ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2007 р.
№ 3/15/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. –головуючий,

Козир Т.П., Самусенко С.С.,

розглянувши
касаційну скаргу
Сєвєродонецького дочірнього підприємства "Промавтоматика" №436 Закритого акціонерного товариства  "Променергоавтоматика"

на рішення
господарського суду Миколаївської області від 12.03.2007р.

та постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 21.06.2007р.

у справі
№3/15/07

за позовом
Сєвєродонецького дочірнього підприємства "Промавтоматика" №436 Закритого акціонерного товариства  "Променергоавтоматика"

до
Відкритого акціонерного товариства  "Миколаївпромсантехмонтаж"

про
стягнення 354 649,30 грн.

за участю представників сторін

-          позивача –Павлов В.Г.;

-          відповідача  –не з’явилися

ВСТАНОВИВ:

Сєвєродонецьке дочірнє підприємство «Промавтоматика»№436 ЗАТ «Променергоавтоматика» звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Миколаївпромсантехмонтаж»про стягнення суми боргу в розмірі 343 196, 87 грн. за простим векселем №482, нарахованих відсотків за прострочення оплати заборгованості у розмірі 5 274, 89 грн., інфляційних витрат у розмірі 6 177, 54 грн.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 12.03.2007 року у справі №3/15/07 (суддя Смородінова О.Г.) в задоволенні позовних вимог Сєвєродонецького дочірнього підприємства «Промавтоматика»№436 ЗАТ «Променергоавтоматика»відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21 червня 2007 року апеляційну скаргу Сєвєродонецького дочірнього підприємства «Промавтоматика»№436 ЗАТ «Променергоавтоматика»залишено без задоволення, а рішення, господарського суду Миколаївської області від 12.03.2007 року у справі №3/15/07 без змін.

Не погодившись з постановою Одеського апеляційного господарського суд, Сєвєродонецьким дочірнім підприємством «Промавтоматика» №436 ЗАТ «Променергоавтоматика»було подано касаційну скаргу до Вищого господарського суду України, в якій останнє просить суд скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду у справі № 3/15/07 від 21.06.2007 р. та рішення господарського суду Миколаївської області у справі № 3/15/07 від 12.03.2007 р. повністю та прийняти нове рішення, згідно якого стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 343 196 грн. 87 коп. за простим векселем, суму нарахованих відсотків за прострочення оплати в розмірі 5 274,89 грн. та інфляційних в сумі 6 177,54 грн.

Свої вимоги Сєвєродонецьке дочірнє підприємство «Промавтоматика»№436 ЗАТ «Променергоавтоматика»мотивує тим, що господарськими судами неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу Сєвєродонецького дочірнього підприємства «Промавтоматика»  №436   ЗАТ   «Променергоавтоматика»,   перевіривши   правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Сєвєродонецького дочірнього підприємства «Промавтоматика»№436 ЗАТ «Променергоавтоматика»підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарським судом Миколаївської області встановлено, що 02.08.2004 року між ВАТ «Миколаївпромсантехмонтаж»та СДКП «Промавтоматика»№436 (правонаступником якого є позивач у справі відповідно до п. 1.1 Статуту СДП „Промавтоматика") було укладено договір субпідряду №16 від 02.08.2004 року (надалі за текстом - договір), за умовами якого СДКП «Промавтоматика»(надалі за текстом - субпідрядник), взяло на себе зобов'язання по виконанню комплексу робіт по монтажу системи згідно до погодженої проектно-кошторисної документації та у визначені договором строки, та визначено, що об'єм робіт, кошторисна вартість, терміни виконання, договірний процент підрядних послуг визначатимуться у додатках до договору, останні будуть погоджуватись та підписуватись представниками сторін щомісячно.

Розділом 2 договору сторони встановили порядок розрахунків, зокрема, умовами п.2.2 встановлено, що за виконані роботи згідно з проектно-кошторисною документацією і згідно з актами Форми-2 відповідач сплачує позивачу щомісячно векселями на протязі тридцяти банківських днів.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що розрахунки по договору можуть здійснюватися як грошовими коштами, так і векселями по номіналу, за домовленістю сторін.

Судами встановлено, що позивачем було проведено, а відповідачем прийнято виконані роботи на загальну суму 343 196,87 грн. При цьому в погашення боргу відповідача перед позивачем за договором ВАТ «Миколаївпромсантехмонтаж»16 грудня 2005 року, видав позивачеві простий вексель №482 на суму 343196,87 грн, вказаний вексель видано з вказівкою строку платежу 30.10.2006 року.

Між сторонами до винесення рішення господарського суду Миколаївської області у справі № 9/349/05 згідно із статтею 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні" у разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору субпідряду від 02.08.2004 р. № 16 на виконання робіт по монтажу КВПіА припинились грошові зобов'язання щодо платежу основного боргу за договором та виникли грошові зобов'язання щодо платежу за векселем, про що зазначено в рішенні суду у справі № 9/349/05, оскільки відповідачем

було покладено в депозит приватному нотаріусу Машкової С.М. в м. Миколаїв на ім'я позивача простий вексель № 482 на суму основного боргу у розмірі 343 196, 87 грн. зі строком платежу - 30 жовтня 2006 р. в порядку ст. 537 Цивільного кодексу України.

Позивач отримав 24.01.2006 року звернення приватного нотаріуса Машкової С.М, Миколаївського нотаріального округу Міністерства юстиції України, лист 19.01.2006 року за №45, в якому повідомлялось про прийняття в депозит цінного паперу - простого векселю від відповідача.

Уповноважений представник Позивача за дорученням від 30.10.06 р. № 10/413 бухгалтер Богатир О.М. була відряджена до м. Миколаєва 16.11.06 р. для отримання простого векселя з депозиту у нотаріуса.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем було отримано вексель з депозиту нотаріуса, представник відповідача не заперечував, що на 16.11.2006 було призначено зустріч з питань прийняття векселя до оплати.

Відповідачу була надана довіреність представника позивача від 30.10.06 р. № 10/413 на уповноваженого Богатир О.М. на право представлення інтересів Позивача при отриманні цінного папера - простого векселя від нотаріуса та представлення інтересів у Відповідача відносно пред'явлення векселя для платежу, підписання акту прийому-передачі векселя, вчинення всіх інших необхідних дій.

Позивач звернувся до відповідача з листом про пред явлення векселя до оплати, на листі є відмітка відповідача про його прийняття. Натомість Позивачем було отримано лист відповідача вих. № 924 від 21.11.06 р., направлений позивачу та отриманий останнім 08.12.06р. вх. № 99 з відмовою в оплаті вказаного векселя.

Позивачем було ініційовано звернення в Першу Сєвєродонецьку державну нотаріальну контору із заявою про вчинення протесту простого векселя № 482 на суму 343196, 87 грн. Але у вчиненні даної дії позивачу було відмовлено з причини пропущення строку для вчинення протесту, про що позивачу була надана Постанова Сєвєродонецької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні протесту простого векселя № 482.

Листом за вих. № 924 від 21.11.06 р. відповідач виніс пропозицію позивачеві скористатись послугами рахункової палати.

Ухвалюючи спірне рішення суд першої інстанції виходив з нижчевикладеного. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні»видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари , виконані роботи, надані послуги. На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов'язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем. Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов'язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем. Особи, винні в порушенні вимог цієї статті, несуть відповідальність згідно з законом.

Судами першої та апеляційної інстанції, встановлено, що по спірним правовідносинам принцип товарності векселя дотримано сторонами.

Відповідно правил статей 70,77,78 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі (далі - Уніфікований Закон) позовні вимоги до акцептанта переказного (платнику по простому векселю) погашаються із закінченням трьох років, який обчисляються від дати настання строку платежу, тобто перебіг строку позовної давності починається з моменту коли особа дізналась чи могла дізнатися про порушення свого права.

Виходячи зі змісту статей 38, 44 Уніфікованого Закону суди дійшли висновку, що вексельні зобов'язання було порушено саме векселедержателем, а отже право останнього порушеним вважати неможна.

Посилаючись, на норми ст. 163 ЦК України та ст. 221 ГК України суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про те що кредитор вважається таким що прострочив, якщо він не здійснив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Прострочка боржника не наступає, якщо зобов'язання не може бути виконано в зв'язку з прострочкою кредитора.

Згідно зі ст. 38 Уніфікованого Закону держатель переказного векселя зі строком платежу на визначений день або у визначений строк від дати складення чи від пред'явлення повинен пред'явити вексель для платежу або в день, в який він підлягає оплаті, або в один із двох наступних робочих днів. Пред'явлення переказного векселя в розрахункову палату є рівнозначним пред'явленню для платежу.

Пред'явлення векселя до платежу повинно відбуватися у місці платежу зазначеному в векселі.

Пред'явлення векселя до оплати може оформлюватися актом пред'явлення векселя до платежу, який підписується векселедавцем та векселедержателем. Акт, при цьому, складається у довільній формі.

Крім того, кожний векселедержатель має право в строк платежу по векселю пред'явити вексель в розрахункову палату.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що з матеріалів справи вбачається, що векселедержатель, пропустив строк акцепту та взагалі звернувся до векселедавця щодо оплати по векселю не в установленій формі про що свідчить зміст листа позивача №924 від 21.11.06р.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 44 Уніфікованого Закону відмова в акцепті або у платежі повинна бути підтверджена засвідченим автентичним документом (протест у неакцепті або у неплатежі).

Протест в неакцепті повинен бути здійснений протягом строку, визначеного для пред'явлення для акцепту. Якщо у випадку, передбаченому у першому абзаці статті 24, перше пред'явлення мало місце в останній день строку, то протест ще може бути здійснений наступного дня.

Протест у неплатежі за переказним векселем, який підлягає оплаті на визначену дату або у визначеній строк від дати складання чи від пред'явлення, повинен бути здійснений в один із двох робочих днів, які настають за днем, у який вексель підлягає оплаті. Якщо йдеться про вексель зі строком платежу за пред'явленням, то протест повинен бути здійснений у порядку для здійснення протесту у неакцепті, вказаному у попередньому абзаці

Відмовляючи в задоволенні позову, суди послались на те, оскільки вексель не було своєчасно пред'явлено до оплати з вини позивача, то не можна вважати, що права позивача (держателя векселя) в даній конкретній ситуації було порушено відповідачем. При цьому, судами не було враховано наступне.

Стаття 44 Уніфікованого Закону міститься в Главі VII Уніфікованого Закону «Право регресу в разі неакцепту або неплатежу». Відповідно до ст. 43 глави VII «Право регресу  в  разі  неакцепту  або  неплатежу» Уніфікованого  Закону,  держатель  може використати своє право регресу проти індосантів, трасанта та інших зобов'язаних осіб: при настанні строку платежу, якщо платіж не був здійснений; навіть до настання строку платежу:

(1)          якщо мала місце повна або часткова відмова здійснити акцепт;

(2)          у разі банкрутства трасата, незалежно від того, здійснив він акцепт чи ні, або у разі припинення ним платежів, навіть якщо ця обставина не була встановлена судовим рішенням, або у разі безрезультатного звернення стягнення на його майно;

(3)          у разі банкрутства трасанта за векселем, що не підлягає акцепту.

При цьому стаття 44 Уніфікованого Закону визначає порядок здійснення протесту у неакцепті або неплатежі з метою пред'явлення регресу проти індосантів, трасанта та інших зобов'язаних осіб. Дотримання вказаного порядку є обов'язковим саме для реалізації  права регресу, а  не права на отримання коштів від векселедателя.

Судами першої та апеляційної інстанцій не враховано, що відповідно до ст.77 Уніфікованого Закону до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів.

Стаття 612 ЦК України встановлює, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що простий вексель було видано зі строком платежу - 30.10.2006 року.

Відповідно до частини першої ст.70 Уніфікованого Закону, позовні вимоги до векселедавця за простим векселем (ст.78 Уніфікованого Закону) вважаються погашеним по закінченню трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу. Початком перебігу трирічного строку на пред’явлення позовних вимог до акцептанта переказного векселя або до векселедавця простого векселя, слід вважати день строку платежу відповідно до умов зазначених у векселі.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції невірно застосувавши положення Уніфікованого Закону припустилися заміни права векселеотримувача на стягнення у судовому порядку суми заборгованості за векселем на поняття вчинення протесту в неплатежі за спірним векселем, що призвело до помилкових правових висновків.

Слід зазначити, що Уніфікований Закон та Закон України «Про обіг векселів в Україні» не містять норми, відповідно до якої порушення строків пред'явлення векселя до платежу є підставою для припинення зобов'язання.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції, повністю дослідивши обставини справи, припустили неправильне застосування норм матеріального права, у зв'язку з чим постанова Одеського апеляційного господарського суду у справі №3/15/07 від 21.06.2007 року та рішення господарського суду Миколаївської області у справі №3/15/07 від 12.03.2007 року підлягають скасуванню, з прийняттям нового рішення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.. 111-5, 111-7, пунктом 2 частини 1 ст. 111-9, 111-10 ст. 111-11 Господарського кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу Сєвєродонецького дочірнього підприємства «Промавтоматика»№436 ЗАТ «Променергоавтоматика»задовольнити.

2.Постанову Одеського апеляційного господарського суду у справі №3/15/07 від 21.06.2007 року та рішення господарського суду Миколаївської області у справі №3/15/07 від 12.03.2007 року скасувати.

3.Позов Сєвєродонецького дочірнього підприємства «Промавтоматика»№436 ЗАТ «Променергоавтоматика»задовольнити частково.

4.Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Миколаївпромсантехмонтаж» на користь Сєвєродонецького дочірнього підприємства «Промавтоматика»№ 436 ЗАТ «Променергоавтоматика»суму боргу в розмірі 343 196, 87 грн.,  суму витрат по сплаті державного мита та суму витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

5.В решті позову відмовити.

6.Доручити видачу наказу господарському суду Миколаївської області.

Головуючий суддя                                                                                    І. Плюшко

Судді                                                                                                        Т. Козир

С. Самусенко