегію у складі: головуючий -Першиков Є.В.,
судді -Кравчук Г.А., Муравйов О.В., яка розглядає справу по суті.

Про вказані обставини скаржника
було повідомлено на початку судового засідання 30.08.07. Відводів складу
колегії суддів не заявлено.

За згодою скаржника, відповідно до ч.
2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу
України, у судовому засіданні 30.08.06 було оголошено лише вступну та
резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 20.02.07
господарського суду Дніпропетровської області (суддя Мороз В.Ф.) в задоволенні
позовних вимог Товариству відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано
тим, що погашення Підприємством боргу Товариства перед управлінням пенсійного
фонду у Юр'ївському районі в рахунок сплати вартості транспортного засобу за
оспорюваним договором, узгоджено та прийнято Товариством, грошові кошти ним не
повернуті, що свідчить про схвалення такого договору, а тому у суду відсутні
правові підстави для задоволення позову.

Ухвалою від 27.04.07
Дніпропетровського апеляційного господарського суду (колегія судів у складі:
головуючого -Лисенко О.М., суддів -Виноградник О.М., Джихур О.В.) ОСОБА_1
відмовлено в прийнятті апеляційної скарги, яку повернуто без розгляду.

При винесенні вказаної ухвали суд
апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 не є
стороною у справі та спірному договорі, то відповідно до ст. 1, п. 1 ч. 1, ч. 3
ст. 62, ч. 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України відсутні
підстави для прийняття її апеляційної скарги.

Не погодившись з ухвалою
апеляційного суду ОСОБА_1 звернулась до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою в порядку ст. 107 Господарського процесуального кодексу
України, як особа, що не приймала участі у розгляді справи, проте вважає, що оскарженим
судовим рішенням зачіпаються її права та інтереси.

У вказаній касаційній скарзі
ОСОБА_1 просить ухвалу від 27.04.07 Дніпропетровського апеляційного
господарського суду скасувати, а справу направити на розгляд до суду
апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 по суті.

Скаржник вважає, що апеляційною
інстанцією при винесенні оскарженої ухвали було порушено вимоги ст. 129
Конституції України та ст. 107 Господарського процесуального кодексу України,
оскільки її незалучення до участі у справі місцевим господарським судом при
прийнятті рішення по суті спору є помилковим, оскільки таке рішення стосується
її прав, у зв'язку з тим, що право власності на транспортний засіб, що є
предметом спірного договору, відповідним рішенням суду визнано за ОСОБА_1

У своєму відзиві на касаційну
скаргу Товариство щодо доводів скаржника заперечує, вважаючи їх безпідставними,
у зв'язку з чим просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
оскаржену ухвалу апеляційної інстанції -без змін.

У судовому засіданні 30.08.07
ОСОБА_1 було уточнено позовні вимоги. У письмовій заяві, поданій безпосередньо
у судовому засіданні 30.08.07, ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення
від 20.02.07 господарського суду Дніпропетровської області та ухвали від
27.04.07 Дніпропетровського апеляційного господарського суду з підстав,
викладених у касаційній скарзі б/н від 15.05.07.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, відзив на касаційну скаргу, заслухавши пояснення скаржника,
суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність застосування судами норм процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до встановлених
попередніми судовими інстанціями обставин справи та досліджених матеріалів
вбачається, що ухвалою від 30.10.04 Юр'ївського районного суду
дніпропетровської області затверджено мирову угоду, по якій ТОВ “Україна” та
Товариство взяли на себе обов'язок визнати право членів КСП "Завет
Леніна" ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 на задоволення
майнових вимог на суму

27 813,00 грн. та виділити з
власності Товариства визначене майно в натурі, в тому числі автомобіль КАМАЗ
55102, вартістю 500,00 грн.

Рішенням від 20.02.07
господарського суду Дніпропетровської області відмовлено у задоволені позовних
вимог Товариства про визнання недійсним біржового договору купівлі-продажу
автотранспорту, укладеного 29.11.05 між Товариством та Підприємством, та про
зобов'язання Підприємства повернути Товариству КАМАЗ 55102, який відчужено за
договором.

ОСОБА_1 після прийняття вказаного
рішення господарського суду, як співвласник майна звернувся до апеляційного
суду зі скаргою.

Ухвалою від 27.04.07
Дніпропетровського апеляційного господарського суду ОСОБА_1 відмовлено в
прийнятті апеляційної скарги, яку повернуто без розгляду, оскільки ОСОБА_1 не є
стороною у справі та спірному договорі.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України зазначає, що відповідно до чинного законодавства
володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Стаття 129 Конституції України
визначає одними з основних засад судочинства законність та забезпечення
апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Пленум Верховного Суду України в п.
2 постанови від 01.11.96 № 9 "Про застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя" роз'яснив, що оскільки Конституція України, як
зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої
дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону
чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції
і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Статтею 107 Господарського
процесуального кодексу України закріплено право осіб, яких не було залучено до
участі у справі, на касаційне оскарження рішень і постанов суду, що стосується
їх прав і обов'язків. Обмеження права на апеляційне оскарження для цих осіб
суперечить ст. 129 Конституції України.

Відмовляючи в прийнятті апеляційної
скарги ОСОБА_1 на рішення від 20.02.07 господарського суду Дніпропетровської
області, апеляційний суд не звернув увагу на те, що оскаржуване рішення суду
першої інстанції безпосередньо стосується прав та обов'язків скаржника.
Вирішення спору без залучення його до участі у справі тягне за собою наслідки,
передбачені п. 3 ч. 3 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України і є
безумовною підставою для прийняття апеляційної скарги до розгляду.

Також, колегія суддів Вищого
господарського суду України враховує, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11110
Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального
права є в будь-якому випадку підставою для скасування процесуального акту
місцевого або апеляційного господарського суду, якщо вони стосуються прав і
обов'язків осіб, які не були залучені до участі у справі.

Зазначена особи користується правом
касаційного оскарження судових актів, які стосуються прав і обов'язків, у
відповідності до ст. 107 Господарського процесуального кодексу України.

Звертаючись з касаційною скаргою,
скаржник додав до касаційної скарги процесуальні документи про визнання за ним
права спільної власності на автомобіль КАМАЗ 55102, що є спірним у даній
справі.

Надані скаржником копії документів
дають підстави колегії суддів Вищого господарського суду України вважати, що,
оскільки автомобіль КАМАЗ 55102 є предметом спору у справі, в якій скаржник не
приймав участі, то судове рішення у даній справі, яким відмовлено у задоволені
позову про розірвання договору купівлі -продажу автомобіля, який відчужено без
відома співвласника, з урахуванням висновку місцевого суду про наявність саме у
Товариства права належного розпорядження автомобілем, зачіпає права скаржника,
як постійного співвласника спірного автомобіля

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для
залучення до участі у справі

ОСОБА_1 з посиланням на те, що
заявлені позовні вимоги стосуються конкретно сторін по договору, а інші особи
не мають відношення до цього спору, є помилковими і не беззаперечними.

Враховуючи положення ст.ст. 8, 13,
41, 129 Конституції України та п. 3 ч. 2 ст. 11110 Господарського
процесуального кодексу України, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню,
оскільки вирішення спору без її участі обмежило її конституційне право на
захист інтересів в суді.

Зважаючи на викладене, судова
колегія вважає, що прийняті у справі судові акти підлягають скасуванню, а
справа направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції для
встановлення усіх суттєвих обставин та прав особи, яка має право на спірний
автомобіль, що є предметом спору у даній справі, залучення цієї особи до участі
у справі в якості відповідача або третьої особи по справі та вирішення, в разі
необхідності, питання щодо підвідомчості даної справи.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України бере до уваги, що скаржник в касаційній скарзі
стверджує факт порушення попередніми судовими інстанціями не лише норм
матеріального та процесуального права, а також і питання, які стосуються оцінки
доказів. Колегія суддів Вищого господарського суду України наголошує, що оцінка
доказів, не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України, враховуючи вимоги ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку
судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених
фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми
інстанціями норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.76 № 11 “Про
судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним
законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або
додатково перевіряти докази, всі рішення, ухвалені у справі, підлягають
скасуванню, а справа -направленню на новий розгляд до господарського суду
Дніпропетровської області.

Під час нового розгляду справи
господарському суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, вжити всі
передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення
обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у
відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119-11112 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В :

Касаційну скаргу фізичної особи
ОСОБА_1 б/н від 15.05.07 задовольнити.

Ухвалу від 27.04.07
Дніпропетровського апеляційного господарського суду та рішення від 20.02.07
господарського суду Дніпропетровської області у справі № 31/6-07 господарського
суду Дніпропетровської області скасувати, а справу направити на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Г.Кравчук

О.Муравйов