ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 липня 2007 р.

№ 2-4697/07(2-1983/2007)

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого, судді                    Кузьменка М.В.

судді                                        Васищака І.М.

судді                                        Палій В.М.,

розглянувши
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

"Харківський центр
технічного обслуговування"

на                    постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 20.03.2007р.

у справі          № 2-1983/2007

за позовом           ОСОБА_1

до                        Товариства з обмеженою
відповідальністю

"Харківський
центр технічного обслуговування"

про                        про виділення в натурі
частини нежитлових приміщень

та визнання права власності,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (копія
довіреності у справі),

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2006р. до подання позовної
заяви ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із заявою про
забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитловий будинок (літера В-3)
по вул.Римарській, 8 у м.Харкові, який належить ТОВ "Харківський центр
технічного обслуговування".

Ухвалою Дзержинського районного
суду м.Харкова від 25.10.2006р. заява про забезпечення позову задоволена:
накладено арешт на нежитловий трьохповерховий будинок №8 по вул.Римарській у
м.Харкові, який є власністю ТОВ "Харківський центр технічного
обслуговування" (а.с.5).

26.12.2006р. ОСОБА_1 звернувся до
Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до ТОВ "Харківський центр
технічного обслуговування" і просить суд зобов'язати останнього виділити в
натурі частину нежитлових приміщень у будинку №8 по вул.Римарській у м.Харкові,
пропорційну долі позивача у майні відповідача (13,51% від статутного фонду
товариства), а також визнати за ним право власності на приміщення №6-12, 14,
які знаходяться на другому поверсі будинку №8 (літера В-3) по вул.Римарській у
м.Харкові, загальною площею 113,6 кв.м., що складає 13,51% від 909,5 кв.м.
-загальної площі нежитлових приміщень, які належать ТОВ "Харківський центр
технічного обслуговування" (а.с.13-14).

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1
був учасником товариства відповідача до 2005р. та його доля у майні останнього
складає 13,51%. Незважаючи на його вихід із товариства доля позивача у майні
так і не була йому повернута відповідачем.

Ухвалою Дзержинського районного
суду м.Харкова від 26.12.2006р. відкрито провадження у даній цивільній справі
та призначено попереднє судове засідання (а.с.10).

В ході попереднього судового
засідання відповідачем заявлено клопотання про зупинення провадження у справі
до вирішення іншого спору і скасування заходів забезпечення даного позову.
Вказане клопотання мотивовано тим, що у провадженні Московського районного суду
м.Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ТОВ "Харківський центр
технічного обслуговування"  до
ОСОБА_1 про зменшення частки у статутному фонді товариства, а накладення арешту
на нерухоме майно відповідача перешкоджає господарській діяльності останнього
та наносить йому істотні збитки.

Ухвалою Дзержинського районного
суду м.Харкова від 27.12.2006р. ухвалу цього ж суду від 25.10.2006р. про
забезпечення позову скасовано та знято арешт з нежитлового трьохповерхового
будинку №8 по вул.Римарській у м.Харкові, який є власністю ТОВ
"Харківський центр технічного обслуговування". Зупинено провадження у
даній справі до вирішення по суті іншої цивільної справи за позовом ТОВ
"Харківський цент технічного обслуговування" до ОСОБА_1 про зменшення
частки учасника в статутному фонді товариства.

Вказана ухвала суду мотивована тим,
що накладення арешту на нерухоме майно відповідача може перешкоджати
господарській діяльності останнього або нанести йому істотних збитків, що
підтверджується наданими суду доказами, а розгляд даної цивільної справи
неможливий до розгляду іншої цивільної справи за позовом ТОВ "Харківський
центр технічного обслуговування" до ОСОБА_1 про зменшення частки учасника
в статутному фонді товариства, оскільки виділення майна в натурі, що є
предметом розгляду у даній справі, є похідним від розміру частки, що належить
позивачу.

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 20.03.2007р. (головуючий, суддя Олійник
В.Ф., судді Істоміна О.А., Погребняк В.Я.) ухвалу Дзержинського районного суду
м.Харкова від 27.12.2006р. скасовано, а справу направлено до Дзержинського
районного суду м.Харкова для розгляду по суті в іншому складі суду.

Вказана постанова мотивована тим,
що суд першої інстанції не мав права зупиняти провадження у справі, а повинен
був зобов'язати сторін надати суду докази, які б підтверджували яку ж частку
має позивач у статутному фонді відповідача як
його засновник. При цьому, за висновком суду апеляційної інстанції,
відповідач має у передбаченому процесуальним законом порядку подати до цього ж
суду зустрічний позов для його розгляду у цій же справі, але відповідач цим
правом не скористався. Звернення відповідача з позовом до іншого суду, не може
бути підставою для зупинення провадження у даній справі.

Окрім того, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зняття арешту з
нежитлового будинку відповідача, оскільки він може бути проданий останнім як
єдиний комплекс, що утруднить виконання рішення суду.

Не погоджуючись з постановою
Харківського апеляційного господарського суду від 20.03.2007р., відповідач
звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просить суд її скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального
та процесуального права, та ухвалити нове рішення про скасування арешту на
нежитловий будинок та зупинення провадження у даній справі до вирішення
Московським районним судом м.Харкова іншої цивільної справи.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при
ухваленні оскаржуваного судового акта, знаходить касаційну скаргу такою, що
підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст.201 ЦПК України суд
зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі, зокрема, неможливості
розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку
конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного
судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи,
до відкриття провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
"Харківський центр  технічного
обслуговування" (ухвала від 26.12.2006), ухвалою Московського районного
суду м.Харкова від 21.12.2006р. вже було відкрито провадження в іншій цивільній
справі за позовом ТОВ "Харківський центр технічного обслуговування"
до ОСОБА_1 про зменшення частки учасника у статутному фонді товариства
(а.с.21).

Враховуючи, що позивач у даній
справі обґрунтовує свій позов належною йому часткою у майні відповідача у розмірі
13,51%, а відповідач, у свою чергу, оспорює розмір цієї частки в іншій
цивільній справі, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що розгляд даної справи неможливий до розгляду іншої
цивільної справи за позовом ТОВ "Харківський центр технічного
обслуговування" до ОСОБА_1 про зменшення частки учасника в статутному
фонді товариства, оскільки виділення майна в натурі є похідним від розміру
частки, що належить позивачу.

Доводи суду апеляційної інстанції
про те, що у разі оспорення розміру частки позивача у  статутному фонді відповідача, останній мав
подати зустрічний позов у даній справі, а не подавати позов до іншого суду, є
безпідставними, оскільки в силу ст.ст.31, 123 ЦПК України пред'явлення
зустрічного позову є правом відповідача, а не його обов'язком. Тим більше, що
як вбачається з матеріалів справи провадження у цивільній справі за позовом ТОВ
"Харківський центр технічного обслуговування" до ОСОБА_1 було відрито
раніше, - 21.12.2006р., ніж провадження у даній справі, - 26.12.2006р.

За таких обставин, та враховуючи
вимоги ст.201 ЦПК України, суд першої інстанції зобов'язаний був зупинити
провадження у даній справі, а у суду апеляційної інстанції не було правових
підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у
справі.

Відповідно до ст.151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи до
забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 названої статті
передбачено, що за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до
подання позовної заяви з метою запобігання порушенню прав
інтелектуальної власності.

Отже, за змістом ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після
відкриття провадження у ній, за винятком випадку, передбаченого п.4 ст.151
ЦПК України, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду (додатково див. постанову Пленуму ВСУ №9 від
22.12.2006р.).

Як вбачається з матеріалів справи
Дзержинським районним судом м.Харкова вжито заходів забезпечення позову шляхом
накладання арешту на нерухоме майно ТОВ "Харківський центр технічного
обслуговування" до подання ОСОБА_1 позовної заяви і відкриття провадження
у даній справі, що є порушенням вимог ст.151 ЦПК України.

Проте, переглядаючи в апеляційному
порядку ухвалу суду Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.12.2006р. про
скасування вжитих цим же судом заходів
забезпечення позову, суд апеляційної інстанції наведеного не врахував.

Між тим, колегія суддів
погоджується з доводами суду апеляційної інстанції про відсутність у суду
першої інстанції повноважень на скасування своєї ж ухвали.

Так, відповідно до п.3 ст.154 ЦПК
України заходи забезпечення позову можуть
бути скасовані судом, який розглядає справу.

Таким чином, суд першої інстанції
мав скасувати безпосередньо заходи забезпечення позову, а не ухвалу суду, якою
було вжито цих заходів.

Враховуючи викладене, постанова
суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, як така, що ухвалена з
порушенням норм процесуального права, а ухвала Дзержинського районного суду
м.Харкова від 27.12.2006р. зміні.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119 -11111 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Харківський центр технічного
обслуговування" задовольнити частково.

2. Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 20.03.2007р. у справі №2-1983/2007 скасувати.

3. Ухвалу Дзержинського районного
суду м.Харкова від 27.12.2006р. змінити, виклавши перший пункт її  резолютивної частини у такій редакції:

"скасувати заходи забезпечення
позову ОСОБА_1, вжиті ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від
25.10.2006р., знявши арешт з нежитлового трьохповерхового будинку №8 по
вул.Римарській у м.Харкові, який є власністю ТОВ "Харківський центр
технічного обслуговування".

4. В іншій частині ухвалу
Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.12.2006р. залишити в силі.

5. Справу направити до
Дзержинського районного суду м.Харкова.

Головуючий, суддя
М.В.Кузьменко

Суддя
І.М.Васищак

Суддя
В.М.Палій