ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"30" серпня 2007 р.                                                                                       Справа № 19/295-07

Розглянувши матеріали справи за позовом Фізичної особи –підприємця Конченкова Андрія Валентиновича, м. Київ

до Державного підприємства «Підсобне господарства Служби Безпеки України»,                      с. Мархалівка, Васильківський район

про стягнення 18041,14 грн.

суддя Т.П. Карпечкін

від позивача  –Кощенко Ю.О. (дов. б/н від 10.08.2007 року);

від відповідача – не з’явився;

обставини справи:

Фізична особа –підприємець Конченков Андрі Валентинович звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства «Підсобне господарства Служби Безпеки України»про стягнення 18041,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання  відповідачем зобов’язань  за  договором  купівлі-продажу № 15 від 27.10.2006 року, а саме, не оплату вартості переданого товару в сумі 16000,00 грн. Додатково позивач нарахував відповідачу за несвоєчасне виконання зобов’язання пеню в розмірі 1241,14 грн. та штраф в сумі 800,00 грн.

Сторони належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи ухвалами суду від 23.07.2007 року та 13.08.2007 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Судом оглянуті оригінали документів залучених до матеріалів справи. В судові засідання представник відповідача не з'являвся, витребуваних документів не подав, у зв’язку із зазначеним суд вважає за можливе відповідно до ст. 75 ГПК України розглянути справу без його участі за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку щодо правомірності заявлених позовних вимог з наступних підстав.

Між позивачем та відповідачем 27.10.2006 року укладено договір купівлі-продажу            № 15. Відповідно до предмету договору позивач зобов’язався передавати у власність відповідача, а відповідач приймати та оплачувати продукти харчування, рибу свіжоморожену та морепродукти (товар) згідно умов договору. За умовами п. п. 2.1., 3.4., 4.2., 4.3. договору, передача товару здійснюється на умовах «склад продавця»або за домовленістю сторін; відповідач зобов’язався сплатити вартість товару протягом 15 банківських днів шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача; за несвоєчасну або неповну оплату товару згідно п. 3.4. відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, що діяла у період, за який нараховується пеня; в разі недотримання умов даного договору щодо своєчасної сплати з боку відповідача, що змусить позивача звернутись до господарського суду, відповідач зобов’язується сплатити на користь позивача збитки (неодержані доходи, втрачена вигода), що визначається з урахуванням ринкових цін станом на день пред’явлення позову, та за несвоєчасний розрахунок відповідач сплачує неустойку у вигляді штрафу, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання та становить 5 %.

Позивач свої зобов’язання за вказаним договором виконав належним чином, а саме, передав у власність відповідача товар на загальну суму 23768,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № 1-129 від 12.12.2006 року на суму 8200,00 грн. та № 10230 від 12.12.2006 року на суму 15568,00 грн.

Проаналізувавши даний договір, судом встановлено, що він не містить строків проведення розрахунку за отриманий товар.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України,  якщо  строк  (термін)  виконання  боржником  обов'язку  не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор

має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від  дня  пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем була направлена на адресу відповідача претензія вих. № 09-04юр від 09.04.2007 року, яка за своєю суттю є вимогою оплати товар, що отриманий за вказаним договором, з урахуванням пені та неустойки. Вказану претензію відповідач отримав 11.04.2007 року, що підтверджується поштовою відміткою на повідомленні про вручення поштового відправлення, однак залишив її без відповіді.

Відповідачем зобов’язання за договором не виконані, вартість товару не сплачена. В результаті неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором купівлі-продажу № 15 від 27.10.2006 року, у відповідача виникла заборгованість в сумі 16000,00 грн.

Позивач нарахував відповідачу за прострочення виконання зобов’язання пеню в сумі 1241,14 грн., яка згідно наданого суду розрахунку нараховувалась з 03.01.2007 року та штраф в розмірі 800,00 грн., що складає 5 % від суми невиконаного зобов’язання відповідно до           п. 4.3. договору № 15 від 27.10.2006 року.

При  вирішенні  спору  судом  враховано, що відповідно до ст. 193 ГК України суб’єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не  допускається  одностороння   відмова   від   виконання зобов'язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

На підставі п. 4.3. договору позивач нарахував відповідача 800,00 грн. штрафу за несвоєчасний розрахунок який складає 5 % від суми невиконаного зобов’язання.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення 16000,00 грн. заборгованості та              800,00 грн. штрафу є обґрунтованими, та такими, що підтверджуються належними доказами, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” № 543/965-ВР від 22.11.1996р. платники  грошових  коштів  сплачують  на  користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в  розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Умовами договору купівлі-продажу № 15 від 27.10.2006 року (п. 4.2.) передбачено, що за несвоєчасну або неповну оплату товару згідно п. 3.4. відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Як вже зазначалось, судом встановлено, що договір не містить строків проведення розрахунку за отриманий товар, тому у позивача право на стягнення суми боргу виникло після спливу 15 банківських днів з дня отримання відповідачем претензії, тобто з 07.05.2007 року.

Однак, з наданого суду розрахунку не вбачається правильність нарахування пені. Позовні вимоги в цій частині представником позивача не уточнювались, обґрунтування наданого розрахунку пені та індексу інфляції не надавались.

У відповідності до ст. ст. 33, 34 ГПК України,  кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський   суд  приймає  тільки  ті  докази,  які  мають значення для справи. Обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування,   не    можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення пені та інфляційних підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 44, ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача  пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, –

ВИРІШИВ:

1.  Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Підсобне господарства Служби Безпеки України» (08633, Київська область, Васильківський район, с. Мархалівка, код 20001349,           п/р 9471 в Шевченківському відділі ленні КМФ АСБ «уКРСОЦБАНК», м. Київ, МФО 322012) на користь Фізичної особи –підприємця Конченкова Андрія Валентиновича (04073, м. Київ, пров. Куренівський, 19/5, оф. 207, код , п/р 8841 в Мінському відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанку», МФО 322012) –16000 (шістнадцять тисяч) грн. основного боргу, 298 (двісті дев’яносто вісім) грн. 08 коп. пені, 800 (вісімсот) грн. штрафу та судові витрати: 170 (сто сімдесят) грн. 98 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В решті позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                                                                                                         Карпечкін Т.П.

Рішення підписано 04.09.2007 року