ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"25" жовтня 2007 р.
Справа № 18/11-2641/1

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Л.В. Поліщук

Суддів: Л.І. Бандури, В.Б. Туренко,

при секретарі судового засідання –О.О. Соломахіній,

за участю представників сторін:

від позивача –не з'явився

від відповідача –не з'явився

від прокуратури —О.А. Лянна

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання Першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Миколаївській області

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 27.08.2007р.

№ 18/11-2641/1 про відмову у прийнятті позовної заяви

за позовом Миколаївського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Миколаївській області

до Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства „Південний колос”, м. Нова Одеса

про стягнення 2082,00грн.,

встановив:

Миколаївський міжрайонний природоохоронний прокурор в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Миколаївській області звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства „Південний колос” 2082,00грн., які складають суму збитків, нанесених водним ресурсам України в результаті самовільного водокористування.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 27.08.2007р. (суддя К.Л. Василяка) відмовлено у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1                ст. 62 ГПК України, так як позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України, оскільки державні управління екології та природних ресурсів в областях, в містах Київ та Севастополь виступають як суб’єкти владних повноважень у галузі охорони навколишнього природного середовища, отже заявлений позов про стягнення збитків за порушення природоохоронного законодавства підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Перший заступник прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Миколаївській області, не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, звернувся із апеляційним поданням, в якому просить її скасувати і передати справу на новий розгляд господарського суду Миколаївської області. Апеляційна скарга мотивована тим, що господарським судом не враховано підвідомчість спорів за наявності між сторонами відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами цивільного та господарського законодавства.

Заслухавши представника прокуратури та дослідивши надані матеріали, апеляційна інстанція встановила наступне.

Відповідно до статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також  для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами:

- підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів;

- державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України;

- прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір —господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

а) участь у спорі об'єкта господарювання;

б) наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

в) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Поняття “справа адміністративної юрисдикції” визначено у статті 3 КАС України, і під такою справою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

“Суб'єкт владних повноважень” —це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відтак необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення  цим суб'єктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює зазначених владних управлінських функцій (щодо іншої особи, яка є учасником спору), то такий суб'єкт не перебуває “при здійсненні управлінських функцій” і не має встановлених нормами КАС України ознак суб'єкта владних повноважень і, отже, спір за участю останнього повинен вирішуватися господарським судом.

Таким чином, від справ господарської юрисдикції за участю суб'єктів господарської діяльності і суб'єктів владних повноважень адміністративні справи відрізняються особливим змістом правовідносин між сторонами та предметом позовних вимог.

З огляду на викладене до компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ у спорах:

а) про оскарження рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), ухвалених суб'єктом владних повноважень, яким останній зобов'язує суб'єкта господарювання вчинити певні дії, утриматись від вчинення певних дій або нести відповідальність, за умови, що оскаржуваний акт згідно із законодавством України є обов'язковим до виконання;

б) про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень, їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами, врегульованими господарським договором;

в) між суб'єктами владних повноважень з приводу їхньої компетенції у сфері управління;

г) з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

д) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Інші справи за участю господарюючих суб'єктів та суб'єктів владних повноважень не мають ознак справ адміністративної юрисдикції і повинні розглядатися господарськими судами на загальних підставах. До таких справ належать усі справи у спорах про право, що виникають з відносин, врегульованих Цивільним Кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства.

Пункт 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов’язків

Отже, справи зі спорів про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, в тому числі за позовами спеціально уповноважених державних органів управління в галузі охорони навколишнього природного середовища мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

В даному випадку Миколаївський міжрайонний природоохоронний прокурор в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Миколаївській області звернувся до господарського суду з позовом про стягнення 2082,00грн. за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Позов мотивовано тим, що згідно акту перевірки від              11-12.04.2007р. СЗАТ „Південний колос” порушено вимоги ст. 43 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища”, ст.ст. 44, 48, 49 Водного кодексу України, оскільки підприємство здійснює водокористування з підземних джерел без дозволу державного управління охорони навколишнього природного середовища в Миколаївській області на спеціальне водокористування.

Таким чином, місцевий господарський суд безпідставно відмовив у прийнятті позовної заяви, пославшись на п. 1 ст. 62 ГПК України, тому вказана ухвала підлягає скасуванню, а позовні матеріали - передачі на розгляд господарського суду Миколаївської області.

Керуючись ст.ст. 99, 103, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів –

постановила:

Апеляційне подання Першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Миколаївській області задовольнити.

Скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області                   від 27.08.2007р. № 18/11-2641/1 про відмову у прийнятті позовної заяви.

Позовні матеріали передати на розгляд господарського суду Миколаївської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня набрання постанови законної сили.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Поліщук

Суддя                                                                                          Л.І. Бандура

Суддя                                                                                          В.Б. Туренко