ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2007 р.
№ 20/313

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. –головуючого,

Коробенко Г.П.,
Рогач Л.І.

розглянувши матеріали
касаційної скарги
відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Слов’янського управління по газопостачанню та газифікації, м. Слов’янськ Донецька область

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду
від 07.06.2007р.

у справі
господарського суду Донецької області

за позовом
відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Слов’янського управління по газопостачанню та газифікації, м. Слов’янськ Донецька область

до
відкритого акціонерного товариства "Словважмаш",  м. Слов’янськ Донецька область

про
стягнення 144 366 грн. 13 коп.

за участю представників:

позивача: Манукян Р.Я. за дов. від 14.12.2006р. №187,

відповідача: Горгуль О.А. за дов. від 23.10.2006р. №50/178, Дятлов І.С. за дов. від 20.09.2007р. №50/182

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Слов’янського управління по газопостачанню та газифікації звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відкритого акціонерного товариства "Словважмаш" про стягнення з останнього, з урахуванням уточнення позовних вимог, заборгованості за надані послуги з постачання природного газу у вигляді несплаченого  податку  на  додану вартість в розмірі 20% на суму 106442, 53 грн., 652, 62 грн. –суму інфляції, 1215, 07 грн. – суму 3% річних за договором на постачання природного газу.

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.03.2007р., залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2007р. у справі № 20/313 в задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані необгрунтованістю позовних вимог з посиланням на ст. 180, 188, 193, 265 ГК України та докази наявні в матеріалах справи.

Не погоджуючись із вказаним рішенням та постановою у даній справі, ВАТ "Донецькоблгаз" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи скаргу порушенням та неправильним застосуванням місцевим та апеляційним господарським судом норм матеріального права.

У відзиві ВАТ "Словважмаш" останнє просить в задоволенні   касаційної скарги відмовити.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.12.2005р. між ВАТ по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Слов’янського управління по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" та ВАТ "Словважмаш" був укладений договір №09-22/1 (2006)-Пр на постачання природного газу, відповідно до якого позивач передає, а відповідач –зобов’язується прийняти та оплатити природний газ на умовах даного договору (надалі Договір).

Протоколом розбіжностей №1 визначені редакції сторін щодо пунктів 2.1, 5.1 Договору.

Спір  виник  в зв’язку  із  відмовою  відповідача   додатково  сплачувати ПДВ до ціни природного газу, що постачається за Договором, з огляду на  пропозиції позивача з цього приводу, обгрунтовані листом НАК "Нафтогаз України" від 15.03.06 р. № 31/17337 яким  позивач був повідомлений про те, що з 01.01.06р. імпортований природний газ НАК "Нафтогаз України" отримує на підставі зовнішньоекономічних контрактів, які укладені не на виконання міжнародних договорів. За даних обставин НАК "Нафтогаз України" не має підстав застосовувати нульову ставку ПДВ при реалізації природного газу ДК "Газ України", і відповідно ДК "Газ України" не має підстав застосовувати нульову ставку ПДВ при подальшій реалізації отриманого від НАК "Нафтогаз України" природного газу споживачам незалежно від їх статусу платника податку на додану вартість.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Договір був об’єктом дослідження у господарських судах різних рівнів у справі № 17/111пд за позовом ВАТ "Донецькоблгаз" до ВАТ "Словважмаш" про внесення змін до Договору в частині умов про нарахування ПДВ на вартість природного газу, що постачається за Договором шляхом укладення додаткової угоди від 15.03.06р., якою встановлюється нова ціна на природний газ з урахуванням ставки ПДВ у розмірі 20%, за результатами розгляду якої у задоволенні позову ВАТ "Донецькоблгаз" було відмовлено в зв’язку з недоведеністю підстав для змін умов Договору.

Умовами Договору та додаткових угод до нього застосування до ціни природного газу, що постачається позивачем відповідачеві, ставки ПДВ в розмірі 20% не передбачено.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов’язковим для виконання сторонами, а зобов’язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

За своєю правовою природою укладений сторонами Договір є договором поставки, з огляду на що та, враховуючи приписи ст. ст. 180, 265 ГК України, місцевий та апеляційний господарський суд дійшли правильного висновку про відсутність обов’язку відповідача додатково сплачувати на користь позивача ПДВ до ціни природного газу, визначеної сторонами у Договорі, та обгрунтовано відмовив в позові.

Наведене спростовує доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування та порушення судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального права, та не заперечує правильність і законність оскаржуваних судових актів.

Таким чином, господарськими судами попередніх інстанцій встановлені обставини справи, що підтверджуються певними доказами, яким попередні суди дали належну оцінку, правом переоцінки яких касаційна інстанція не наділена, з’ясовано дійсні права і обов’язки сторін та правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини сторін, з огляду на що колегія вважає прийняті судові акти такими, що відповідають положенням ст.ст. 84, 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. N 11 "Про судове рішення", а отже  і підстави для  їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2007р. у справі  № 20/313 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                            В.С. Божок

Судді:                                                                                         Г.П. Коробенко

Л.І. Рогач