ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

21.05.07  об 11:20                                                                              Справа № А17/134-07

Господарський суд Київської області у складі судді Суховий В.Г.

при секретарі судового засідання Фролов О.С.,

за участю представників:

позивача:        Ющенко О.В.;

відповідача:   не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом  Управління Пенсійного фонду України у Баришівському районі

до                  Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю

"Агрофірма Лукашівська"

про                стягнення 2 161, 84 грн.

СУТЬ СПОРУ:

В господарський суд Київської області звернулося з позовом Управління Пенсійного фонду України у Баришівському районі (далі –Позивач) до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю" Агрофірма Лукашівська" (далі –Відповідач) про стягнення  заборгованості по пільговим пенсіям в сумі 2 161,84 грн.

Позивач обґрунтовує позов тим, що відповідач, в порушення Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів „б”-„з” ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” та постанови Правління Пенсійного фонду України „Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати  підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх  надходження до Пенсійного фонду України, не сплатив до Пенсійного фонду України відповідну суму коштів у порядку та строки визначені чинним законодавством, в результаті чого за ним утворилась заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій за лютий 2007р. в загальній сумі 2 161,84 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.04.2007р. відкрито провадження у справі № А17/134-07 та призначено до розгляду на 21.05.2007р.

Позивач позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач свого представника в судове засідання 21.05.2007р. не направив, про причини неявки суд не повідомив, витребувані документи суду не надав.

Про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином ухвалою суду від 10.04.2007р. про відкриття провадження у справі та повісткою про виклик в судове засідання з відміткою “відправлено 13.04.2007р. за вих. № 660” за адресою (07513, Київська область, Баришівський р-н, с. Лукаші, вул. Леніна, 9), та повісткою про виклик в судове засідання з відміткою “відправлено за вих. № 678 від 16.04.2007” за тією ж адресою.

Зазначену ухвалу суду про відкриття провадження у справі та повістку про виклик в судове засідання відділ поштового зв’язку повернув до суду з відміткою на конверті “приміщення ТОВ “Лукашів” закрите, керівництво виїхало”.

Відповідно до п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році” № 01-8/1228 від 02.06.2006, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Таким чином відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Відповідно до ст. 128 КАС України неприбуття  в  судове  засідання   без   поважних причин представника  сторони  або  третьої  особи,  або неповідомлення ним про  причини  неприбуття  не  є перешкодою для розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд           в с т а н о в и в:

Згідно з п. 17 ст. 14 Закону України “Про систему оподаткування” збір на обов’язкове державне пенсійне страхування належить до загальнодержавних податків і зборів.

Об’єкт оподаткування, коло платників збору, ставки і порядок справляння збору на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування врегульовані Законом України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997р. № 400/97-ВР.

Відповідно до п. 2 Розділу XV „Перехідні положення” Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058-VI відповідач зобов’язаний вносити плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій Пенсійному фонду України.

Відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058-VI пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Частиною першою статті 4 Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” від 26 червня 1997р. № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об’єктом оподаткування яких є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено ставку в розмірі 100% від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Згідно ст.ст. 15, 17 Закону України №1058-ІV  відповідач є платником страхових внесків до Пенсійного фонду і зобов’язаний своєчасно здійснювати обчислювання та сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до вимог пп. 6.8. п. 6 Інструкції “Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне до Пенсійного фонду України ” підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену у повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не здійснював відшкодування пільгових пенсій та витрат на їх доставку за лютий 2007, в результаті чого за ним утворилась заборгованість в сумі 2 161,84 грн., що підтверджується розрахунком фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів “б” –“з” ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення”.

На виконання вимог ст. 106 Закону 1058-IV відповідачу було направлено претензію  № 70/02 від 28.02.2007р. про погашення заборгованості по  виплаті пільгових пенсії в сумі 2 161,84 грн. з вимогою  перерахувати борг, що підтверджується повідомленням про вручення № 56139 від 03.03.2007 р. та яка відповідачем залишена без задоволення.

Таким чином, заборгованість відповідача по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій за лютий 2007р.  становить 2 161,84 грн.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 64 Закону України  № 1058-IV управління має право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків. Згідно з ч. 3. ст. 106 Закону України № 1058-IV орган Пенсійний фонду також має право звернутися до господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 161,84 грн. заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій за лютий 2007р. є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Позивачем належним чином доведено правомірність заявлених позовних вимог.

За таких обставин, суд визнав позовні вимоги позивача обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 128, 158, 160 –163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Лукашівська" (07513, Київська область, Баришівський р-н, с. Лукаші, вул. Леніна, 9, код 30534661) на  користь Управління Пенсійного фонду України у Баришівському районі (07500,  Київська обл., смт. Баришівка, вул. Леніна, 48, код 22200194)  2 161,84 грн. заборгованості по виплаті пільгових пенсій.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного терміну на подання заяви про апеляційне оскарження/апеляційної скарги у разі їх не подання або після закінчення 20-денного терміну після подання заяви про апеляційне оскарження у випадку неподання апеляційної скарги або після закінчення апеляційного розгляду справи і залишення постанови без змін.

Дану постанову може бути оскаржено у 10-денний термін з дня складення у повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження/апеляційної скарги або у 20-денний термін після подання у 10-денний термін заяви про її апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя:                                                                                  Суховий В. Г.