ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30.07.2007р.

м.Київ

№ 29/233-А

За позовом             Державна податкова
адміністрація  України у м. Києві

До                           Товариство з
обмеженою відповідальнітсю "Мега - ШОУ"

Предмет
адміністративного позову

визнання правочину недійсним

ТОВ " Центр інженерних
технологій"

Предмет
адміністративного позову

Суддя

Секретар
судового засідання Вознюк М.В.

Представники:

від позивача

Некряч О.М. -ст. о/у (довір. в
справі)

від відповідача-1: від
відповідача-2:

не з'явились  не з'явились

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС
України в судовому засіданні 30.07.2007 о 14 год. 20 хв. проголошено вступну та
резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі
відкладено на 05.08.2007, про що повідомлено сторін після проголошення вступної
та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4
ст. 167 КАС України. З технічних причин виготовлення повного тексту постанови
відкладено на 10.08.2007.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського
суду міста Києва з позовом про визнання недійсним договору №0610 від 06.10.2004
р., укладеного між відповідачами на загальну суму 49031,40 грн. без
застосування наслідків його недійсності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 КАС
України компетенція адміністративних судів поширюється на спори  за
зверненням  суб'єкта  владних
повноважень   у випадках,
встановлених законом.

Пунктом 11 частини 1 статті 10
Закону України „Про державну податкову службу в Україні” встановлено, що
державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у
містах, міжрайонні та об`єднані державні податкові інспекції виконують такі функції,
зокрема подають   до  судів
позови  до  підприємств,
установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і
стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших
випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про
стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за
рахунок їх майна.

Під час проведення підготовчого
провадження судом були витребувані від осіб, які беруть участь у справі, а
також від інших осіб документи та інші матеріали, прийнято рішення про
обов'язковість особистої участі осіб, які беруть участь у справі, у судовому
засіданні.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на наступні обставини.

Відповідно до ст. 207 ГК України
господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено
учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із
сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним
повністю або в частині.

На думку позивача, умисел
відповідача-1 на укладання угоди, з метою, завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства, підтверджується тим, що УПМ ДПА у м. Києві була порушена
кримінальна справа відносно  директора
ТОВ "Мега-ШОУ" ОСОБА_1. за ознаками злочинів, передбачених ст. ст.
212, 366 КК України; крім того, спірний договір №0610 та податкова накладна
№0710-2 від 07.10.2004 р. підписані невстановленою особою, що підтверджується
висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідачі в судові засідання
явку  своїх представників не забезпечили,
відзив на позов не надали та не надіслали.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів, справи
між та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мега-ШОУ" (покупець)
та Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр інженерних
технологій" (продавець) був укладений договір№0610 від 06.10.2004., за
умовами якого продавець зобов'язується поставити та передати у власність
комплект світлотехнічного обладнання.

На виконання зазначеного договору
ТОВ  "Центр інженерних технологій"
виписало ТОВ "Мега-ШОУ" податкову накладну №0710-2 від 07.10.2004 р.
на загальну суму 49031,40 грн. (копії договору та податкової накладної в
матеріалах справи). Факт перерахування коштів також не заперечується позивачем
та підтверджується випискою банку (копія в матеріалах справи).

Вищезазначеними документами
підтверджується факт виконання договору його сторонами. З боку контрагентів за
спірним договором жодних заперечень (зауважень) щодо його виконання не
надходило, договір не оспорювався.

Обґрунтовуючи факт укладання
відповідачами угоди з метою, завідомо суперечною інтересам держави і
суспільства, позивач посилається, зокрема, на те, що спірний договір та
податкова накладна №0710-2 від 07.10.2004 підписані з боку ТОВ  "Центр інженерних технологій" невстановленою
особою;  УПМ ДПА у м. Києві була порушена
кримінальна справа відносно  директора
ТОВ "Мега-ШОУ" ОСОБА_1. щодо умисного ухилення від сплати податків та
службового підроблення за ознаками злочинів, передбачених ст. ст. 212, 366 КК
України

Відповідно до ч. З п. 7.3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду України від 25.07.02р. "Про заходи щодо
забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про
податки", під час розгляду справ за позовами органів державної податкової
служби про визнання угод недійсними судам відповідно до вимог ст. 43 ГПК
України необхідно оцінювати докази в сукупності та визначати достатність
підстав для висновку щодо спрямованості діяльності суб'єкта господарювання, в
тому числі при укладенні спірної угоди, на ухилення від сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів). Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, суд
повинен повно з'ясувати наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання
угод недійсними і настання відповідних юридичних наслідків.

Відповідно до п. 4 прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу України, який вступив в дію з
01.01.2004, цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після
набрання ним чинності. Як свідчать матеріали справи, правовідносини між відповідачами
виникли та припинились (в зв'язку з виконанням спірного договору) після
набрання чинності новим Цивільним кодексом України, тому до них застосовуються
норми Цивільного кодексу України.

Як вже зазначалось, правовідносини
між відповідачами виникли та припинились (в зв'язку з виконанням спірного
договору) після набрання чинності новим Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. ст. 207 ГК України
господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено
учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із
сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним
повністю або в частині.

Частиною 1 статті 208 ГК України
визначено, що у випадку якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як
таке, що  вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох
сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за
рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання
зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все
одержане нею, а також все належне з неї
першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише
у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а
одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за
рішенням суду в доход держави.

Вирішуючи спір про визнання угоди
недійсною, суд повинен з'ясувати наявність тих обставин, з якими закон пов'язує
визнання угод недійсними і настання відповідних юридичних наслідків.

Суд вважає, що позивачем не
доведено факту наявності суб'єктивного чинника правопорушення, а відповідно і
умислу у відповідачів, чи одного з них, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою старшого слідчого відділу ПМ ДПА у м. Києві від 23.05.2006 року була
порушена кримінальна справа №70-00303 відносно
директора ТОВ "Мега-ШОУ" ОСОБА_1. щодо умисного ухилення від
сплати податків та службового підроблення за ознаками злочинів, передбачених
ст. ст. 212, 366 КК України.

Постановою від 17.06.2006 року
кримінальну справу №70-00303 в частині умисного ухилення від сплати податків та
службового підроблення директора ТОВ "Мега-ШОУ" ОСОБА_1. закрито на
підставі ст. 6 п.2 КПК України.

Постановою від 21.01.2007 р.
скасовано постанову про закриття кримінальної справи №70-00303 в частині умисного
ухилення від сплати податків та службового підроблення директора ТОВ
"Мега-ШОУ" ОСОБА_1.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 62
Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може
бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному
порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний
доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може
грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Однак, станом на день розгляду
спору, вирок у кримінальній справі №70-00303 відносно  директора ТОВ "Мега-ШОУ" ОСОБА_1.
щодо умисного ухилення від сплати податків та службового підроблення за
ознаками злочинів, передбачених ст. ст. 212, 366 КК України, не винесено.

Оскільки суб'єктивний склад
правопорушення повинен бути встановлений компетентним державним органом і
підтверджений законодавчо визначеними засобами доказування, судом визнається,
що позивачем не надано доказів, які б свідчили про доведення вини посадових
осіб за фактом ухилення від сплати податків стосовно обставин, викладених у
позовній заяві.

Позивачем не надано належних
доказів на підтвердження того, що факт ухилення від сплати податків конкретними
посадовими особами відповідачів встановлений обвинувальним вироком суду, що
набрав законної сили.

Крім того, до угод, укладених з
метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, зокрема, належать
угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами доходів від
оподаткування.

Із наданих суду доказів вбачається,
що позивачем не доведено належним чином в чому саме полягала завідомо суперечна
інтересам держави і суспільства мета укладання угоди і чи була вона спрямована
на приховування від оподаткування доходів, а також наявність в діях
відповідачів у формі умислу

Позивач не надав доказів про те, що
внаслідок виконання угоди інтересам держави заподіяні збитки.

За оспорюванню угодою ТОВ  "Центр інженерних технологій" є
продавцем, а ТОВ "Мега-ШОУ" покупцем. Відповідно у ТОВ  "Центр інженерних технологій" за
зазначеною господарською операцією виник валовий дохід та податкове
зобов'язання з податку на додану вартість.

У відповідності до пп. 4.2.2 ст. 4
Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетом та державними цільовими фондами” контролюючий орган повинен самостійно
визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо: платник
податків не подає у встановлені строки податкову декларацію, дані
документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у
податкових деклараціях. Відповідно до абзацу другого пп. 2.5 п. 2 Інструкції
про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій  органами державної податкової служби,
затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України від 17.03.2001
N 110  податкове повідомлення-рішення  -
це    рішення   керівника податкового  органу
(його  заступника)  щодо
обов'язку  платника податків
сплатити донараховану суму податків, зборів (обов'язкових платежів),  застосованих
штрафних  (фінансових)  санкції
(у тому числі пені за порушення у сфері
зовнішньоекономічної  діяльності)
за  порушення податкового та іншого
законодавства,  що приймається за  результатами
перевірки   платника   податків.

Як вбачається з позовної заяви,
перевірка ТОВ  "Центр інженерних
технологій" з питань дотримання податкового законодавства проводилась,
однак, ніяких порушень податкового законодавства при укладанні спірного
договору не встановлено, рішення
податкового органу про встановлення податкового зобов'язання платника
податків не приймалось.

Несплата податків дійсно є
порушенням діючого податкового законодавства, однак в матеріалах справи
відсутні докази, які підтверджують несплату податків за оспорюваним договором,
у т.ч. податку на додану вартість. Отримання відповідачем-2 товару, а
відповідачем-1 коштів не свідчить про намір ухилитись від сплати податків.

Допустимих доказів наявності у
відповідачів податкового зобов'язання або податкового боргу позивач не надав,
як і не надав будь яких доказів щодо не включення відповідачем-1 суми
податкового зобов'язання з податку на додану вартість, та до валового доходу
(за виконаною господарською операцією) за відповідні звітні періоди в податкові
декларації (з податку на додану вартість), або несплати сум податкових
зобов'язань, в матеріалах справи відсутній Акт перевірки, рішення податкового
органу про донарахування податкових зобов'язань, податкові повідомлення,
податкові вимоги, що підтверджують наявність податкового боргу у відповідачів
(а саме зазначені документи можуть бути підтвердженням податкового боргу,
несплати податків відповідачами).

Відповідно до ч. 2 п. 7.3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду України від 25.07.2002 „Про заходи щодо
забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про податки”
доказами спрямованості умислу суб'єкта оспорюваних угод на приховування від
оподаткування прибутків та доходів можуть бути, зокрема, надані податковими
органами відомості про неподання податкової звітності до органів державної
податкової служби.

Факт ухилення від сплати податків
сторонами угоди не доведений позивачем.

Суд також звертає увагу на те, що в
пункті 1.3 оглядового листа Вищого арбітражного суду України № 01-8/481 від
20.04.2001 зазначено, що порушення
сторонами  договору законодавства
про податки не є підставою для визнання його недійсним. Якщо податковим
органом  не  подано
доказів  спрямованості  укладеної
угоди на вчинення порушення податкового законодавства, несплата податків
(обов'язкових платежів) не є підставою
для  визнання  угоди недійсною.

Враховуючи, що обставини справи,
які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,
судом визнається, що в позовній заяві відсутні достатні докази, що
підтверджують або спростовують наявність як об'єктивного так і суб'єктивного
складу правопорушення. Докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на
які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, у т.ч. факту навмисного
ухилення від сплати податків у відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Позивач не довів суду обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх
вимог.

За таких обставин, позовні вимоги
визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 71, 94, 97, 158-163 КАС України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В позові відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст.
254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному
обсязі за правилами, встановленими ст.
ст.  185-187 КАС України, шляхом
подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним
поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя                                                                                                                        І.В.
Усатенко