ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.10.07р.

Справа № 35/377-07

За позовом  Заступника прокурора м. Дніпродзержинська в інтересах держави в особі                     Міністерства освіти та науки України Дніпродзержинського професійного

ліцею, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

до   Відкритого акціонерного товариства "Дніпродзержинська                     теплоелектроцентраль", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про              стягнення 4 646, 72 грн

Суддя  Широбокова Л.П.

Представники:

від прокурора - Зіма В.Б., прокурор відділу, посвідчення №117 від 13.08.07 р.

від позивача - Олійник І.Г., головний бухгалтер, дов.№219 від 20.09.07 р.

від відповідача  - Проскуріна Н.О., юрисконсульт, дов.№001/027 від 14.08.07 р.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор в інтересах держави в особі Позивача просить стягнути з Відповідача надмірно сплачені грошові кошти  - 4646,72 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що між сторонами укладено договір № 258 від 01.06.2006р. про постачання теплової енергії та відповідач в листопаді 2006р. завищив встановлені тарифи на теплоенергію, що встановлено в акті перевірки №02-24/7 від 11.05.2007р., яка була здійснена Контрольно - ревізійним управлінням в Дніпропетровській області.

Прокурор та Позивач вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнає, вважає, що застосований ним тариф розрахований виключно на підставі законів та рішень, уповноважених на те органів. Вважає, що Відповідач розрахував тариф прямим складанням величин тарифів, які були затверджені рішенням Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 03.11.2006р. №734 та Постановою НКРЕ від 28.09.2006р. №1288, не враховуючи при цьому нормативних втрат теплової енергії в розподільній мережі в розмірі 13%.

За згодою представників сторін та прокурора в судовому засіданні оголошено тільки вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Дніпродзержинським професійним ліцеєм –споживач (надалі –позивач) та Відкритим акціонерним товариством «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль»- енергопостачальна організація (надалі –відповідач) було укладено договір № 258 від 01.06.2006р. на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води строком дії до 01.06.2007р. та який відповідно до п. 11.2 вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Доказів розірвання цього договору в спірний період суду не надано. До зазначеного договору було укладено додаткові угоди №1 від 04.11.2006р, № 2 від 12.02.2007р.

Відповідно до п. 6.2, 6.6 договору споживач здійснює розрахунки за теплову енергію відповідно до встановлених тарифів  та зобов’язаний самостійно одержувати рахунки до сплати.

Відповідно до п. 7.1.3. договору № 258 від 01.06.2006р. відповідач несе відповідальність за неправильне застосування тарифів та недостовірність нарахувань за фактично відпущену теплову енергію.

За спірний листопад 2006р. відповідачем було виставлено рахунок №258/11.06 від 30.11.2006р.  на оплату теплової енергії на суму 46 634,51 грн по ціні 166,056 грн з ПДВ за 1 Гкал, який позивачем оплачено повністю, що не заперечується відповідачем.

Контрольно - ревізійним управлінням в Дніпропетровській області було проведено перевірку використання коштів державного бюджету на здійснення фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.03.2005р. по 04.04.2007р., про що складено акт №02-24/7 від 11.05.2007р. Перевіркою було встановлено, що відповідачем протягом листопада 2006р. в рахунку на оплату послуг з теплопостачання було безпідставно завищено тариф на поставлену  теплоенергію, внаслідок чого на рахунок відповідача у грудні 2006р. були зайво перераховані бюджетні кошти на загальну суму 4646,72 грн, що підтверджується перерахунком опалення по Дніпродзержинському  професійному ліцею за листопад 2006р.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону чи іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Істотною умовою договору є ціна, яка визначається в порядку, встановленому Господарським кодексом України, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України (ч. 5 ст. 180 Кодексу). Зазначене кореспондується із приписами ст. 632 Цивільного кодексу України, згідно якої при укладенні договору у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи тощо), що встановлюються уповноваженим органом державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги до  повноважень  органів  місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема,  встановлення  цін/тарифів  на  житлово-комунальні  послуги відповідно до закону.

Порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги визначений статтею 31 цього Закону, а саме, порядок  формування    цін/тарифів    на    кожний   вид житлово-комунальних послуг  першої  і  другої  груп (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет  Міністрів України.

Виконавці/виробники   здійснюють   розрахунки   економічно обґрунтованих  витрат  на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на  затвердження  органам  місцевого  самоврядування  в установленому законодавством порядку. Органи  місцевого  самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі  економічно  обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Згідно з   повноваженнями,  наданими  Законами  України  "Про електроенергетику" та   "Про   теплопостачання",  Указом  Президента  України  від  14.03.1995р.  N 213 "Про заходи щодо забезпечення  діяльності  Національної комісії   з   питань  регулювання  електроенергетики  України"  та відповідно до Процедури  перегляду  та  затвердження  тарифів  для ліцензіатів   з   виробництва  електричної  та  теплової  енергії, затвердженої постановою НКРЕ від 12.10.2005р. N898, Порядку  розрахунку  тарифів на електричну та теплову енергію,  що виробляється на ТЕЦ,  ТЕС,  АЕС, затвердженого постановою НКРЕ від 12.10.2005р. N896 пунктом  1 Постанови  НКРЄ від 28.09.2006р. № 1288 «Про затвердження тарифів на виробництво теплової енергії для ВАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» було затверджено тарифи  на  виробництво теплової енергії:

яка поставляється   для  населення  та  бюджетних  установ  - 92,39 грн. за 1 Гкал (без ПДВ);

яка поставляється для промислових споживачів - 99,61 грн  за 1 Гкал (без ПДВ).

Ця постанова набула чинності з 1 жовтня 2006р. та втратила чинність з 01.01.2007р. на підставі  Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики №1859 від 26.12.2006р.

Рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 03.11.2006р. № 734 «Про погодження тарифів на послуги з транспортування та постачання теплової енергії»встановлено тариф на транспортування теплоенергії для бюджетних установ –31,54 грн з ПДВ, на постачання –7,10 грн з ПДВ за 1 Гкал.

Таким чином, загальна сума тарифу на виробництво, постачання та транспортування теплової енергії за 1 Гкал, що виробляється ВАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ», встановлена у розмірі 149,51 грн (разом з ПДВ). Термін дії тарифу, згідно з п. 4 вищезазначеного рішення виконкому з 04.11.2006р. до 04.12.2006 р.

Як встановлено вище, відповідач за надані в листопаді 2006р. послуги застосував тариф 166,056 грн з ПДВ за 1 Гкал, посилаюючись на ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка передбачає, що тариф на теплову енергію повинен враховувати повну собівартість теплової енергії і забезпечувати  рівень рентабельності не нижче граничного рівня рентабельності, встановленого Кабінетом Міністрів України, а також зазначає, що у розрахунку тарифу керувався Постановою Кабінету Міністрів України  від 10.07.2006р. №955 «Про затвердження порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії на послуги з центрального опалення і постачання гарячої води». Вказує також, що при затвердженні тарифу органами місцевого самоврядування  не були враховані втрати теплової енергії в розмірі 13%.

Вказані посилання відповідача судом відхиляються, виходячи з наступного.  Вказані відповідачем нормативні акти регулюють порядок розрахунку тарифів до їх затвердження, та не змінюють встановлений законом порядок затвердження тарифу (ціни) на послуги з центрального опалення і постачання гарячої води. Виробникам (постачальникам) теплової енергії не надано право змінювати тарифи та вказані послуги після їх затвердження в установленому порядку. Та відповідач безпідставно змінив тариф в листопаді 2006р. та надав позивачу рахунок на оплату за іншою ціною, ніж встановлено рішеннями повноважних органів та безпідставно отримав від позивача плату за теплову енергію в сумі 4646,72 грн.

Спірне питання врегульовано статтею 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно частин 4 - 8 якої у  разі  затвердження  цін/тарифів  на  житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на  їх виробництво  орган,  що їх затвердив,  зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам  різницю  між затвердженим  розміром  цін/тарифів  та  економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг. Центральні органи виконавчої влади несуть відповідальність за  наслідки  встановлення   або   регулювання   цін/тарифів,   що змінюються ними відповідно до їхніх повноважень, тощо.

За приписами ст.632 Цивільного кодексу України зміна  ціни  після  укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна  ціни   в   договорі   після   його   виконання   не допускається. Як встановлено вище, ціна на теплову енергію є регульованою та не може самостійно змінюватися виробником послуг. Виходячи з викладеного, умови додаткових угод №1 від 04.11.2006р. та № 2 від 12.02.2007р.  про встановлення тарифу на теплову енергію в листопаді 2006р. –166,06 грн з ПДВ, застосуванню не підлягають.

З огляду на викладене, з врахуванням встановлених обставин справи, вимоги прокурора обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по справі відносяться на Відповідача.

Керуючись ст. 44, 49,  82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. ст. 180, 193 Господарського кодексу України,  ст. ст. 7, 19, 20, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»господарський суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Дніпродзержинська                          теплоелектроцентраль»- 51925,  м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, вул. Радянська,2, (р/р 6012  в Дніпродзержинській філії КП ПриватБанк, МФО 305965) на користь Дніпродзержинського професійного ліцею –51917, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, вул.Лермонтова,151, (р/р 1822 в УДКУ в Дніпропетровській області, МФО 805012) надміру сплачені грошові кошти –4646,72 грн (чотири тисячі шістсот сорок шість грн 72 коп).

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Дніпродзержинська                          теплоелектроцентраль»- 51925,  м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, вул. Радянська,2, (р/р 6012  в Дніпродзержинській філії КП ПриватБанк, МФО 305965) в доход Державного бюджету України –п/р 0005 у відділенні Держказначейства у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, УДКУ в Дніпропетровській області, , код бюджетної класифікації доходів 22090200 державне мито –102,00 грн (сто дві грн) та на  р/р 0005 у відділенні банку ГДКУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, , отримувач Управління Держказначейства в Жовтневому районі м. Дніпропетровська витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу –118, 00 грн (сто вісімнадцять грн 00 коп).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дати його підписання.

Суддя

Л.П. Широбокова

Рішення підписано    12 жовтня 2007 р.