ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ                РІШЕННЯ
"30" серпня 2007 р.                                                            Справа №  10-04/3391
Господарський суд Черкаської області в особі судді Шумка В.В.,  при секретарі судового засідання Рикуновій Л.М., за участю представників сторін:
позивача –Ульянова С.М.  –за довіреністю,
Воробйова А.В. –за довіреністю,
відповідача –відсутній,
розглянувши у відкритому судовому засіданні  матеріали справи за позовом приватного підприємства "Хімімпекс"
до   приватного підприємства "Добриня"
про  стягнення 126428 грн. 74 коп., -
Представники позивача позов підтримали.
Відповідач, двічі належно повідомлений про час і місце розгляду судом справи, участі свого представника у засіданні суду не забезпечив, заперечень проти вимог позивача не подав.
Справу  розглянуто судом  за наявними в ній матеріалами згідно з ст. 75 ГПК України.
Встановивши на підставі поданих суду доказів обставини справи, заслухавши пояснення представників позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких мотивів.
Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Це підтверджено поданими суду письмовими доказами –копіями вказаного договору, накладної на передачу товару, податкової накладної  №356 від 25.12.2006 р., довіреності серії ЯМФ №842816 від 25.12.2006 р. на отримання товару, іншими матеріалами справи та не спростовано відповідачем.
Згідно з умовами договору відповідач зобов’язався сплатити позивачеві вартість поставленого товару до 10.01.2007 року.
Доказів виконання цього грошового зобов’язання перед позивачем відповідач не подав.
Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином, а одностороння відмова від зобов’язання не допускається.
Згідно з п.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Підпунктом 6.1 п. 6 договору сторін, встановлено, що у випадку несвоєчасного погашення відповідачем заборгованості за договором, з дня виникнення заборгованості на суму цієї заборгованості нараховуються проценти з розрахунку 40% річних.
Згідно з позовною заявою ця вимога являється  вимогою про відшкодування збитків у вигляді неотриманих доходів (упущеної вигоди).
Згідно з п. 2 ст. 22 ЦК України упущеною вигодою є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.
Згідно з п. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов’язань, доказується кредитором.
Згідно з п. 4 цієї ж статті, при визначенні недоодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором до їх одержання.
В обґрунтування вимог в цій частині позивачем не подано доказів того, що заявлена до стягнення сума являється доходами, які б він реально одержав за звичайних обставин, якби відповідач не порушив грошового зобов’язання, доказів вжиття ним заходів щодо одержання цих доходів.
За таких обставин підстави для задоволення судом вимог позивача в цій частині відсутні.
Всі ці витрати підтверджені наданими суду письмовими доказами – копіями договору №юр-21/06 про надання адвокатом правової допомоги, укладеного  21.06.2007 р., квитанції до прибуткового касового ордеру, про оплату послуг адвоката, платіжними дорученнями на сплату державного мита, вартості послуг з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.  На повернені надлишково сплаченого державного мита в сумі 0,69 грн. позивач не наполягає.
Спір виник з вини відповідача, тому судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України покладаються судом на нього.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 49,  82, 84, 85 ГПК України, суд –
Позов задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Суддя                                                                                          В.В. Шумко