Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "15" листопада 2007 р.                                                     Справа № 12/322

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Сікорська Н.А.

судді

за участю представників сторін

від позивача Кириченко Р.В. - дов. № 71/1  від 17.09.07р.

від відповідача не з'явився.

розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Будинок "Мегаполіс" (м. Запоріжжя)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Продімпортторг" (м.Житомир)

про стягнення 7898,80 грн.

Згідно положень ч.4 ст.69 ГПК України, спір вирішується у більш тривалий строк, ніж передбачено ч.1 цієї статті.

У відповідності до п.2.ч.2 ст.79 ГПК України, ухвалою від 01.06.04р. провадження у справі було зупинено, ухвалою від 04.09.07р. провадження у справі було поновлено.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача                 7 898,80 грн. заборгованості.

24.02.04р. на адресу господарського суду надійшов додаток до позовної заяви (а.с.59-60).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із врахуванням вищезазначеного додатку. Надано письмові пояснення по справі (а.с. 57,66,90,92).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно письмового відзиву на позовну заяву (а.с.19-20) та пояснень від 13.05.04р. (а.с.96), відповідач проти позову заперечує.

Враховуючи, що відповідача належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, відсутність його представника, на думку суду, не являється перешкодою для вирішення спору.

В судовому засіданні оглядався відмовний матеріал №6931/07 по факту викрадення товару на загальну суму 7898,80 грн. в "Торговій компанії "Продімпортторг".

Дослідивши документи по справі, заслухавши пояснення представника позивача, господарський  суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви, з врахуванням додатку до неї, (а.с.59-60) та письмових пояснень по справі (а.с. 57,66,90,92) за накладною №4006315 від 20.05.02р., копію якої долучено до матеріалів справи (а.с.9) відповідачу було поставлено товар на загальну суму 40803,60 грн.

При прийманні товару було виявлено недостачу та пересортицю товару, що зафіксовано актом №34 від 22.05.02р., копія якого є в матеріалах справи (а.с.10). У вказаному акті зафіксовано, надлишок товару на загальну суму 7898,80 грн. (з врахуванням ПДВ), у зв'язку з пересортицею, а саме: вино "Земфіра" розове солодке 0,7 Аквавінтекс - 36 пляшок на загальну суму 177,90 грн. (без  ПДВ), вино "Ізабела" розове солодке 0,7 Аквавінтекс - 720 пляшок на загальну суму 3558,02 грн. (без ПДВ), вино "Лідія" розове солодке 0,7 Аквавінтекс - 576 пляшок на загальну суму 2846,43 грн. (без ПДВ).

Вказаний товар, за даними позивача, був прийнятий відповідачем на відповідальне зберігання, про що зроблено примітку в акті №34.

19.11.03р. та повторно 02.12.03р. відповідачу було направлено лист-вимогу №390/3-юр від 17.11.03р. про повернення вказаного вище товару та два екземпляри акту звіряння взаєморозрахунків (а.с. 11-14).

Відповіді на вказані листи не надійшли, товар повернено не було.

Відповідач  позовні  вимоги  не  визнає. Згідно письмового відзиву на позовну заяву (а.с.19-20) та пояснень від 13.05.04р. (а.с.96) просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає вказані позивачем обставини щодо факту зберігання  товару надуманими та такими, що не підтверджуються належними доказами по справі. Акт № 34, на який посилається позивач вважає сфальсифікованим, ніким не затвердженим, а підписи на аті підробленими.

Оцінивши документи по справі та пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Як вбачається з накладної №4006315 від 20.05.02р. (а.с.9) позивачем дійсно було поставлено відповідачу спиртні напої на загальну суму 40803,60 грн., що не заперечується сторонами.

При здійсненні прийому товару за вказаною накладною, відповідно до зробленого в ній запису, товар відповідачем отримано не у повному обсязі, про що складено акт приймання продукції за кількістю та якістю №34 від 22.05.02р.

З підписаного сторонами розрахунку №4006315/100 від 12.06.02р. (а.с.24) вбачається сторнування неодержаного відповідачем товару в кількості та асортименті, що відповідає зазначеним позивачем даним по недостачі. Вказане коригування, згідно розрахунку 4006315/100 було проведено у зв'язку з поверненням товару позивачу.

Зазначене сторнування відображено і в підписаному сторонами акті звірки взаєморозрахунків станом на 28.10.03р. (а.с.26).

Аналізуючи вказані документи, суд дійшов висновку, що за накладною №  №4006315 від 20.05.02р. при прийманні товару дійсно було виявлено його недостачу у зв'язку з пересортицею, на загальну суму 7898,80 грн. (з врахуванням ПДВ), що спричинило надлишок.

Однак, суд не може вважати доведеним факт передачі на відповідальне зберігання відповідачу товару, що поставлявся за вказаною накладною, та був виявлений як надлишок викликаний пересортицею, оскільки матеріали справи не містять належних доказів зазначеного.

У відповідності до ст.413 Цивільного кодексу УРСР, за договором схову одна сторона (охоронець) зобов'язується зберігати майно, передане їй другою стороною, і повернути це майно в цілості.

Статтею 44 ЦК України в імперативному порядку визначено, що  угоди державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою повинні укладатись у письмовій формі.

Згідно положень ч.2 ст.154 ЦК УРСР, якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає.

Враховуючи викладене, доказом взятого відповідачем обов'язку щодо зберігання алкогольних виробів на суму 7898,80 грн. виявлених як надлишок при прийманні  товару по накладній №4006315 від 20.05.02р., можуть слугувати: один документ, підписаний сторонами, листи, телеграми, телефонограми та ін., підписані стороною, яка їх надсилає.

Акт №34 від 22.05.02р. (а.с.10), який, на думку позивача, є підтвердженням викладених у позовній заяві обставин щодо взяття відповідачем на відповідальне зберігання надлишку товару на суму 7898,80 грн., суд не розцінює, як належний доказ по справі саме по зазначеному факту, зокрема з тих підстав, що при його складані не дотримано в повному обсязі порядок приймання, визначений "Інструкцією  про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості", затвердженої  постановою від 15.06.1965р. №П-6 .

За п.16. Інструкції, якщо при прийманні продукції буде виявлено недостачу, то про це складається акт за підписами осіб, що здійснюють приймання продукції.

Пунктом 21 Інструкції передбачено, що представнику, виділеному для участі в прийманні продукції по кількості, видається належним чином оформлене і завірене печаткою підприємства, разове посвідчення за підписом керівника підприємства (организації) чи його заступника.

В акті про недостачу продукції повинно бути вказано, зокрема, прізвище, ім'я і по-батькові осіб, що приймали участь в прийманні продукції по кількості і в складанні акта, місце їх роботи, займані ними посади, дату и номер документа про повноваження представника на участь в приейманні продукції, а також вказівку про те, що вказані особи ознайомлені з правилами приймання продукції по кількості;

Якщо при прийманні продукції одночасно будуть виявлені надлишки продукції), то в акті повинні бути зазначені точні дані про ці надлишки.

Акт повинен бути підписаний всіма особами, що приймали участь в прийманні  родукции по кількості.

За п.26 Інструкції акт приймання продукції затверджується керівником чи заступником керівника підприємства-отримувача не пізніше, ніж на наступний день після складання акта.

У доданому до матеріалів справи акті, не дотримано перераховані вище вимоги, а саме: не вказано місце роботи осіб, що приймали участь в прийманні продукції по кількості і в складанні акта, дату и номер документа про повноваження представника на участь в прийманні продукції, а також вказівку про те, що вказані особи ознайомлені з правилами приймання продукції по кількості.

Також не надано належним чином оформлені і завірені печаткою підприємства, разові посвідчення за підписом керівника підприємства (организації) чи його заступника, на підтвердження повноважень осіб, що здійснювали приймання продукції.

Вказаний акт не затверджено керівником чи заступником керівника підприємства-отримувача, що є  підставою вважати, що дії осіб, які  брали на зберігання товар були не були погодженні повноважними особами підприємства-відповідача.

Враховуючи викладене, оскільки сторонами не заперечується, зазначений акт може вказувати лише на сам факт виявлення при прийманні на складі недостачі (надлишків) товару, у вказаному позивачем асортименті та кількості на суму 7898,80 грн.  Однак  суд не розцінює його як доказ того, що відповідач зобов'язався бути зберігачем вказаного товару і виконував його функції.

За ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд   у  визначеному  законом  порядку  встановлює наявність  чи  відсутність  обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Згідно ст.36 ГПК України, письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У відповідності до положень ст.34 ГПК України, господарський   суд  приймає  тільки  ті  докази,  які  мають значення для справи. Обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування,   не    можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Водночас слід зазначити, що посилання позивача на факт порушення кримінальної справи по факту викрадення товару на загальну суму 7898,80 грн. в "Торговій компанії "Продімпортторг", як на доказ протиправності дій відповідача, спростовуються відмовним матеріалом №6931/07 по вказаній кримінальній справі. Зокрема, згідно постанови від 31.01.07р.  в порушенні кримінальної справи відмовлено, оскільки в діях службових осіб  як позивача, так і відповідача не вбачається складу злочину, передбаченого ст. 191 КК України (привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні).

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що викладені позивачем обставини не можуть бути підставою для задоволення позову.

Відповідно  до  вимог  ст. 33 ГПК України, позивач не довів  ті  обставини,  на  які   він  посилається  як  на  підставу  своїх  вимог.

Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги необгрунтованими, тому в їх задоволенні слід відмовити.

Судові  витрати  покладаються  на  позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 33, 49, 69, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення  десятиденного сроку з дня підписання мотивованого рішення.

Суддя                                                                       Сікорська Н.А.

Дата підписання: 22 листопада 2007 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3- сторонам