СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову в прийнятті позовної
заяви

12 листопада 2007 р.
Справа № 14/20-07/02-2

Суддя господарського суду   ,
розглянувши матеріали справи

за позовом:ОСОБА_1,
м. Вінниця

до:1)ОСОБА_2,
м. Вінниця

2)ОСОБА_3, м. Вінниця

3) ОСОБА_4, м. Вінниця

про визнання недійсним договору про
відступлення  права вимоги боргу

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду надійшла
позовна заява № б/н від 07.11.2007р. ОСОБА_1 доОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання недійсним  з моменту вчинення
договору про відступлення права вимоги боргу від 06.09.07.

Розглянувши дану заяву суд
дійшов висновку, що в прийнятті позовної заяви слід відмовити з наступних
підстав.

Відповідно  до п. 4
ч. 1 ст. 12 ГПК України,  господарським
судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому
числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Всупереч вказаному, дана позовна
заява, хоча і  містить у вступній частині
вимогу про визнання недійсним договору про відступлення корпоративних прав,
проте, за своїм змістом  і характером
вимоги, заявленої в п. 1 прохальної частини
позову,  цей спір не є  корпоративним   в розумінні
п. 4  ч. 1 ст. 12 ГПК України.

Зокрема, як вбачається  з доданих до позовної заяви документів, предметом  спірного договору  є
право  первісного кредитора
(відповідача 2 за даним позовом)  на
витребування  в судовому  порядку майна
ліквідованого приватного підприємства «Бізнес-Баланс V» щодо якого
укладено правочини з фізичною особоюОСОБА_5 До того ж,  згідно п. 2 договору про визнання недійсним
якого просить позивач,   первісний
кредитор передає новому кредитору (відповідачу 3) свої права, які він має за
заявленими  до фізичних осіб, в тому
рахунку і до позивача,  позовами  про визнання
договорів купівлі-продажу недійсними, про скасування державної  реєстрації правочинів і прав на нерухомість,
про визнання права власності на майно щодо
витребування в  порядку цивільного
судочинства майна, які  на даний час
знаходяться в провадженні Ленінського районного суду м. Вінниці

Таким чином, згідно спірного  договору, відповідач 2 передав  відповідачу 3
свої права  щодо витребування
в  порядку цивільного судочинства майна,
а, отже, відступлення   корпоративних
прав   умовами  зазначеного
договору  не передбачено, що  виключає можливість розгляду господарським
судом  даного спору як
корпоративного.

До того ж, із змісту  ст. ст. 1,12, 21 ГПК України, випливає, що
сторонами у господарському процесі можуть бути юридичні особи та фізичні особи
- підприємці, окрім  випадку
встановленого  п. 4 ч.1 ст. 12 цього
Кодексу. Натомість позивачем і відповідачами за даним позовом (окрім
відповідача 1) є фізичні особи, доказів набуття якими статусу суб'єктів
підприємницької діяльності в позовних матеріалах справи    не міститься.

Разом з тим,  право звернення до суду фізичної особи з
вимогою  про визнання  недійсним договору  встановлене
Цивільним процесуальним кодексом України.

За вказаних обставин, беручи до
уваги зміст заявлених позивачем вимог, враховуючи  характер спірних правовідносин,  з огляду на суб'єктний склад сторін, суд
дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду в господарському суді.

Крім того, при заявленні даного
позову, позивач одночасно керується
статтями Господарського та Цивільного процесуальних кодексів. Водночас,
нормами  ГПК не передбачено порушення
провадження у справі за позовною заявою що подана в порядку  ЦПК України.

Керуючись п. 1 ст. 62 Господарського
процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1.
У прийнятті позовної заяви  б/н   від 07.11.07   відмовити.

2.
Позовні матеріали   повернути позивачу.

3. У відповідності з п. 2 ст. 8
Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.10.93 р. № 7-93
державне мито у сумі 85  грн., сплачене
квитанцією   №146_112.1    від 06.11.2007 р.   підлягає поверненню.

4. У відповідності з п. 2 ст. 8
Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від
21.10.93 р. № 7-93 та п. 13 Постанови Кабінету Міністрів  України
№ 1258 від 21.12.2005р. "Про
затвердження  Порядку  оплати
витрат з
інформаційно-технічного
забезпечення  судових  процесів, пов'язаних  з розглядом
цивільних  та господарських
справ,  та їх розмірів"  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу  в сумі 118 грн.,
сплачені квитанцією   №146_109.1 від 06.11.2007 р. , підлягають
поверненню.

5. Ухвалу надіслати  позивачу.

6. Копію ухвали надіслати
відповідачу.

Суддя