ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.09.07 р.                                                                               Справа № 15/184

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” м. Макіївка ()

до відповідача  державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк ()

про стягнення 21844,58 грн.

третя особа на стороні відповідача без права заявляти самостійні вимоги на предмет спору - спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку

за участю представників сторін:

від позивача: Краснов В.М. за довіреністю № 07-4312 від 26.12.06 р.,

від відповідача: Андрєєнков А.В. за довіреністю № Н-01/1572 від 16.05.2007 р.

від третьої особи: Широков В.Г. за довіреністю № 31461/10/10 від 17.09.07 р.

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” м. Макіївка до державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк  про стягнення 21844,58 грн.

Ухвалою суду від 05.06.2007 р. позовна заява була прийнята до розгляду та порушено провадження у справі № 15/184.

Ухвалою від 01.08.2007 р. до участі у справі залучено третю особу на стороні відповідача без права заявляти самостійні вимоги на предмет спору спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку та зобов’язано третю особу надати документи та виконати певні дії. Також даною ухвалою продовжений строк вирішення спору до 01.10.2007 р.

В судовому засіданні позивачем, відповідачем та третьою особою було заявлено письмове клопотання  про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалося фіксування судового процесу. Судом, відповідно до вимог статті  81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін та третьої особи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Договором № 368/321 від 16.06.2005 р. сторони визначили порядок розрахунків за надані залізницею послуги через Єдиний ТехПД ДП “Донецька залізниця” шляхом зарахування попередньої оплати на особовий рахунок позивача та списування залізницею відповідних сум з його особового рахунку на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами.

Відповідно договору на підставі оформлених залізницею і підписаних позивачем відомостей плати за користування вагонами за вагони власності Російської Федерації, що подавалися залізницею на залізничну під’їзну колію позивача для вивантаження та навантаження у період з грудня 2006 р. по квітень 2007 р., залізницею була нарахована плата за користування вагонами та списана з особового рахунку позивача по Єдиному ТехПД з додатковим нарахуванням податку на додану вартість відповідними переліками згідно Закону України “Про податок на додану вартість”.

Відповідач згідно з п.п. 7.2.1 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” надав позивачу податкові накладні:

- в грудні 2006 року податкові накладні № 14072/0011, № 14073/0011, № 573/12883;

- в січні 2007 року податкові накладні № 916/0011, № 917/0011, № 459/14073;

- в лютому 2007 року податкові накладні № 2033/0011, № 2034/0011, № 495/917;

- в березні 2007 року податкові накладні № 6143/0011, № 6144/0011, № 489/2034;

- в квітні 2007 року податкові накладні № 8926/0011, № 8927/0011, № 459/6144

- в травні 2007 року податкові накладні № 11729/0011, № 11730/0011, № 452/8927.

Відповідно до п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” у відповідача виникли податкові зобов’язання, а у позивача відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 цього Закону виникло право на податковий кредит.

Податкові накладні прийняті позивачем та відповідачем до податкового обліку, і відповідно до ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. № 2181-1111, узгоджені з дня подання платником податку податкової декларації.

Докази про не включення податку на додану вартість у сумі 21844,58 грн. до податкового кредиту позивачем до суду не представлені, а навпаки у судовому засіданні представник позивача не заперечував щодо включення вищевказаної суми ПДВ до податкового кредиту. Дані обставини він пояснював тим, що в подальшому за умови задоволення цього позову позивач відповідно до податкового законодавства має право відкоригувати розмір своїх податкових зобов’язань.

Суть позовних вимог полягає у стягненні збитків, пов’язаних з неналежним виконанням зобов’язань за договором № 368/321 від 16.06.2005 р., а саме безпідставним списанням відповідачем суми 21844,58 грн. з особового рахунку позивача. На думку позивача неналежне виконання договору про організацію перевезень вантажів пов’язано з тим, що відшкодування вантажовласником залізниці плати за користування вагонами інших держав не є об’єктом оподаткування згідно Закону України “Про податок на додану вартість”.

Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа, зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В даному випадку позивач у зв’язку з реалізацією свого права на податковий кредит фактично не поніс будь-яких реальних збитків або упушеної вигоди.

За вказаних обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати згідно ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню на позивача у зв’язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 12; 32-34; 36; 43; 49; 82-85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 27.09.2007 року за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення підписаний судом 01.10.2007 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

У разі  подання  апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення,  якщо його не скасовано,  набирає  законної  сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя                                                                         Богатир К.В.