ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 р.
№ 45/170пн

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. –головуючого, Мележик Н.І., Подоляк О.А.,

розглянувши касаційну скаргу ДП "Луганськвугілля" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 4 липня 2007 року у справі господарського суду Донецької області за заявою ДП "Луганськвугілля" до ТОВ "Донспецкрепь" про зміну порядку та способу виконання судового рішення,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 1 серпня 2006 року, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 7 грудня 2006 року, задоволено позовні вимоги ДП "Луганськвугілля" до ТОВ "Донспецкрепь" про спонукання поставити стійки призабійні тертя 7ТУ та 8ТУ належної якості у кількості 50 штук та повернути стійки призабійні тертя 7ТУ та 8ТУ у кількості 1150 штук.

На виконання даного рішення господарським судом видано три накази про примусове виконання рішення суду.

Накази були пред'явлені до виконання.

Постановами ДВС Калінінського районного управління юстиції у  м.Донецьку від 20 квітня 2007 року накази господарського суду стосовно поставки стійок призабійних тертя 7ТУ та 8ТУ належної якості у кількості 50 штук та повернення стійок призабійних тертя 7ТУ та 8ТУ у кількості 1150 штук –повернуті без виконання через відсутність у боржника вищевказаного майна.

У травні 2007 року до господарського суду Донецької області звернулося ДП "Луганськвугілля" з заявами №03/12-277 та №03/12-278 про зміну порядку та способу виконання рішення господарського суду Донецької області від 1 серпня 2006 року, шляхом стягнення грошових коштів з боржника у сумі 491 942, 40 грн. та 21 388, 80 грн.

Свої вимоги заявник обґрунтовував відсутністю спірного майна у боржника в натурі, а суму стягнення - довідкою щодо вартості спірного майна на час подачі даних заяв.

Ухвалами господарського суду Донецької області від 29 травня 2007 року заяви ДП "Луганськвугілля" були задоволені в повному обсязі.

Господарським судом було змінено спосіб виконання рішення господарського суду Донецької області від 1 серпня 2006 року. Замість зобовязання поставити стійки призабійні тертя 7ТУ та 8ТУ належної якості у кількості 50 штук з відповідача було стягнено 21 388грн. 80 коп, а замість зобов'язання повернути стійки призабійні тертя 7ТУ та 8ТУ у кількості 1150 штук –стягнено 491 942 грн. 40 коп.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 4 липня 2007 року апеляційну скаргу ТОВ "Донспецкрепь" №01-16/1305 на ухвалу господарського суду Донецької області від 29 травня 2007 року задоволено повністю. Ухвалу господарського суду Донецької області від 29 травня 2007 року про зміну способу виконання рішення господарського суду Донецької області від 1 серпня 2006 року у вигляді стягнення грошових коштів у сумі 21388,80 грн. скасовано. У задоволені відповідної заяви ДП "Луганськвугілля" про зміну способу виконання рішення відмовлено.           Апеляційну скаргу ТОВ "Донспецкрепь"  №01-16/1306 на ухвалу господарського суду Донецької області від 29 травня 2007 року задоволено частково. Ухвалу господарського суду Донецької області від 29 травня 2007 року про зміну способу виконання рішення господарського суду Донецької області від 1 серпня 2006 року у вигляді стягнення грошових коштів у сумі 491 942 грн. 40 коп. змінено в частині визначення суми до стягнення шляхом зменшення її до 382 950 грн.

У касаційній скарзі заявник просить частково скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04 липня 2007 року та прийняти нове рішення, яким вимоги ДП "Луганськвугілля" відносно заміни порядку та способу виконання наказу у даній справі задовольнити у повному обсязі.

Стверджує, що судом порушено положення ст. 1213 ЦК України.

Наголошує, що суд не врахував вартість майна на день слухання справи, не зважаючи на те, що позивачем було надано довідку про вартість спірного майна на період розгляду заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Представники сторін в судове засідання не з'явився.

З огляду на те, що про час і місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за  їх відсутності.

Обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 121 ГПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони ... господарський суд, який видав виконавчий документ ... у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Судами встановлено, що обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, в даному випадку мають місце, оскільки визначене в рішенні майно у боржника в натурі відсутнє і він його не виробляє. Отже, у суду були всі правові підстави для застосування положень ст. 121 ГПК України.

З постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що в частині відмови в задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Донецької області, стосовно заміни зобов’язання поставити стійки призабійні тертя 7ТУ та 8ТУ належної якості у кількості 50 штук на стягнення з відповідача 21 388грн. 80 коп., постанова обґрунтована тим, що в даній частині по суті рішення є покладенням на відповідача зобов'язання по виконанню ним обов'язків за договором поставки в натурі, а не присудженням позивачеві в натурі конкретного майна і встановлення права власності на нього. З наведеного суд апеляційної інстанції зробив висновок, що вимоги позивача про стягнення грошового еквіваленту спірного майна в цій частині не ґрунтуються на законі та виходять за межі заявлених раніше позовних вимог в частині предмету спору, а зміна судом в даній частині способу виконання рішення –змінює по суті прийняте судом рішення.

Стосовно стягнення вартості 1150 стійок, то в цій частині постанова обґрунтована тим, що вартість 1150 стійок відповідно до рішення  господарського суду Донецької області від 1 серпня 2006 року складає 382 950 грн. Апеляційна інстанція також стверджує, що дослідження додаткових доказів стосовно вартості спірного майна виходить за межі процесуальних повноважень суду при розгляді питання в порядку ст. 121 ГПК України, оскільки змінює суть рішення.

Однак, з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

З рішення господарського суду Донецької області від 1 серпня 2006 року вбачається, що позивачем було повністю оплачено вартість 1200 стійок призабійних тертя 7ТУ та 8ТУ.

Факт відсутності вказаного майна у відповідача унеможливлює виконання рішення господарського суду.

Зміна способу виконання судового рішення, в даному випадку, на грошовий еквівалент майна не може змінити по суті прийняте судом рішення, оскільки це є передбачений процесуальним законом і закріплений в ст. 121 ГПК України спосіб захисту прав стягувача під час виконання судового рішення.

Встановлено, що позивач звернувся з заявами про заміну стягнення майна в натурі на стягнення вартості майна, виходячи з дійсної його вартості на момент подання даних заяв, що повністю відповідає ст.121 ГПК України та суті прийнятого судом рішення про відновлення порушеного права позивача у справі.

Викладене свідчить, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заяви та зменшив суму коштів, що підлягала до стягнення, в зв’язку з чим постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а ухвали господарського суду Донецької області законні і обґрунтовані, тому зміні не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 –11112, 11113 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 4 липня 2007 року.

Ухвали господарського суду Донецької області від 29 травня 2007 року залишити без зміни.

Головуючий                                                                           Т. Козир

Судді                                                                               Н. Мележик

О. Подоляк