СУД
ПОСТАНОВА

19.06.07р.

Справа № А38/230-07

За позовом  Покровської міжрайонної державної податкової
інспекції, смт.Покровське Дніпропетровської області

до  В-1 Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

В-2 Суб'єкта підприємницької
діяльності - приватного підприємства "Інформтехсервіс", м.Донецьк

про
визнання угоди недійсною

Суддя  Бишевська Н. А.

Секретар
судового засідання  Парфьонов Д.О.

Представники сторін:

Від позивача -  Безверхній В.І.,
довір. № 2475/8/10-16 від 16.05.07р.;

Від відповідача-1 -ОСОБА_2., довір.
в справі;

Від
відповідача-2 -. не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Покровська міжрайонна державна
податкова інспекція (надалі - Позивач) звернулася до суду з позовом про
визнання недійсним усного договору купівлі-продажу від 28.01.04р., укладеного
між Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 (надалі
-Відповідач-1) та Приватним підприємством "Інформтехсервіс" (надалі
-Відповідач-2).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
з боку відповідача-2 угода   укладена з
метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, направлена на
приховування від оподаткування прибутків, і повинна бути визнана недійсною на
підставі ст.207, 208 ГК України. Зокрема, приватне підприємство
"Інформтехсервіс" рішенням господарського суду Донецької області від
24.07.03р. у справі №14/249в, ліквідоване та знято з обліку платників податків
04.08.03р. в зв'язку з неподанням податкової звітності на протязі 4 років (з
14.06.99р.), свідоцтво про реєстрацію платника податків анульовано згідно акту
№150/29-114.

Представник відповідача-1 у
запереченнях на позов вказав на відсутність наданих доказів щодо наявності у
сторін умислу на укладення протиправної угоди, визнання в судовому порядку
недійсними установчих документів відповідача-2 не є підставою для визнання
угоди недійсною, як укладену з метою, що суперечить інтересам держави та
суспільства, а сам факт укладання  угоди  з особою, у якої скасовано державну
реєстрацію ще не свідчить про наявність умислу на укладення саме угоди з метою
ухилення від сплати податків.

Відповідач-2 явку представника в
судове засідання не забезпечив, відзив на позов та витребувані судом документи
не надав; до суду повернувся конверт з позначкою про те, що дане підприємство
не знаходиться за вказаною адресою.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників позивача та відповідача,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Покровської МДПІ в
ході планової комплексної документальної перевірки дотримання вимог податкового
та валютного законодавства Відповідача-1 за період з 23.05.03р. по 30.09.04р.,
встановлено факт укладання між Відповідачами усного договору купівлі-продажу
(насіння соняшнику) від 28.01.04р. на загальну суму 40607,00грн. (33839,17 грн.
+ 6767,83 грн. ПДВ).

Згідно умов договору, Суб'єктом
підприємницької діяльності - приватним підприємством
"Інформтехсервіс" поставлено товар (насіння соняшнику), а Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 прийняв та оплатив товар.
Виконання договору Відповідачем-2 підтверджується наступним:

-          податкова накладна від 28.01.04р. №39

-          видаткова накладна насіння соняшнику
№39 від 28.01.04р. в кількості 32 626 кг на загальну суму 33839,17 грн. +
6767,83 грн. (ПДВ) = 40 607,00 грн.

-          рахунок №39 від 28.01.04р.

Виконання договору Відповідачем-1
підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру б/н від 28.01.04р. на суму 40
607,00 грн.

В призначенні платежу у
вищенаведених квитанціях до прибуткового ордеру зазначається: «За соняшник по
рахунку №39 від 28.01.04р.»

При проведенні господарської
діяльності Відповідача-1 встановлено, що державну реєстрацію Відповідача-2
скасовано рішенням господарського суду Донецької області від 24.07.03р. у
справі №14/249в,, ліквідовано та знято з обліку платників податків 04.08.03р. в
зв'язку з тим, що Відповідач-2 не подавав податкові декларації та звіти з
14.06.1999р.

05.09.3003 року складено акт
№150/29-114 про анулювання свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану
вартість.

Згідно листа-відповіді відділу
дозвільної системи УАСМ Донецького МУ УМВС України в Донецькій області від
30.11.06р. №НОМЕР_1 встановлено, що в період з 01.11.03р. Відповідач-2 до
відділу дозвільної системи для виготовлення та знищення печаток та штампів не
звертався.

Суд відмовляє в задоволенні
позовних вимог з огляду на наступне.

Стаття 207 ГК України, на яку
посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог, встановлює, що
господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, може бути на
вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині. Ст. 208 ГК України встановлено, що якщо господарське
зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства то у
разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно
бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

В обґрунтування заявлених вимог
ОДПІ посилається на наявність умислу лише у відповідача-2. Наявність умислу на
приховування від оподаткування у відповідача-1 позивачем у матеріалах позовної
заяви та змін та доповнень до неї, не обґрунтовується та не доводиться.

Вказане судове рішення від
24.07.03р. скасовує державну реєстрацію Відповідача-2, проте не встановлює
протиправного умислу цього підприємства при укладенні даної угоди.

А сам факт скасування державної
реєстрації юридичної особи не тягне автоматичної недійсності усіх угод,
укладених такою особою з контрагентами.

Крім того, відповідно до витягу з
ЄДРПОУ, датованого 30.05.07р., відповідач-2 -ПП «Інформтехсервіс» значиться у
вказаному Реєстрі.

Відповідно до ч.4 ст.34 Закону
України „Про підприємства в Україні” підприємство вважається ліквідованим чи
реорганізованим з моменту виключення його з ЄДРПОУ.

Окрім того відповідно до
листа-відповіді ДПІ у Кіровському районі м.Донецька на теперішній час
Відповідач-2 перебуває у базі даних Управління статистики у м.Донецьку

Згідно з Роз'ясненнями ВАСУ
"Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод
недійсними" № 02-5/111 від 12.03.99 р. , вирішуючи   спори
про   визнання   угод
недійсними, господарський  суд  повинен
встановити  наявність тих
обставин, з якими   закон   пов'язує
визнання  угод  недійсними
і  настання відповідних  наслідків, що мають значення для правильного
вирішення спору.

Для прийняття  рішення
зі  спору необхідно
встановлювати,  у чому конкретно полягало
завідомо  суперечна  інтересам
держави  і суспільства  мета
укладення  угоди,  якою із сторін і в якій мірі виконано угоду,
а також вину сторін у формі умислу. Наявність  умислу у сторін (сторони) угоди означає,  що
вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були
усвідомлювати протиправність укладеної угоди і
суперечність  її мети  інтересам
держави  та  суспільства
і  прагнули або свідомо допускали настання
протиправних наслідків.  Умисел юридичної
особи визначається як умисел тієї посадової або іншої фізичної особи, що
підписала договір від імені юридичної особи,
маючи на це  належні
повноваження.  За відсутності таких
повноважень наявність умислу у юридичної
особи  не  може
вважатися  встановленою.

З аналізу ст.234 ЦК України
випливає, що для визнання фіктивного правочину недійсним насамперед необхідно
встановити фіктивність такого правочину, для чого, в свою чергу, наявними
повинні бути вина сторін у формі умислу, яка виражається у відсутності
наміру щодо створення правових наслідків при вчиненні спірного правочину.

Фіктивний правочин характеризується
такими рисами:

- сторони вчиняють такий
правочин  лише для виду, знаючи
заздалегідь, що він не буде виконаний,

- при вчиненні фіктивного правочину
сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином або фіктивний
правочин може взагалі не мати правової мети.

Крім того, непредставлення
звітності та несплата податків відповідно до законодавства не є підставою для
визнання угоди недійсною, та не є доказом наявності умислу на протиправність
спірної угоди.

Посилаючись на ст. 207 ГК України,
позивач посилається на наявність умислу в діях відповідача-2, однак, відповідно
до Ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Всі наявні в справі докази вказують
на виконання угоди обома сторонами. В даному випадку відповідачем-1 сплачені
відповідні податки до бюджету, виконані всі вимоги законодавства, таким чином
не є можливим встановити, в чому саме полягає ухилення від оподаткування з боку
відповідача-2, оскільки всі необхідні податки з угоди купівлі продажу сплачені
відповідачем-1 в дохід держави, що не заперечується позивачем.

Наявні в справі докази свідчать
насамперед про фіктивність під час проведення угоди ПП «Інформтехсервіс», а
жодних матеріалів на підтвердження наявності умислу в діях відповідача-2 на
приховування доходів від оподаткування позивачем не надано.

Таким чином наведені позивачем
доводи в обґрунтування позовних вимог,
не є  обґрунтованими,  в зв'язку з чим   підстави
для задоволення позову, відсутні.

Керуючись ст.ст.161-163, 169,  розділом VІІ Прикінцевих та перехідних
положень КАС України, господарський суд, -

Керуючись ст.ст.161-163, 169,  розділом VІІ Прикінцевих та перехідних
положень КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути
оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Н.А.Бишевська