СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.07                                                                                 Справа № 7/307.

Суддя Калашник Т.Л. розглянув матеріали справи за позовом

Дочірнього підприємства "Газ-тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Антрацитівського міського комунального підприємства "Теплокомуненерго", Антрацит Луганської області

про стягнення 32406 грн. 25 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –Череповський О.В., довіреність № 07/80 від 23.05.07;

від відповідача –не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 24000 грн. 00 коп.  боргу, 3% річних у сумі 1529 грн. 38 коп., інфляційних нарахувань у сумі 4616 грн. 18 коп. та пені у сумі у сумі 2260 грн. 69 коп.

Відповідач  відзив  на позовну заяву не надав, його представник у засідання суду не прибув. Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається по наявних у ній матеріалах.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд, -

в с т а н о в и в:

Між позивачем - Дочірнім підприємством "Газ-тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (Підприємство) та відповідачем - Антрацитівським міським комунальним підприємством "Теплокомуненерго" (Отримувач) було укладено договір № 15/04-157 від 27.07.04 (далі-Договір),  за умовами якого Підприємство надає Отримувачу   безпроцентну цільову зворотну фінансову допомогу в сумі 60000,00 грн. для виконання робіт (послуг) та постачання відповідної продукції (матеріалів) згідно Додатку № 1, який є невід’ємною частиною договору, строком на 1 рік з дати перерахування грошових коштів на поточний рахунок отримувача (п.1.1. Договору).

Отримувач зобов’язується повернути отримані від Підприємства по договору грошові кошти згідно графіку зазначеному у Додатку № 2, який є невід’ємною частиною договору (п. 2.3. Договору).

Згідно п. 1 Додатку № 2 до Договору, підприємство надає Отримувачу цільову зворотну фінансову допомогу який зобов’язується повернути отримані грошові кошти згідно графіка повернення фінансової допомоги:

- грудень 2004 року – 12,00 тис. грн.;

- січень 2005 року –10,00 тис. грн.;

- лютий 2005 року –11,00 тис. грн.;

- березень 2005 року –7,00 тис. грн.;

- квітень 2005 року – 4,00 тис. грн.;

- травень 2005 року – 4,00 тис. грн.;

- червень 2005 року – 4,00 тис. грн.;

- липень 2005 року –4,00 тис. грн.;

- серпень 2005 року – 4,00 тис. грн.

У випадку порушення строків повернення грошових коштів згідно графіку зазначеному у Додатку № 2 , Отримувач сплачує Підприємству, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу (п. 3.5. Договору).

На виконання зазначеного договору, відповідно до платіжного доручення № 718 від 21.08.04, позивачем перераховано відповідачу грошові кошти у сумі 60000 грн. 00 коп.

Зобов’язання по поверненню позивачеві отриманих грошових коштів в зазначені вище обумовлені договором строки, відповідачем не були виконані  у повному обсязі та вчасно, тому позивач звернувся до суду.

Відповідачем позовні вимоги не оспорено, доказів перерахування заборгованості не надано.

Оцінивши доводи сторін та обставини справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення частково, з огляду на наступне.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

На виконання Договору, позивачем перераховано відповідачу грошові кошти у сумі 60000 грн. 00 коп., що підтверджено наданим платіжним дорученням № 718 від 21.08.04.

Відповідачем грошові кошти повернуто частково у сумі 36000 грн. 00 коп., не повернутими залишились 24000 грн. 00 коп., що підтверджено матеріалами справи та не оспорено відповідачем.

Таким чином факт неналежного виконання відповідачем умов договору   підтверджується матеріалами справи.

Як було встановлено при розгляді справи, за станом на день її слухання  заборгованість відповідача не змінилась та складає 24000 грн. 00 коп.

Щодо стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних, то вимоги позивача у цій частині також цілком обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, у т.ч. ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Відповідальність за порушення строків повернення грошових коштів передбачена сторонами у п. 3.5 договору у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Позивачем зроблено розрахунок пені з загальної суми боргу 24000 грн. 00 коп. за період з 17.11.06 по 17.05.07. Розмір пені за розрахунком позивача склав 2260 грн. 69 коп.

Однак, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Тому до стягнення підлягає пеня у розмірі 2247 грн. 58 коп., розрахунок якої зроблено відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 ГК України. У задоволенні позовних вимог, щодо стягнення решти частини пені слід відмовити.

За вказаних обставин вимоги позивача за позовом підлягають до задоволення частково  з віднесенням судових витрат на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст. 49 ГПК України.

Крім того, з Державного бюджету України підлягає поверненню позивачу зайве сплачене державне мито у сумі 0 грн. 01 коп.

На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 625 ЦК України, ст. 232 ГК України, ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" та керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85  Господарського   процесуального   кодексу  України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Антрацитівського міського комунального підприємства "Теплокомуненерго", Антрацит Луганської області, вул. Гірничорятувальна, 4, на користь Дочірнього підприємства "Газ-тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ, бульв. І. Лепсе, 16, - заборгованість у сумі 24000 грн. 00 коп., 3% річних у сумі 1529 грн. 38 коп., інфляційні нарахування у сумі 4616 грн. 18 коп., пеню у сумі у сумі 2247 грн. 58 коп., державне мито у сумі 323 грн. 93 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 117 грн. 95 коп., видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Повернути позивачу з Державного бюджету України 0 грн. 01 коп. зайве сплаченого державного мита згідно платіжного доручення № 637 від 15.05.07, оригінал платіжного документу знаходиться в матеріалах справи. Підставою для повернення державного мита є дане рішення засвідчене гербовою печаткою суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання :  09.08.07.

Суддя                                                                                                              Т.Л.Калашник