ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 р.
№ 22/370

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді    Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., за участю представників сторін А.Волинського (дов. від 16.08.07), О. Пахарь (дов. від 27.07.07) та прокурора відділу Генеральної прокуратури України Н. Баклан, розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” та касаційне подання заступника прокурора м.Києва на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11 липня 2007 року у справі № 22/370 за позовом відкритого акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” до акціонерного банку “Київська Русь”, товариства з обмеженою відповідальністю “Никифор-Рода” про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006 року відкрите акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до акціонерного банку “Київська Русь”, товариства з обмеженою відповідальністю “Никифор-Рода” про визнання недійсним з моменту укладання договору поруки №6527-20/6-5 від 20 квітня 2006 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що договір укладений з порушенням вимог Закону України “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг”, оскільки немайнове поручительство, як вид фінансової послуги, може надаватися лише фінансовою установою, тоді як позивач не є такою установою.

Крім того, позивач вказує, що договір поруки укладений внаслідок зловмисної згоди представників сторін цієї угоди і тому має бути визнаний недійсним на підставі статті 232 Цивільного кодексу України.

Акціонерний банк “Київська Русь” позов не визнав з огляду на безпідставність вимог.

Рішенням господарського суду м. Києва від 22 травня 2007 року позов задоволено з тих мотивів, що спірний договір не підлягає виконанню, оскільки майно поручителя - відкритого акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” - не може бути реалізовано у разі невиконання зобов’язання, забезпеченого порукою. Крім того, договір, що оспорюється, є фіктивним.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11 липня 2007 року рішення скасовано і в позові відмовлено.

Відкрите акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” і заступник прокурора м. Києва просять постанову скасувати з підстав неправильного застосування господарським судом статей 203 і 215 Цивільного кодексу України, статей 1 і 2 Закону України “Про введення мораторію на примусову реалізацію майна”, постанови Кабінету Міністрів України № 354 від 11 квітня 2001 року “Про утворення Національної акціонерної компанії “Украгролізинг” та залишити в силі рішення.

Акціонерний банк “Київська Русь” проти доводів касаційної скарги і касаційного подання заперечує і в їх задоволенні просить відмовити.

Сторони належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання, проте товариство з обмеженою відповідальністю “Никифор-Рода” право на подання відзиву на касаційну скаргу не використало і його представник в судове засідання не з’явився.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга та касаційне подання підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено, що 20 квітня 2006 року між акціонерним банком “Київська Русь” та відкритим акціонерним товариством “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” укладено договір поруки, відповідно до умов якого відкрите акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” зобов’язується солідарно з товариством з обмеженою відповідальністю “Никифор - Рода” відповідати перед акціонерним банком “Київська Русь” за виконання кредитного договору № 18282-20/5-1 від 5 грудня 2005 року, який укладений між акціонерним банком “Київська Русь” та товариством з обмеженою відповідальністю “Никифор - Рода”.

Загальна сума кредиту становить 13 000 000 грн., строк повернення якого настає у вересні 2006 року з відсотками за користування кредитом.

Виконання зобов’язань позичальником за цим договором забезпечується всім належним йому майном та грошовими коштами, на які може бути звернено стягнення.

Господарський суд встановив, що майно поручителя, у разі невиконання учасниками спірних правовідносин зобов’язань, не може бути реалізовано з огляду на вимоги Закону України “Про введення мораторію на примусову реалізацію майна”, а отже договір поруки є фіктивним і в силу вимог статті 234 Цивільного кодексу України недійсним та задовольнив позов.

При цьому суд дійшов висновку, що Закон України “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг”, на який, як на підставу позову, посилається відкрите акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг”, до спірних правовідносин не застосовується.

Скасовуючи рішення та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, господарський суд апеляційної інстанції виходив з того, що норми Закону України “Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” не поширюються на спірні правовідносини і позивач не надав суду доказів, які б свідчили про фіктивність цієї угоди.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення та постанови господарські суди порушили приписи пункту 2 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України і неправомірно вийшли за межі позовних вимог без клопотання про це заінтересованої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, відкрите акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” вважає договір поруки як нікчемним так і недійсним, оскільки договір було укладено, зокрема, внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною і зазначена обставина, на думку позивача, є підставою для визнання договору недійсним на підставі статті 232 Цивільного кодексу України.

В порушення вимог процесуального закону господарські суди розглянули спір в цій частині з іншої підстави - відповідності умов договору вимогам статті 234 Цивільного кодексу України.

Таким чином, всупереч вимогам статті 43 Господарського процесуального кодексу України місцевим і апеляційним господарськими судами не надано належної оцінки вимогам позову щодо недійсності правочину, який вчинено у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною і судова колегія дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання їм належної юридичної оцінки, в зв’язку з чим рішення та постанова, що оскаржуються, підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд, при якому суду слід урахувати викладене, вжити всіх передбачених законом заходів до всебічного, повного й об’єктивного з’ясування обставин справи, дійсних прав та обов’язків сторін і залежно від установленого ухвалити відповідне рішення.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” та касаційне подання заступника прокурора м. Києва задовольнити частково.

Рішення господарського суду м. Києва від 22 травня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11 липня 2007 року у справі             № 22/370 скасувати, справу передати на новий розгляд до господарського суду м.Києва.

Головуючий, суддя

М. В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

В. М. Палій