ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.10.2007  року                                                            Справа № 16/479

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Бойченка К.І.

суддів          Баннової Т.М.

Парамонової Т.Ф.

секретар

судового засідання:                                Наумов Б.Є.

за участю представників:

від  позивача:                               -Малтиз А.В., представник за дов. б/н від 15.10.07;

від  відповідача:                                -повноважний представник не прибув;

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                              Приватного підприємства „Центр”,

м. Свердловськ Луганської області;

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  07.09.07

по справі                                        №16/479 (суддя Шеліхіна Р.М.)

за позовом:                                        Приватного підприємства „Центр”,

м. Свердловськ Луганської області;

до відповідача:                              Комунального підприємства житлово-експлуатаційна

контора №1, м. Свердловськ Луганської області;

про                                                  стягнення 18942 грн. 47 коп.

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2007 року Приватне підприємство “Центр”, м. Свердловськ Луганської області (далі за текстом –ПП “Центр”, позивач), звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою від 06.08.07 №62 з вимогами про стягнення з Комунального підприємства житлово-експлуатаційна контора №1, м. Свердловськ Луганської області (далі за текстом –КП „ЖЕК №1”, відповідач), заборгованості за житлово-комунальні послуги громадян, які виплачують заборгованість знецінюваними грошовими збереженнями у сумі 18942 грн. 47 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 07.09.07 у справі №16/479  у задоволенні позову відмовлено, судові витрати у справі покладені на позивача.

Згадане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:

-сторонами не виконано певні умови договору про передачу на обслуговування і ремонт житлового фонду та прибудинкової території від 11.02.04 №2, а саме: за актом прийому-передачі не передано житловий фонд; не визначено території, які передані позивачу;  не повідомлено громадян про зміну порядку сплати квартирної плати та комунальних послуг. Докази щодо зазначених обставин в матеріалах даної справи відсутні, чим сторонами порушено вимоги ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України;

-у відповідача відсутні грошові обов’язки за вказаним договором, а тому вимога про стягнення грошових коштів до відповідача не може бути заявлена, оскільки відсутні підстави виникнення грошового обов’язку з урахуванням умов договору про передачу на обслуговування і ремонт житлового фонду та прибудинкової території від 11.02.04 №2;

-підстави заявленого позову відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Луганської області від 07.09.07 у справі №16/479, позивач подав до Луганського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу від 24.09.07 б/н, у якій просить згадане рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що, на його думку:

-при винесенні оскаржуваного рішення господарським судом Луганської області були порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, та недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

-судом першої інстанції не взято до уваги те, що до передачі житлового фонду від відповідача до позивача було компетентне рішення виконавчого комітету Свердловської міської ради №516 від 27.11.01, яке ніхто не оскаржував. Відповідно до зазначеного рішення відповідач і уклав договір з позивачем;

-фактичне надання послуг населенню, а також господарські відносини між відповідачем та позивачем щодо наданих населенню послуг підтверджуються повністю визнаною відповідачем претензією б/н від 20.07.07 та актами звірення, зокрема актом звірення взаємних розрахунків від 01.09.07 на суму 18524 грн. 67 коп.;

-господарський суд Луганської області для встановлення та підтвердження дійсних обставин справи повинен був залучити до неї у якості третьої особи виконком                   м. Свердловська, але суд першої інстанції у своїх міркуваннях та припущеннях вийшов за межі позовних вимог щодо заявленого позову, поставивши питання про законність укладання договору №2 від 11.02.04, у зв’язку з чим і виніс незаконне рішення.

Відповідач подав до Луганського апеляційного господарського суду відзив від 23.10.07 №52 на апеляційну скаргу позивача, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні його апеляційної скарги.

Повноважні та компетентні представники відповідача у судове засідання не прибули, хоча усі сторони у справі про час, дату та місце її розгляду були повідомлені Луганським апеляційним господарським судом належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які знаходяться у матеріалах даної справи.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 02.10.07 відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства „Центр”, м. Свердловськ Луганської області, від 24.09.07 б/н на рішення господарського суду Луганської області від 07.09.07 у справі №16/479 призначено судову колегію у складі: головуючий суддя –Семендяєва І.В., суддя –Баннова Т.М., суддя –Парамонова Т.Ф.

У зв’язку з виходом з відпустки судді Бойченка К.І., розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 15.10.07, відповідно до ст. 28 Закону України „Про судоустрій України”, ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, головуючого суддю Семендяєву І.В. виключено із складу колегії суддів по розгляду апеляційної скарги у справі №16/479 та введено до складу колегії головуючого суддю Бойченка К.І.

Згідно з ч. 2 ст. 99  Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши пояснення та доводи   представника позивача у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, оцінивши надані сторонами докази у сукупності, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  позивача до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів даної справи, сторони 11.02.04 підписали договір №2 про передачу на обслуговування і ремонт житлового фонду і прибудинкової території (далі за текстом - договір).

За умовами п. 1.1 договору сторони визначили його предмет, згідно якого відповідач,  як замовник, доручає, а позивач, як виконавець, здійснює управління, технічне обслуговування і ремонт житлового фонду, зазначеного в акті приймання –передачі, доданого до договору та який є невід’ємною його частиною (додаток №1).

Згідно пункту 2.1.1 договору відповідач зобов’язувався у двохтижневий строк передати виконавцю (позивачу у даній справі):

-технічні паспорта на житлові будинки, зазначені у додатку №1 цього договору;

-схеми прибираємих площ прибудинкових територій, акти їх вимірювань та технічного стану;

-схеми розташування житлових будинків, які передаються виконавцю;

-оборотні відомості основних фондів, які передаються виконавцю, із зазначенням їх балансової вартості, зносу, остаточної вартості та технічного стану;

-особові рахунки з квартирної плати квартиронаймачів і власників приватизованих та викуплених квартир;

-розрахунковий тариф на поточне утримання і ремонт житлового фонду, який передається виконавцю;

-проектно-кошторисну документацію на виконання робіт за договором;

-списки мешканців державних та приватизованих квартир, які мають право на пільги, з додатком копій документів, що підтверджують право на них;

-акти передачі обладнання, машин та механізмів із зазначенням їх технічного стану, року введення в експлуатацію, балансової вартості, зносу.

Як вказано далі у пункті 2.1.1 договору, передача зазначеної вище документації здійснюється за актом –реєстром приймання –передачі і підписується обома сторонами.

Згідно з пунктом 2.1.2 договору відповідач брав на себе обов’язок щомісячно здійснювати перевірки якісного і своєчасного виконання позивачем його зобов’язань за договором, за результатами перевірки складати двосторонній акт виконаних обсягів робіт з оцінкою їх якості (до 25-го числа кожного місяця).

Відповідно до умов пункту 2.2.1 договору позивач зобов’язувався здійснювати технічне обслуговування і ремонт житлового фонду, що вказаний в акті приймання –передачі, доданого до договору, з урахуванням розрахункового тарифу і кошторисів на виконання усіх видів ремонтних робіт в межах доходів згідно розрахунку.

Згідно з пунктом 2.2.5 договору позивач зобов’язувався забезпечити виконання комплексу робіт по усерединібудинковому  обслуговуванню мереж водопроводу та каналізації, центрального опалювання на договірних умовах з виробниками цих послуг.

Умовами пункту 2.2.7 договору сторони передбачили, що позивач зобов’язується укладати господарські договори з юридичними та фізичними особами на виконання усіх видів робіт і послуг з ремонту і обслуговуванню житлового фонду.

У відповідності з пунктом 2.2.10 договору  позивач зобов’язувався щоквартально надавати відповідачу звіт про виконання зобов’язань,  викладених у п. 2.2.1 даного договору до 20-го числа наступного за звітним кварталом місяця.

Пунктом 3.1 договору сторони визначили, що за виконання робіт з технічного обслуговування і ремонту житлового фонду, переданого відповідачем позивачу за актом приймання –передачі, позивачу передається право збору квартирної плати і експлуатаційних витрат у населення на свій розрахунковий рахунок, а також право примусового їх стягнення через судові органи.

Згідно з п. 3.2 договору отримані від квартиронаймачів кошти позивач має право витрачати у відповідності з розрахунковим тарифом на поточне утримання житла та кошторисів на виконання усіх видів ремонтних робіт.

Відповідно до п. 3.4 договору позивачу надано право на отримання компенсації пільг і субсидій, які надаються пільговій категорії квартиронаймачів, субвенцією, що поступає із коштів Державного бюджету. Перерахування бюджетних коштів виконавцю (позивачу у даній справі) здійснюється замовником (відповідачем у даній справі) щомісячно до 10-го числа місяця наступного за звітним з урахуванням суми фактичних надходжень коштів від розпорядника бюджетних коштів.

Як слідує з умов п. 5.1 договору, сторони домовились, що даний договір вступає в силу з моменту двостороннього підписання акту приймання –передачі житлового фонду з додатком всієї документації, зазначеної у п. 2.1.1 цього договору, і діє до 31.12.04.

Позивач у позові наполягає на стягненні з відповідача заборгованості за житлово –комунальні послуги громадян, які виплачували заборгованість знецінюваними грошовими збереженнями у сумі 18942 грн. 47 коп.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як вбачається з матеріалів даної справи, а саме: з умов додаткової угоди до договору, підписаної сторонами 31.12.04, сторони визначили строк дії договору до 01.04.05.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на умови пунктів 2.1.1 та 2.2.4 договору, а також на те, що у 2005 році квартиронаймачі та власники приватизованих і викуплених квартир погашали заборгованість за житлово-комунальні послуги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.05 №664 „Про заходи щодо проведення у 2005 році розрахунків з погашення зобов’язань держави за знеціненими грошовими заощадженнями громадян в установах Ощадного банку колишнього СРСР шляхом погашення заборгованості за житлово –комунальні послуги”.

Перерахована заборгованість, як вказує позивач, проводилась на розрахунковий рахунок відповідача.

Позивачем не доведено внесення змін до умов договору стосовно підстав та порядку розрахунків, а також щодо умов вступу в силу договору.

Позивачем не доведено факту виконання своїх зобов’язань за договором.

Позивачем не доведено факту вступу договору в силу, оскільки не доведено факту двустороннього підписання акту приймання –передачі житлового фонду.

Як вищевказано (п.1.1 договору), акт приймання –передачі житлового фонду є невід’ємною частиною договору.

За змістом ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Сторонами не доведено факту складання та підписання у двосторонньому порядку акту приймання –передачі житлового фонду, який, як визначено умовами п. 1.1 договору, є його невід’ємною частиною.

Тобто, сторони чітко не встановили стосовно якого житлового фонду позивач зобов’язаний  здійснювати його управління, технічне обслуговування та ремонт, що свідчить про недосягнення сторонами згоди стосовно предмету договору.

Судова колегія також зазначає, що сторонами не доведено факту передачі позивачем відповідачу документації, яка визначена п. 2.1.1 договору і вважає, що ці обставини мають значення для  виконання сторонами умов договору.

Так, сторони не узгодили схеми прибираємих площ, акти їх вимірювань і технічного стану; схеми розташування передаваємих житлових будинків; розрахунковий тариф на поточне утримання і ремонт житлового фонду; проектно –кошторисну документацію на виконання робіт за договором.

З урахуванням викладеного, судова колегія визнає договір про передачу на обслуговування і ремонт житлового фонду і прибудинкової території №2 від 11.02.04 неукладеним.

При розгляді справи в апеляційній інстанції позивач надав розрахунок утворення заборгованості за позовом, а саме: за період з вересня по грудень 2005 року включно, розмір якої склав 18910 грн. 57 коп., тобто за період після 30.04.05.

Як свідчать матеріали даної справи, позивач пред’явив відповідачу претензію №55 від 20.07.07 з вимогою погашення заборгованості у сумі 18942 грн. 47 коп.

За який період утворилась у згаданій претензії заборгованість та за яких підстав позивач не зазначив.

Відповіддю №43 від 20.07.07 на претензію №55 від 20.07.07 відповідач визнав наявність боргу перед позивачем у сумі 18495 грн. 87 коп.

Разом з тим, у цій відповіді не зазначено за які надані позивачем послуги, роботи тощо визнається вказана сума боргу.

Позивачем наданий до справи акт звірення розрахунків від 23.07.07, підписаний сторонами у двосторонньому порядку, у якому сторони не узгодили суму боргу відповідача перед позивачем, оскільки відповідач вказав борг у сумі 18540 грн. 67 коп., а позивач вказав борг в сумі 18887 грн. 06 коп.

Позивачем не надано доказів надання відповідачу за оспорюваний період послуг з управління, технічного обслуговування та ремонту житлового фонду, відомості про прийняття відповідачем результатів таких послуг відсутні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку про те, що позов до задоволення не підлягає за відсутністю підстав та необґрунтованістю позовних вимог.

За таких обставин, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що господарським судом Луганської області по даній справі прийнято рішення від 07.09.07, яке відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування цього рішення.

Тому, рішення господарського суду Луганської області від 07.09.07 у справі №16/479 залишається без змін, а апеляційна скарга позивача  –без задоволення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита у розмірі 94 грн. 72 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду покладаються на заявника скарги –позивача у справі –Приватне підприємство “Центр”, м. Свердловськ Луганської області.

У судовому засіданні за згодою представника позивача оголошені вступна та резолютивна частини даної постанови.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 85, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Центр”, м. Свердловськ Луганської області, від 24.09.07 б/н на рішення господарського суду Луганської області від 07.09.07 у справі №16/479 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Луганської області від 07.09.07 у справі №16/479 залишити без змін.

3.Витрати по сплаті державного мита у розмірі 94 грн. 72 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду покласти на заявника скарги (позивача у справі) –Приватне підприємство “Центр”, м. Свердловськ Луганської області.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                             К.І. Бойченко

Суддя                                                                                Т.М. Баннова

Суддя                                                                                Т.Ф. Парамонова