ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"01" жовтня 2007 р.
Справа  № 25-31/264-07-4550А

За позовом:  Одеського виробничого хіміко-фармацевтичного підприємства „Біостимулятор” у формі ТОВ

До відповідача:  Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси

Про скасування вимоги про сплату боргу № Ю-38 від 03.04.07 р.

Суддя:                         Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь представники:

Позивача: Перебендюк К.О., довір. № 08-544 від 02.03.05 р., Мирончук В.В., довір. від 01 11 96 р. № 08-2506а

Відповідача: Пікалова Н.А., довір. № 5728/10 від 12.06.07 р., Ревега Л.А., довір. від 19.09.07 р. № 8940/10, Долженко Л.Ф. довір. від 09.01.07 р. № 151/01

В судовому засіданні 01.10.07 р. приймали участь представники:

Позивача: не з’явився

Відповідача: Долженко Л.Ф. довір. від 09.01.07 р. № 151/01

Суть спору: про скасування виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси вимоги про сплату боргу № Ю-38 від 03.04.07 р. на суму 2120064,84 грн.

Позивач на заявлених позовних вимогах наполягає, надав суду супровідним листом від 10.09.07 р. вх. № 20983 витребувані документи та додаткові пояснення від 08.08.07 р.           вх. № 18408, від 05.09.07 р. вх. № 20580, від 27.09.07 р. вх. № 22338, в яких пояснює обставини справи, обґрунтовує позовні вимоги відповідно до норм чинного законодавства.

Так, позивач відмічає, що Управлінням ПФУ в Суворовському районі м. Одеси здійснені нарахування недоїмки, зазначеної у вимозі № Ю-38 без врахування затвердженої господарським судом Одеської області мирової угоди у справі № 2/171-06-6019 про банкрутство ОПХФП „Біостимулятор” в формі ТОВ. До цього висновку позивач дійшов з  врахуванням того, що згідно мирової угоди сторонами було досягнуто згоди про розстрочення   сплати пенсійних внесків у сумі 559526,30 грн. до жовтня 2007 р., однак Управлінням ПФУ в Суворовському районі м. Одеси оплачувані підприємством страхові внески платіжними дорученнями зараховувались відповідачем в погашення мирової угоди,  у зв’язку з чим станом на 04.09.07 р. останнім обліковувалась заборгованість по мировій угоді  в сумі 322716,46 грн.

Звідси, позивач відмічає, що Управлінням ПФУ в Суворовському районі м. Одеси в виконавчому документі, а саме в вимозі № Ю-38 враховані зобов’язання у сумі          559526,30 грн., строк виконання яких ще не наступив, у зв’язку з чим не можуть бути виконані в примусовому порядку.

Також, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що нарахування  недоїмки, зазначеної у вимозі № Ю-38 проведено без врахування Постанови Одеського апеляційного господарського суду від 26.04.05 р. та Ухвали Вищого адміністративного суду України від 13.02.07 р. по справі № 31/591-04-11703, якими було встановлено наявність переплати підприємства станом на 03.12.04 р. у сумі 163921 грн.

Крім того, в супереч прийнятим господарським судом Одеської області рішенням від 18.10.05 р. по справам  №№ 25/192-05-6292, 25/190-05-6290, 25/191-05-6291 Управлінням ПФУ в Суворовському районі м. Одеси не була скоригована в карточці обліку сума безпідставно нарахованих страхових внесків в розмірі 285092,37 грн. та пеня в розмірі 87029,63 грн.

Таким чином, позивач вважає, що загальна сума коригувань згідно судових рішень складає 536043 грн., однак з огляду на платіжні документи, подані суду в підтвердження здійснених платежів по оплаті страхових внесків, сума заборгованості ОВХФП „Біостимулятор” в формі ТОВ перед Пенсійним фондом станом на березень 2007 р. складає 1 483485,75 грн., проти 2120064,84 грн., зазначених відповідачем у вимозі № Ю-38 та в подальшому виправлених  останнім на 2095961,08 грн., що чітко свідчить про відсутність коригування з боку Пенсійного фонду завищених платежів.

В судовому засіданні 08.08.07 р., відповідно до п.6 ст.160 КАС України, суд прийняв протокольну ухвалу про відмову в задоволені заявленого позивачем клопотання про зупинення проведення у справі за вх. № 18407, з тих підстав, що скасування  Постановою  Вищого господарського суду України  від 17.05.07 р. у справі № 2/171-06-6019 про банкрутство ОВХФП „Біостимулятор” ухвали господарського суду Одеської області від 18.01.07 р. про затвердження мирової угоди, у зв’язку  з чим на даний час судом не введено  процедуру розпорядження майном, мораторій на задоволення вимог кредиторів згідно процедури банкрутства,  не впливає на розгляд даної справи по суті щодо правомірності визначення ПФУ в Суворовському районі м. Одеси, відповідно до вимоги про сплату боргу від 03.04.07р. № Ю-38, недоїмки Одеського виробничого хіміко-фармацевтичного підприємства „Біостимулятор” у формі ТОВ по оплаті страхових внесків в сумі       2120064,84 грн.

Відповідач заявлений позивачем позов не визнає, надав суду супровідними листами витребувані документи від 19.09.07 р. вх. № 21701, від 27.09.07 р. вх. № 22337,  заперечення від 27.06.07 р. вх.№ 14748, додаток до відзиву від 12.09.07 р. вх.№ 21168, від 12.09.07 р. вх.№21105, відзив від 23.07.07 р. вх. № 16944, пояснення від 08.08.07 р. вх. № 18405, де зазначає, що оскаржувана вимога № Ю-38 оформлена відповідно до ч.3 ст.106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” та пп. б п.8.2. Інструкції „Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, затвердженої Постановою ПФУ від 19.12.03 р. № 21-1, зареєстрованої Міністерством юстиції України 16.01.04 р. № 64/8663, сформована на підставі картки особового рахунку платника.

Згідно картки особового рахунку платника станом на 01.04.07 р. загальна заборгованість позивача перед УПФУ в Суворовському районі м. Одеси складає      2418677,54 грн., а саме залишок заборгованості із сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за травень 2006 р. –червень 2006 р. в сумі 298612,70 грн.(залишок заборгованості, яка була розстрочена мировою угодою); заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за липень 2006 р. –лютий 2007 р. в сумі 2120064,84 грн. Щодо питання розстрочення поточної заборгованості,  то відповідач відмічає, що чинним пенсійним законодавством та законом України „Про державний бюджет України на 2007 р.” не передбачена можливість розстрочення заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Як відмічає відповідач, за період з 01.08.06 р. (дата, на яку було подано заяву про визнання кредитором) до 01.04.07 р. (дата, яка зазначена в оскаржуваній вимозі)  ОВХФП „Біостимулятор” в формі ТОВ було перераховано в рахунок сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування 236809,93 грн., які згідно ч.5 ст.106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” були зараховані в рахунок недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за травень 2006 р. Станом на 01.04.07 р. залишок заборгованості зі справи страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, яка була розстрочена мировою угодою за травень 2006-червень 2006 р. складав  322716,46 грн.

Разом з цим відповідач стверджує, що залишок боргу, який було розстрочено мировою угодою не увійшов до суми, що належить до сплати згідно вимоги про  сплату боргу № Ю-38 від 03.04.07 р., тобто розстрочена сума боргу не була включена до даної вимоги.

Також, в заперечення викладеного позивачем обґрунтування заявлених позовних вимог, відповідач відмічає, що органами  державної виконавчої служби не пред’являлися будь-які документи з приводу невиконання УПФУ в Суворовському районі м. Одеси рішень господарського суду Одеської області від 18.10.05 р. по справам №№ 25/192-05-6292, 25/191-05-6291, 25/190-05-6290, постанови ОАГС від 26.04.05 р. та ухвали ВГСУ від 13.02.07 р. по справі № 31/591-04-11703, тому твердження позивача щодо невиконання вищезазначених документів вважає безпідставними та надуманими.

Заявлене Управлінням ПФУ в Суворовському районі м. Одеси клопотання від     05.09.07 р. вх. № 20579 про прийняття судом постанови щодо часткового задоволення заявлених позивачем позовних вимог, скасування вимоги УПФУ в Суворовському районі     м. Одеси № Ю-38 від 03.04.07 р. на суму 210064,84 грн. та стягнення з ОВХФП „Біостимулятор” у формі ТОВ на користь УПФУ в Суворовському районі м. Одеси недоїмку зі сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за період з липня 2006 р. по лютий 2007 р. в сумі 2095961,08 грн., судом задоволенню не підлягає, оскільки із змісту даного клопотання суд невзмозі визначити чи є  воно визнанням відповідачем заявленого ОВХФП „Біостимулятор” у формі ТОВ позову чи є зустрічним позовом, при цьому можливість розгляду зустрічного позову чинний КАС України, згідно положень якого судом провадиться розгляд даного спору, не    передбачає.

Ухвалою від 08.09.07 р., суд, згідно поданого сторонами по справі клопотання в порядку п.4 ст. 156 КАС України зупинив провадження у справі № 25-31/264-07-4550А.

В судовому засіданні на підставі ст.150 КАС України оголошувалась перерва з  26.09.07р.   по 01.10.07 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд встановив наступне:

Ухвалою від 18.01.07 р. по справі № 2/171-06-6019 за заявою Приватної виробничої компанії „Юг-Поліграф”, СПД фізичної особи Колегаєва В.К. до боржника Одеського хіміко-фармацевтичного підприємства „Біостимулятор” в формі ТОВ про визнання банкрутом господарським судом Одеської області було затверджено мирову угоду, укладену між кредиторами і боржником ОХФП „Біостимулятор” у формі ТОВ, провадження у справі припинено. Так, УПФУ в Суворовському районі м. Одеси  увійшов до реєстру кредиторів з розміром вимог до боржника  в сумі 559526,39 грн. (ІІІ черга), порядок погашення яких визначено в затвердженій судом ухвалою від 18.01.07 р. мировій угоді.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.05.07 р. по справі № 2/171-06-6019 ухвалу господарського суду Одеської області від 18.01.07 р. про затвердження мирової угоди було скасовано, справу № 2/171-06-6019 передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

03.04.07 р. УПФУ в Суворовському районі м. Одеси на підставі карточки особового рахунку платника, відповідно до ст.106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03 р. № 1058-ІV була прийнята вимога про сплату боргу № Ю-38 на суму 2120064,84 грн., яка визначена відповідачем недоїмкою зі сплати страхових внесків.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач відмічає, що пенсійним органом визначено суму недоїмки з врахуванням розстроченої суми кредиторських вимог, затвердженої господарським судом в мировій угоді в розмірі 559526,39 грн. та без коригування недоїмки в сумі 285092,37 грн., нарахованої пені в розмірі 87029,63 грн. згідно рішень господарського суду  Одеської області від 18.10.05 р., які набрали законної сили, по справам №№ 25/192-05-6292, 25/190-05-6290, 25/191-05-6291 та постанови  ОАГС від 26.04.05р. по справі № 31/591-04-11703.

В підтвердження доводів щодо включення до складу недоїмки, визначеної вимогою №Ю-38 від 03.04.07 р. кредиторських вимог пенсійного органу в розмірі 559526,39 грн., позивач подав суду платіжні доручення по оплаті страхових внесків за період з 01 серпня 2006 р. по 01 квітня 2007 р. та платіжне доручення № 155 від 05.02.07 р. по оплаті платежів по затвердженій судом 18.01.07 р. мировій угоді в сумі 55952,63 грн., розрахунки суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за період з травня 2006 р. по лютий 2007 грн., із яких вбачаються  визначені платником щомісячні суми страхових внесків.

Досліджуючи обставини справи суд витребував у відповідача картки особового рахунку підприємства за період з 01.01.06 р. по 01.04.07 р. з огляду на які  зробив висновок, що сума недоїмки, оплата якої розстрочена затвердженою судом мировою угодою,  в розмірі 559526,39 грн., в строк до жовтня 2007 р., була обрахована пенсійним органом за травень 2006 р. по червень 2006 р. Однак, як вбачається із картки особового рахунку ОХФП „Біостимулятор” у формі ТОВ в період з 01.08.06 р. по 01.04.07 р.,  дані якої  містять відомість про заборгованість позивача по страховим внескам в сумі 559526,39 грн., погашення якої станом на 01.08.06 р., як і збільшення, відображені в карточці в залежності від нарахованих підприємством страхових внесків так і проведених платежів. Нараз, з врахуванням встановленого, та з огляду на позицію самого відповідача, який зазначає, що залишок заборгованості, яка була розстрочена мировою угодою станом на 01.04.07 р. склав  322716,46 грн. вбачається, що сума недоїмки, визначена пенсійним органом в вимозі про сплату боргу №Ю-38 від 03.04.07 р. в сумі 2120006,84грн. складається із суми недоїмки розстроченої мировою угодою  в розмірі  236809,93 грн. та сум страхових внесків за період  з 01.08.06 р. по 01.04.07 р., заявлених  підприємством до оплати та неоплачених.

Таким чином, проведені підприємством платежі поточних страхових  внесків згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень, зараховувались відповідачем не на оплату поточних зобов’язань, а в погашення суми недоїмки, розстроченої  мировою угодою відповідними частками та на відповідний період, тому позиція УПФУ в Суворовському районі м. Одеси щодо проведення такого погашення заборгованості згідно п.5 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” не відповідає  положенням цього Закону України стосовно даних правовідносин, оскільки мова йшла про розстрочену в судовому    порядку оплату недоїмки на умовах, визначених затвердженою ухвалою суду від 18.01.07 р. по справі № 2/171-06-6019  мировою угодою.

Крім того, відповідач відзначає наявність у встановленій в оспорюваній вимозі           № Ю-38 сумі недоїмки арифметичної помилки, що також свідчить про її невідповідність обставинам справи.

Згідно абз. 1 п.1 ч.1 ст. 14 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03 р. № 1058-ІV, який набрав чинності з 01.01.04 р.,  страхувальниками відповідно до цього Закону є  роботодавці: підприємства, установи і організації,  створені відповідно до законодавства  України,  незалежно  від  форми   власності,   виду діяльності  та  господарювання,  об'єднання громадян,  профспілки, політичні партії (у тому числі філії,  представництва,  відділення та  інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств,  установ, організацій,  об'єднань громадян,  профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс  і  самостійно  ведуть  розрахунки  із застрахованими особами,  фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності  та  інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,  які обрали особливий спосіб оподаткування  (фіксований  податок,  єдиний  податок,  фіксований сільськогосподарський  податок,  придбали   спеціальний   торговий патент),   які   використовують  працю  фізичних  осіб  на  умовах трудового договору (контракту) або на інших  умовах,  передбачених законодавством,  або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Платниками  страхових  внесків  до  солідарної  системи  є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону (ч.1 ст. 15 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”).

Згідно першого абзацу ч. 3 ст.20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” обчислення   страхових  внесків  територіальними органами Пенсійного   фонду   у   випадках,   передбачених   цим   Законом, здійснюється  на  підставі  складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків,  звітності,  що подається страхувальником,    бухгалтерських   та   інших   документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Частина 6 ст. 20 вищенаведеного Закону України визначає, що  страхувальники  зобов'язані  сплачувати  страхові  внески, нараховані за відповідний базовий звітний період,  не пізніше  ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для  страхувальників,  зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього  Закону, - календарний місяць... При цьому   в  разі  здійснення  протягом  базового  звітного періоду виплат (виплати доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески,  страхувальники одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати авансові платежі  у  вигляді сум  страхових  внесків,  що  підлягають  нарахуванню на зазначені виплати (дохід)...

Страхові   внески   підлягають   сплаті   незалежно  від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від   страхувальників   платіжні доручення  та  інші  платіжні  документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього  Закону нараховуються страхові внески,  та здійснюють видачу (перерахування)  зазначених  коштів  лише  за  умови  одночасного подання  страхувальником  платіжних  документів  про перерахування коштів  для  сплати  відповідних   сум   страхових   внесків   або документів,  що  підтверджують  фактичну  сплату  цих сум.  У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних  коштів  у порядку,  встановленому  Національним  банком  України,  сплачують відповідному територіальному  органу  Пенсійного  фонду  суму,  що дорівнює  сумі  несплачених страхових внесків,  з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми (абз.1, 2 ч.12 ст.20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”).

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” у разі виявлення  своєчасно  не  сплачених  сум  страхових внесків  страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми  страхових  внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  статтею  20  цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті  20  цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків  і  стягуються  з  нарахуванням  пені  та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до п.8.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої  Постановою Правління ПФУ від 19.12.03 р. за       № 21-1 вимога про сплату недоїмки  формується  на  підставі  актів  документальних перевірок  та  облікових  даних   з  карток   особових   рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції (для страхувальника - юридичної особи)...

Частиною 5 ст.106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” визначено, що за  рахунок  сум,  що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми  недоїмки,  пені  та фінансових санкцій у порядку календарної черговості  їх  виникнення.  У  разі,   коли   страхувальник   має несплачену  недоїмку,  пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків,  ці суми зараховуються  в  рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Враховуючи вищенаведене, УПФУ в Суворовському районі м. Одеси прийнято вимогу № Ю-38 від 03.04.07 р. в порушення вимог чинного законодавства, у зв’язку з чим вона підлягає судом скасуванню.

Також, є необґрунтованою позиція позивача про неналежне  оформлення  Управлінням ПФУ в Суворовському районі м. Одеси вимоги, оскільки остання прийнята не за результатами  перевірки  підприємства, а відповідно до даних картки особового рахунку Одеського виробничого хіміко-фармацевтичного підприємства „Біостимулятор” у формі ТОВ.

Позиція  позивача про нарахування пенсійним органом недоїмки, визначеної вимогою №  Ю-38, без врахування судових рішень по справам №№ 31/591-04-11703, 25/192-056292, 25/190-05-6290, 25/191-05-6291 до уваги суду не приймається, за відсутності фактичних даних в її підтвердження.

Твердження відповідача про правомірність прийняття ним вимоги № Ю-38 з врахуванням скасованої Вищим господарським судом України постановою від 17.05.07 р. по справі № 2/171-06-6019 ухвали господарського суду Одеської області по цій справі від 18.01.07 р. про затвердження мирової угоди не відповідають дійсності, оскільки оспорювана вимога була прийнята 03.04.07 р., тобто на момент чинності ухвали господарського суду Одеської області від 18.01.07 р.

Пунктом 1 ст.69 КАС України визначено, що  доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показання свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування... Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (п.п.1, 2 ст.70 КАС України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу (п.1 ст.71 КАС України).

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає заявлені Одеським виробничим хіміко-фармацевтичним підприємством „Біостимулятор” у формі ТОВ  позовні вимоги щодо скасування вимоги по сплату боргу № Ю-38 від 03.04.07 р. на суму 2120064,84 грн. правомірними, що є підставою для їх задоволення.

Згідно ст. 94 КАС України витрати пов’язані зі сплатою судового збору в сумі 3,40грн. підлягають оплаті позивачу  з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 94, 161-164 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов Одеського виробничого хіміко-фармацевтичного підприємства „Біостимулятор” у формі ТОВ до  Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси повністю.

2.          Скасувати вимогу про сплату боргу № Ю-38 від 03.04.07 р. на суму 2120064,84 грн., видану Управлінням Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси.

3.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Одеського виробничого хіміко-фармацевтичного підприємства „Біостимулятор” у формі ТОВ (65006,           м. Одеса, Хаджибейська дорога,2, ) 3 (три) грн. 40 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної  сили у порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                 Малярчук І.А.