ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 р.
№ 6/106

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., за участю представника відповідача Д. Ткаченка (дов. від 9.02.07), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу дочірнього підприємства “Газ-тепло” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” на рішення господарського суду м.Києва від 25 квітня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 червня 2007 року у справі № 6/106 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Автохаус Атлант-М” до дочірнього підприємства “Газ-тепло” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” про стягнення 1 498, 21 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2007 року товариство з обмеженою відповідальністю “Автохаус Атлант-М” звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до дочірнього підприємства “Газ-тепло” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” про стягнення 1 274 грн. 66 коп. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, річних - 11 грн. 98  коп., пені - 145 грн. 20 коп. з підстав порушення умов договору № 249/2005 № 264/2005 від 12 жовтня 2005 року на технічне обслуговування, ремонт транспортних засобів та продаж запасних частин.

В процесі розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 1 278 грн. 12 коп. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 19 грн. 97 коп. річних та 200 грн. 12 коп. пені.

Відповідач позов не визнав з огляду на безпідставність вимог.

Рішенням господарського суду м. Києва від 25 квітня 2007 року (суддя С.Ковтун), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20 червня 2007 року, позов задоволено частково: стягнуто 1 232 грн. 56 коп. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 19 грн. 97 коп. річних та 200 грн.12 коп. пені; в решті позову відмовлено.

Дочірнє підприємство “Газ-тепло” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” просить судові рішення скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами статей 42, 43 Господарського процесуального кодексу України та в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено, що 12 жовтня 2005 року сторони уклали договір № 249/2005 № 264/2005 на технічне обслуговування, ремонт транспортних засобів та продаж запасних частин (далі-Договір), відповідно до умов якого позивач зобов’язався виконати роботи по ремонту та/або сервісному обслуговуванню автомобілів та продаж запасних частин замовника, а відповідач-сплатити їх вартість.

Додатковою угодою від 1 червня 2006 року № 1 до Договору сторони визначили перелік автомобілів, які обслуговуються.

На умовах Договору позивач надав послуги та виконав роботи на загальну суму 44 776 грн. 86 коп., що підтверджується нарядами-замовленнями та рахунками-фактурами.

Відповідно до пункту 4.3.1 Договору відповідач має сплатити позивачу вартість робіт, запасних частин, паливно-мастильних матеріалів протягом трьох банківських днів з дати підписання наряду-замовлення, а також виписки рахунку-фактури та видаткової накладної.

Як встановлено судами, відповідач розрахувався за надані послуги частково і його борг дорівнює 1 215 грн. 54 коп.

За правилами статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції і річних.

За обставин невиконання відповідачем грошових зобов’язань господарські суди, встановивши в його діях склад цивільно-правової відповідальності, застосувавши до спірних відносин правила статей 525, 526 Цивільного кодексу України, обґрунтовано дійшли висновку про задоволення позову в частині стягнення суми основного боргу - 1 232 грн. 56 коп. з урахуванням індексу інфляції та в частині відшкодування річних у розмірі 19 грн. 97 коп.

Водночас господарські суди правомірно відмовили в задоволенні позову в частині стягнення боргу-45 грн. 56 коп., як помилково заявлених до стягнення.

Крім того, господарські суди на підставі пункту 4.3.3 Договору, статті 549 Цивільного кодексу України та статей 230 і 232 Господарського кодексу України обґрунтовано задовольнили позов в частині стягнення пені на загальну суму 200 грн. 12 коп.

Доказів, які б спростували вимоги позову, відповідач судам не надав.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені апеляційним господарським судом на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду м. Києва від 25 квітня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 червня 2007 року у справі №6/106 залишити без змін, а касаційну скаргу дочірнього підприємства “Газ-тепло” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” без задоволення.

Головуючий, суддя

М.В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

В. М. Палій