ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2007 р.                                                            Справа № 08/130-07

вх. № 4745/3-08

Суддя господарського суду Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Шаршакова Н.А.

за участю представників сторін:

позивача - не з’явився ( в попередньому судовому засіданні Устюков С.О., дов. № 07/42 від 09.02.2007р.)

відповідача - Кануннікова Т.М.,дов.№1 від 04.01.2007р.

розглянувши справу за позовом ДП "Газ-тепло" НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до  Борівське підприємство теплових мереж, смт. Борова

про стягнення 343631,19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 343631,19 грн. заборгованості за  договором комісії № 12/04-302, укладеним між сторонами 01.10.2004р. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Відповідач  у відзиві на  позовну  заяву  стверджує,  що відповідно до ст.601 ЦК України 14.03.2007р.  позивачу було надіслано заяву  про залік зустрічних вимог, якою припинено   зобов’язання відповідача на суму 1 472 829,83 грн., в тому числі   і за договором комісії 12-04-302.0, тому після проведення заліку сума боргу Борівського ПТМ за  договором комісії вважається погашеною.

В судовому засіданні  оголошено  перерву   з  14.00 год. 23.07.2007р. до 16.00 год. 23.07.2007р. для дослідження  наданих  відповідачем до суду   матеріалів.

Суд, вислухавши пояснення  представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх  сукупності, встановив  наступне.

01.10.2004р. між   сторонами  був укладений договір  комісії № 12/04-302 Відповідно до умов  договору позивач ( Комітент)  уповноважив, а  відповідач  (Комісіонер) прийняв   на  себе обов’язок    протягом строку  дії договору  здійснювати діяльність по продажу обумовленої „Теплової енергії” відповідно до умов даного договору в інтересах   позивача, від свого імені  та за  рахунок  позивача.  У відповідності до п.4.1. договору позивач    передав  за актами  приймання –передачі, засвідчені копії яких залучені до матеріалів справи,   відповідний  обсяг  теплової енергії, а  відповідач   повинен   був цей  обсяг теплової  енергії  прийняти.  У  відповідності до п.4.7. договору  відповідач повинен  був забезпечити своєчасну оплату  за  спожиту  теплову  енергію  згідно угодам, укладеним   на  виконання цього договору.  Згідно до п. 4.8. договору  відповідач  прийняв на себе  поручительство( делькредере)  перед позивачем  за виконання споживачами зобов’язань за угодами. У відповідності до п.5.1. договору оплата  за  реалізовану   відповідачем теплову енергію  здійснюється  Споживачами  на   зазначений в договорі  рахунок позивача грошовими коштами.

В  період з жовтня 2004р. по  квітень 2005р.   позивач передав відповідачу   теплову енергію в кількості 14262,433 гігакалорій  на загальну суму 1 415 248,28 грн.,  що підтверджено актами   приймання-передачі, засвідчені копії яких долучені до матеріалів справи.

Згідно зі   звітом  комісіонера № 03 З/2302 за березень 2006р.  від  31.03.2006р. зафіксована  заборгованість   відповідача   за теплову   енергію в  розмірі   611 668,49 грн.

Позивачем   за № 54/11-517-1261  від  27.03.2007р.  було   направлено  вимогу про оплату   боргу  внаслідок  застосування делькредере в розмірі  343 631,19  грн.,  але   відповідач  борг   за договором комісії у  вищезазначеному розмірі,  не    сплатив.

Враховуючи,  що сума   боргу  відповідачем  не   спростована,  відповідач  не надав  суду  належних   доказів  про   її  погашення,   а  також,  враховуючи, що   відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має  виконуватися належним  чином відповідно  до умов договору, позовні  вимоги позивача в сумі   343 631,19     грн.  обґрунтовані,  підтверджуються   наданими  суду  доказами  та    підлягають  задоволенню.

Твердження   відповідача про    припинення   зобов’язання  за  договором комісії в сумі  343 631,19    грн.  зарахуванням  шляхом  заліку  зустрічних вимог    на підставі   заяви  від 14.03.2007р., суд  вважає   безпідставними, виходячи з наступного.

За змістом статей  203 ГК України та   601 ЦК України     зарахування є  способом припинення  зобов’язання і можливе   за наявності   умов  зустрічності  та однорідності вимог, настання строків   виконання зобов’язання,  а  також  відсутності спору   відносно   характеру   зобов’язання, його змісту   та умов  виконання.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що   між сторонами є спір  щодо  характеру   зобов’язання   ДП „Газ –тепло”   за  договорами   про надання послуг з переробки  та  транспортування  теплової енергії  від 01.10.2004р. № 17/04 -301, від 01.10.2005р.№ 17/05-451 та від 29.09.2006р. № 17/06-886, його  змісту   та  умов  виконання  в частині   розрахунків (а. с. 155).

Суд  вважає,  що  умовою, за  наявності   якої   можливе припинення зобов’язання  зарахуванням, є  прозорість вимог, тобто коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов’язання,  його змісту, умов виконання.  Якщо ж одна із сторін   звернулась    із заявою про  зарахування, а інша  сторона  зобов’язання  звернулась до суду з позовом   про  стягнення тієї суми, на яку проводиться  зарахування  зустрічної вимоги, тобто  фактично   наявним  є протиставлення  цій вимозі   заперечення   відносно    характеру, терміну, розміру  виконання  тощо, спір  підлягає вирішенню в   судовому  порядку.

Крім того, слід зазначити, що   за змістом ст.601 ЦК України    зарахування  може здійснюватись     за заявою однієї з сторін.  З приписів  цієї статті вбачається, що  зобов’язання  може, але     не  повинно     припинятися   за заявою   однієї із сторін. Крім того,   за змістом зобов’язального права   та на  підставі системного аналізу ст.526-532  ЦК України  у взаємозв’язку   зі ст.601 ЦК України, слід зробити   висновок про те, що такий  взаємозалік   за заявою однієї із сторін   може здійснюватись    лише  у  разі  згоди   на це  іншої  сторони.

У відповідності до  ст.ст.44, 49 ГПК України суд вважає  необхідним витрати по сплаті державного мита у сумі 3437,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  у сумі 118 грн. покласти   на  відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Керуючись ст.  526  ЦК України,  статтями 1, 12,33,47, 49, 82-84 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Борівського підприємства теплових мереж ( вул.Почтова,3 м.Борове, Харківської обл.,63801, в тому числі п/рахунок 260024859 в ВАТ „Мегабанк”, МФО 351629, ,СПП 27716311)     на користь  Дочірнього підприємства „Газ-Тепло” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”  ( буд. І. Лепсе, 16, м.Київ, 03065, в тому числі  п/рахунок 64 в  ГОУ ПІБ м. Києва, МФО  300012, ) 343 631,19  грн. боргу,   3436,00  грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ   після набрання рішенням  законної  сили.

Рішення   підписане 27.07.2007р.

Суддя                                                                                            Савченко А.А.