СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

04 вересня 2007 року

Справа № 2-23/1332-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Волкова К.В.,

суддів
Дугаренко О.В.,

Фенько Т.П.,

секретар судового засідання                                        Рєвєнко М.Ю.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача:
не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в Совєтському районі Автономної Республіки Крим
на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Іщенко Г.М.) від ІНФОРМАЦІЯ_2 року у справі №
2-23/1332-2007А

за позовом  суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до          Державної податкової інспекції в
Совєтському районі Автономної Республіки Крим (вул. Механізаторів,
1,Совєтський,97200)

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
Кіровської міжрайонної державної податкової інспекції в Автономній Республіці
Крим НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1року про застосування штрафних (фінансових
санкцій) з податку на додану вартість у сумі 1833,37 грн.

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко Г.М.) від ІНФОРМАЦІЯ_2 року у справі №
2-23/1332-2007А позов задоволено. Господарський суд першої інстанції дійшов до
висновку про те, що позивач у встановленому законом порядку був знятий з
податкового обліку як платник податку на додану вартість, тому не повинен був
обчислювати та сплачувати суми податку на додану вартість до бюджету.

Не погодившись з постановою
господарського суду першої інстанції, Державна податкова інспекція в
Совєтському районі Автономної Республіки Крим звернулась до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить
постанову суду скасувати, прийняти нове рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції під час розгляду спору неправильно застосував норми
матеріального права.

У судове засідання, призначене на
ІНФОРМАЦІЯ_3 року представники сторін не з'явились, про час та місце слухання
справи повідомлені належним чином.

Від позивача надійшли
заперечення на апеляційну скаргу, у яких він просив постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Судова колегія вважає
можливим розглянути спір за відсутністю сторін, оскільки матеріалів справи
достатньо для розгляду спору по суті, а згідно частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або
інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату,
час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши постанову суду першої
інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія встановила наступне.

Кіровською міжрайонною державною
податковою інспекцією в Автономній Республіці Крим, правонаступником якої є
Державна податкова інспекція в Совєтському районі Автономної Республіки Крим, у
період з ІНФОРМАЦІЯ_4 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 року було проведено планову
документальну перевірку дотримання вимог законодавства про оподаткування
суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1 за період з ІНФОРМАЦІЯ_6 року до ІНФОРМАЦІЯ_7 року. По
результатах перевірки був складений акт НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Зазначеною перевіркою було
встановлено порушення вимог підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 За кону України
„Про податок на додану вартість”, оскільки позивачем не були обчислені
податкової зобов'язання за перевіряємий період від реалізації
товарно-матеріальних цінностей за готівку, що було встановлено на підставі
звітів ЕККА, на суму 1833,37 грн.

На підставі акту перевірки податковою
інспекцією було прийнято податкове повідомлення-рішення НОМЕР_3 від
ІНФОРМАЦІЯ_8 року про донарахування позивачу податкового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 1833,37 грн.

Позивачем зазначене
повідомлення-рішення оскаржувалось у порядку, передбаченому пунктом 5.2 статті
5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами”. Рішенням Державної податкової
адміністрації в Автономній Республіці Крим №424/М/25-007 від 04.08.2003 року
податкове повідомлення-рішення НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_8 року було скасовано у
частині донарахування податку на додану вартість в сумі 1833,37 грн. А
Кіровською міжрайонною державною податковою інспекцією в Автономній Республіці
Крим було направлено нове податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1року про визначення позивачу податкового зобов'язання за платежем
-податок на додану вартість -у вигляді штрафних санкцій на суму 1833,37 грн.

Зазначене повідомлення-рішення
оскаржувалось позивачем у судовому порядку.

Вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та
відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає
підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції у зв'язку з
наступним.

З акту перевірки НОМЕР_2 від
ІНФОРМАЦІЯ_5 року вбачається, що суб'єкт підприємницької діяльності  ОСОБА_1 у періоді, що перевірявся, здійснював
діяльність за готівкові кошти в кафе „Закусочна”, що підтверджується звітами
про використання реєстраторів розрахункових операцій, проте, податок на додану
вартість не нараховував та до бюджету не сплачував. Податковий орган в акті
перевірки дійшов до висновку про те, що сплаті підлягає сума податку на додану
вартість за періоди: 4 квартал 2001 року та 1-4 квартали 2002 року на загальну
суму -1833,37 грн.

У матеріалах справи міститься лист
Кіровської міжрайонної державної податкової інспекції в Автономній Республіці
Крим НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_9 року, яким податковий орган повідомив позивача
про зняття позивача з податкового обліку як платника податку на додану вартість
з ІНФОРМАЦІЯ_12 року.

Позивачем свідоцтво платника податку
на додану вартість НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_10 року було повернуто до податкового
органу ІНФОРМАЦІЯ_11 року.

Відповідно до пункту 4 Указу
Президента України „Про деякі зміни в оподаткуванні” від 07.08.1998 року №857/98
особи, зареєстровані як платники податку, можуть бути зняті з реєстрації як
платники податку на додану вартість не раніше ніж через двадцять чотири
календарних місяці після такої реєстрації, якщо такі особи за останні
дванадцять поточних календарних місяців мали оподатковувані обсяги продажу
товарів (робіт, послуг) менші ніж 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Згідно з пунктом 25.1 Положення про
реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації України від 1 березня 2000 року N 79, у разі
відсутності підстав для виключення платника податку на додану вартість з
Реєстру платнику надається письмове пояснення (відмова в виключенні) та
повертається Свідоцтво разом із завіреними копіями.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що оскільки свідоцтво платника податку на додану вартість податковим органом
повернуто не було, тому не було підстав для нарахування та сплати до бюджету
податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, судова колегія дійшла до
висновку, що податковим органом не було надано доказів того, що суб'єкт
підприємницької діяльності  ОСОБА_1 у
періоді, що перевірявся, був зареєстрований як платник податку на додану
вартість, тому не вбачається правових підстав для притягнення до
відповідальності за порушення вимог Закону України „Про податок на додану
вартість”.

Що стосується доводів відповідача,
викладених в апеляційній скарзі, щодо спливу строку позовної давності для
звернення до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення-рішення Кіровської міжрайонної державної
податкової інспекції в Автономній Республіці Крим НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1року,
встановленого частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства
України, то судова колегія звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Податковою інспекцією не було надано
доказів отримання позивачем спірного податкового повідомлення-рішення НОМЕР_1
від ІНФОРМАЦІЯ_1року, тому вимога щодо застосування строку позовної давності,
визначеного частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України,
судовою колегією вважається необґрунтованою.

Більш того позивач стверджує, що він
дізнався про існування спірного повідомлення-рішення НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1року лише у ІНФОРМАЦІЯ_13 році, а оскільки позивач звернувся з
позовом 21.12.ІНФОРМАЦІЯ_13 року, тому судова колегія погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо відсутності підстав вважати пропущеним строк
позовної давності.

Враховуючи викладене, судова колегія
не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Державної податкової
інспекції в Совєтському районі Автономної Республіки Крим, оскільки постанову
суду першої інстанції було прийнято відповідно до вимог норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись
статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1
статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в Совєтському районі Автономної Республіки Крим
залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим від ІНФОРМАЦІЯ_2 року у справі № 2-23/1332-2007А
залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено
протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.В. Волков

Судді
О.В. Дугаренко

Т.П.
Фенько