ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.08.07                                                                                           Справа№ 1/548-26/184

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Лізинговий дім”, м. Львів

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства акціонерної страхової компанії „Скарбниця”, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „Обрій”, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне підприємство „Обрій все для офісу”, м. Львів

Про стягнення 197 448,44 грн.

Суддя  Ю.Б. Деркач

при секретарі: Боровець Я.

Представники:

від позивача Лебідко Ю.І. –представник

від відповідача Кордонець М.Г. –представник

від третьої особи1 не з’явився

від третьої особи2 не з’явився

Представникам сторін, які брали участь у розгляді справи роз’яснено

їх права та обов’язки передбачені ст. 20, 22 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17.09.2007 р.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „Компанія „Лізинговий дім”, м. Львів звернулося до господарського суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства акціонерної страхової компанії „Скарбниця”, м. Львів про стягнення 197 448,44 грн.

Ухвалою суду від 04.06.2007 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в засіданні на 25.06.2007 р. Цією ж ухвалою залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору –Товариство з обмеженою відповідальністю „Обрій”, м. Львів та Приватне підприємство „Обрій все для офісу”, м. Львів. Ухвалою суду від 25.06.2007 р. розгляд справи відкладався до 10.07.2007 р. В судовому засіданні 10.07.2007 р. оголошувалась перерва до 31.07.2007 р. Ухвалою суду від 31.07.2007 р. розгляд справи відкладався до 21.08.2007 р. В судовому засіданні 21.08.2007 р. оголошувалась перерва до 23.08.2007 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідності до вимог договору страхування за № 60/1401//М/06 від 30.06.2006 року відповідач зобов‘язаний відшкодувати збитки внаслідок втрати майна у зв‘язку з неправомірними діями третіх осіб.

Представник позивача в судовому засіданні дав аналогічні пояснення, просить позов задоволити.

Відповідач у відзивах на позовну заяву вважає, що позивач у справі не є вигодонабувачем за укладеним договором страхування, не уповноважений на представництво інтересів такого, а сам вигодонабувач не має жодних претензій та не заявляє жодних вимог щодо виплати страхового відшкодування до відповідача, позивачеві не належить право вимоги за заявленим позову, у зв’язку із чим в задоволенні такого слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Також, відповідач вважає, що відповідачем не було дотримано умов договору страхування, а тому ним правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з викладених підстав, просить в його задоволенні відмовити.

Треті особи явки повноважних представників в судове засідання не забезпечили, письмового пояснення по суті позову не надали.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників третіх осіб за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

30 червня 2006 року між сторонами у справі був укладений договір страхування майна № 60/1401/М/06, згідно п. 1.1. якого його предметом є страхування майна, що належить страхувальнику (позивачу) на праві власності та передається в заставу для забезпечення виконання зобов’язань на користь вигодонабувача, котрим є ЛФ ВАТ Банк “БІГ Енергія”, про що зазначено в п. 1.2. Договору.

Позивач вважає, що внаслідок невиконання ПП „Обрій все для офісу” рішення суду у справі за № 4/1432-12/267 від 19.09.2006 року, яким, зокрема, зобов‘язано останнього повернути майно передане йому по договору оперативного лізингу № 114/0105 від 14.01.2005 року згідно акту прийому передачі від 10.02.2005 року ТзОВ „Компанія „Лізинговий дім”, настав страховий випадок, і відповідач повинен сплатити суму страхового відшкодування.

Поняття та види страхових випадків наведено у Розділі 4 укладеного договору. Як передбачено в п. 4.1. Договору, згідно Правил добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ від 21.04.2006 року та Правил № 12 від 18.01.1997 року АСК “Скарбниця” відшкодуванню підлягають майнові збитки Страхувальника, які мають місце у випадку загибелі, пошкодження або втрати майна, що застраховане, внаслідок: пожежі, стихійних лих, дій води, внутрішнього пошкодження електричних приладів, пограбування та неправомірних дій третіх осіб.

Відповідно до положень частини першої статті 354 ГК України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Аналогічні положення містяться у ст. 979 ЦК України.

Згідно визначення, наведеного у частині другій ст. 7 Закону України “Про страхування” страховий випадок, це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно укладеного договору страхування та Правил № 12 добровільного страхування майнових інтересів організацій, підприємств, установ та приватних підприємців без вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ, відшкодуванню підлягають майнові збитки страхувальника, які мають місце у випадку загибелі, пошкодження або втрати майна, зокрема внаслідок неправомірних дій третіх осіб (п. 4.1. договору страхування), проте позивачем не доведено, що внаслідок неправомірних дій і яких саме мало місце загибель, пошкодження або втрата застрахованого майна.

Більше того, в матеріалах справи наявні докази –постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Львівської області від 14.03.2007 року, якою повернуто виконавчий документ (наказ № 4/1432-12/267 від 04.10.2006 року); постанова старшого слідчого Франківського районі м. Львова у кримінальній справі за № 184-0062, якою притягнуто Сивика С.М. (директор ПП „Обрій все для офісу”) у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 382 (невиконання судового рішення), ч. 2 ст. 364 (зловживання владою або службовим становищем) КК України, які в своїй сукупності вказують на те, що застраховане майно, знаходиться в третьої особи і використовуються нею у господарській діяльності.

Таким чином, позивачем не доведено настання страхового випадку, а саме, що мало місце загибель, пошкодження або втрата застрахованого майна.

Також, слід зазначити і те, що  відповідно до приписів ст. 21 Закону України “Про страхування”, страхувальник зобов’язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування, а також виконувати інші передбачені договором страхування обов’язки.

Пунктом 11.4.3 договору страхування передбачено, що страхувальник зобов‘язаний сповістити страховика про настання страхового випадку в строки та шляхом встановленими правилами та програмою страхування, а саме у письмовій формі, на протязі двох робочих днів, з дня коли стало відомо про страховий випадок, а також подати письмову заяву щодо виплати страхового відшкодування та всі документи, які є необхідними для встановлення причини та характеру страхового випадку у відповідності до умов правил та програми страхування та згідно вимоги страховика. Аналогічні положення містить і пункт 11.5.1 цього ж договору, котрим врегульовано дії страхувальника при настанні збитку та п. 10.1.5 згаданих правил.

З матеріалів справи, зокрема, постанови про притягнення як обвинуваченого від 04.06.2006 року та  пояснень Сивика М.М. (директор ПП „Обрій –все для офісу”) від 04.12.2006 року вбачається, що 04.12.2006 року державною виконавчою службою разом з позивачем було встановлено відсутність застрахованого майна за адресою вказаною в п. 3.1 договору страхування.

В свою чергу заява про виплату страхового відшкодування від 19.12.2006 року № 474 подана 20.12.2006 року за № 429, а заява про настання страхового випадку позивачем взагалі не подавалась.

В силу вимог п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України “Про страхування” несвоєчасне  повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин є самостійною підставою для відмови у страхових виплатах або страховому відшкодуванні.

Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення позову і з тих мотивів, що позивач взагалі не повідомляв відповідача про настання страхового випадку та в порушення умов договору страхування несвоєчасно звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування і це, також є самостійною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 10.2 згаданих правил.

Суд не може залишити поза увагою і той факт, що відповідно до положень ст. 26 Закону України “Про страхування” від 07.03.96 № 85/96-ВР (надалі –Закон) страховик має право відмовити у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування страхувальнику з підстав, наведених в цій статті, та з інших підстав, передбачених умовами договору страхування, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до п.п. 9.3.3. п. 9.3 затверджених відповідачем згаданих Правил, якими сторони керувалися, укладаючи між собою договір страхування страховик має право відмовитись від виплати страхового відшкодування у випадку, коли страхувальник зі своєї вини не повідомив його про зміну ступеня ризику по застрахованому майну.

Під зміною ступеня ризику застрахованого майна, Правила, зокрема п.п. 9.2.4 п. 9.2., розуміють також передачу майну в оренду або заставу і про таке страховик зобов’язаний повідомити страхувальника в 3-х денний термін, із вказівкою свого рішення про припинення дії угоди та повернення частини страхової премії або внесення змін в угоду страхування. Внесення змін підлягає оформленню протягом 21 дня. При невиконанні цієї умови з вини страхувальника, угода вважається припинена і страхувальнику повертається частина премії, що залишилася.

Як вбачається з матеріалів справи, треті особи, між собою укладали договір оренди щодо застрахованого майна, про що було відомо позивачу, оскільки він згідно договорів оперативного лізингу зобов’язувався контролювати стан майна та його місцезнаходження за вказаною в договорі страхування адресою, що є істотною умовою цього договору, однак позивач жодного разу, у вказаний Правилами термін не повідомив відповідача про зміну ступеня ризику застрахованого майна та про своє рішення щодо подальшого виконання або припинення договірних відносин.

Більше того, самим позивачем до пояснення від 21.08.2007 року було додано договір оренди майна від 02.10.2006 року, згідно якого ПП “Обрій –все для офісу” передав ТзОВ „Обрій” майно, яке було об‘єктом страхування.

Згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону, відповідно до якого страхувальник зобов’язаний інформувати страховика про будь-яку зміну страхового ризику та приписів ст. 26 Закону, яка передбачає право страховика відмовити у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування страхувальнику з підстав, передбачених умовами договору страхування, відповідач правомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування.

Окрім того, слід зазначити, що відповідно до положень, закріплених у ст. 985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Аналогічні положення також закріплено в ч. 4 ст. 3 Закону.

Як було зазначено вище та записано в п. 1.2. Договору вигодонабувачем по даному договору страхування по будь-яких та кожному випадку втрати та/або пошкодження майна є ЛФ ВАТ Банк “БІГ Енергія” (м. Львів, вул. Сяйво, 10).

Дана умова договору є чинною, а тому підлягає до виконання.

Згідно ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Враховуючи, що позивач у справі не є вигодонабувачем за укладеним договором страхування, не уповноважений на представництво інтересів такого, а сам вигодонабувач не має жодних претензій та не заявляє жодних вимог щодо виплати страхового відшкодування до відповідача (довідка від 04.07.2007 року), позивачеві не належить право вимоги за заявленим позову.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги необгрунтовані, безпідставні та такі, що до задоволення не підлягають.

Що стосується судових витрат, то такі належить покласти на позивача, у відповідності до вимог ст. 49 ГПК України.

При цьому суд врахував, що відповідачем було понесено судові витрати у вигляді витрат на оплату послуг адвоката, які підтверджуються наявними в матеріалах справи документами, а саме: угодою про надання правової допомоги від 14.06.2007 року; свідоцтвом про право заняття адвокатської діяльністю № 236, виданого Волинською КДКА 26 грудня 2002 року; платіжним дорученням, і підлягають стягненню у відповідності до ст.ст. 44, 49 ГПК України з позивача.

З огляду на викладене, керуючись Законом України „Про страхування”, ст.ст. 979, 985 ЦК України, ст. 354 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити повністю.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Лізинговий дім”, м. Львів, вул. Коновальця, 103/605 2980 у ЛФ КБ „Фінанси і Кредит”, МФО 325923, ) на користь Відкритого акціонерного товариства акціонерної страхової компанії „Скарбниця”, м. Львів,                           вул. Саксаганського, 5 (р/р 265056 у ОД „Райффайзен банк Аваль” м. Львів, МФО 325570, ) 5 000 грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

4.  Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя