ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Справа №  09/4259а

"30" серпня 2007 р.,  15 год.  45 хв.                                               м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Курченко Н.М.,

при секретарі –Лавріненко С.І.

за участю представників сторін: позивача – Школьна І.П. за довіреністю, Майстренко Т.В. за довіреністю, відповідача –Савенко Ю.Н. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Бізнес-Гранд»м. Черкаси до Державної податкової інспекції у місті Черкаси про  визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ :

Подано адміністративний позов, у якому позивач просить  визнати недійсними податкові повідомлення-рішення відповідача від 17.07.2006 року №/0 про визначення податкового зобов’язання з  податку на прибуток в загальній сумі 357 975,00 грн., у тому числі: основного платежу –237 650,00 грн.; штрафні (фінансові) санкції –119 325,00 грн. (далі –перше спірне рішення) та від 17.07.2006 року №/0 про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість (ПДВ) в загальній сумі 594 809,00 грн., у тому числі: основного платежу –396 539,00 грн.; штрафні (фінансові) санкції –198 270,00 грн. (далі –друге спірне рішення), з підстав їх необґрунтованості та незаконності.

Позовні вимоги мотивовані наступним:

- з акту перевірки відповідача вбачається, що як на момент включення до податкового кредиту у грудні 2004 року та січні 2005 року, так і на момент проведення перевірки, позивач на підтвердження сплати ПДВ, мав податкові накладні, оформлені відповідно до п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року №168/97-ВР (далі –ЗУ „Про ПДВ”);

- не прийняті в підтвердження права на податковий кредит податкові накладні, видані ТОВ „Схід-Транс-Імпекс”, відповідають вимогам п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 ЗУ „Про ПДВ”;

- ЗУ „Про ПДВ” передбачено лише єдиний випадок не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку –відсутність податкової накладної, інших підстав цього Закон не передбачає;

- ЗУ „Про ПДВ” передбачає відповідальність платника податку за не підтвердження на момент його перевірки податковим органом суми ПДВ, попередньо включеної до складу податкового кредиту, лише у вигляді фінансових санкцій, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними у п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 ЗУ „Про ПДВ” документами, а не у вигляді донарахованих сум ПДВ, що зробив відповідач;

- зменшення відповідно до п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997 року №283/97-ВР (далі –ЗУ „Про оподаткування прибутку») валових витрат позивача за 1 квартал 2005 року на суму 954,7 тис. грн. є безпідставним, оскільки позивач відніс до складу валових витрат витрати по придбанню продуктів харчування за видатковими накладними ТОВ „Схід-Транс-Імпекс”;

- при проведенні перевірки не заперечувалося фактичне виконання договору №23 від 21.12.2004 року, також не оспорювався ані факт оплати вартості товару на користь ТОВ „Схід-Транс-Імпекс”, ані факт подальшої реалізації отриманого товару з обов’язковим включенням в обсяги продажу та відображення у складі валового доходу та податкових зобов’язань;

- рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2005 року у справі №2-2609/3-2005, яким визнані недійсними установчі документи та всі первинні, фінансово-господарські та інші документи з моменту складання, не має правового значення, оскільки не може вплинути на подію, яка на час його ухвалення, вже відбулася, а саме: на господарські відносини, що відбулися у грудні 2004 та січні 2005 років.

Відповідач у письмових запереченнях позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на їх необґрунтованість, мотивуючи наступним:

- в ході документальної перевірки позивача було надіслано запит до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва по питанню взаємовідносин позивача та ТОВ „Схід-Транс-Імпекс” за період з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року;

-  ДПІ у Голосіївському районі м. Києва  повідомила, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2005 року у справі №2-2609/3-2005 визнані недійсними установчі документи та всі первинні, фінансово-господарські та інші документи ТОВ „Схід-Транс-Імпекс” з моменту складання, останнє за юридичною адресою не знаходиться, фактична адреса невідома, діяльність підприємства з моменту реєстрації здійснювалась протиправно;

- на підставі рішення суду актом від 14.07.2005 року проведено анулювання свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ  ТОВ „Схід-Транс-Імпекс” з 14.12.2004 року;

- ТОВ „Схід-Транс-Імпекс” не подає податкову звітність до органів ДПС з січня 2005 року;

- на час здійснення позивачем фінансово-господарської діяльності з ТОВ „Схід-Транс-Імпекс”, останнє не було зареєстроване як платник ПДВ у порядку, передбаченому ст.9 ЗУ „Про ПДВ”, отже не мало права виписувати податкові накладні;

- ЗУ „Про ПДВ” встановлений прямий зв’язок між сплатою, надходженням до бюджету ПДВ та його відшкодуванням. Однак ТОВ „Схід-Транс-Імпекс” не подає податкову звітність з січня 2005 року та не сплачує податки, а позивач в свою чергу ставить суми на податковий кредит, хоча фактично ці кошти не надходили до бюджету;

- відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов’язковими на всій території України, оскільки всі первинні документи ТОВ „Схід-Транс-Імпекс” рішенням суду визнані недійсними, то, відповідно, на їх підставі не можуть виникати  у позивача валові витрати.

Ухвалою суду від 10.11.2006 року провадження у справі було зупинено до розгляду апеляційним  судом міста Києва апеляційної скарги на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30.03.2005 року у справі №2-2609/3-2005. 09 липня 2007 року провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні:

- представники позивача підтримали позовні вимоги, при цьому додатково пояснили, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва, на яке посилався відповідач, як правову підставу виключення з податкового та бухгалтерського обліку позивача документів з реквізитами ТОВ „Схід-Транс-Імпекс”, скасоване, позовна заява залишена без розгляду, інші правові підстави визначення податкових зобов’язань відповідачем не наведені, отже спірні рішення необґрунтовані та незаконні;

- представник відповідача позов не визнала, дотримуючись доводів, викладених у письмових запереченнях, також вказала, що рішення суду істотного значення не має, оскільки ТОВ „Схід-Транс-Імпекс”  не подавав податкову звітність, за місцем реєстрації не знаходиться, податки не сплачував і не сплачує.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

На підставі направлень, виданих  Черкаською ОДПІ (правопопередник відповідача), була проведена комплексна планова виїзна документальна перевірка дотримання податкового та валютного законодавства ПП „Бізнес-Гранд” (позивач)  за період з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року, за результатами якої складений акт від 14.04.2006 року №663/23-507/22797750 (далі –акт виїзної перевірки).

В ході виїзної документальної перевірки були надіслані запити до ДПІ інших регіонів про проведення зустрічних перевірок підприємств-постачальників, у тому числі до ДПІ у Голосіївському районі міста Києва щодо постачальника ТОВ „Схід-Транс-Імпекс”.

При перевірці взаєморозрахунків позивача з ТОВ „Схід-Транс-Імпекс” встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30.03.3005 року у справі №2-2609/3-2005 визнані недійсними статут ТОВ „Схід-Транс-Імпекс” з дати його реєстрації, свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ з дня його видачі, первинні бухгалтерські документи та податкові накладні з реквізитами ТОВ „Схід-Транс-Імпекс”. Тому була проведена невиїзна документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ „Схід-Транс-Імпекс” за період з 01.12.2004 року по 31.12.2005 року, за результатами якої складений акт від 07.07.2006 року №51/23-107/22797750 (далі –акт невиїзної перевірки).

Невиїзною документальною перевіркою встановлені порушення:

1) п.п. 7.2.3, 7.2.4 п.7.2 та п.п.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 ЗУ «Про ПДВ», в  результаті чого платником податків занижено ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету, за грудень місяць 2004 року на 205 600,00 грн., за січень 2005 року на 190 939,00 грн.;

2) п.п. 5.3.9 п.5.3 ст.5 ЗУ „Про оподаткування прибутку”, в результаті чого занижено податок на прибуток за 1 квартал 2005 року на 238,65 тис. грн.

На підставі акту невиїзної перевірки прийняті спірні рішення.

З матеріалів справи та акту невиїзної перевірки вбачається, що ТОВ «Схід-Транс-Імпекс», зареєстрований ДПІ у Голосіївському районі міста Києва платником податків, у тому числі платником ПДВ, про що свідчить свідоцтво №37092692 (НБ №124761) про реєстрацію платника ПДВ від 14 грудня 2004 року.

21 грудня 2004 року позивач уклав з ТОВ «Схід-Транс-Імпекс» договір №23, предметом якого є купівля-продаж обладнання згідно замовлень та накладних, загальною сумою договору  2 500 000 грн. На виконання цього договору ТОВ «Схід-Транс-Імпекс» продав позивачу товар та надав податкові накладні:

№334 від 24.12.2004 року на суму  1 233 600,00 грн., в т.ч. ПДВ 205 600,00 грн.;

№22 від 24.01.2005 року на суму 45 699.60 грн., в т.ч. ПДВ 7 616,60 грн.;

№23 від 24.01.2005 року на суму 179 700,04 грн., в т.ч. ПДВ 29 950,01 грн.;

№24 від 24.01.2005 року на суму 79 938,80 грн., в т.ч. ПДВ 13 323,13 грн.;

№25 від 24.01.2005 року на суму 318 060,12 грн., в т.ч. ПДВ 53 010,02 грн.;

№26 від 24.01.2005 року на суму 206 400,00 грн., в т.ч. ПДВ 34 400,00 грн.;

№27 від 24.01.2005 року на суму 315 840,00 грн., в т.ч. ПДВ 52640,00 грн.

Всього на загальну суму 2 379 238,56 грн. у тому числі ПДВ 396,539,76 грн.

Зазначені податкові накладні визнані такими, що складені з порушенням чинного законодавства і тому виключені з таких, що підтверджують право позивача на податковий кредит, відображений у декларації з ПДВ за грудень 2004 року та січень 2005 року, також виключені зі складу валових витрат в 1 кварталі 2005 року по придбанню продуктів харчування, отриманих від ТОВ «Схід-Транс-Імпекс», з посиланням на те, витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Розрахунки за товар проведені простими векселями на суму 2 379 238,56 грн., термін погашення яких в 2007-2008 роках, векселі передані по акту приймання-передачі від 28 січня 2005 року.

Ухвалою від 05 лютого 2007 року колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва скасовано рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2005 року, на яке посилався відповідач, як на підставу не прийняття документів з реквізитами ТОВ „Схід-Транс-Імпекс”, справа направлена на новий розгляд. Ухвалою від 21 червня 2007 року Голосіївського районного суду у справі №2-2583/07 залишено без розгляду позовну заяву Димарчука Олександра Олексійовича до  ТОВ „Схід-Транс-Імпекс”, треті особи Голосіївська районна у місті Києві державна адміністрація, Олексієнко Л.І., ПП «Бізнес-Гранд»про визнання недійсними: статуту, свідоцтва платника ПДВ, первинних бухгалтерських документів, податкових накладних з реквізитами  ТОВ „Схід-Транс-Імпекс”, ПП «Бізнес-Гранд».

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає адміністративний позов підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи держаної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише  на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідач виключив з податкового обліку позивача документи, у тому числі податкові накладні, видані  при продажі товару  ТОВ «Схід-Транс-Імпекс», посилаючись на порушення пп.7.2.3, 7.2.4 п.7.2, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 ЗУ «Про ПДВ»та п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 ЗУ «Про оподаткування прибутку», а саме: включення до складу валових витрат та до податкового кредиту витрат по сплаті ПДВ, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними  документами, податковими накладними та іншими документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Норми податкового законодавства, чинні на час вчинення господарських операцій, на порушення яких вказує відповідач,  передбачають наступне:

Пункт 5.3 ст.5 ЗУ «Про оподаткування прибутку» встановлює  перелік витрат платників податку, які не включаються до валових витрат. Підпункт 5.3.9 цього підпункту, на порушення якого посилається відповідач, визначає, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Підпункт 7.2.3 п.7.2 ст.7 ЗУ «Про ПДВ»встановлює, що податкова накладна складається  у момент виникнення податкових зобов’язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Для операцій, що оподатковуються і звільнені від оподаткування, складаються окремі податкові накладні. Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарі (робіт, послуг). Платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобов’язань зі сплати податків.

Підпункт  7.2.4 п.7.2 ст.7 ЗУ «Про ПДВ», встановлює, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Суб'єкти підприємницької діяльності, що перейшли на спрощену систему оподаткування, яка не передбачає сплати податку або передбачає його нарахування за ставками, іншими, ніж визначені пунктом 6.1 статті 6 або пунктом 81.2 статті 81 цього Закону, втрачають право на нарахування податку, податковий кредит та складання податкової накладної, а також на отримання відшкодування за податковий період, в якому відбувся такий перехід. Це правило поширюється також на підприємства, звільнені від сплати податку до бюджету за рішенням суду;

Підпункт 7.4.5 п.7.4 ст.7 ЗУ «Про ПДВ»встановлює, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

ЗУ «Про ПДВ», зокрема, підпункти 7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.7, ставить право на податковий кредит в залежність від наявності факту придбання товарів (робіт, послуг); наявності товарів за фактом придбання яких сформовано податковий кредит та валові витрати;  наявності документів, які підтверджують  право на податковий кредит. Право на податковий кредит виникає у покупця товарів (робіт, послуг) на підставі виданих продавцем, платником ПДВ, податкових накладних, порядок заповнення яких затверджений наказом ДПА України від  30.05. 1997 року №165, зареєстровано в Міністерстві юстиції 23.06.1997 року за №233/2037, зі змінами (далі –Порядок №165).

Відповідач не заперечує факти отримання товару, його оприбуткування та подальше використання  позивачем у господарській діяльності і вони підтверджені первинними документами бухгалтерського, складського та податкового обліку позивача.

Продавець товару по договору №23 ТОВ «Схід-Транс-Імпекс», на підставі видаткових та податкових накладних якого, позивач включив до складу валових витрат, витрати з придбання товару та задекларував своє право на податковий кредит,  є правоздатною і дієздатною юридичною особою, зареєстрованою у встановленому порядку платником податків, у тому числі ПДВ. Податкові накладні, видані ТОВ «Схід-Транс-Імпекс», відповідають формі та змісту, встановленому ЗУ «Про ПДВ», підписані Олексієнко Л.Л., яка підписувала договір №23, як директор, повноваження якої не заперечуються відповідачем.

Відповідно до п.1.3 ЗУ „Про ПДВ” платник податку –особа, яка згідно з цим Законом зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або, особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у пп. „а”, „в”, „г”, „д” п.10.1 ст.10 відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п.10.2 ст.10 ЗУ „Про „ПДВ”). Несплата  податку продавцем (у тому числі при ухиленні від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Висновки відповідача щодо відсутності  у позивача документів, які підтверджують валові витрати та право на податковий кредит, не відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтуються на припущеннях.

Доводи відповідача про анулювання свідоцтва платника ПДВ ТОВ  «Схід-Транс-Імпекс», у зв’язку з визнанням  його недійсним за рішенням суду,  суд вважає безпідставними, оскільки рішення Голосіївського районного суду, на яке посилався відповідач, скасоване. Невиконання ТОВ «Схід-Транс-Імпекс»зобов’язань зі сплати ПДВ до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки щодо нього і не є підставою для позбавлення позивача, який сплатив ПДВ у ціні товару, права на відшкодування ПДВ, оскільки ним виконані передбачені законодавством умови щодо отримання такого відшкодування та він має документальне підтвердження розміру податкового кредиту.

Відповідно до ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України)  суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

При розгляді даної справи та прийнятті рішення у справі суд вважає необхідним врахувати судову практику Європейського Суду з прав людини, а саме: Рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2007 року, заява №803/02, справа "Інтерсплав" проти України". Європейський Суд з прав людини зауважив, що в цій справі спір стосується не конкретної суми відшкодування ПДВ або компенсації за затримку у його виплаті, а загального права заявника на відшкодування ПДВ та компенсацію відповідно до законодавства. Суд зазначив, що ознайомившись з критеріями та вимогами, встановленими національним законодавством, заявник мав достатньо підстав сподіватись на відшкодування ПДВ, яке він сплачував під час здійснення своєї діяльності, так само як і на компенсацію за затримку його виплати. («Урядовий кур’єр», №104, 14 червня 2007 року).

Матеріали даної справи свідчать про те, що позивач в установленому ЗУ «Про ПДВ»порядку довів своє право на податковий кредит з господарських операцій придбання товару у ТОВ «Схід-Транс-Імпекс».

Виходячи з вищенаведених приписів законодавства та фактичних обставин вчинення господарських операцій, суд вважає, що відповідач не вправі виключати з валових витрат позивача, витрати з придбання у ТОВ «Схід-Транс-Імпекс»товару, оскільки  валові витрати позивача є належним чином підтвердженими, також не вправі позбавляти  позивача права на бюджетне відшкодування ПДВ, при несплаті податку ТОВ «Схід-Транс-Імпекс», оскільки  ЗУ „Про ПДВ” покладає на продавця обов’язок сплати ПДВ до бюджету, одержаного в ціні товару (робіт, послуг).

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України, тобто за наявності підстав, встановлених КАС, для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Обставини звільнення сторін від доказування, судом не встановлені.

З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає, що відповідач не довів правомірність свого рішення. Документи позивача щодо наявності господарських операцій з придбання товару, за фактом придбання яких сформовані валові витрати та податковий кредит, відповідачем не спростовані, договір, на підставі якого вчинені господарські операції, не визнаний недійсним. Отже спірні рішення є такими, що не відповідають чинному законодавству, фактичним обставинам справи, тому є протиправними та підлягають визнанню недійсними, адміністративний позов задоволенню. Обраний позивачем матеріально-правовий спосіб захисту порушеного права відповідає чинному законодавству, згідно ч.4 ст.105 КАС України позовна заява може містити вимоги про визнання недійсними спірних рішень відповідача.

Відповідно до ст. 94 КАС України з Державного бюджету на користь позивача підлягає відшкодуванню, судовий збір в сумі  3,40 грн.

Керуючись ст. ст. 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Черкаси від 17.07.2006 року №/0 про визначення приватному підприємству «Бізнес-Гранд»податкового зобов’язання з  податку на прибуток в загальній сумі 357 975,00 грн.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Черкаси від 17.07.2006 року №/0 про визначення приватному підприємству «Бізнес-Гранд»податкового зобов’язання з податку на додану вартість в загальній сумі 594809,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України  через Управління Державного казначейства України в місті Черкаси на користь приватного підприємства «Бізнес-Гранд», м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 55, ідентифікаційний код 22797750 -  3,40 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                Н.М.Курченко

Постанова складена в повному обсязі 05 вересня 2007 року