ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"22" серпня 2007 р.
справа № 24/257-20-6/109-7/251

За позовом          Відкритого акціонерного товариства „Универсам „Ахтиар”

(99038, м. Севастополь, проспект Жовтневої революції, 50)

до відповідача          Товариства з обмеженою відповідальністю “Ахтиар-С”

(99038, м. Севастополь, проспект Жовтневої революції, 50)

про          визнання недійсними договорів оренди об’єктів нерухомості (будівель магазинів) від 15.06.2004 та 01.08.2004, укладених між ВАТ „Універсам „Ахтиар” та ТОВ „Ахтиар-С”,

в порядку статті 22 ГПК України, змінено предмет позову:

про          визнання недійсним договору оренди об’єкту нерухомості від 01.08.2004, укладеного між ВАТ „Універсам „Ахтиар” та ТОВ „Ахтиар-С”,

За позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю “Ахтиар-С”

(99038, м. Севастополь, проспект Жовтневої революції, 50)

до відповідача          Відкритого акціонерного товариства „Универсам „Ахтиар”

(99038, м. Севастополь, проспект Жовтневої революції, 50)

про          визнання недійсним договору оренди об’єкту нерухомості (будівлі магазину) загальною площею 4367,30 м2, розташованого за адресою: м. Севастополь, пр. Жовтневої Революції, 50 від 01.08.2004, укладеного між ВАТ „Універсам „Ахтиар” та ТОВ „Ахтиар-С”,

За позовом:          Товариства з обмеженою відповідальністю “Ахтиар-С”

(99038, м. Севастополь, пр. Жовтневої революції, 50)

до відповідача:          Відкритого акціонерного  товариства „Универсам „Ахтиар”

(99038, м. Севастополь, пр. Жовтневої революції, 50)

про          визнання договору оренди об’єкту нерухомості (будівлі магазину) загальною площею 4367,30 м2, розташованого за адресою: м. Севастополь, пр. Жовтневої Революції, 50, від 01.08.2004, укладеного між ВАТ „Ахтиар” та ТОВ „Ахтиар-С”  неукладеним,

За          Відкритого акціонерного  товариства „Универсам „Ахтиар”

зустрічним          (99038, м. Севастополь, пр. Жовтневої революції, 50)

позовом

до відповідача          Товариства з обмеженою відповідальністю “Ахтиар-С”

(99038, м. Севастополь, пр. Жовтневої революції, 50)

третя особа,          Товариство з обмеженою відповідальністю „Стандарт-строй”

яка не заявляє          (99001, м. Севастополь, вул. Брестська, 18 „А”)

самостійних вимог

на предмет спору на

стороні відповідача:

про          розірвання договору оренди від 01.08.2004 об’єкту нерухомості –нежитлового приміщення за адресою: м. Севастополь, пр. Жовтневої Революції, 50,

зобов’язання ТОВ „Ахтиар-С” повернути орендоване майно, а саме: не житлове приміщення, розташоване за адресою: м. Севастополь, пр. Жовтневої Революції, 50, шляхом примусового виселення з займаємого нежитлового приміщення,

Суддя Г.П. Ілюхіна

Представники сторін:

Від позивача          - Шейкін О.М., представник, довіреність б/н від 25.06.07 (ТОВ „Ахтиар –С”);

Від відповідача          - Удодов В.І., представник, довіреність № 777 від 16.07.07, Демченко І.В., представник, довіреність № 776 від 16.07.07 (ВАТ „Универсам „Ахтиар”;

Від третьої особи          - Таратуткіна В.В., представник, довіреність №  1 від 12.02.07 (ТОВ „Стандарт-строй”);

Суть спору:

11.05.2006 (вх.№978) ВАТ „Универсам „Ахтиар” звернулось до господарського суду м. Севастополя з позовною заявою до ТОВ „Ахтиар-С” про:

визнання недійсними договорів оренди об’єктів нерухомості (будівель магазинів) від 15.06.2004 та 01.08.2004, укладених між ВАТ „Універсам „Ахтиар” та ТОВ „Ахтиар-С”, з посиланням на статтю 215 Цивільного кодексу України (т.2 арк.с.3-4).

12.05.2006 суддею Алсуф’євим В.В. позовна заява прийнята до розгляду та  порушено провадження по справі № 20-1/028 (т.2 арк.с.1-2).

Розпорядженням голови суду № 27 від 15.05.2006 у зв’язку з вибуттям у відрядження судді Алсуф’єва В.В. та з метою забезпечення дотримання термінів розгляду справи, передбачених Господарським процесуальним кодексом України справу № 20-1/028 передано до провадження судді Лазарева С.Г. (т.2 арк.с.34).

16.05.2006 справу № 20-1/028 прийнято до провадження суддею Лазаревим С.Г., справі привласнено №20-1/028-6/038 (т.2 арк.с.35).

Заявою (вх.№23760 від 17.07.2007) позивач в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України змінив предмет позову, просить визнати недійсним договір оренди об’єкту нерухомості від 15.06.2004, укладений між ВАТ „Універсам „Ахтиар” та ТОВ „Ахтиар-С”, в частині вимог про визнання Договору оренди від 01.08.2004 відмовився (т.4 арк.с.56).

22.06.2007 провадження по справі № 20-1/028-6/038 зупинено в порядку частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України (т.2 арк.с.54).

16.07.2007 провадження по справі № 20-1/028-6/038 поновлено, справи № 20-1/028-6/038 та № 24/257-20-6/109 об’єднані для сумісного провадження, справі привласнено № 24/257-20-6/109 (т.2 арк.с.64-65).

25.07.2007 від ВАТ „Універсам „Ахтиар” надійшла заява в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України про відмову від позовних вимог до ТОВ „Ахтиар-С” про визнання договорів оренди недійсними в повному обсязі. Повноваження представника позивача на відмову від позову перевірено, представнику позивача роз’яснені наслідки відмови від позову (т.4 арк.с.124).

Ухвалою суду від 21.08.2007 провадження по справі в цій частині припинено в порядку статей 22, 78, пункту 4 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України (т.7 арк.с.40-43).

14.11.2006 (вх.№2843) ТОВ „Ахтиар-С” звернувся до господарського суду м. Севастополя з позовною заявою до ВАТ „Универсам „Ахтиар” про:

визнання недійсним договору оренди об’єкту нерухомості (будівлі магазину) загальною площею 4367,30 м2, розташованого за адресою: м. Севастополь, пр. Жовтневої Революції, 50 від 01.08.2004, укладеного між ВАТ „Універсам „Ахтиар” та ТОВ „Ахтиар-С”, з посиланням на статті 203, 215, 525, 654, 795 Цивільного кодексу України (т.1 арк.с.2-4).

17.11.2006 суддею Дмитрієвим В.Є. позовна заява прийнята до розгляду та  порушено провадження по справі № 20-11/281 (т.1 арк.с.1).

Розпорядженням голови суду № 109 від 07.12.2006 справу № 20-11/281 передано до провадження судді Лазарева С.Г.  для вирішення питання про об'єднання зі справою № 20-1/028-6/038 (т.1 арк.с.28).

08.12.2006 справу № 20-11/281 прийнято до провадження суддею Лазаревим С.Г., справі привласнено №20-11/281-6/179 (т.1 арк.с.29).

14.12.2007 провадження по справі № 20-11/281-6/179 зупинено в порядку частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України (т.1 арк.с.55-56).

03.07.2007 провадження по справі № 20-11/281-6/179 поновлено, справи № 20-11/281-6/179 та № 24/257-20-6/109 об’єднані для сумісного провадження, справі привласнено № 24/257-20-6/109 (т.1 арк.с.60-61).

ТОВ “Ахтиар-С”  подавало касаційну скаргу на ухвалу господарського суду міста Севастополя від 03.07.2007  про об’єднання позовних заяв (т.4 арк.с. 136-139).

Ухвалою господарського суду м. Севастополя від 27.07.2007 ТОВ “Ахтиар-С” відмовлено у прийнятті касаційної скарги на ухвалу господарського суду м. Севастополя від 03.07.2007 про об’єднання справ, оскільки положення статті 58 Господарського процесуального кодексу України не передбачають можливості оскарження ухвали господарського суду про об’єднання позовних вимог (т.4 арк.с.140-142).

В ході судового розгляду представником ТОВ “Ахтиар-С”  двічі заявлявся відвід судді Лазареву С.Г. (т.4 арк.с.127-129, 132).

Ухвалами голови господарського суду м.Севастополя від 25.07.2007 та 30.07.2007 у задоволенні клопотань про відвід судді Лазарева С.Г. відмовлено, оскільки підстави для відводу, передбачені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України, відсутні (т. 4 арк.с.130, 144-145).

17.04.2006 (вх.№10077) ТОВ „Ахтиар-С” звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою до ВАТ „Универсам „Ахтиар”, ВАТ „Акціонерний банк „Укргазбанк” про:

визнання договору оренди об’єкту нерухомості (будівлі магазину) загальною площею 4367,30 м2, розташованого за адресою: м. Севастополь, пр. Жовтневої Революції, 50, від 01.08.2004, укладеного між ВАТ „Ахтиар” та ТОВ „Ахтиар-С”  неукладеним, зобов’язання ВАТ „АБ „Укргазбанк” вжити заходів до спонукання ВАТ „Універсам „Ахтиар” до належного виконання умов Договору оренди від 15.06.2004, з посиланням на статті 525, 638, 640, 654, 793, 974, 795 Цивільного кодексу України (т.3 арк.с.1-5).

18.04.2006 господарським судом м. Києва порушено провадження у справі (т.3 арк.с.1).

27.03.2007 ухвалою господарського суду м. Києва ВАТ АБ „Укргазбанк” виключено з участі у справі як неналежного відповідача; справу № 24/257 за позовом ТОВ „Ахтиар-С” до ВАТ „Универсам „Ахтиар” про визнання договору неукладеним передано за територіальною підсудністю до господарського суду м. Севастополя відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України(т.3 арк.с.169-171).

31.05.2007 ухвалою господарського суду м. Севастополя справу прийнято до провадження суддею Лазаревим С.Г., справі привласнено № 24/257-6/109 (т.4 арк.с.1).

04.07.2007 (вх.№ 1662) ВАТ „Универсам „Ахтиар” в порядку статті 60 Господарського процесуального кодексу України звернулось до господарського суду м. Севастополя з зустрічним позовом до ТОВ „Ахтиар-С”, третя особа - ТОВ „Стандарт-строй” про розірвання договору оренди від 01.08.2004 об’єкту нерухомості – нежитлового приміщення за адресою: м. Севастополь, пр. Жовтневої Революції, 50; зобов’язання ТОВ „Ахтиар-С” повернути орендоване майно, а саме: нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Севастополь, пр. Жовтневої Революції, 50, шляхом примусового виселення з займаємого нежитлового приміщення, з посиланням на статті 782, 783, 785 Цивільного кодексу України без клопотання та дотримання статті 27 Господарського процесуального кодексу України (т.4 арк.с.21-24).

06.07.2007 зустрічну позовну заяву прийнято до провадження для сумісного розгляду з первісним позовом, справі привласнено № 24/257-20-6/109 (т.4 арк.с.19-20).

Фіксування попередніх судових процесів відбувалося шляхом складання протоколу судового засідання, оскільки сторонами клопотань про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялося.

30.07.2007 представник ТОВ „Ахтиар-С” звернувся до суду з клопотанням (вх. № 24807) в порядку статей 22,  811 Господарського процесуального кодексу України про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, яке судом задоволено, фіксування подальших судових засідань здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу (т.5 арк.с.17).

Розпорядженням голови суду №65 від 06.08.2007 у зв’язку з черговою відпусткою судді Лазарева С.Г., у зв’язку з врегулюванням завантаженості суддів, з метою дотримання строків розгляду справ, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, справу № 24/257-6/109 передано до провадження судді Ілюхіній Г.П. (т.7 арк.с.1).

Ухвалою суду від 07.08.2007 справу прийнято до провадження судді Ілюхіної Г.П., справі привласнено № 24/257-20-6/109-7/251, в порядку статті 27 Господарського процесуального кодексу України, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - позивача по зустрічному позову: Товариство з обмеженою відповідальністю „Стандарт-строй” (т.7 арк.с.2-5).

ВАТ „Універсам „Ахтиар” в відзиві на позов та додатковому відзиві (вх.№22232, 27949) позовні вимоги ТОВ „Ахтиар-С” про визнання договору оренди неукладеним не визнало в повному обсязі з підстав, викладених в ньому, основні з яких полягають в тому, що після проведення переговорів 01.08.2004 між сторонами укладено договір оренди на об’єкт нерухомості строком на 11 місяців, яким була встановлена орендна плата в розмірі 25000,00 грн., яку Орендар сплачував на підставі відповідних рахунків та Актів виконаних робіт, що підтверджує визнання Орендарем саме цього договору оренди; вважає, що первісний договір був припинений новим зобов’язанням шляхом підписання нового договору від 01.08.2004, з моменту підписання якого всі договори оренди, укладені раніше втрачають силу, пунктом 5.7. Договору від 01.08.2004 передбачено, що Орендодавець має право в односторонньому порядку переглянути розмір орендної плати, повідомивши про це Орендаря не пізніше, ніж за 20 днів до її зміни; вважає, що саме цим правом скористався Орендар;  вважає, що додаткові угоди прийняті обома сторонами до виконання, про що свідчить плата за оренду приміщення, а саме з січня 2006 року Орендар прийняв та сплачував орендну плату в розмірі 30000,00 грн., крім того Орендар не оскаржив додаткову угоду у встановленому законом порядку та у встановлені строки; зазначив, що діючим законодавством не передбачено такий спосіб захисту, як „визнання договору неукладеним”; в матеріалах справи є докази, що підтверджують початок строку виконання робіт Акт прийому-передачі приміщення від 16.06.2004 підписаний обома сторонами, який підтверджує, що саме з 16.06.2004 будівлю магазину загальною площею 4367,30 м2 належним чином було передано ВАТ „Універсам „Ахтиар” та прийнято ТОВ „Ахтиар-С”, а фактичні роботи почали виконуватись з липня 2004 року; ВАТ „Універсам „Ахтиар” мав претензії до ТОВ „Ахтиар-С” з приводу незаконної реконструкції будівлі, про що свідчить лист ВАТ „УУніверсам „Ахтиар” та Акт зовнішньої перевірки, ТОВ „Ахтиар-С” був повідомлений належним чином про проведення перевірк, але свого представника не направив; довідка КП „Бюро технічної інвентаризації та державної реєстрації об’єктів нерухомого майна” Севастопольської міської Ради була складена при проведенні поточної інвентаризації, в результаті якої був встановлений факт збільшення площі об’єкту; вважає, що договір оренди від 01.08.2004 відповідає загальним вимогам діючого законодавства, таким чином є таким, що породжує юридичні наслідки; обидві сторони прийняли договір від 01.08.2004 до виконання, так як ТОВ „Ахтиар-С” здійснював орендну плату в розмірі, встановленому договором оренди від 01.08.2004; просить відмовити в задоволенні зазначених позовних вимог (т.4  арк.с.13-15, т.7 арк.с. 27-30).

ТОВ „Ахтиар-С” у відзиві на зустрічний позов та доповненні до нього (вх.№№23762, 27674) позовні вимоги ВАТ „Універсам „Ахтиар” про розірвання договору оренди від 01.08.2004, повернення майна та виселення відповідача з займаємих приміщень не визнав повністю з підстав, викладених в ньому, основні з яких полягають в тому, що посилання ВАТ „Універсам „Ахтиар” на постанову Вищого господарського суду України від 07.12.2006 по справі № 24/258 є безпідставним, так як висновки, викладені в ній не можуть бути фактами, які не потребують доказування при розгляді справи про визнання договору оренди недійним та про визнання договору оренди неукладеним, з посиланням на статті 32, 35, 1117, 11112 Господарського процесуального кодексу України; вважає, що договір від 01.08.2004 по суті не породжує ніяких юридичних наслідків для сторін, так як є недійсним; крім того вважає, що договір від 01.08.2004 містить в собі умови щодо моменту виникнення зобов’язань за цим договором: підписання Акту прийому-передачі; зазначив, що Акт прийому-передачі сторонами не підписувався; зобов'язання щодо виконання умов договору від 01.08.2004 не виникли у зв’язку з відсутністю зазначеного Акту; роботи виконувались підрядником з червня 2004 року, тобто до укладення договору від 01.08.2004, на який посилається ВАТ „Універсам „Ахтиар”, як на підставу своїх позовних вимог; Акт зовнішньої перевірки не має доказового значення, так як його складено в односторонньому порядку  за участю лише представників ВАТ „Універсам „Ахтиар”; Довідка КП „Бюро технічної інвентаризації та державної реєстрації об’єктів нерухомого майна” Севастопольської міської Ради не може бути належним доказом, у зв’язку з тим, що цей орган не є органом, уповноваженим встановлювати факт будівництва, реконструкції і таке інше; крім того, зазначив, що ТОВ „Ахтиар-С” не здійснив жодного орендного платежу по договору від 01.08.2004 протягом більш ніж 14 місяців; вважає єдиним договором, який діє між сторонами Договір від 15.06.2004, по якому орендна плата виплачена повністю; будь-які додаткові угоди до договору від 15.06.2004 в частині зміни розміру та порядку оплати орендних платежів за використання об’єкту сторонами не укладались; просить відмовити в задоволенні позовних вимог (т.4 арк.с. 53-55, т.7 арк.с.18-21).

Клопотанням (вх.№27673) ВАТ „Універсам „Ахтиар” просить на підставі статті 58 Господарського процесуального кодексу України об’єднати справи № 24/585 та № 24/257-6/109-7/251 (т.7 арк.с.13).

Підстав для його задоволення суд не вбачає, так як статті 58 Господарського процесуального кодексу України застосовується на розсуд суду при наявності достатніх підстав. Справа № 24/585 від 12.07.2007 не прийнята до провадження господарського суду м. Севастополя, сторони, предмет та підстави справи ідентичні справі № 24/257, дії суду при цьому регулюються пунктом 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Строк вирішення спору по справі продовжувався, розгляд справи відкладався, в судовому засіданні оголошувалась перерва, провадження по справі зупинялось та поновлювалось в порядку статей 69, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

З’ясовані наступні обставини:

15.06.2004 між ВАТ “Універсам “Ахтиар” (орендодавець) та ТОВ “Ахтиар - С” (орендар) був укладений договір оренди об’єкта нерухомості, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове платне користування (найму) будівлю магазина, загальною  площею 4367,30 м2, розташовану за адресою:  м. Севастополь, пр.Жовтневої Революції, 50 (т.2 арк.с.8-11).

Пунктом 1.3 Договору встановлено, що відповідно до відомостей, викладених у довідці-характеристиці, виданій ДКП БТІ і ДРОНМ м.Севастополя від 16.03.2004 за № 268, балансова вартість приміщення, що передається в оренду становить 1403828,34 грн.

Відповідно до пункту 3.4 Договору передача приміщення оформлюється Актом прийому –передачі орендованого майна із зазначенням технічного стану приміщення, наявного обладнання, інвентарю та іншого майна, що належить орендодавцю.

Відповідно до п. 4.1 Договору строк дії договору встановлений сторонами на десять років.

Пунктом 5.1 Договору встановлений розмір орендної плати у сумі 250 (двісті п’ятдесят) гривень на місяць.

16.06.2004 на виконання умов Договору від 15.06.2004 сторони підписали Акт прийому-передачі об’єкта оренди (т.2 арк. с. 12).

01.08.2004 між ВАТ “Універсам “Ахтиар” (орендодавець) та ТОВ “Ахтиар-С” (орендар) був укладений договір оренди об’єкта нерухомості, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове платне користування (найму) будівлю магазину, загальною  площею 4367,30 м2, розташовану за адресою:  м. Севастополь, пр. Жовтневої Революції, 50 (т.2 арк.с.13-16).

Відповідно до пункту 4.1 Договору від 01.08.2004 строк дії договору встановлений сторонами на десять місяців.

Розмір орендної плати складає 1% від роздрібного товарообігу орендатора, але не менше 25000 (двадцяти п’яти тисяч) грн. на місяць. Орендна плата сплачується незалежно від результатів господарської діяльності орендатора щомісяця (пункти 5.1, 5.5 Договору від 01.08.2004).

Сторони уклали наступні додаткові угоді до договору оренди від 01.08.2004:

- без номеру та дати, якою внесені зміни до пункту 5.1 в частині розміру орендної плати, яка складає 20000,00 грн. на місяць, оскільки зменшена площа орендованого приміщення до 3493,00 м2, яка набрала сили з 01.05.2005 та діє до спливу строку дії договору оренди об’єкта нерухомості (т.3 арк.с.21);

- 01.01.2006, якою внесені зміни до пункту 5.1 в частині розміру орендної плати, яка складає 30000,00 грн. на місяць, оскільки збільшена площа орендованого приміщення до 3993,0 м2, яка набрала сили з 01.01.2006 (т.3 арк.с.22).

27.05.2004 між ТОВ „Ахтиар-С” та ТОВ „Стандарт-строй” укладено договір підряду № 133, відповідно до якого ТОВ „Ахтиар-С” доручило, а ТОВ „Стандар-строй” прийняло на себе зобов’язання своїми силами та засобами виконати з 27.05.2004 по 15.10.2004 ремонт крівлі, фасаду, електрообладнання торгівельного залу супермаркету „Ахтиар-С” по пр. Жовтневої Революції, 50 у м. Севастополі вартістю по кошторису: 791929,00 грн. (т.4 арк.с.57-59).

Відповідно до пункту 1.2 Договору обсяг, характер та вартість виконаних робіт визначається кошторисом, узгодженим сторонами.

20.09.2004 сторони уклали Додаткову угоду № 1, згідно з якою, загальна сума Договору у зв’язку з виникненням додаткових робіт визначаться сумою всіх підписаних Актів виконаних робіт (КБ-2в), строки виконання робіт по договору продовжуються до 07.11.2004, яка є невід'ємною частиною Договору підряду № 133 від 27.05.2004 (т.4 арк.с.59).

15.10.2004 між ТОВ „Ахтиар-С” (Замовник) та ТОВ „Стандарт-Строй” (Підрядник) укладено договір підряду № 159, згідно з яким Замовник доручає, Підрядник приймає не себе відповідальність своїми силами та коштами здійснити ремонт приміщення супермаркету „Ахтиар-С” по пр. Жовтневої Революції, 50, на загальну суму 27137,00 грн., до якого складено довідку про вартість виконаних робіт за грудень 2004 року на загальну суму 831276,00 грн. та Акт прийому виконаних підрядних робіт № 133.7, згідно з яким ТОВ „Ахтиар-С” прийняло виконані підрядні роби 16.12.2004 (т.7 арк.с.31-39).

15.11.2004 сторони уклали Додаткову угоду № 2, згідно з якою, сумою договору вважається сума всіх Актів виконаних робіт, строк дії договору продовжено до 31.12.2004, яка є невід'ємною частиною Договору підряду № 133 (т.4 арк.с.60).

Додатки до договору підряду № 133 датовані березнем 2004 року: Договірна ціна, кошториси, відомості (т.5 арк.с.38-56).

Виконання робіт по реконструкції та капітальному ремонту об’єкту оренди підтверджується наданими ТОВ „Стандарт-строй” документами (договір підряду від 27.05.2004, довідки про вартість виконаних підрядних робіт, акти прийому виконаних підрядних робіт, кошториси і таке інше) (т.5 арк. с. 37-148).

Третьою особою здійснені поліпшення вартістю 1998436,80 грн., які сплачені Орендарем (т.4 арк.с.98-99).

Внаслідок виконаних підрядних робіт ТОВ „Ахтиар-С” здійснив перепланування приміщення магазину, що відображено в акті перевірки стану об’єкту магазину від 11.07.2006, доданому до матеріалів справи (т.4 арк.с.50).

14.09.2006 ВАТ „Універсам „Ахтиар” звернулось до Державного комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації і державної реєстрації об’єктів нерухомого майна” Севастопольської міської Ради з заявою про направлення техніка для поточної інвентаризації за адресою пр. Жовтневої Революції, 50 з наступною видачею довідки-характеристики.

Згідно довідки Державного комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації і державної реєстрації об’єктів нерухомого майна” Севастопольської міської Ради вих. № 1805 від 16.01.2007, за результатом реконструкції загальна площа магазину складає 4568,3 м2 (т.4 арк.с.52).

Тобто, внаслідок проведення капітального ремонту, реконструкції та поліпшення орендованого майна ТОВ „Ахтиар-С”, площа об’єкту була збільшена на 201 м2.

ТОВ „Ахтиар-С” оплачено без зазначення дати договору оренди чи додаткової угоди орендну плату за період з 01.08.2004 по 30.12.2005 в сумі 291000,00 грн.:

27.08.2004 –20000,00 грн.,

29.09.2004 –30000,00 грн.,

22.11.2004 –50000,00 грн.

14.12.2004 –10000,00 грн.,

20.12.2004 –50000,00 грн.,

22.02.2005 –11000,00 грн.,

12.07.2005 –5000,00 грн.,

20.07.2005 –15000,00 грн.,

19.08.2005 –20000,00 грн.,

20.09.2005 –20000,00 грн.,

20.10.2005 –20000,00 грн.,

21.11.2005 –20000,00 грн.,

22.12.2005 –20000,00 грн. (т.5 арк. с. 19-32).

Спір виник  у зв’язку зі укладенням, зміною умов, виконанням договорів оренди приміщення магазину та додаткових угод до них.

Правовідносини сторін регулюються статтею 6 Конституції України, статтями 13, 16, 203, 215, 220, 525, 526, 604, главою 53 „Укладення, зміна та розірвання договору” (статті 638-654), главою 58 „Найм (оренда)” (статті 759-809) Цивільного кодексу України, статтями 20, 180, 181, 188, 193, 283-291 Господарського кодексу України.

Суд вважає заявлені позовні вимоги сторін такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ТОВ „Ахтиар-С” до ВАТ „Універсам „Ахтиар” про визнання договору оренди від 01.08.2004 неукладеним виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України  підприємства, установи, організації мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Це право кореспондується з повноваженнями суду щодо захисту цих прав та охоронюваних законом інтересів, які передбачені Законом України "Про господарські суди".

Згідно з частиною 2 статті 6 Конституції України органи законодавчої,  виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених  цією  Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звертатись до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу,  встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів:

- визнання права;

- визнання правочину недійсним;

- припинення дії, яка порушує право;

- відновлення становища, яке існувало до порушення;

- примусове виконання обов'язку в натурі;

- зміна правовідношення;

- припинення правовідношення;

- відшкодування  збитків  та  інші   способи   відшкодування майнової шкоди;

- відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

- визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади,  органу  влади  Автономної  Республіки  Крим  або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Пункт 1 статті 13 Цивільного кодексу України встановлює, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Стаття 20 Господарського кодексу України також містить перелік способів захисту прав та законних інтересів суб’єктів господарювання:

- визнання наявності або відсутності прав;

- визнання  повністю  або  частково  недійсними  актів  органів державної  влади та органів місцевого самоврядування, актів  інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси   суб'єкта   господарювання  або   споживачів;   визнання  недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

- відновлення  становища, яке існувало  до  порушення  прав  та законних інтересів суб'єктів господарювання;

- припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

- присудження до виконання обов'язку в натурі;

- відшкодування збитків;

- застосування штрафних санкцій;

- застосування оперативно-господарських санкцій;

- застосування адміністративно-господарських санкцій;

- установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

- іншими способами, передбаченими законом.

Вимога ТОВ „Ахтиар-С” про відсутність прав та обов’язків за договором оренди від 01.08.2004, є нічим іншим як встановленням факту, що має юридичне значення. Цей факт може встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди вирішують спори про порушене право, а не встановлюють юридичні факти, у зв'язку з чим зазначена вимога задоволенню не підлягає.

Вимога про встановлення факту неукладення договору не призводить до поновлення порушених прав. Вона не може бути предметом спору, самостійно розглядатися в окремій справі.

Обраний позивачем засіб захисту права не відповідає статті 20 Господарського кодексу України та статті 16 Цивільного кодексу України, згідно з якими засоби захисту права є видами матеріально-правових вимог, які може заявити особа в суді. Разом з тим, законодавство не встановлює, що будь-який з цих засобів захисту права може бути використаний під час будь-якого судового розгляду. Позовні (матеріально-правові) вимоги повинні відповідати суті правопорушення, якщо воно наявне. Обраний спосіб захисту права має кореспондувати з характером допущеного невизнання, оспорювання або порушення права. У відносинах між позивачем та відповідачем суд не виявив будь-якого порушення права позивача, якому кореспондує обраний ним спосіб захисту права.

Верховним Судом України у постанові від 13.07.2004 у справі № 10/732 викладено правову позицію, згідно з якою „суд дійшов висновку, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити у позові, а не припиняти провадження у справі за її непідвідомчістю суду” (Інформаційний лист Вищого господарського суду України № 01-8/344 від 11.04.2005 „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році).

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного суду України від 14.01.2002.

Позовні вимоги ТОВ „Ахтиар-С” до ВАТ „Універсам „Ахтиар” про визнання договору оренди від 01.08.2004 недійсним також є такими, що не підлягають  задоволенню.

Згідно статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності право чину, а саме:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

ТОВ „Ахтиар-С” вважає, що договір від 01.08.2004 не спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені, так як не було прийому-передачі майна по ньому.

Суд дійшов до висновку, що сторони при укладені договору оренди від 01.08.2004 фактично змінили умови договору оренди від 15.06.2004, зокрема, в частині розміру орендної плати.

Згідно зі статтями 793, 795 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на момент його укладення), договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на 1 рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно зі статтею 640 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до статті 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Суд не приймає доводи ТОВ „Ахтиар-С”, що договір оренди від 01.08.2004 не породжує ніяких юридичних наслідків (у тому числі, зобов’язань) для сторін, оскільки на виконання умов цього договору акт прийому-передачі майна сторонами не підписувався, виходячи з наступного.

Угода сторін про зміну Договору є договором і на її укладення поширюються Правила, встановлені главою 53 Цивільного кодексу України.

Відповідно до загального правила, угода щодо зміни договору має бути вчинена у такій самій формі, що й договір.

Договір, що був посвідчений нотаріально, змінюється або розривається (якщо зміна або розірвання за згодою сторін) нотаріально посвідченою угодою.

Недодержання нотаріальної форми відповідно до статті 220 Цивільного кодексу України тягне нікчемність угоди щодо зміни або розірвання договору.

Інше не встановлено законом (глава 58 Цивільного кодексу України).

Однак, пунктом 9.4 Договору від 15.06.2004 встановлено інше: внесення змін в договір в письмовій формі без нотаріального посвідчення.

Договір є формою угоди.

Згідно зі статтею 604 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

В даних спірних правовідносинах не мало місце припинення зобов’язань чи їх заміна новими. Надані докази свідчать про зміну зобов’язань. Передачі майна в оренду по договору від 01.08.2004 не було, однак ця вимога передбачена законом: ст.795 Цивільного кодексу України, договором: п.п.3.1-3.5, 9.1 Договору від 01.08.2004, тому відсутній момент з якого договір вважається укладеним і саме це свідчить про те, що права і обов’язки сторін по договору від 01.08.2004, як окремої від 15.06.2004 угоди, не виникли.

При викладених обставинах, суд прийшов до висновку, що угода від 01.08.2004 є угодою про зміну умов договору оренди від 15.06.2004 і тільки, що знайшло також підтвердження в документах сторін по оплаті орендної плати: Актах сдачі-прийому робіт за період з серпня 2004 року по березень 2006 року (т.6 арк.с.126-141).

ТОВ „Ахтиар-С” надані документи, які підтверджують оплату ТОВ „Ахтиар-С” орендної плати без оговорення  номеру та дати договору (т.5 арк.с.19-32).

Судом досліджені надані ВАТ „Універсам „Ахтиар”, витяги з банку, рахунки-фактури, Акти сдачі-прийому робіт за період з 01.08.2004 по березень 2006 року, які свідчать про оплату ТОВ „Ахтиар-С” орендної плати за договором № ДГ 0000002 та додатковою угодою від 01.08.2004. В Актах сдачі-прийому робіт цей договір вказаний, як додаткова угода від 01.08.2004 до договору № ДГ-0000002, по якому здійснювалась оплата оренди (т.6 арк.с.38-124, 125-141).

Сторони в судовому засіданні пояснили, що договір оренди № ДГ-0000007 ними не укладався, не існує.

ТОВ „Універсам „Ахтиар” проти цього не заперечувало, вважало договір від 01.08.2004 додатковою угодою сторін до договору оренди. Більш того, Акти сдачі-прийому робіт, їх редакція готувались ВАТ „Універсам „Ахтиар”.

В витягах банку та рахунках-фактурах номер та дата договору не зазначені. Таке зазначення міститься тільки в Актах сдачі-прийому робіт.

Договір від 01.08.2004 тотожній договору від 15.06.2004 за винятком окремих пунктів: 4.1, 4.2., 5.1., 6.1.3., 6.1.4., 7.1.9., 9.1, 9.7., 9.8., що регулюють строк його дії та розмір орендної плати, порядок проведення поліпшень.

Системний аналіз наданих документів і доказів, діючого законодавства, дає суду підстави вважати, що у відносинах сторін мала місце за домовленістю сторін зміна умов договору та зобов’язань сторін по договору оренди від 15.06.2004, шляхом укладення договору та двох додаткових угод.

Зміна умов договору від 01.08.2004 в частині розміру орендної плати: 1% від роздрібного товарообігу Орендаря, але не менше 25000,00 грн. в місяць є укладеною.

Зміни в частині розміру об’єкту оренди та його оплати, викладені в Додаткових угодах №№ 1, 2 про зміну площі орендованих приміщень без визначення переліку приміщень, не породжує правових наслідків, оскільки не визначає предмету змін, а, відповідно, наступна зміна у зв’язку з цим орендної плати: 20000,00 грн. та 30000,00 грн., - є неукладеними.

Згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Аналогічні вимоги застосовуються при внесенні змін в договір.

Статтями 180, 181 Господарського кодексу України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умови про предмет у господарському договорі оренди повинні визначати об’єкт оренди (склад та вартість майна з урахуванням індексу інфляції), тобто індивідуально визначене майно.

Згідно статті 284 Господарського кодексу України, істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Додаткові угоди до договору від 01.08.2004 вищезазначеним вимогам закону не відповідають, тому є неукладеними.

Зустрічні позовні вимоги ВАТ „Універсам „Ахтиар” до ТОВ „Ахтиар-С”, третя особа –ТОВ „Стандарт-строй” про розірвання договору оренди від 01.08.2004 та зобов’язання повернути орендоване майно не підлягають задоволенню, так як згідно положень статті 193 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В обґрунтування своїх вимог про розірвання договору оренди від 01.08.2004 ВАТ „Універсам „Ахтиар” посилається на неналежне виконання ТОВ „Ахтиар-С” своїх обов’язків в частині сплати орендної плати по договору від 01.08.2004 протягом 14 місяців та здійснення без письмової згоди поліпшень орендованого майна.

ТОВ „Ахтиар-С” проти цього доводу ВАТ „Універсам „Ахтиар” заперечує з посиланням на те, що договір від 01.08.2004 є неукладеним та недійсним, а перераховані протягом  2004-2005 років кошти є орендною платою по договору оренди від 15.06.2004.

Пунктом 7.8 Договору від 01.08.2004 передбачено, що орендодавець (ВАТ „Універсам „Ахтиар”) має право відмовитися від Договору оренди в односторонньому порядку у разі погіршення орендованого майна, а також невиконання або неналежного виконання умов даного Договору.

Між сторонами з 17.04.2006 (справи №№ 24/257 та 24/258) існує спір, пов’язаний з виконанням умов договору, усуненням перешкод в користуванні, розміром орендної плати та об’єкту оренди, недійсністю, укладенням чи ні договорів від 15.06.2004 та 01.08.2004, тому відсутні підстави та причини вважати, що ТОВ „Ахтиар-С” неналежним чином виконувало договір та з його вини має місце заборгованість по орендній платі.

За період з 15.06.2004 по березень 2006 року сплачено 291000,00 грн. орендної плати. Договором від 15.06.2004 передбачено за цей період сплатити 4000,00 грн., Додатковими угодами передбачено інше, однак відсутні підстави вважати їх укладеними. Ні одна із сторін в місячний строк не здійснила дії, які б свідчили про припинення дії додаткової угоди від 01.08.2004, а навпаки оплата після 01.06.2005 продовжувалась на нових умовах з посиланням на додаткову угоду від 01.08.2004.

Угода від 01.08.2004 є укладеною та діючою.

При таких обставинах, підстави для застосування статті 782 Цивільного кодексу України відсутні.

Припинення оплати орендної плати за користування майном здійснено в період розгляду судовими органами спорів, пов’язаних з укладенням договору від 01.08.2004 та додаткових угод до нього, в період розгляду справи про усунення перешкод в користуванні орендованим майном орендодавцем орендарю (справа 24/258).

Зайняття Орендодавцем частини орендованих приміщень, які були передані в оренду, є неправомірними діями ВАТ „Універсам „Ахтиар”, які порушують право орендаря, засноване на договорах від 15.06.2005 та 01.08.2004 (пункт 7.2. Договору) та підлягають захисту.

При таких обставинах, відсутня вина орендаря в неоплаті розміру орендної плати, який оспорюється в судовому порядку, та при зверненні з негаторним позовом про усунення перешкод в користуванні орендованим майном, що не суперечить, а кореспондує з пунктом 6 статті 762 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтями 776, 778 Цивільного кодексу України, поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк.

Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право:

- відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту;

- вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Сторони передбачили в договорі від 15.06.2004 наступне, інше:

Відповідно до пунктів 6.1.3-6.1.4  Договору від 15.06.2004 Орендар зобов’язаний:

-          здійснити капітальний ремонт приміщення за свій рахунок. Кошторисна вартість робіт доводиться до відома Орендодавця;

-          по письмовому узгодженню Сторін виготовляти и погоджувати у встановленому порядку проектну-кошторисну документацію, необхідну для проведення реконструкції, капітального та інших видів ремонту, або поліпшення  орендованого майна, і одержати відповідні дозволи, необхідні для виконання цих робіт (т.2 арк.с.8-11).

Згідно пунктів 6.1.3., 6.1.5 Договору від 01.08.2004, Орендар зобов’язаний:

-          здійснювати капітальний та поточний ремонт приміщень за свій рахунок;

-          за письмовою згодою Орендодавця здійснювати реконструкцію, капітальний, поточний ремонт, а також поліпшення орендованого майна до повного його завершення. Згоду має бути отримано Орендарем до початку проведення робіт (т.3 арк.с.17-20).

Здійснення капітального ремонту, перепланування, поліпшення орендованого майна без письмової згоди орендодавця породжує відповідні негативні наслідки для орендаря, передбачені частиною п’ятою статті 778 Цивільного кодексу України, згідно з якою, якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості. Однак, діюче законодавство України не передбачає факт здійснення орендарем капітального ремонту без згоди орендодавця в якості підстави для розірвання договору.

Крім того, матеріали справи: договори підряду , Акти виконаних робіт, Додаткові угоди по ціні підрядних робіт, кошториси, дають підстави для висновку, що капітальний ремонт об’єкту оренди орендар почав здійснювати до укладення договору оренди від 15.06.2004.

Право орендаря на поліпшення об’єкту оренди зафіксовано і в договорі від 15.06.2004 і  угоді про зміну його умов від 01.08.2004 і не може бути підставою для розірвання договору оренди від 01.08.2004, так як на дату укладення договорів від 15.06.2004 та 01.08.2004 поліпшення орендованого майна здійснювались майбутнім орендарем з конклюдентної згоди майбутнього орендодавця з березня 2004 року за три місяці до укладення договору оренди, що полягала в мовчанні на дії орендаря по поліпшенню орендованого майна. Поведінка Орендодавця засвідчувала його волю на настання відповідних правових наслідків, а саме здійснення Орендарем реконструкції та капітального ремонту об’єкту оренди.

Матеріали справи дають суду підстави для висновку, що ВАТ „Універсам „Ахтиар” своїми конклюдентними діями (поведінкою) (до укладення договору оренди) дав згоду ТОВ „Ахтиар-С” на здійснення поліпшень орендованого майна. Таким доказом є також редакція пунктів 6.1.3.-6.1.4. Договору від 15.06.2004.

Доказів того, що він вимагав припинити роботи по поліпшенню орендованого майна не надано, більш того, розмір та  сума орендної плати по договору від 15.06.2004 свідчить про те, що вона встановлена з урахуванням майбутніх витрат орендаря на поліпшення майна, які становлять майже 2 млн. грн.

Стаття 783 Цивільного кодексу України містить вичерпний перелік підстав для дострокового розірвання договору на вимогу наймодавця.

ВАТ „Універсам „Ахтиар” таких підстав не навів та не надав.

Постановою Вищого господарського суду України у справі  від 07.12.2006 № 24/258 за позовом ТОВ „Ахтиар-С” до ВАТ „Універсам „Ахтиар” та ВАТ „АБ „Укргазбанк” про спонукання до виконання умов договору, скасовано рішення господарського суду м. Києва від 24.05.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2006, справу передано на новий розгляд до господарського суду м. Севастополя.

Положення, що містяться в цій постанові, не можуть судом прийматись як преюдиційні, так як в ній викладені мотиви та думка суду, на підставі яких і рішення, і постанова, якими прийняті протилежні рішення і тлумачення обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, підлягають скасуванню, а не встановлюються факти, які не потребують доказування, тому підстав для застосування частини другої статті 35 Господарського процесуального кодексу України суд не  вбачає.

Пунктом 1 статті 782 Цивільного кодексу України встановлено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до пунктів 2, 3 статті 188 Господарського кодексу України встановлено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Листом за вих. № 745 від 12.04.2007 ВАТ „Універсам „Ахтиар” повідомив ТОВ „Ахтиар-С” про відмову від Договору від 01.08.2004 та вимагав повернути об’єкт оренди (т.4 арк.с. 49).

Стаття 782 Цивільного кодексу України передбачає право відмовитись від договору. Правове навантаження статей 651 та 782 Цивільного кодексу України різне, дострокове розірвання договору та відмова від договору не є тотожними поняттями.

Відповідно до статті 291 Господарського кодексу України, одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відмову від договору слід відрізняти від розірвання договору. Згідно з частиною третьою статті 653 ЦК України,  частиною четвертою статті 188 ГК України договір може бути розірвано або за домовленістю сторін, або на вимогу однієї з сторін за рішенням суду.

ВАТ „Універсам „Ахтиар” з пропозицією до ТОВ „Ахтиар-С” в порядку статті 188 Господарського кодексу України про дострокове розірвання договору оренди не звертався.

При викладених обставинах, договір від 15.06.2004 є діючим, договір від 01.08.2004 є угодою про зміну умов договору від 15.06.2004.

Все вищеперелічене дає суду право для висновку, що позовні вимоги і позивача, і відповідача необґрунтовані, неправомірні, неспроможні, не доведені належними та допустимими доказами, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Витрати сторін по оплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу суд покладає на них відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України у зв’язку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтею 6 Конституції України, статтями 13, 16, 203, 215, 220, 525, 526, 604, главою 53 „Укладення, зміна та розірвання договору” (статті 638-654), главою 58 „Найм (оренда)” (статті 759-809) Цивільного кодексу України, статтями 20, 180, 181, 188, 193, 283-291 Господарського кодексу України, статтями 33, 34, 44, 49, 69, 77, 79, пунктом 4 статті 80, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          В задоволені позову ТОВ „Ахтиар-С” до ВАТ „Універсам „Ахтиар” про визнання договору оренди від 01.08.2004 неукладеним –відмовити повністю.

2.          В задоволенні зустрічної позовної заяви ВАТ „Універсам „Ахтиар” до ТОВ „Ахтиар-С” про розірвання договору оренди від 01.08.2004 та зобов’язання повернути орендоване майно –відмовити повністю.

3.          В задоволені позову ТОВ „Ахтиар-С” до ВАТ „Універсам „Ахтиар” про визнання договору оренди від 01.08.2004 недійсним –відмовити повністю.

Суддя                                                                                                Г.П. Ілюхіна

Рішення оформлено і підписано

в порядку статті 84 ГПК України

27.08.2007