ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.10.2007
Справа №2-23/12009-2007А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі:

судді ІщенкоГ.М.,

секретаря судового засідання Єменджієвої А.М., розглянувши за участю представників:

від позивача Гутніков А.А. - заступник генерального директора з економічних, комерційних та фінансових питань, дов. від 28.12.2006р. №1197, Сітманбетов А.Д. - головний бухгалтер, дов. від 13.02.2007р. №131,

від відповідача Притуленко Є.С. - старший державний податковий інспектор юридичного відділу, дов. від 01.08.2007р. №10816/10/10-0,

у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом Закритого акціонерного товариства «Камиш-Бурун», (98310, АР Крим,  м. Керч, вул. Орджонікідзе, 1),

до відповідача Державної податкової інспекції в м. Керчі АР Крим, (98300, АР Крим, м. Керч, вул. Борзенко, 40),

про визнання неправомірними дій та недійсним акту,

в с т а н о в и в :

Закрите акціонерне товариство «Камиш-Бурун» звернулось до господарського суду Автономної Республіці Крим із адміністративним позовом до Керченської державної податкової інспекції АР Крим  про визнання неправомірними дій податкового органу при складанні акту перевірки від 31.07.2007р. №1262/23-1/30411181 та визнання недійсним акту про результати виїзної планової перевірки Закритого акціонерного товариства «Камиш-Бурун» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2006р. по 31.03.2007р. від 31.07.2007р. за №1262/23-1/30411181, (аркуш справи 6).

В судове засідання 09.10.2007р. позивач надав уточнення  до адміністративного позову, згідно яким вказав правильне найменування відповідача – Державна податкова інспекція в м. Керчі АР Крим.

Відповідач з позовними вимогами не згоден за мотивами, викладеними у відзиві на позов.

Згідно пункту 6 Закону України «Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України», до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України судочинство здійснюється відповідно до  Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження по адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої процесуальної  дії, розгляду справи.

Розглянув матеріали справи, заслухав представників сторін, дослідив надані сторонами докази, суд вважає що, позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимога позивача про визнання неправомірними дій відповідача при складанні акту перевірки від 31.07.2007р. №1262/23-1/30411181 «Про результати виїзної планової перевірки Закритого акціонерного товариства «Камиш-Бурун» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2006р. по 31.03.2007р.» задоволенню не підлягають з урахування наступного.

Дії відповідача щодо складання акту перевірки повністю ґрунтуються на вимогах статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» і є правомірними, оскільки пунктом 1 статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» визначено, що органам державної податкової служби встановлено право на підставі наданих податкових декларацій, звітів і інших документів, пов’язаних з нарахуванням та сплатою податків та зборів (обов’язкових платежів) незалежно від способу їх подання здійснювати документальні невиїзні перевірки і планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов’язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статус юридичної особи.

Згідно пункту1 частини 1 статті 17, пункту 1 частини 3 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

Адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача – суб’єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин  і має обов’язковий характер для суб’єктів цих відносин.

Оскаржуваний акт перевірки Державної податкової інспекції в м. Керчі АР Крим від 31.07.2007р. №1262/23-1/30411181 «Про результати виїзної планової перевірки Закритого акціонерного товариства «Камиш-Бурун» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2006р. по 31.03.2007р.»  не є актом ненормативного характеру.

Порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005р.№327 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України  25.08.2005р. за №925/11205), зазначає, що факти виявлених порушень податкового і валютного законодавства в акті документальної перевірки повинні викладатися чітко, об’єктивно та в повній мірі, з посиланням на первинні документи, що підтверджують наявність зазначених фактів  та на підставі яких вчинені записи у податковому та бухгалтерському обліку, з наведенням кореспонденції рахунків та інших доказів, що достовірно підтверджують наявність факту порушення, із зазначенням змісту порушень. Лише за умови дотримання контролюючим органом зазначених вимог щодо фіксування факту  виявлених порушень є підстави  для визначення платнику податкових зобов’язань.

Таким чином, акт перевірки є службовий документ, який фіксує, затверджує факти проведення перевірки фінансово-господарської діяльності суб’єкта господарювання та є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб’єктами господарювання. Акт перевірки є основним джерелом фіксації та закріплення доказів правопорушення.

За результатами акту перевірки державна податкова служба  виносить відносно платника податку податкові повідомлення-рішення, які  і може оскаржити  позивач.

Матеріали справи свідчать, що висновки вказаного акту перевірки від 31.07.2007р. стали підставою для прийняття відносно позивача 14.08.2007р. податкових повідомлень-рішень про визначення податкових зобов’язань, а саме: податкове повідомлення-рішення  №/0 про визначення  податкового зобов’язання з орендної плати з юридичних осіб в сумі 459,79грн., податкове повідомлення-рішення №/0 про визначення податкового зобов’язання зі збору за спеціальне використання водних ресурсів загальнодержавного значення в сумі 357,25грн.; податкове повідомлення-рішення №/0 від 14.08.2007р. про визначення податкового зобов’язання з земельного податку в сумі 193,73грн.; податкове повідомлення-рішення №/0 про визначення податкового зобов’язання  з податку з доходів фізичних осіб в сумі 467,37грн.

Отже, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог відносно визнання неправомірними дій відповідача при складанні акту перевірки від 31.07.2007р. №1262/23-1/30411181 та  визнання недійсним акту «Про результати виїзної планової перевірки Закритого акціонерного товариства «Камиш-Бурун» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого  законодавства за період  з 01.04.2006р. по 31.03.2007р. від 31.07.2007р. за №1262/23-1/30411181».

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 19, статтею  67 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено  законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов’язаний сплачувати податки та збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України (частина 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги Закритого акціонерного товариства «Камиш-Бурун» не  підлягають задоволенню.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено в судовому засіданні 09 жовтня 2007р.

У повному обсязі постанову складено 15 жовтня 2007року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7,8,9,11,12,70,79, 86, 94, 98, 122, 158–163, 167, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку, передбаченому частиною 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви (стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко Г.М.