ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.09.07 р.                                                                               Справа № 1/147

за позовом: Державного підприємства «Донецька залізниця»

м. Донецьк до відповідача: Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь Донецької області

про стягнення 1 974 грн. 00 коп.

Суддя                                    Азарова З. П.

При секретарі судового засідання:  Розум А.С.

За участю представників сторін :

Від позивача: Ніколаєв О.С. - юрисконсульт

Від відповідача: Сукач Т.В. - представник

СУТЬ СПРАВИ:                                   У судовому засіданні 17.09.2007р.

оголошена перерва для виготов-

лення та оголошення рішення

Державне підприємство „Донецька залізниця” м. Донецьк звернулось з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь Донецької області про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень у грудні 2006 року в сумі 1 974 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову позивач посилається на облікову картку № 782, облікову картку № 765, претензії, поштові квитанції про направлення претензій відповідачу, листи, план, телеграми, розрахунок суми штрафу, пояснення до облікових карток, договір № 84/2462 „Про організацію перевезення вантажів” від 25.03.2004р.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на необґрунтованість нарахування штрафу, оскільки сторонами був узгоджений план перевезень вантажів по закордонним залізницям. Позивач нарахував штраф згідно виконання плану залізниць, які передають вантаж за кордон, в той час як стаття 106 Статуту залізниць України встановлює відповідальність за невиконання плану перевезень по залізницях призначення.

Позивач надав пояснення на відзив та вважає, що планування перевезення експортних вантажів та по Україні регулюється Законодавством України. Експортний вантаж переходить територію України, тому слід враховувати виконання плану перевезень до переходу вантажу за кордон.

Враховуючи пояснення, в судовому засіданні було оголошено перерву, після якої відповідач надав залізничну накладну для огляду та розрахунок суми штрафів, додатково пояснивши, що за невиконання плану по дорогах призначення України, він сплатив штраф. Позивач підтвердив цей факт. В наступному судовому засіданні сторони надали додаткові пояснення.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив, що 25.03.2004р. між сторонами був укладений договір № 84/2462 про організацію перевезень вантажів, згідно з яким залізниця прийняла обов’язки надавати послуги, пов’язані з організацією перевезень вантажів згідно з планами та замовленнями комбінату, у тому числі і в країни СНД.

Пунктом 4.1. договору сторони передбачили, що відповідальність настає за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України.

У грудні 2006р. відповідач запланував перевезення вантажів на експорт. Залізниця вказаний план прийняла до виконання. В плані перевезень вказані найменування станції відправлення, найменування залізниці (скорочене) і станції – у місцевому сполученні (для експортних перевезень), коди залізниць і станції призначення, прикордонної станції, країни призначення, кількість вагонів на місяць.

Таким чином сторони узгодили як кінцевий пункт, так і пункт  прикордонного переходу. Замовник при відвантаженні вантажу заповнює залізничну накладну, в якій вказує отримувача вантажу і прикордонні станції переходу, тобто станції Укрзалізниці.

. Згідно з частиною 1 статті 20 Статуту залізниць України облік виконання планів перевезень вантажів здійснюється в обліковій картці за формою, встановленою Правилами планування перевезень, затверджений наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002р. № 873, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2002р. № 1030/7318. Виконання плану за вищевказаним договором враховувалося за обліковими картками № 782, 765.

Відповідач  на грудень 2006 року запланував 250 вагонів для  перевезення 170 000тн. вантажу  на експорт, збільшив до кінця місяця до 312 вагонів (21 273 тн).

За облікової карткою №782 відповідач фактично у І декаді грудня виконав план перевезення, однак через Донецьку залізницю (зі станціями переходу Червона Могила) планував перевезти 94 вагона, фактично перевезено 36,  недовантажено 12 вагонів. Штраф нарахований у сумі 249 грн 60 коп.

У другій декаді недовантажено 10 вагонів через Південно-Західну залізницю ( ст. переходу Хоробічи) 6 вагонів по Південній залізниці (  ст. переходу Тополі), 49 вагонів через Донецьку залізницю (ст. переходу Червона Могила). Штраф нарахований у сумі 496 грн. 40 коп.

У третій декаді недовантажено 32 по Південній залізниці (ст. переходу Тополі).

Загальна сума штрафу за цією карткою стала 1411 грн 60 коп

По обліковій картці № 765 не виконаний план перевезень у першій декаді по Південно-Західній 32 вагони, Львівській – 157 вагонів, Одеській – 1 вагон (зі станції переходу Хоробічи).

У другій декаді не виконаний план перевезень по Львівській  - 7 вагонів, Донецькій – 9 вагонів (через ст. переходу Червона Могила).

У  третій декаді по Південно-Західній (через ст. Хоробічи, невиконання плану 21 вагон, Донецьк (ст. Червона Могила)-8, Львів – 50, Одеська 42.

Загальна сума штрафу нарахована 2 2195 грн. 40 коп.

Відповідач штрафні санкції  визнав частково, вважая, що штраф по залізницям переходу вантажу не підлягає стягненню, оскільки  здійснені експортні перевезення, за які не передбачений штраф.

Позивач пред’явив позов про  стягнення штрафу за невиконання плану перевезень по залізницям України.

Позовні вимоги  підлягають задоволенню з наступних  підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Суд бере до уваги, що відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 306 Господарського кодексу України загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів, визначаються цим кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується із ст. 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 № 457 (далі Статут), цей Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Міжнародні перевезення вантажу, пасажирів, багажу та пошти здійснюються відповідно до правил, двохсторонніх та багатосторонніх міжнародних договорів 5 (транспортних конвенцій), які відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 10 Цивільного кодексу України є частиною національного законодавства України.

Статтею 4 Статуту встановлено, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення. Одним із таких багатосторонніх договорів є Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.51 (далі Угода), яка була ратифікована Україною 05.06.92.

За змістом ст. 106 Статуту за невиконання плану перевезень по залізницях призначення вантажовідправник сплачує штраф за вагон (контейнер) у розмірі однієї добової ставки за користування вагоном (контейнером).

При цьому, ст. 107 Статуту передбачено вичерпний перелік підстав за яких вантажовідправник звільняється від сплати штрафу за невиконання плану перевезень, а саме, у разі: а) стихійного лиха (замети, смерч, повінь, пожежа, землетрус тощо), що підтверджено відповідними документами згідно з Правилами і призвело до припинення руху на залізничних під'їзних коліях, або якщо згідно з чинним положенням виконувати вантажні роботи заборонено, а також у разі аварії на підприємстві, через що було припинено виробництво відвантажуваної продукції протягом не менше як трьох діб підряд; б) обмеження перевезень згідно із ст. 29 цього Статуту; в) невикористання вагонів (контейнерів), поданих понад планову норму без письмового погодження з вантажовідправником; г) виконання плану в тоннах вантажів, перевезення яких планується у тоннах і вагонах; д) надолуження недовантаження, допущеного протягом декади. У разі коли вантажовідправник шляхом ущільненого завантаження вагонів (контейнерів) використав менше запланованої кількості вагонів (контейнерів), штраф за недовантаження відповідної кількості вагонів (контейнерів) не стягується. Якщо вантажовідправник письмово відмовився від вагонів (контейнерів), передбачених заявкою, не менш ніж за дві доби до дня завантаження, розмір штрафу зменшується на третину.

Відповідно до п. 1.2 р. 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України і Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів цього Збірника, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 № 551, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за № 828/4121, за невиконання плану перевезень по українських залізницях призначення відправник сплачує штраф за вагон (контейнер) у розмірі однієї добової ставки плати за користування вагоном (контейнером).

Згідно ст. 7 § 6 Угоди відправник вантажу зобов'язаний у накладній на перевезення вантажу вказати вихідні прикордонної станції переходу (перетинання державного кордону), які і визначають залізницю призначення на території України.

Статтею 13 Угоди, що називаються “Тарифи. Нарахування провізних платежів і штрафів”, зокрема у §§ 2 і 3 зазначено, що пата за перевезення вантажу обчислюється по найкоротшій відстані, визначеній застосовуваним тарифом, у напрямку через ті прикордонні станції, що зазначені в накладній; провізні платежі і штрафи за перевезення по залізницям країни відправлення і країни призначення обчислюються в місцевій валюті.

Параграф 6 ст. 7 Угоди закріплює, що в накладній відправник повинен зазначити вихідні граничні станції країни відправлення та транзитних країн, через які повинен проїхати вантаж.

Юридичний аналіз змісту Угоди свідчить, що її правові положення не встановлюють відповідальності по планових обсягах перевезень. Водночас, ст. 36 Угоди встановлено, що за відсутності в даній Угоді необхідних положень застосовуються положення, викладені у внутрішніх законах і правилах відповідної країни, залізниця якої є учасницею даної Угоди.

Пунктом 4 статті 106 Статуту  залізниць України передбачена відповідальність за невиконання плану перевезень по залізницях  призначення. Статутом та Правилами не передбачено поняття станції призначення і, оскільки план перевезення визначає кількість вагонів (контейнерів), які  повинен завантажити відправник для перевезення по залізницях України для передачі в страни СНД або інші строки, штраф нарахований правомірно.

Заперечення відповідача не приймаються до уваги, оскільки, укладаючи договір №84/2462, відповідач прийняв обов’язки та відповідальність  за невиконання плану перевезень згідно зі Статутом залізниць України та Правилами планування перевезень вантажів. Пунктом 3.1 вказаних Правил передбачено, що  планування перевезень експортних, імпортних та транзитних вантажів здійснюється залізницями відправлення у порядку, викладеному у пункті 2 цих Правил. Пунктом 2.1 вказаних Правил визначено, що місячне планування перевезень вантажів у межах України, на експорт у треті країни та країни СНД, у Латвійську Республіку, Литовську Республіку та Естонську Республіку (далі - країни Балтії) здійснюється на підставі замовлень відправників у порядку, встановленому цими Правилами.

Відповідно до п. 6.7 Правил - дані про навантаження на залізниці призначення вказуються для всіх вантажів тільки у вагонах (контейнерах) і тільки для залізниць України у графах 10-15 облікової картки, для експортних вантажів вказуються залізниці, які передають вантаж за кордон.

Позивач у облікових картках вказав країну та направлення вантажу, не вказавши залізницю переходу вантажу за кордон, але це не може звільняти відправника від відповідальності за невиконання плану перевезень кількості вагонів повного роду згідно місячного плану та декадних заявок, тому господарський суд вважає за необхідне направити окрему ухвалу.

Керуючись ст.ст.  33, 43, 77, 82-85, 90  Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Державного підприємства “Донецька залізниця”, м. Донецьк задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім.. Ілліча” (вул. Левченка,1, м. Маріуполь,87504, Донецької області, ) на користь Державного підприємства “Донецька залізниця” (вул. Артема, 68, м. Донецьк, 83000, ) штраф у сумі 1976 грн 00 коп., судові витрати у сумі 102 грн. 00 коп., та 118 грн. 00 коп. за інформаційно-технічне обслуговування судового процесу.

В  судовому  засіданні  24.09.2007р.  за  згодою  сторін  оголошено  вступну та резолютивну  частини  рішення.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд  Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня                підписання або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                           З.П. Азарова

Рішення  підписано  27.09.2007р.

Суддя