ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

19.07.07р.

Справа № А20/189-07

за позовом  Прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Дніпропетровськ

до  Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельною фірмою "Венесуела", м. Дніпропетровськ

про стягнення 2420 грн. 00 коп.

Суддя  Пархоменко Н.В.

Секретар судового засідання   Рижкова В.М.

Представники

Від прокурора: представник не з'явився;

Від позивача: Петренко Н.В., спеціаліст за довіреністю №03-06/0395 від 17.04.2007р.

Від відповідача: представник не з'явився.

Суть спору:

Позивач просить стягнути з відповідача  2420 грн. 00 коп. адміністративно-господарські  санкції  за не створенні робочі місця для працевлаштування інвалідів  у 2006 році.

Відповідач свого представника у судове  засідання не направив , відзив не надали.

Відповідно до частини 8 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України вважається , що повістку вручено особі , якщо вона доставлена  за адресою , внесеною до відповідного державного реєстру , або за адресою , яка зазначена її представником , і це підтверджується підписом відповідної службової  особи. Повістку направлено відповідачу за адресою вказаною в позовній заяві та за якою відповідач зареєстрований, м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 59. Зважаючи на викладене, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд цієї адміністративної справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності  суд ,-

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін , оцінивши докази в сукупності,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

На підставі статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.1991 №875-ХХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі Закон) для підприємств (об’єднань), установ і організацій (далі-підприємства) незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 % від загальної численності працюючих, а якщо працює  від 8 до 15 чоловік у кількості 1 робочого місця.

Частиною першою статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів” для підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4% від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до25 чоловік –кількості 1 робочого місця.

Частиною першою ст.. 20 Закону закріплено,  що  підприємства,   організації   громадських  організацій  інвалідів, фізичні    особи,    які    використовують   найману   працю,   де   середньооблікова   чисельність   працюючих  інвалідів  менша,  ніж   установлено нормативом,  передбаченим  статтею  19  цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів    адміністративно-господарські   санкції,   сума   яких визначається  в  розмірі  середньої  річної  заробітної  плати  на відповідному  підприємстві,  установі,  організації,  у тому числі підприємстві,   організації   громадських  організацій  інвалідів, фізичної  особи,  яка  використовує найману працю, за кожне робоче місце,  призначене  для  працевлаштування  інваліда  і  не зайняте інвалідом.  Для  підприємств,  установ,  організацій, у тому числі підприємств,   організацій   громадських   організацій  інвалідів, фізичних   осіб,   на  яких  працює  від  8  до  15  осіб,  розмір адміністративно-господарських  санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в   розмірі   половини   середньої   річної  заробітної  плати  на відповідному  підприємстві,  в установі, організації, у тому числі підприємстві,  організації  громадських  організацій  інвалідів, у фізичної  особи,  яка  використовує  найману працю .

Пунктом 14 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 03.05.1995 р. № 314, встановлено, що підприємства, установи, організації, зобов’язанні у межах нормативу створювати за власні кошти місця працевлаштування інвалідів, інформувати державну службу зайнятості та місце органи соціального захисту населення  про вільні робочі місця  та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Положенням передбачено, що робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає вимогам робочого місця для інвалідів, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Дернаглядохоронпраці,  громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування  на ньому інваліда (п. 3 Положення). Також, згідно п. 5 Положення підприємства розробляють заходи щодо створення  робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Таким чином, відповідно ст.. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів” та постанови Кабінету міністрів України № 1767 від 28.12.2001 року „про затвердження порядку сплати підприємствами об”єднаннями), установами та акумуляції, обліку й витрачання  цих коштів” відповідач повинен був створити робочі місця для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної кількості працюючих. У випадку, якщо кількість працюючих на підприємстві інвалідів була  менша ніж встановлено визначеним нормативом, згідно ст.. 20 зазначеного Закону відповідач зобов’язаний сплатити штрафні  санкції у розмірі половини середньорічної заробітної плати на даному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом (якщо працює від 8 до 15 осіб).

Згідно п. 9 ст. 19 зазначеного Закону підприємства, установи, організації, на яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідному відділенні  Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку, не пізніше 1 лютого, подають до цих відділень звіти про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою 10ПІ річна, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 р. № 338.

Товариством з обмеженою відповідальністю торгівельною фірмою "Венесуела" був наданий позивачу, Дніпропетровському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів  звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік.  Згідно наданого звіту середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу складає 15 осіб, фонд оплати праці складає 72,6 грн., середньорічна заробітна плата складає –4537,50 грн. Кількість робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування інвалідів, відповідно до 4% нормативу становить 1  особа  за даними  звіту на підприємстві    працювало 0, а повинен був  працювати 1 інвалід.

Відповідно до пункту 5 ст.19  Закону виконанням нормативу робочих місць  у  кількості,  визначеній згідно з частиною першою цієї статті,  вважається працевлаштування підприємством,   установою,    організацією,    у    тому    числі підприємством,  організацією  громадських  організацій  інвалідів, фізичною особою,  яка використовує найману працю,  інвалідів,  для яких це місце роботи є основним.

Вищеназвану норму відповідач не виконав, і отже повинен сплати  адміністративно-господарські  санкції за нестворені робочі місця для інвалідів.

Сума   адміністративно-господарських  санкцій  за нестворені у 2006 році робочі місця для інвалідів становить  - 2420 грн.00 коп. . (середня річна заробітна лата  штатного працівника  4840,00 :2  ) , відповідач сплатив  2420 грн. , але позивач вважає ,що  відповідач повинен сплатити  не 50% середньої  річної  заробітної плати , а 100%, оскільки на підприємстві відповідача працювало 15 працівників, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими , оскільки позивач виконав свої зобов’язання передбачені законодавством і сплатив санкції -2420 грн.00 коп, суд вважає що відповідачем вірно нараховані і сплачені санкції оскільки чисельність їх працівників не перевищила 15 осіб.

За викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно із статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати   з  відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 94,160-163, 167 , пунктом 6 розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд-,

П О С Т А Н О В И В :

В позові відмовити.

Постанову може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили у відповідності до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                    Н.В. Пархоменко

постанова виготовлена

в повному обсязі  23.07.07р.