ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.09.2007  року                                                                      Справа № 13/344

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Бойченка К.І.

суддів                                            Єжової С.С.

Семендяєвої І.В.

секретар судового засідання:            Наумов Б.Є.

за участю представників:

від позивача:                              -Пятаков С.В., представник за дов. б/н  від 12.06.07;

-Янковський С.А., представник за дов. б/н від 12.06.07;

від відповідача:                              -Прокопенко В.О., представник за дов. б/н від 04.06.07;

розглянувши

у судовому засіданні

апеляційну скаргу                              Закритого акціонерного товариства “Троїцький

маслоробний завод”, смт. Троїцьке Луганської області

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  03.08.07

по справі                                        №13/344 (суддя –Москаленко М.О.)

за позовом:                                        Товариства з обмеженою відповідальністю “Агентство

комплексної безпеки Галеон”, м. Харків

до відповідача                              Закритого акціонерного товариства “Троїцький

маслоробний завод”, смт. Троїцьке Луганської області

про                                                  стягнення 52794 грн. 84 коп.

В С Т А Н О В И В:

У травні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Агентство комплексної безпеки Галеон”, м. Харків (далі за текстом –ТОВ “Агентство комплексної безпеки Галеон”, позивач), звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою від 10.04.07 б/н про стягнення з Закритого акціонерного товариства “Троїцький маслоробний завод”, смт. Троїцьке Луганської області (далі за текстом –ЗАТ “Троїцький маслоробний завод”, відповідач), заборгованості у сумі 47392 грн. 14 коп. за надані згідно з договором №01/08-05 від 01.08.05 послуги з охорони об’єкта, інфляційних нарахувань у сумі 1866 грн. 44 коп., 3% річних у сумі 536 грн. 26 коп. та збитків у сумі 3000 грн. 00 коп., пов’язаних з оплатою юридичних послуг (всього –52794 грн. 84 коп.).

Рішенням господарського суду Луганської області від 03.08.07 у справі №13/344 позов задоволений частково, а саме: з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість у сумі 39296 грн. 50 коп., інфляційні нарахування на суму боргу у сумі 1855 грн. 29 коп., 3% річних у сумі 511 грн. 21 коп., збитки, пов’язані з оплатою юридичних послуг у сумі 3000 грн. 00 коп., а також витрати по сплаті державного мита у сумі 446 грн. 63 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 99 грн. 82 коп.; в решті позовних вимог відмовлено.

Господарським судом Луганської області дане рішення мотивоване тим, що:

-матеріалами справи №13/344, в тому числі актами виконаних робіт, її обставинами підтверджений факт надання позивачем послуг з охорони об’єкту відповідача на загальну суму 39296 грн. 50 коп.; доказів часткової або повної оплати сум заборгованості за актами виконаних робіт під час розгляду даної справи відповідачем не надано;

-у частині стягнення з відповідача заборгованості за договором №01/08-05 від 01.08.05 на охорону об’єкта у сумі 8095 грн. 64 коп. слід відмовити за необґрунтованістю;

-відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом;

-з урахуванням задоволення позовних вимог у частині стягнення основного боргу  у сумі 39296 грн. 50 коп. по даній справі стягненню з відповідача підлягають, відповідно, інфляційні нарахування у сумі 1855 грн. 29 коп. (задоволенню не підлягає сума інфляційних нарахувань за березень 2007 року за непідписаним відповідачем актом виконаних робіт) та 3% річних у сумі 511 грн. 21 коп. (задоволенню не підлягає сума 3% річних за актами №ОУ-0000038 та №ОУ-0000070);

-вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків у сумі 3000 грн. 00 коп., понесених позивачем внаслідок оплати юридичних послуг є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки витрати позивача, пов’язані з укладанням договору на надання правової допомоги, за своєю правовою природою є збитками. Вказані витрати позивач змушений був здійснити саме з вини відповідача у даній справі, який порушив зобов’язання за договором сторін.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 03.08.07 у справі №13/344 відповідач подав до Луганського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу від 15.08.07 б/н, у якій просить згадане рішення у частині задоволення позову скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що, на його думку:

-оскаржуване рішення є необґрунтованим;

-згідно з п. 3.1 договору №01/08-05 від 01.08.05 на охорону об’єкта замовник (відповідач у даній справі) передає, а охоронна фірма (позивач у дані справі) приймає під охорону матеріальні цінності, перераховані у дислокації об’єкту (додаток №1 до договору). Ці вимоги п. 3.1 договору позивачем не виконано, а саме: замовник не передав, а охоронна фірма не прийняла під охорону матеріальні цінності, додаток №1 до договору позивач до суду першої інстанції не надав, дислокацію об’єктів, що підлягають охороні, не визначено;

-вимоги п. 3.3 договору щодо складання двостороннього акту обстеження технічного стану об’єктів при прийманні їх під охорону, який є невід’ємною частиною договору (додаток №2 до договору), позивачем не виконані, додаток №2 до договору позивач до суду першої інстанції не надав;

-вимоги п. 3.4 договору щодо встановлення охоронною фірмою у погодженні із замовником  в Інструкції по несенню служби охоронцем, яка є невід’ємною частиною договору (додаток №3 до договору), видів, засобів та часу несення служби, дислокації постів та маршрутів охорони, позивачем не виконані, цю інструкцію позивач до суду першої інстанції не надав;

-господарський суд Луганської області, встановивши наявність вищевказаних обставин надав неправильну правову оцінку цим обставинам, а саме: висновок суду першої інстанції про те, що додатки до договору не потребують підписів обох сторін договору суперечить змістові п.п. 3.1, 3.3, 3.4 договору, ч. 2 ст. 207, ст. 208, ст. 638 Цивільного кодексу України, п. 8 ст. 181 Господарського кодексу України;

-по жодній із вказаних у п.п.  3.1, 3.3, 3.4 договору істотних умов сторони згоди не досягли, тому є єдино можлива правова оцінка договору від 01.08.05 –згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України та п. 8 ст. 181 Господарського кодексу України договір не можна визнати укладеним у зв’язку з недосягненням сторонами згоди з усіх істотних умов договору;

-стягнення заборгованості за період з 01.10.06 по 30.10.06 у сумі 9931 грн. 00 коп. не входило у позовні вимоги, не було предметом судового розгляду, а тому, як стверджує апелянт, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог і за межі розгляду справи у судовому засіданні;

-при вирішенні питання про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних суд першої інстанції не зміг витребувати у позивача належним чином виконаний розрахунок ціни позову; ні позовна заява, ні додані до неї документи, ні мотивувальна частина оскаржуваного рішення господарського суду Луганської області не містять вихідних даних для такого розрахунку, тобто не містять визначення дати платежів, часу прострочення виконання грошових зобов’язань, розрахунку індексів інфляції та часу прострочення виконання грошових зобов’язань;

-віднесення до збитків витрат позивача на оплату юридичних послуг суперечить закону, зокрема, положенням ст. 623 Цивільного кодексу України, ст. 225 Господарського кодексу України, оскільки такі витрати не мають обов’язкового характеру і факт їх наявності та розмір не знаходяться у необхідному зв’язку з сумою заявлених збитків.

Позивач проти апеляційної скарги відповідача заперечив за доводами, викладеними у відзиві від 17.09.07 б/н та просить оскаржуване рішення господарського суду Луганської області залишити без змін, а апеляційну скаргу –без  задоволення.

Розпорядженням першого заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 31.08.07, відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України”, для розгляду апеляційної скарги Закритого акціонерного товариства “Троїцький маслоробний завод”, смт. Троїцьке Луганської області, від 15.08.07 б/н на рішення господарського суду Луганської області від 03.08.07 у справі №13/344 призначено судову колегію у складі: головуючий суддя –Бойченко К.І., суддя –Єжова С.С., суддя –Семендяєва І.В.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, між Закритим акціонерним товариством “Троїцький маслоробний завод” як замовником, з одного боку, та Товариством з обмеженою відповідальністю “Агентство комплексної безпеки Галеон” як охоронною фірмою, з іншого боку, був укладений та підписаний 01.08.05 договір №01/08-05 на охорону об’єкта (далі за текстом - договір).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору, тобто, що договір укладений, і залишає поза увагою доводи відповідача стосовно відсутності досягнення згоди з усіх істотних умов договору при його підписанні, які викладені в апеляційній скарзі та у додаткових письмових поясненнях на позовну заяву.

За змістом ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Аналогічні положення щодо підстав вважати договір укладеним визначені у ст. 180 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови,  щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладанні господарського договору сторони зобов’язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України).

Розділом 1 договору сторони за ним визначили предмет договору.

Згідно з п. 1.1 договору відповідач доручає, а позивач приймає на себе зобов’язання по забезпеченню збереження майна відповідача (об’єкта), у відповідності з дислокацією об’єкта, яка є невід’ємною частиною договору.

У розділі 2 договору сторони визначили ціну договору.

Пунктом 11.1 договору сторони встановили строк дії договору, а п. 11.2 договору –обумовили порядок його пролонгації.

За умовами п. 3.1 договору сторони домовились, що відповідач передає, а позивач приймає під охорону матеріальні цінності, що зосереджені на об’єкті і зазначені в дислокації об’єкта (додаток №1 до договору).

Умовами п. 3.3 договору сторони передбачили, що технічний стан об’єктів, що приймаються під охорону, і наявність охоронних засобів до моменту укладення даного договору, а також додаткові потреби у них, у тому числі строки реалізації такових, відображаються у двосторонньому “Акті обстеження технічного стану об’єкта”, який складається замовником (відповідачем у справі) та охоронною фірмою (позивачем у справі), який є невід’ємною частиною договору (додаток №2 до договору).

Відповідно до п. 3.4 договору види, засоби і час несення охоронної служби, дислокація постів і маршрутів охорони установлюються охоронною фірмою (позивачем) за узгодженням із замовником (відповідачем) і відображаються в Інструкції по несенню служби охоронником, яка є невід’ємною частиною даного договору (додаток №3 до договору).

Позивачем до матеріалів даної справи наданий додаток №1 до договору, в якому визначена та затверджена директором позивача дислокація об’єкту, що взятий під охорону у відповідності до договору (а.с. 97-98, т. 1).

Також в матеріалах даної справи (а.с. 96, т. 1) знаходиться додаток №2 до договору -  складений  акт технічного обстеження об’єктів відповідача, який підписаний позивачем.

Судова колегія Луганського апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що сторони за умовами п. 3.3 договору не обумовили обов’язковість підпису акту технічного обстеження об’єктів відповідача як в односторонньому, так і в двосторонньому порядку.

Відповідачем не доведено, що зазначений акт складений не у відповідності з умовами п. 3.3 договору.

На виконання умов п. 3.4 договору позивач та відповідач склали та підписали у двосторонньому порядку Інструкцію старшому охороннику з організації охорони ЗАТ “Троїцький маслоробний завод” (а.с. 99-113, т. 1).

Відповідно до п. 1.3 вказаної Інструкції сторони визначили мету охорони:

-забезпечити збереження матеріальних засобів, що зазначені у “Дислокації об’єкта” (підпункт 1.3.1);

-своєчасно запобігати факти розкрадання матеріальних засобів (підпункт 1.3.2).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Умовами п.2.1 договору сторони передбачили оплату послуг позивача з охорони об’єкта у вигляді авансового платежу до 20 числа кожного місяця.

В обгрунтування заявленого до стягнення боргу позивач посилається на те, що: за умовами договору та додаткових угод до нього протягом їх дії позивач свої зобов’язання виконав у повному обсязі, що підтверджується підписаними директором ЗАТ “Троїцький маслоробний завод” Могеревим В.М. за період з 01.08.05 по 31.01.07 актами виконаних робіт, за якими сторони визначили, що надані послуги охорони відповідають умовам договору, а за період з 01.11.06 по 30.11.06 та з 01.02.07 по 14.03.07 у зв’язку з безпідставним небажанням відповідача підписати акти виконаних робіт –“Журналом здачі –прийому чергувань по об’єкту” та звітами про роботу особового складу ТОВ “Агентство комплексної безпеки Галеон” на об’єкті ЗАТ “Троїцький маслоробний завод”.

Задовольняючи позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 39296 грн. 50 коп., місцевий господарський суд дійшов висновку, що в підтвердження позовних вимог у цій частині позивачем надані акти виконаних робіт: №ОУ-0000116 від 31.08.06 на суму 4410 грн. 33 коп., №ОУ-0000139 від 30.09.06 на суму 3870 грн. 17 коп., №ОУ-0000131 від 30.09.06 на суму 9931 грн. 00 коп., №ОУ-0000155 від 30.10.06 на суму 9931 грн. 00 коп., №ОУ-0000202 від 31.12.06 на суму 5577 грн. 00 коп., №ОУ-0000015 від 31.01.07 на суму 5577 грн. 00 коп. (а.с. 15-19, т. 1), які підписані повноважними представниками обох сторін без зауважень та заперечень.

Відмову у частині стягнення боргу за актом №ОУ-0000038 від 28.02.07 у сумі 5577 грн. 00 коп. і за актом №ОУ-0000070 від 14.03.07 у сумі 2518 грн. 64 коп. місцевий господарський суд обґрунтовував недоведеністю вимог у цій частині, оскільки дані акти не підписані відповідачем.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції у частині недоведеності позовних вимог щодо стягнення боргу за актами №ОУ-0000038 від 28.02.07 і №ОУ-0000070 від 14.03.07 у сумі 5577 грн. 00 коп. та 2518 грн. 64 коп., відповідно.

Судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо необхідності стягнення боргу за актом №ОУ-0000155 від 30.10.06 у сумі 9931 грн.           00 коп., враховуючи нижчевикладене.

Дійсно, одним з доданих позивачем до позову актів, що вищевказані, є акт виконаних робіт №ОУ-0000155 від 30.10.06 на суму 9931 грн. 00 коп. (а.с. 18, т. 1), який підписаний сторонами у двосторонньому порядку.

Разом з тим, позивач додав до позову “Додаток №1 –розрахунок суми боргу” (а.с. 8, на звороті, т. 1), з якого слідує, що заявлений до стягнення борг в сумі 47392 грн. 14 коп., який існує за ствердженням позивача, складається за такими актами виконаних робіт:

-№ОУ-0000116 від 31.08.06 на суму 4410 грн. 33 коп.;

-№ОУ-0000139 від 30.09.06 на суму 3870 грн. 17 коп.;

-№ОУ-0000131 від 30.09.06 на суму 9931 грн. 00 коп.;

-№ОУ-0000180 від 30.11.06 на суму 9931 грн. 00 коп.;

-№ОУ-0000202 від 31.12.06 на суму 5577 грн. 00 коп.;

-№ОУ-0000015 від 31.01.07 на суму 5577 грн. 00 коп.;

-№ОУ-0000038 від 28.02.07 на суму 5577 грн. 00 коп.;

-№ОУ-0000070 від 14.03.07 на суму 2518 грн. 64 коп.

Тобто, за розрахунком наданого до позову боргу позивач із вищеперелічених актів замість боргу в сумі 9931 грн. 00 коп. за актом №ОУ-0000155 від 30.10.06 заявив до стягнення таку ж саме суму боргу за актом №ОУ-0000180 від 30.11.06.

Під час розгляду даної справи, позивачем не доведено в суді першої інстанції факту надання відповідачу послуг за договором у листопаді 2006 року.

На стадії апеляційного провадження відповідач надав до матеріалів даної справи підписаний позивачем в односторонньому порядку акт виконаних робіт №ОУ-0000180 від 30.11.06 на суму 9931 грн. 00 коп.

Позивачем не оспорено висновок господарського суду Луганської області щодо недоведеності вимог у частині стягнення боргу за актами №ОУ-0000038 від 28.02.07 в сумі 5577 грн. 00 коп. та №ОУ-0000070 від 14.03.07 в сумі 2518 грн. 64 коп., які не підписані відповідачем.

Судова колегія, з урахуванням зазначеного, вважає, що позивач не надав доказів надання послуг за договором у листопаді 2006 року на суму 9931 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ТОВ “Агентство комплексної безпеки Галеон” заявлені до стягнення інфляційні нарахування на загальну суму 1866 грн. 44 коп., які розраховані з урахуванням п. 2.1 договору та доданих до позову актів виконаних робіт, які підписані сторонами, та не підписаного відповідачем акту №ОУ-0000038 від 28.02.07, а також 3% річних на загальну суму 536 грн. 26 коп., які розраховані з урахуванням доданих до позову актів, у тому числі і двох не підписаних.

Місцевий господарський суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог у частині стягнення інфляційних нарахувань в сумі 11 грн. 15 коп., що розраховані на підставі не підписаного  відповідачем акту №ОУ-0000038 від 28.02.07, і у частині стягнення 3% річних у сумі 19 грн. 25 коп., розрахованих на підставі не підписаного відповідачем акту №ОУ-0000038 від 28.02.07, а також у частині стягнення 3% річних у сумі 05 грн. 80 коп., розрахованих на підставі не підписаного відповідачем акту №ОУ-0000070 від 14.03.07.

Задовольняючи позовні вимоги у частині стягнення інфляційних нарахувань на загальну суму 1855 грн. 29 коп., а також 3% річних на загальну суму 511 грн. 21 коп., розрахованих на підставі актів №ОУ-0000116 від 31.08.06, №ОУ-0000139 від 30.09.06, №ОУ-0000131 від 30.09.06, №ОУ-0000155 від 30.10.06, №ОУ-0000202 від 31.12.06 та №ОУ-0000015 від 31.01.07, місцевий господарський суд помилково не врахував, що відповідач 30.11.06 сплатив позивачу 9931 грн. 00 коп. за надані послуги з охорони об’єкта у жовтні 2006 року (а.с. 81, т. 1).

З урахуванням цих обставин, інфляційні нарахування підлягають до стягнення у сумі 1626 грн. 88 коп., а 3% річних підлягають до стягнення у сумі 403 грн. 46 коп.

Вимоги щодо стягнення збитків у сумі 3000 грн. 00 коп., які понесені позивачем з оплати юридичних послуг по даній справі, до задоволення не підлягають, враховуючи наступне.

Стягнення позадоговірної шкоди регулюються у главі 82 Цивільного кодексу України. Загальні підстави для такого стягнення передбачені у ст. 1166 цього Кодексу.

При відшкодуванні витрат за позадоговірними зобов’язаннями має бути наявність усіх необхідних елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, як: вина, протиправність поведінки, причинений зв’язок тощо.

Витрати позивача на юридичні послуги у сумі 3000 грн. 00 коп., які оплачені ТОВ “ЮР-Консульт” за платіжним дорученням №252 від 25.04.07 (а.с. 34, т.1), не мають обов’язкового   характеру.

Факт наявності цих витрат і розмір не знаходяться у необхідному зв’язку із заборгованістю, яку просить стягнути позивач.

Така правова позиція, відносно вирішення спору з відшкодування витрат з оплати юридичних послуг, висловлена Верховним Судом України у постанові від 04.03.02 у справі 2/217.

Відповідно до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення у частині стягнення боргу у сумі 29365 грн. 50 коп., інфляційних нарахувань у сумі 1626 грн. 88 коп. і 3% річних у сумі 403 грн. 46 коп.

Судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 03.08.07 у справі №13/344 слід змінити на підставі п. 4 ст. 103, п. 3 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

-пункт другий його резолютивної частини викласти у наступній редакції: “Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Троїцький маслоробний завод”, вул. Чкалова, 22, смт. Троїцьке Луганської області, ідентифікаційний код №21780893, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агентство комплексної безпеки Галеон”, вул. Багратіона, 6, м. Харків, ідентифікаційний код №33290257, заборгованість у сумі 29365 грн. 50 коп., інфляційні нарахування у сумі 1626 грн. 88 коп., 3% річних у сумі 403 грн. 46 коп., витрати по сплаті державного мита у сумі 313 грн. 96 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі  70 грн. 17 коп.”;

-пункти перший та третій резолютивної частини рішення господарського суду Луганської області від 03.08.07 у справі №13/344 залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України:

-витрати за позовом:

-по сплаті державного мита у сумі 213 грн. 99 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 47 грн. 83 коп. покладаються на позивача –Товариство з обмеженою відповідальністю “Агентство комплексної безпеки Галеон”,           м. Харків;

-по сплаті державного мита у сумі 313 грн. 96 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 70 грн. 17 коп. покладаються на відповідача –Закрите акціонерне товариство “Троїцький маслоробний завод”, смт. Троїцьке Луганської області;

-витрати за апеляційною скаргою:

-по сплаті державного мита у сумі 66 грн. 34 коп. покладаються на позивача –Товариство з обмеженою відповідальністю “Агентство комплексної безпеки Галеон”,          м. Харків;

-по сплаті державного мита у сумі 156 грн. 98 коп. покладаються на відповідача –Закрите акціонерне товариство “Троїцький маслоробний завод”, смт. Троїцьке Луганської області.

Заявнику апеляційної скарги - Закритому акціонерному товариству “Троїцький маслоробний завод”, смт. Троїцьке Луганської області, ідентифікацій код №21780893,  слід повернути з Державного бюджету України зайве сплачене при поданні апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду державне мито у розмірі 03 грн. 68 коп. за квитанцією №7 від 15.08.07, яка знаходиться у матеріалах справи №13/344.

У судовому засіданні за згодою представників сторін оголошені вступна та резолютивна частини даної постанови.

Керуючись ст.ст. 43, 47, 49, 85, 99, 101, п. 4 ст. 103, п. 3 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Троїцький маслоробний завод”, смт. Троїцьке Луганської області, від 15.08.07 б/н на рішення  господарського суду Луганської області від 03.08.07 у справі №13/344 задовольнити частково.

2.Рішення господарського суду Луганської області від 03.08.07 у справі №13/344 змінити.

3.Пункт другий резолютивної частини рішення господарського суду Луганської області від 03.08.07 у справі №13/344 викласти у наступній редакції: “Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Троїцький маслоробний завод”, вул. Чкалова, 22, смт. Троїцьке Луганської області, ідентифікаційний код №21780893, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агентство комплексної безпеки Галеон”, вул. Багратіона, 6, м. Харків, ідентифікаційний код №33290257, заборгованість у сумі 29365 грн. 50 коп., інфляційні нарахування у сумі 1626 грн. 88 коп., 3% річних у сумі 403 грн. 46 коп., витрати по сплаті державного мита у сумі 313 грн. 96 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі  70 грн. 17 коп.”.

4.Пункти перший та третій резолютивної частини рішення господарського суду Луганської області від 03.08.07 у справі №13/344 залишити без змін.

5.Витрати по сплаті державного мита у сумі 156 грн. 98 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду покласти на відповідача (заявника скарги) - Закрите акціонерне товариство “Троїцький маслоробний завод”, смт. Троїцьке Луганської області.

6.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Агентство комплексної безпеки Галеон”, вул. Багратіона, 6, м. Харків, ідентифікаційний код №33290257, на користь Закритого акціонерного товариства “Троїцький маслоробний завод”, вул. Чкалова, 22, смт. Троїцьке Луганської області, ідентифікаційний код №21780893, витрати по сплаті державного мита за апеляційною скаргою у сумі  66 грн. 34 коп.

Доручити  господарському суду Луганської області видати відповідні  накази.

7.Повернути заявнику апеляційної скарги - Закритому акціонерному товариству “Троїцький маслоробний завод”, смт. Троїцьке Луганської області, ідентифікацій код №21780893, з Державного бюджету України зайве сплачене при поданні апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду державне мито у розмірі 03 грн. 68 коп. за квитанцією №7 від 15.08.07, яка знаходиться у матеріалах справи №13/344.

Підставою для повернення державного мита з Державного бюджету України є дана постанова, засвідчена гербовою печаткою Луганського апеляційного господарського суду.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                  К.І. Бойченко

Суддя                                                                      С.С. Єжова

Суддя                                                                      І.В. Семендяєва