донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

30.07.2007 р.                                                                    справа №14/91

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Гези  Т.Д.

суддів
Діброви  Г.І. , Скакуна  О.А.

за участю представників сторін:

від позивача:
Шахова Г.О. - довіреність № 71-01/1573 від 16.05.2007 р.,

від відповідача:
Шевчунас М.А. - довіреність № б/н  від 30.07.2007 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємства "Інсталл" м. Маріуполь Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від
05.06.2007 року

по справі
№14/91 ( суддя  Богатир К.В.)

за позовом
Державного підприємства  "Донецька залізниця" м.Донецьк

до

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору
Приватного  підприємства  "Інсталл" м. Маріуполь Донецької області
Державне підприємство " Маріупольський морський торгівельний порт" м. Маріуполь Донецької області

про
стягнення збору за зберігання вантажу у сумі 21580 грн. 96 коп.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням  господарського  суду  Донецької області    від  05.06.2007 р. по справі № 14/91   позов  Державного підприємства " Донецька залізниця" м. Донецьк   ( далі по тексту -  ДП " Донецька залізниця" м. Донецьк)  до  Приватного підприємства " Інсталл" м. Маріуполь  Донецької області  ( далі по тексту - ПП  "Інсталл" м. Маріуполь)    задоволений.

Стягнуто  з ПП  "Інсталл" м. Маріуполь на користь ДП " Донецька залізниця" м. Донецьк збір за зберігання  вантажу у сумі  21580, 96 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  у сумі   118 грн. та витрати  на сплату  державного мита  у сумі 215, 81 грн.

Рішення   суду мотивовано тим, що вину відповідача  у затримці вагонів на станції призначення  доведено самим  керівником  відповідача  при підписанні  актів загальної  форми.   Відповідач не заперечує щодо обставин, визначених  у вказаних актах, в тому числі  щодо наявності  вини  та часу  затримки вагонів на станції призначення.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що  нарахування  збору  за зберігання вантажів   у вагонах  здійснено позивачем  за час  після закінчення  терміну безоплатного зберігання   у відповідності  до умов пунктів  1.5, 3.1, 3.2. договору   № 14  від 30.12.2004 р.  про організацію перевезень через Маріупольський торговий порт та перевалки  за прямим  варіантом " Вагон-судно", п.п. 5, 8 Правил  зберігання  вантажів, п. 8 Правил користування  вагонами і контейнерами, розділу 2 п. 2 " Збірника тарифів на перевезення  вантажів  залізничним транспортом  України. Тарифне керівництво № 1".

До Донецького апеляційного господарського суду   надійшла апеляційна скарга ПП  "Інсталл" м. Маріуполь  на рішення господарського суду Донецької області  від 05.06.2007 р. по справі № 14/91, в якій скаржник просить зазначене рішення   скасувати  та прийняти  нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог   ДП " Донецька залізниця" м. Донецьк  відмовити.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції  при прийнятті оскаржуваного рішення  порушені норми матеріального права.

Заявник скарги посилається на те, що  суд першої інстанції   при задоволені  позову  ДП " Донецька залізниця" м. Донецьк,  не врахував положення  ст. 46 Статуту  залізниць України,  які передбачають,  що вантажі, що прибули, зберігаються  на станції  безкоштовно протягом доби.   Скаржник вважає,   що позивач  не може  стягнути    плату  за зберігання  вантажу  у вагонах  у період  безоплатного зберігання, тому як  плата за цей  час не нараховується.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач   по справі - ДП " Донецька залізниця" м. Донецьк  просить  рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2007 р. по справі №  14/91   залишити без змін, апеляційну скаргу   ПП  "Інсталл" м. Маріуполь   залишити без задоволення.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу  не погоджується з  ствердженням  відповідача   щодо позбавлення   позивачем його  права на безоплатне зберігання  вантажу протягом доби, яке передбачене ст. 46  Статуту залізниць України. Розрахунок ціни позову, наданий  позивачем, свідчить  про врахування  часу  безоплатного зберігання вантажу протягом доби. Цей час  був обчислений  позивачем відповідно  п. 8  Правил зберігання вантажів  з моменту  початку затримки, засвідченої  актами  загальної форми, складеними ДП " Донецька залізниця" м. Донецьк   за участю  ПП  "Інсталл" м. Маріуполь. Нарахування  збору  за зберігання вантажу  було здійснено  саме за час, який  перебільшує  час безоплатного зберігання.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору  на стороні відповідача -  Державне підприємство “Маріупольський  морський торгівельний порт” м. Маріуполь Донецької області ( далі по тексту - ДП Маріупольський  морський торгівельний порт” м. Маріуполь) просить рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2007 р. по справі № 14/91  залишити без змін,  апеляційну скаргу ПП  "Інсталл" м. Маріуполь залишити без задоволення.

Колегія суддів   Донецького апеляційного господарського суду  у відповідності до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України,  на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України  здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянув матеріали справи, судова колегія апеляційної інстанції  встановила наступне.

24.03.2006 р. до господарського суду Донецької області   звернулося ДП "Донецька залізниця" м. Донецьк    з позовом до ПП  „Інсталл” м. Маріуполь   стягнути  збір за зберігання вантажу  у сумі 21580, 96 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області  від 27.06.2006 року  по справі № 14/91 у задоволенні позову ДП "Донецька залізниця" м. Донецьк   до ПП  „Інсталл” м. Маріуполь про  стягнення   збору за зберігання вантажу  у сумі 21580, 96 грн. відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що  позивач належними  доказами не довів того, що вагони  з вантажем були затримані на коліях  станції призначення  саме з вини  відповідача, надані в підтвердження  позовних вимог  акти загальної форми не визнав  належними доказами, які  підтверджують  вину відповідача  у затримці вагонів  з причин, які залежали  від нього.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.08.2006 р. по справі № 14/91 рішення   господарського суду Донецької області  від 27.06.2006 року скасовано, позовні вимоги  задоволені.

Встановивши  факт затримки вагонів  з вантажем  на станції Маріуполь-Порт  апеляційна інстанція  визнала  відповідним  ст.129 Статуту  залізниць України  позов щодо нарахування  збору за зберігання вантажів  у вагонах  за час  після закінчення  терміну безоплатного зберігання  згідно з п.п. 1.5, 3.1, 3.2  договору № 14 від 30.12.2004 р. про  організацію перевезень на експорт  через Маріупольський торгівельний порт  та перевалки  за прямим  варіантом  “ вагон-судно”, п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2006 р. по справі № 14/91  рішення господарського суду Донецької області   від  27.06.2006 р. та постанова Донецького апеляційного господарського суду від 29.08.2006 р. по справі № 14/91  скасовані, справа передана на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Постанова Вищого господарського суду України мотивована тим, що  попередніми судовими інстанціями не були встановлені, дійсні правові підстави позовних вимог на підставі положень  ст. 216 Господарського кодексу України, ст.ст.105-106, 129 Статуту залізниць України.

05.06.2007 р. по справі № 14/91 прийнято рішення, що оскаржується.

Вислухавши  пояснення представників сторін, дослідивши докази матеріалів справи,  судова колегія апеляційної інстанції  дійшла до висновку, що вимоги  апеляційної скарги  не підлягають  задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем був укладений договір № 14 від 30.12.2004 року про організацію перевезень через Маріупольський торговий порт та перевалки за прямим варіантом „вагон-судно”.

Пунктом 1.1. зазначеного  договору визначено, що даним договором регулюються взаємовідносини сторін, пов’язані з організацією планування перевезень, накопичення зернових та експорт через станцію Маріуполь-порт з перевантаженням за прямим варіантом „вагон-судно”.

У пункті 1.5. вказаного договору сторони обумовили, що плата за користування вагонами здійснюється на підставі Збірника № 1 „Правил перевезень та тарифів залізничного транспорту України”, оплату збору зберігання вантажів у вагонах згідно Тарифного керівництва №1, розділу 2, пункту 2 як на підходах до станції Маріуполь-порт, так і в очікуванні вивантаження на станції Маріуполь-порт.

Розділом 3  договору встановлено, що облік затриманих вагонів з вини відповідача на підходах до станції Маріуполь –порт проводиться згідно з пунктом 9.10, а облік затриманих вагонів на станції призначення з вини відповідача згідно п. 8 Збірника № 1 „Правил перевезень та тарифів залізничного транспорту України”.

Пунктом 3.2. договору  передбачено, що ставки, за якими відповідач сплачує послуги залізниці, розраховується відповідно до Правил перевезення вантажів та Тарифного керівництва № 1 та залежить від часу знаходження під накопичуванням кожного вагону.

Строк дії договору встановлений до 31.12.2005 р.

У період 25 жовтня по 12 листопада 2005  року на станцію Маріуполь-порт Донецької залізниці надходили вагони  з вантажем на адресу ПП „Інсталл” м. Маріуполь.

У зв’язку з тим, що вагони, які надійшли, зберігалися на коліях станції Маріуполь-порт, позивач  нарахував  збір за зберігання вантажів у сумі  21580,96 грн. Збір за зберігання нарахований понад встановлений термін безоплатного зберігання вантажу в вагонах, який встановлений ст. 46 Статуту залізниць України, п. 8 Правил зберігання вантажів.

Актами загальної форми №№ 765, 768-772, 774, 776, 780, 781, 783, 785, 787, 788, 791, 794, 797, 816, які були складені  позивачем  у відповідності зі ст. 129 Статуту залізниць України, п. 3 Правил складання актів та п. 8 Правил користування вагонами та контейнерами, підтверджено факт того, що вагони, які надійшли  у спірний період, вантажоодержувачем (відповідачем по справі) не були вивезені та простоювали на путях станції з причин, які залежали від вантажоодержувача.

На підставі вказаних актів загальної форми  позивачем  були виставлені рахунки відповідачу № 472 від 09.11.2005р., № 471 від 09.11.2005, № 489 від 16.11.2005 р. за користування вагонами та збереження вантажу.  Відповідач посилається на те, що  зазначені рахунки ним  оплачені, що підтверджує платіжним дорученням № 974 від 16.11.2005 р ( т. 1 арк. справи 121).

Проте, відповідач зазначає,  що  13.12.2005 року позивач провів перерахунок збору за зберігання вантажу з іншої дати на підставі складення нових накопичувальних карток № 15121443, 151121444, 151121445, дані яких підписані відповідачем із зауваженнями, оскільки на його думку, неправильно визначений час початку безоплатного зберігання вантажу.

Відповідач  свої заперечення  ґрунтує  на застосуванні до періоду розрахунку  збору за затримку вантажу положення ст. 46 Статуту залізниць України.  Зазначена  стаття  передбачає, що вантажі,  які  прибули,  зберігаються  на  станції  безкоштовно протягом доби.  Цей  термін  обчислюється  з  24-ої  години   дати вивантаження  вантажу  (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.  Пунктом  2.3. розділу 2 „Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України. Тарифне керівництво № 1” зазначено, що строк безоплатного зберігання визначається з 24-00 дати повідомлення вантажовласника про прибуття вантажу.

До того ж позивач з цього приводу вважає, що при  визначенні  періоду нарахування збору за зберігання вантажу повинні застосовуватися Правила зберігання вантажів, що  цілком відповідає ст. 6 Статуту залізниць України, якою встановлено, що Правила перевезення вантажів (Правила) - нормативний акт,  що конкретизує передбачені цим Статутом положення,  які регламентують участь та обов'язки сторін у процесі перевезення вантажів, тому в даних правовідносинах повинні застосовуватися саме норми Правил зберігання вантажів.   Відповідно до п.5 Правил зберігання вантажів, якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені ст. 46 Статуту залізниць України, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом не залежно від того чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно пункту 8 Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та підходах до неї), при цьому термін безоплатного зберігання обчислюється:

-          якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами залізниці з 24-ї години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ї години дати подавання вагонів під вивантаження;

-          при переадресуванні –після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу;

-          при затримці –з моменту затримки.

З актів загальної форми №№ 765, 768-772, 774, 776, 780, 781, 783, 785, 787, 788, 791, 794, 797, 816  вбачається, що вагони простояли певний час по вині вантажоотримувача, згоду з цим фактом відповідач визнав шляхом підписання зазначених актів ( т. 1 арк. справи - 14-18).

Відповідно до частини 1 ст. 119 Статуту залізниць України  обставини,  що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними  актами  або  актами  загальної форми,  які складають станції залізниць.

Згідно  п. 3 Правил складання актів акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження з причин, що залежать від одержувача. Акт загально форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акту, але не менше як двома особами.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається,  що вину відповідача у затримці вагонів на станції призначення доведено самим керівником відповідача при підписанні актів загальної форми. Крім того,   відповідач  не заперечує щодо обставин, визначених у вказаних актах, в тому числі щодо наявності вини та часу затримки.

З доказів матеріалів справи вбачається, що дії позивача щодо   нарахування збору за збереження вантажу   відповідають  нормам Статуту залізниць України та Правил перевезення вантажів. Вказані нормативні акти є спеціальними і повинні застосовуватися до правовідносин залізниці з іншими суб’єктами господарювання. Крім того, застосування тільки положень ст. 46 Статуту залізниць України до правовідносин між сторонами без застосування п. 8 Правил зберігання вантажів є неправильним, тому  як в даному випадку мав місце факт затримки вагонів на станції призначення з вини вантажоодержувача, що підтверджено матеріалами справи, а ст. 46 Статуту залізниць України не містить порядку обчислювання терміну безкоштовного зберігання вантажу у разі затримки вагонів. Вказаний порядок передбачений п. 8 Правил зберігання вантажів.

Із розрахунку ціни позову  вбачається, що нарахування збору за зберігання вантажів у вагонах здійснено  позивачем за час після закінчення терміну безоплатного зберігання у відповідності до умов пунктів 1.5., 3.1., 3.2  договору № 14 від 30.12.2004 р. про організацію перевезень через Маріупольський торговий порт та перевалки  за прямим  варіантом " вагон-судно", укладеного між сторонами по справі, п.п. 5,8 Правил зберігання вантажів, п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами, розділу 2 п.2 „Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України. Тарифне керівництво № 1" ( т. 2 арк. справи  2-4).

Враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі  доказів матеріалів справи, фактичних обставин  дійшов висновку про задоволення позовних вимог  ДП "Донецька залізниця" м. Донецька  про стягнення з ПП " Інсталл" м. Маріуполь   збору за зберігання вантажу   у сумі  21 580, 96 грн.

Посилання заявника апеляційної скарги  на те, що позивач  позбавив    відповідача   права на безоплатне зберігання  вантажу протягом доби, яке передбачене ст. 46  Статуту залізниць України не ґрунтується на доказах матеріалів справи.  З розрахунку  ціни позову,  який знаходиться в матеріалах справи ( т. 2 арк. справи 2-4)  вбачається  про  врахування  позивачем  часу  безоплатного зберігання вантажу протягом доби. Цей час  був обчислений  позивачем відповідно  п. 8  Правил зберігання вантажів  з моменту  початку затримки, засвідченої  актами  загальної форми, складеними ДП " Донецька залізниця" м. Донецьк   за участю  ПП  "Інсталл" м. Маріуполь. Нарахування  збору  за зберігання вантажу  було здійснено  саме за час, який  перебільшує  час безоплатного зберігання.

Таким чином,  судова колегія апеляційної інстанції дійшла до  висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2007 р. по справі № 14/91  та задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті  державного мита за подання апеляційної скарги  покладаються  на заявника апеляційної скарги - ПП  " Інсталл" м. Маріуполь.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства " Інсталл" м. Маріуполь Донецької області  залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2007 р. по справі №  14/91 залишити без змін.

Головуючий          Т.Д.  Геза

Судді:          Г.І.  Діброва

О.А.  Скакун

Надруковано: 6 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1. третій особі

1 у справу

1 ДАГС

1. господ. суду Дон. обл.