ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2007 р.
№ 9/28

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді
Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Фролової Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Фермерського господарства “Станко”

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.06.2007

у справі
№ 9/28 господарського суду Кіровоградської області

за позовом
Прокурора Новоукраїнського району в інтересах держави в особі Новоукраїнської районної  державної адміністрації

до
Фермерського господарства “Станко”

третя особа
Глодоська сільська рада

про
стягнення суми,

за участю представників сторін від:

позивача:   не з’явились

відповідача: Борщенко І.О. –за довіреністю від 01.10.2007р.

третьої особи: не з’явились

прокуратури: не з’явились

Згідно розпорядження В.о. голови судової палати з розгляду спорів, пов’язаних з державним регулюванням економічних відносин, від 02.10.2007р. Першикова Є.В. розгляд касаційної скарги здійснюється у складі колегії суддів: Кривда Д.С. (головуючий), Жаботина Г.В., Фролова Г.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.04.2007р. (суддя Шевчук О.Б.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.06.2007р. (судді Кузнецова І.Л. –головуючий, Чимбар Л.О., Швець В.В.), позов задоволено; стягнуто з Фермерського господарства “Станко” на користь Глодоської сільської ради 9547грн. заборгованості з орендної плати за землю; стягнуто з відповідача в доход державного бюджету державне мито в розмірі 102грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118грн.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову апеляційної інстанції і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення та неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника відповідача, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням вісімнадцятої сесії Глодоської сільської ради двадцять третього скликання №127 від 23.01.2002р. “Про надання земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства” було рекомендовано районній раді надати земельну ділянку з земель запасу для ведення селянського (фермерського) господарства Борщенку Станіславу Анатолійовичу, жителю с. Глодоси площею 18га поля №5 ґрунтозахисної сівозміни та 16,1га поля №54 ґрунтозахисної сівозміни ТОВ “Фрунзе”.

Враховуючи положення п.12 розділу 10 “Перехідні положення” Земельного кодексу України, 06.12.2002 року між Новоукраїнською районною державною адміністрацією та громадянином Борщенком Станіславом Анатолійовичем укладено договір оренди земельної ділянки, який посвідчено нотаріально та зареєстровано в Новоукраїнському районному відділі земельних ресурсів 11.12.2002 року за №3-3.

За умовами п.1 вказаного договору позивач на підставі розпорядження голови Новоукраїнської районної державної адміністрації №794 від 18.10.2002р. передає, а громадянин Борщенко С.А. приймає земельні ділянки площею 38,25га орних земель запасу державної власності, розташованих на території Глодоської сільради Новоукраїнського району, Кіровоградської області.

Згідно п.2 договору вищезазначені земельні ділянки передаються в оренду терміном на 30 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За змістом договору оренди земельної ділянки орендна плата вноситься орендарем в сумі 3825грн. за рік Глодоській сільській раді щомісячно рівними частками до 10 числа після закінчення кожного місяця з обов'язковим врахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки орних земель.

В силу ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Суди попередніх інстанцій дали правову оцінку договору оренди земельної ділянки і дійшли висновку, який відповідає чинному законодавству,  що обов’язок сплачувати орендну плату за договором оренди земельної ділянки від 06.12.2002 р. виник у Фермерського господарства “Станко”.

Так, судами встановлено, що даний договір укладено Новоукраїнською районною державною адміністрацією з гр. Борщенко С.А. з метою створення та ведення останнім фермерського господарства.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України “Про селянське (фермерське) господарство” (чинного на момент укладення договору оренди) селянське    (фермерське)    господарство    є    формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією.

Після   одержання  Державного  акта  на  право   приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку (ч.1 ст.9 вказаного Закону).

Як встановлено судами попередніх інстанцій на підставі матеріалів реєстраційної справи ФГ “Станко”, державна реєстрація фермерського господарства “Станко” проведена, в тому числі, на підставі договору оренди земельної ділянки від 06.12.2002 року, укладеного між Новоукраїнською районною державною адміністрацією та громадянином Борщенком Станіславом Анатолійовичем, що відповідає вимогам ст.ст. 4, 5, 6, 9 Закону України “Про селянське (фермерське) господарство”.

Відповідно до вимог частини першої статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить з обставин, встановлених у даній справі судами першої та апеляційної інстанцій. Факт заборгованості відповідача зі сплати орендної плати за 2003-2006р.р. в розмірі 9547грн. за договором оренди земельної ділянки від 06.12.2002 встановлений судами і підтверджений матеріалами справи.

Доводи відповідача, викладені у касаційній скарзі, є безпідставними, оскільки їм була надана вичерпна оцінка судами попередніх інстанцій. Окрім того, вони фактично зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що не є компетенцією касаційної інстанції з огляду на вимоги ст.ст.111-5, 111-7 ГПК України.

За таких обставин, переглянута у справі постанова апеляційного господарського суду відповідає приписам  чинного  законодавства,  а  доводи касаційної скарги  визнаються  непереконливими.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-8, п.1 ч.1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.06.2007р. у справі №9/28 залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                          Г.Жаботина

Г.Фролова