РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2007 р.

Справа № 9/163-3755

Господарський суд Тернопільської
області

у складі   судді Кропивної
Л.В.

Розглянув справу

за позовом
Суб"єкта підприємницької діяльності-фізичної особа ОСОБА_1 АДРЕСА_1

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Тернопіль"
вул. Промислова, 1, с.Острів,Тернопільський район, Тернопільська
область,47728

За участі представників:

позивача:   не з'явився.

відповідача:  Шмигельська
О.В., довіреність № 10 від 18.07.2007 р.

роз'яснивши  у розпочатому судовому засіданні представнику
відповідача права та обов'язки  учасників
господарського процесу згідно з ст.ст. 22,
29  ГПК  України,

Встановив:

Позивач -Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1, м. Ківерці, Волинська область,  звернувся
04.09.2007 р.  (вх. № 3766)  до господарського суду Тернопільської області
з позовом до Відповідача -Товариства з обмеженою відповідальністю
“Доброслав-Тернопіль”, с. Острів, Тернопільського району, Тернопільської
області,  про стягнення  14 246,38
грн. заборгованості,  з яких   12 572,93 грн. основного боргу,  639,96 грн. інфляційних  збитків, 800,89 грн. пені  та
232,60  грн.  -3% річних, посилаючись на таке:

11 червня 2006 р. між  СПД ФООСОБА_1, як Продавцем, та                   ТзОВ “Доброслав-Тернопіль”,
як  Покупцем, укладено договір   поставки
за   №  06020/06,
у відповідності до   п. 1.1 якого   Продавець
зобов'язався поставити та передати у власність, а  Покупець
-  прийняти  і оплатити
товар  (сало свинне заморожене) на
умовах, визначених цим договором .

На виконання умов вказаної угоди,
згідно накладних та податкових накладних
(копії яких містяться в матеріалах справи) Позивач передав, а  Відповідач
прийняв, вказаний в накладних товар (сало свинне заморожене) на  загальну суму
357 375,43  грн .

У відповідності до п. 4.1 договору
Відповідач зобов'язався сплачувати за кожну поставлену партію  товару
протягом 3 (трьох) днів з дня її отримання, шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок  Позивача
(Продавця) згідно виставленого рахунку.

Як стверджує Позивач,  ТзОВ
“Доброслав-Тернопіль” порушило господарське зобов'язання,  оплативши
вартість товару  лише
частково  на суму  344 802,50 грн.

Станом на 04.09.2007 р. (день
звернення з позовом до суду) борг Відповідача
за  поставлений йому  товар становив  12 572,93   грн.

За неналежне виконання грошового
зобов'язання Позивач нарахував                                        ТзОВ
“Доброслав-Тернопіль”   639,96  грн. інфляційних  збитків, 800,89  грн. пені та 232,60  грн. -3% річних .

Ухвалою
від  06.09.2007 р. порушено
провадження  та призначено розгляд справи
на    10:20 год.   27
вересня  2007 р.

До початку судового засідання  27.09.2007 р.
від Позивача поступило клопотання про припинення провадження по справі в
частині стягнення основного боргу в сумі 12 572,93 грн., в зв'язку з її
сплатою  Відповідачем.

В судовому засіданні 27.09.2007 р.
Відповідач заперечив проти позову: вказав, що рахунки на проведення оплати не
виставлялись Позивачем у відповідності до умов
п.4.1 Договору, термін виконання по них не настав, отже вимоги
Позивача  безпідставні.

На підставі ст. 77 ГПК України
розгляд справи відкладався до 12-40 год. 18 жовтня               2007 р.

10.10.2007 р. від Позивача надійшло
клопотання про стягнення з Відповідача 800,89 грн. пені, 232,60 грн. -3% річних
та 639,96 грн. інфляційних збитків, всього 1 673,45 грн., а також про розгляд справи
за відсутності його представника.

У судовому засіданні 18.10.2007 р.
представник Відповідача заперечив проти стягнення сум штрафних санкцій, як
таких, що нараховані безпідставно та всупереч закону та договору.

Справа розглядається за
наявними  у ній матеріалами згідно ст. 75
Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку, що  позов
до    задоволення не підлягає,    виходячи
з  наступного.

За
ч.1 ст 509 ЦК України
зобов'язанням є
правовідношення,  в  якому
одна  сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до  умов договору ( п.  4.1.) поставки   №
06020/06  від  11.06.2006 р. розрахунки  між Продавцем та Покупцем за кожну партію
поставленого  товару  проводяться
протягом  трьох днів з дня
отримання  кожної партії товару шляхом
перерахування грошових коштів Покупцем на розрахунковий  рахунок
Продавця згідно  вставленого  рахунку.

Таким чином,     відповідальність Покупця  за
порушення  термінів  оплати , передбачених  договором,
наступає    з четвертого  дня
від моменту  отримання  партії товару та  виставленого
Продавцем рахунку.

На виконання умов вказаної угоди та
на підставі  накладних: № 42  від 11.08.2006 р.,                 № 44 від 28.10.2006 р., № 47
від 30.10.2006 р. Позивач поставив, а Відповідач  прийняв
товар (сало свине заморожене)  на
загальну суму   357 375,43  грн.

Як стверджував Позивач, Відповідач,
ТзОВ “Доброслав-Тернопіль” , порушив господарське зобов'язання, сплативши за
отриманий товар лише частково в сумі  344
802,50 грн., внаслідок   чого станом на
день звернення до суду з позовом (04.09.2007 р.) борг Відповідача становив 12
572,93  грн.

Згідно  із ст. 33 ГПК
України  кожна сторона
повинна  довести  ті
обставини,  на  які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.     Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Між тим,  з поданих Позивачем документів    вбачається
, що Позивач не виставляв  рахунок  покупцю ,
Відповідачу,   на оплату    партії товару,  а Відповідач
заперечує   факт надання йому   такого рахунку .

При таких обставинах справи
твердження     Позивача    про те, що Відповідач  прострочив
виконання грошового  зобов'язання
є недоведеним  належними,  визначеними договором,  доказами,
адже   згідно  з ч. 1 ст.
610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання),
чого  не було.

10.10.2007 р. від Позивача надійшло
клопотання про припинення на підставі  п.
1-1 ст. 80 ГПК України провадження  в
частині стягнення з Відповідача суми
основного боргу в зв'язку з
його  сплатою останнім.    Водночас, Відповідач залишає  без змін
вимоги    про стягнення   з
ТзОВ “Доброслав-Тернопіль” 800,89 грн. пені, 232,60 грн. -3% річних та
639,96 грн. інфляційних збитків,  всього
1 673,45 грн.

Відповідно до  ч. 1
ст.230 Господарського  Кодексу
України    штрафними    санкціями
у   цьому   Кодексі
визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно  з ч. 4
статті 231  ГК України   у разі якщо розмір штрафних санкцій законом
не  визначено, санкції  застосовуються  в розмірі,
передбаченому договором.

Згідно з   ч. 1 ст. 611 ЦК України  у разі порушення зобов'язання  настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема : 1) припинення зобов'язання внаслідок  односторонньої відмови від зобов'язання, якщо
це встановлено договором або законом, або розірвання договору;  2) зміна умов зобов'язання;  3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків
та моральної шкоди.

Так само    боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також  три проценти річних від простроченої суми (ч.
2 ст. 625 ЦК України).

Утім, як встановлено  судом, Відповідач не є боржником,   який прострочив  виконання зобов'язання,  а тому
не може нести відповідальність  ,
передбачену  законом та договором.

Той факт ,  що Відповідач
сплатив  Позивачу   вартість переданого товару  у розмірі
357375,43 грн. впродовж    2006
-2007 рр.   , свідчить  про реалізацію ним права ,  передбаченого ч. 1 ст.  531 ЦК України,   яке не обмежено договором поставки ,  на
дострокове виконання    своїх
зобов'язань .  У  цьому відношенні  суд вважає неспроможними  твердження
Позивача   про  погашення Відповідачем     саме суми
боргу у розмірі   12 572,93
грн.

Судові витрати,  згідно ст. 49 ГПК України ,покладаються
на  Позивача.

З огляду на наведене, керуючись ст.
ст. 15, 526, 527, 625, 712 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 4, 22, 33,
34, 43, 49, 75,  82, 84, 85, 116, 117 ГПК
України, Господарський суд

Вирішив:

1.          Відмовити  суб'єкту підприємницької діяльності-фізичній
особі ОСОБА_1, м. Ківерці, Волинська область,
у   задоволенні  позову до Товариства з обмеженою
відповідальністю “Доброслав-Тернопіль”, с. Острів, Тернопільського району, Тернопільської
області  , у  задоволенні
позову  у   частині стягнення   800,89 грн. пені,  232,60 грн. -3% річних та 639,96 грн.
інфляційних збитків   та  12 572,93 грн. боргу      .

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор -
апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання)
“23” жовтня  2007 р. рішення, через
місцевий господарський суд.

Суддя
Л.В. Кропивна