ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"11" вересня 2007 р.
Справа № 02-2/9-539
УХВАЛА

Суддя Кропивна Л.В., розглянувши позовні матеріали ( вх.
№ НОМЕР_1р.) за позовом гр. ОСОБА_1, с. АДРЕСА_1, Монастирського району,
Тернопільської області, до Відповідачів: Монастириського районного споживчого
товариства,  м. Монастириськ,
Тернопільської обласної спілки споживчих товариств (облспоживспілка),  м. Тернопіль,
третьої особи -Приватного підприємця ОСОБА_2, м. Івано-Франківськ,   у якому ставляться наступні вимоги :

-          визнати незаконною постанову
правління Монастирського районного споживчого товариства від НОМЕР_2“Про продаж
незавершеного будівництва універмагу смт. АДРЕСА_2”.

-          - визнати незаконним протокол
проведення конкурсної комісії від 29.09.2005 р.

-          визнати незаконною постанову
правління Тернопільської обласної спілки споживчих товариств № НОМЕР_3р. “Про
продаж незавершеного будівництва”.

-          визнати незаконним договір
купівлі-продажу від 02.10.2006 р.

встановив:

даний спір  є непідвідомчим господарським   судам України  , з огляду на таке.

Відповідно до    частини
третьої  статті 22 Закону України
"Про судоустрій України"
місцеві   господарські   суди
розглядають  справи  у
спорах,  що виникають з
господарських  правовідносин,  а
також  інші  справи, віднесені  процесуальним
законом  до  їх
підсудності.

За змістом  статей 1,
4-1,  12 ГПК України   господарські суди  розглядають справи в порядку позовного
провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК,  а правовідносини,  з яких виник спір, мають господарський
характер.

Відповідно до ст. ст. 1, 21 ГПК
України сторонами в господарському процесі (позивачами, відповідачами) можуть
бути підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (в
тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у встановленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності.

Між тим,  позов подано
фізичною особою, членом
Монастирського районного споживчого товариства   гр. ОСОБА_1.

Характер спору, суб'єктивний
склад   осіб  ,
матеріально-правові  вимоги ,
викладені у позові,   не вказують на те,
що  спір між  гр. ОСОБА_1. та  відповідачами - Монастириським районним
споживчим товариством, м. Монастириськ, Тернопільською обласною Спілкою
споживчих товариств (облспоживспілка),
м. Тернопіль,  третьою особою
-Приватним підприємцем ОСОБА_2, м. Івано-Франківськ, є корпоративним  чи господарським.

Законом України  від 15.12.2006  № v0254667-06 „ Про внесення змін до
деяких законодавчих актів   України щодо
визначення підсудності справ з питань
приватизації та з корпоративних спорів”
віднесено  до підсудності
господарських  судів    справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів ,  внаслідок  чого
статтю  12  Господарського  процесуального  Кодексу України ( 1798-12 )  доповнено частиною  4 .

Пунктом 2 розділу   II. Прикінцеві положення Закону України  від 15.12.2006  № v0254667-06 визначено,  що
після набрання чинності цим Законом заяви і скарги у справах,
передбачених абзацом першим пункту 1 та пунктом 4 частини першої статті 12
Господарського процесуального кодексу України ( 1798-12 ), по яких не порушено
(не відкрито) провадження, розглядаються господарським судом у порядку,
встановленому Господарським процесуальним кодексом України ( 1798-12 ).

Законом  України
від 15.12.2006  №
v0254667-06   статтю 167
Господарського   Кодексу України
(7/73)  доповнено  частиною
3,  якою
надається  визначення   корпоративних відносин    - як відносин,  що виникають, змінюються та припиняються щодо
корпоративних прав.

Згідно  із
частинами  1  та 2
статті  113  Цивільного
Кодексу України
господарським  товариством  є
юридична особа,  статутний
(складений ) капітал якої поділений на частки
між учасниками. Господарські
товариства  можуть бути  створені у формі  повного
товариства,  командитного  товариства,
товариства з обмеженою  або
додатковою відповідальністю,
акціонерного  товариства.

Поняття   підприємства
колективної власності надається у статті 93  Господарського   Кодексу України  ,
відповідно до частин 1 та 2   якої
визначено, що  підприємством колективної
власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі
колективної власності засновника (засновників).
Підприємствами колективної власності є виробничі кооперативи,
підприємства споживчої кооперації, підприємства громадських та релігійних
організацій, інші підприємства, передбачені законом.

Між тим, як випливає  з
Статуту Монастирського районного споживчого товариства,
зареєстрованого  Монастириською районною  державною адміністрацією   18.08.2004 р.,   Монастирське районне споживче товариство не
є  господарським товариством  у розумінні статей  113 ЦК України та   1 Закону України „Про господарські    товариства” ( 1576-12 )  і   не
було утворене   за правилами   цього
Закону .

Таким чином,  спір
між гр. ОСОБА_1, с. АДРЕСА_1, Монастирського району, Тернопільської
області, пайовиком   споживчого  товариства
та Монастириським районним споживчим товариством,   м. Монастириськ, Тернопільською обласною
спілкою споживчих товариств (облспоживспілка),    м. Тернопіль,  третьою особою -Приватним підприємцем
ОСОБА_2, м. Івано-Франківськ,    не
є  підсуднім господарським  судам, а повинен розглядатися   за правилами цивільного  судочинства.

Згідно  із
ст.  61  ГПК України
питання про прийняття позовної заяви вирішується суддею.   Відповідно до   ч. 1
п. 1  ст. 2 ГПК України  суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви,
якщо  заява не підлягає розгляду в
господарських судах України.

За правилами цієї  статті ухвала про відмову  у
прийнятті  позовної заяви   надсилається сторонам, прокурору чи його
заступнику, якщо вони є заявниками, не пізніше п'яти днів з дня надходження
заяви , а  до  ухвали, що надсилається заявникові, додаються
позовні матеріали.

З огляду на наведене, керуючись ч.
3   статті 22 Закону  України
„Про судоустрій України”,  ст. ст
1,2,  12,
16 ст.  61, п. 1  ч 1  ст.
62, 86 ГПК України, суддя

Ухвалив:

1. Відмовити  гр. ОСОБА_1, с. АДРЕСА_1, Монастирського
району, Тернопільської області,  у
прийнятті  позовної  заяви ( вх. НОМЕР_1(н)) з доданими
до неї матеріалами  ( всього на 22 арк.)
до Відповідачів: Монастириського районного споживчого товариства, м.
Монастириськ, Тернопільської обласної спілки споживчих товариств
(облспоживспілка),  м. Тернопіль,  третьої особи -Приватного підприємця ОСОБА_2,
м. Івано-Франківськ

2. Повернути позовні матеріали  гр. ОСОБА_1, с. АДРЕСА_1, Монастирського
району, Тернопільської області.

3. У відповідності з п. 2 ст. 8
Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.10.93 р. № 7-93
державне мито у сумі  85,00 грн.,
перераховане заявником до державного бюджету на рахунок 0002 ГУДКУ
у Тернопільській області,                                    МФО банку
-838012,  згідно  квитанції
НОМЕР_4р. підлягає поверненню.

Ухвала набирає чинності з дня її
ухвалення і може бути оскаржена  до  Львівського апеляційного господарського   суду
протягом  10 днів  з дня
її ухвалення.

Суддя
Л.В. Кропивна