ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"12" червня 2007 р.                                                                              Справа № 5/168-07

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма Колос”, с. Пустоварівка, Сквирський р-н.

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Схід –Агро”,                м. Сквира

про
стягнення  3177,47 грн.

за участю представників:

позивача:
Капітанюк В. П. –дов. від 30.05.2007 р. № 194

відповідача:
не з’явився, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма Колос” (далі –Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Схід – Агро” (далі –Відповідач) про стягнення 3177,47 грн., з яких 2800 грн. основний борг,               288,92 грн. інфляційних втрат та 88,55 грн. три проценти річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність у відповідача заборгованості в сумі 2800 грн., яка виникла в зв’язку з нездійсненням останнім розрахунку за отриманий товар.

12.06.2007 р. позивач подав суду уточнений розрахунок трьох процентів річних, що за розрахунком позивача становить 87,40 грн. за період з 10.03.2006 р. по 25.03.2007 р.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду від 28.04.2007 року та від 31.05.2007 року, в судове засідання двічі не з’явився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Позивачем по накладній № 158 від 25.03.2004р. було поставлено відповідачу товар: ячмінь “Аскольд” Еліта в кількості 3 тони на суму                    3000 грн. та ячмінь “Скарлет” –ІІ репродукції в кількості 4 тони на суму                  3000 грн., загальна сума поставленого товару включаючи ПДВ  склала                   7200 грн. Відповідачем по довіреності серія ЯЗК № 711305 від 25.03.2004р. вказаний товар був прийнятий.

Відповідач свої зобов’язання щодо оплати за поставлену продукцію виконав частково на суму 4400 грн., що підтверджується  банківською випискою від 22.03.2004 р. на суму 3000 грн., приходним касовим ордером  № 29 від 22.03.2004 р. на суму 900 грн. та банківською випискою  від 23.04.2004 р. на суму 500 грн.

З матеріалів справ вбачається, що позивачем 02.03.2006р. на адресу відповідача була надіслана вимога про сплату 2800 грн. за поставлений товар –насіння ячменю по вищезазначеній накладній в семиденний строк. В підтвердження надіслання вимоги позивач надав до суду поштову квитанцію та опис вкладення в цінний лист.

Однак відповідач вказану вимогу залишив без відповіді та задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже в порушення своїх зобов’язань відповідач за поставлений товар  повністю не розрахувався, у зв’язку з чим за останнім, на час розгляду справи, рахується заборгованість на загальну суму 2800 грн. –різниця між поставленим товаром та перерахованими коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 2800 грн. заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку позивача інфляційні збитки нараховані за період з березня 2006 р. по лютий 2007 р. складають 288,92 грн., три проценти річних з простроченої суми за період з 10.03.2006 р. по              25.03.2007 р. складають 87,40 грн.

Розрахунок позивача індексу інфляції та трьох процентів річних відповідає  вимогам законодавства та обставинам справи.

З огляду на викладене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 2800   грн., 288,92 –інфляційних втрат та 87,40 грн. - трьох процентів річних є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті державного мита та витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Схід –Агро” (09000, Київська область, м. Сквира, вул. Шевченка, 113, кв. 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма Колос” (09051, Київська обл., Сквирський р-н., с. Пустоварівка, ) 2800 (дві тисячі вісімсот) грн. - основного боргу, 288 (двісті вісімдесят вісім) грн. 92 коп. - інфляційних втрат, 87 (вісімдесят сім) грн. 40 коп. - три проценти річних,  102 (сто дві) грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Дата підписання рішення 10.07.2007р.

Суддя