ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21.03.2007
Справа № А37/237-06

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Верхогляд Т.А.
(доповідача),

суддів: Сизько І.А., Тищик І.В.,

при секретарі судового засідання
Чоха Є.О.,

за участю
представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2,
довіреність №2448  від 08.08.06,
представник;

від відповідача:
Кравцов Б.В., довіреність №1319/9/10-012
від 23.01.07,  головний державний
податковий інспектор;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі м. Дніпропетровська на постанову  господарського суду Дніпропетровської
області  від  07.12.06р. у справі  № А 37/237-06

за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ;

до Державної
податкової інспекції у Красногвардійському районі

м. Дніпропетровська;

про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області  від  07.12.06р. у справі  № А 37/237-06 за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська про скасування
податкових повідомлень-рішень задоволено позовні вимоги позивача та скасовані
податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 05.04.2006 року
№172-/6170, від 12.05.2006 року №172-/8214, від 03.07.2006
року №17-2-/6170/1 та від 03.07.2006 року №17-2-/11667/1.

Постанова мотивована тим, що:

-          позивачем при декларуванні своїх
податкових зобов'язань в період за червень, липень та серпень 2005року на суму
14500,0грн. та податкового кредиту на цю ж суму не дотриманий порядок
обчислення податкових зобов'язань з податку на додану вартість та права на
податковий кредит відповідно до статті 7 Закону України „Про податок на додану
вартість";

-          за висновком судово-економічної
експертизи №1584 від 31.10.2006 року, висновок акту перевірки від 23.03.2006
року про недонарахування суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою
ОСОБА_1 податкових зобов'язань на загальну суму 14500,0грн. в період: червень,
липень, серпень 2005 року документально підтверджується, та це не призвело до
заниження суми податку на додану вартість, так як водночас приватним підприємцем
за такий же податковий період - червень, липень, серпень 2005року не
задекларована сума податкового кредиту склала 14500,0грн., при цьому сума
податку на додану вартість становить 0 грн.;

-          твердження відповідача про те, що
платник податку втрачає можливість використати податковий кредит в період
знаходження на податковому обліку як платник ПДВ у зв'язку з тим, що в
подальшому він знімається з цього обліку суд вважав безпідставними.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване
рішення та в задоволенні позову суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1
відмовити. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

В запереченнях на апеляційну скаргу
позивач вважає вимоги скаржника безпідставними та просить суд в їх задоволенні
відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

На підставі акту перевірки від
23.03.2006 року та результатів адміністративного оскарження відповідачем видані
податкові повідомлення-рішення від 05.04.2006 року №172-/6170, від
12.05.2006 року №172-/8214, від 03.07.2006 року
№17-2-/6170/1, якими застосовано до позивача штрафні санкції на суму
7250,0 грн., та від 03.07.2006 року №17-2-/11667/1, яким позивачу донараховано
податок на додану вартість на суму 19300,0 грн. та застосовані штрафні санкції
на суму 2300,0грн.

З акту та рішень відповідача
стосовно скарг позивача слідує, що суб'єкт підприємницької діяльності -фізична
особа ОСОБА_1 в спірний період : з 1 кварталу 2003 року по 4 квартал 2005 року
включно здійснював підприємницьку діяльність із застосуванням спрощеної системи
оподаткування, 10.06.2005 року за реєстрований як платник  ПДВ, а знятий з обліку як платник ПДВ -21.09.2005
року.

Актом спірної перевірки також
зазначається, що підприємцем ОСОБА_1 здійснено продаж товару приватному
підприємцю ОСОБА_3, який не є платником ПДВ, у зв'язку з чим виписані
податкової накладні, дані яких не відображені в податкових деклараціях за
червень, липень, та серпень 2005 року на загальну суму 14 500,0грн., чим порушено
п.10.2. ст. 10, п.п. 7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України „Про податок на додану
вартість". Також актом перевірки встановлено, що підприємцем несвоєчасно
включені до податкового кредиту суми податку у загальному розмірі 14 500,0грн.,
вказані у податкових накладних, які виписані на адресу позивача ПВКВ
„Айсберг", чим порушені
вимоги п.п. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану
вартість".

У зв'язку з викладеним відповідачем
на підставі акту перевірки застосовані до позивача штрафні санкції на суму
7250,0грн.

В ході адміністративного
оскарження, у зв'язку з тим, що позивач знятий з обліку як платник ПДВ у
вересні 2005 року, на підставі п.9.8 ст.9 Закону України “Про податок на додану
вартість"   відповідачем додатково
донарахований податок на додану вартість на суму  19300,0грн. та застосовані штрафні санкції на
суму 2300,0грн.

Відповідно до ст..7 Закону України
“Про податок на додану вартість” встановлений порядок  обчислення і сплати податку на додану
вартість.

Наявними у справі доказами
підтверджується, що позивачем не дотриманий порядок  виникнення податкових зобов'язань з ПДВ та
права на податковий кредит у спірний період, що підтверджується документально.
Але  це не призвело до  заниження
суми податку на додану вартість, так як водночас позивачем за цей же
період  не задекларована сума податкового
кредиту склала 14 500 грн,  при цьому
сума ПДВ становить 0 грн. Ці ж обставини підтверджуються висновком
судово-економічної експертизи №1584 від 31.10.2006 року.

Таким чином відповідно до підпункту
„б" підпункту 4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та Державними цільовими
фондами" відповідач був зобов'язаний самостійно визначити суму податкового
зобов'язання платника податків,   а також
і податковий кредит платника. Зазначеним спростовуються доводи апеляційної
скарги.

Відповідно до п 9.8 ст.9 Закону
України „Про додаток на додану вартість"
у разі анулювання реєстрації платник податку позбавляється права на
нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування, але у
строки, визначені законом, є зобов'язаним погасити суму податкових зобов'язань
або податкового боргу з цього податку, що виникли до такого анулювання, за їх
наявності, незалежно від того, чи буде така особа залишатися зареєстрованою як
платник цього податку на дату сплати такої суми податку, чи ні.

У разі якщо за наслідками
останнього податкового періоду особа має право на отримання бюджетного
відшкодування, таке відшкодування надається протягом строків, визначених цим
Законом, незалежно від того, чи буде така особа залишатися зареєстрованою як
платник цього податку на дату отримання такого бюджетного відшкодування,   чи
ні.

Наведеними нормами передбачено
право платника отримати, зокрема, бюджетне відшкодування, право на яке виникло
в період до анулювання реєстрації платника ПДВ.

Таким чином висновок господарського
суду про неправомірність доводів відповідача, про те, що платник податку
втрачає можливість використати податковий кредит в період знаходження на
податковому обліку як платник ПДВ у зв'язку з тим, що в подальшому він
знімається з цього обліку, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

В акті  перевірки та в рішеннях податкової служби
щодо результатів розгляду скарг позивача на спірні податкові
повідомлення-рішення зазначено, що
в  спірний  період:
з   І  кварталу
2003року  по   ІV
квартал 2005 року включно останній здійснював підприємницьку діяльність
із застосуванням спрощеної системи оподаткування, зареєстрований платником ПДВ
10.06.2005 року, а знятий з обліку як платник ПДВ 21.09.2005 року.

Стосовно доводів скаржника про
порушення судом норм процесуального права колегія суддів вважає їх
необґрунтованими в силу наступного:

Відповідно до ухвали господарського
суду Дніпропетровської області від 17.11.06 року розгляд даного господарського
спору призначено одноособово суддею на 07.12.2006 року у  зв'язку з поверненням справи після проведення
експертизи.  Клопотання  сторін про розгляд справи колегіально, як то
передбачено ч.2 ст.24 Кодексу адміністративного судочинства України, у
матеріалах справи відсутнє. Тому колегія вважає опискою зазначене в ухвалі від
17.11.06 року повідомлення суду про розгляд справи колегіально у судовому
засіданні 07.12.2006 року.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
-

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська залишити
без задоволення.

Постанову господарського суду
Дніпропетровської області від  07.12.06р.
у справі  № А37/237-06 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом
одного місяця безпосередньо  до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Т.А. Верхогляд

Суддя
І.А. Сизько

Суддя                                                                                 І.В.
Тищик

Підписано
в повному обсязі 10.05.2007р.