ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2007 р.
№ 45/75

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    Кузьменка М.В.

судді                                        Васищака І.М.

судді                                        Палій В.М.,

розглянувши  касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 3"

на                     ухвалу господарського суду міста Києва від 25.12.2006р. та постанову

Київського  апеляційного господарського суду від 13.03.2007р.

у справі           №45/75

за позовом           Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Башта"

до                      Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 3"

про                      усунення порушень права власності,

за участю представників сторін:

від позивача: Федоров Д.А. (голова Правління),

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Башта" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 3" і просило суд вилучити у останнього технічну документацію на майновий комплекс багатоквартирного житлового будинку №23-25 по вулиці Клінічній у м.Києві і передати її позивачу та зобов'язати відповідача звільнити приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання, що належить на праві спільної сумісної власності власникам квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку №23-25 по вулиці Клінічній в м.Києві.

Одночасно позивач звернувся до господарського місцевого суду із заявою про забезпечення позову і просив суд заборонити відповідачу здійснювати дії з експлуатації (обслуговування) багатоквартирного житлового будинку №23-25 по вулиці Клінічній в м.Києві, починаючи з 01.01.2007 року.

Клопотання позивача про забезпечення позову обґрунтовано тим, що невжиття заходів щодо забезпечення позову утруднить процес укладання позивачем договорів із постачальниками житлово-комунальних послуг, ставить під загрозу знищення технічної документації на майновий комплекс багатоквартирного житлового будинку №23-25 по вулиці Клінічній в м.Києві, а також унеможливить виконання рішення суду в частині вилучення цієї документації.

При цьому, позивач посилається на те, що він є власником будинку, і має виключні повноваження щодо управління майновим комплексом багатоквартирного будинку №23-25 по вулиці Клінічній в м.Києві. Проте, відповідач своїми діями перешкоджає позивачу в укладенні договорів як із споживачами послуг, так і з виробниками житлово-комунальних послуг, що є грубим втручанням відповідача у діяльність позивача, і є порушенням прав позивача по управлінню майновим комплексом багатоквартирного будинку.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.12.2006р. (суддя Балац С.В.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2007р. (головуючий, суддя Андрієнко В.В., Малетич М.М., Студенець В.І.), клопотання позивача про забезпечення позову задоволено: заборонено відповідачу здійснювати дії з експлуатації (обслуговування) багатоквартирного житлового будинку №23-25 по вулиці Клінічній в.Києві, починаючи з 01.01.2007р.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суди двох інстанцій керувалися ст.ст.66, 67 ГПК України, і виходили з того, що існує можливість небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній справі, і невжиття заходів до забезпечення позову може значно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Не погоджуючись з вказаними судовими актами, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд їх скасувати, як такі, що ухвалені з порушенням норм процесуального права.

Позивач надіслав заперечення на касаційну скаргу відповідача, в яких просить провадження у справі закрити, оскільки заходи до забезпечення позову, вжиті оскаржуваною ухвалою господарського суду міста Києва від 25.12.2006р., скасовані ухвалою цього ж суду від 18.04.2007р. На думку позивача оскаржувана ухвала від 25.12.2006р. втратила законну силу, а тому відсутній предмет оскарження.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. При цьому, за змістом вказаної норми, забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Інших підстав для застосування названих заходів закон не передбачає.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову  є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна тощо на момент виконання рішення.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення зі такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Всупереч положенням ст.66 ГПК України заява позивача про вжиття заходів до забезпеченню позову нічим не обґрунтована.

Перелік заходів до забезпечення позову визначений ст.67 ГПК України і розширеному тлумаченню не підлягає.

У відповідності з зазначеною нормою, до заходів забезпечення позову належать, зокрема, заборона відповідачеві вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (дивись Інформаційний лист  ВГСУ від 12.12.2006р. №01-8/2776).

Предметом позову у даній справі є невиконання відповідачем вимог позивача щодо передачі відповідної технічної документації на майновий комплекс багатоквартирного житлового будинку та звільнення приміщень цього будинку, які належать на праві спільної сумісної власності власникам квартир багатоквартирного житлового будинку.

Отже, висновок судів про необхідність забезпечення позову саме шляхом заборони відповідача вчиняти дії щодо експлуатації (обслуговування) будинку,  є помилковим, оскільки  цей захід  не знаходиться у зв'язку з предметом позовних вимог. Тобто, у разі задоволення позову суд ухвалить рішення про зобов'язання відповідача передати позивачу технічну документацію та звільнити  відповідні приміщення. Тому, будь-які дії відповідача щодо обслуговування будинку не можуть створювати небезпеку утруднення чи неможливості виконання відповідного судового рішення.

Окрім того, судами двох інстанцій не враховано, що заборона відповідачу вчиняти дії щодо обслуговування житлового будинку, якими є, зокрема, вивіз сміття, прибирання загальних приміщень будинку та прибудинкової території, обслуговування ліфтів внутрішньобудинкових мереж тощо, може призвести до порушення прав власників  (мешканців) квартир цього житлового будинку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суди двох інстанцій неправильно застосували приписи ст.ст.66, 67 ГПК України,  оскільки застосування визначених ст.67 ГПК України заходів, можливо лише у разі, якщо невжиття заходів до забезпечення позову може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, що у даному випадку не вбачається.

Враховуючи викладене, оскаржувані ухвала та постанова не відповідають нормам процесуального права, не ґрунтуються на матеріалах справи, а тому підлягають скасуванню.

Доводи позивача, викладені у запереченнях на касаційну скаргу, щодо відсутності предмета оскарження, колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки скасування судом заходів до забезпечення позову, вжитих ним раніше ухвалою про забезпечення позову, не позбавляє цю ухвалу законної сили та статусу процесуального акта, який може бути предметом оскарження. Тим більше, що вжиті судом заходи діяли певний час, а відтак мали правові наслідки.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 3" задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 25.12.2006р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2007р. у справі №45/75 скасувати.

3. Заяву Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Башта"  про забезпечення позову залишити без задоволення.

4. Справу направити до господарського суду міста Києва.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій