донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.09.2007 р.                                                                         справа №44/236пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Величко  Н.Л.

суддів
М'ясищева  А.М. , Старовойтової  Г.Я.

за участю представників сторін:

від позивача:
Кондратьева М.В. - луквідатор,

від відповідача:
Савченко В.В. - за дов. № 14 від 12.02.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Макіївське автотранспортне підприємство 11429" м. Макіївка

на рішення господарського суду

Донецької області

від
16.08.2007 року

по справі
№44/236пн (Мєзєнцев Є.І.)

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Макіївське автотранспортне підприємство №11429" м.Макіївка

до
Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області м.Донецьк

про
зобов’язання відповідача прийняти за актом приймання-передачі від позивача тягач ЗІЛ 157 (номерний знак 95-03 ДОЗ) та комплект запасних частин до нього, а також про встановлення чітких термінів для виконання вказаних обов’язків

В С Т А Н О В И В:

1.Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду

26.06.2007р. Відкрите акціонерне товариство „Макіївське автотранспортне підприємство 11429” звернулося до суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області про зобов’язання Фонду прийняти від Товариства тягач ЗІЛ 157 (номерний знак 95-03 ДОЗ) та комплект запасних частин до нього; зобов'язати Фонд скласти з Товариством та підписати акт приймання-передачі тягача ЗІЛ 157 (номерний знак 95-03 ДОЗ); зобов'язати Фонд розпорядитися майном - тягач ЗІЛ 157 (номерний знак 95-03 ДОЗ); встановити судом чітких термінів для виконання вказаних обов’язків.

Ухвалою від 27.06.2007р. порушено провадження у справі.

25.07.2007р. позивач доповнив та уточнив позовні вимоги (л.с.49) згідно з якими просив зобов'язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області про зобов’язання Фонду прийняти за актом приймання-передачі від Товариства тягач ЗІЛ 157 (номерний знак 95-03 ДОЗ) та комплект запасних частин до нього, а також про встановлення судом чітких термінів для виконання вказаних обов’язків.

Рішенням господарського суду Донецької області від 16.08.2007р. у справі № 44/236пн (суддя Мєзєнцев Є.І.) відмовлено у задоволені позову Відкритого акціонерного товариства „Макіївське автотранспортне підприємство 11429” до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області про зобов’язання відповідача прийняти за актом приймання-передачі від позивача тягач ЗІЛ 157 (номерний знак 95-03 ДОЗ) та комплект запасних частин до нього, а також про встановлення чітких термінів для виконання вказаних обов’язків.

Рішення мотивоване тим, що доказів наявності зобов'язання в силу закону або договірного зобов'язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області щодо отримання від Відкритого акціонерного товариства „Макіївське автотранспортне підприємство 11429” тягач ЗІЛ 157 (номерний знак 95-03 ДОЗ) позивачем не надано.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення

Позивач з прийнятим рішенням. господарського суду від 16.08.2007р не погодився та подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким зобов'язати Регіональне відділення Фонду державного майна України у Донецькій області прийняти від Відкритого акціонерного товариства "Макіївське автотранспортне підприємство 11429" майно: тягач ЗІЛ 157 (державний № 95-03 ДОЗ) та комплект запасних частин до нього, а також зобов'язати Регіональне відділення Фонду державного майна України у Донецькій області скласти з Відкритим акціонерним товариством "Макіївське автотранспортне підприємство 11429" та підписати акт приймання-передачі наступного майна: -          тягач ЗІЛ 157 (державний № 95-03 ДОЗ) та комплект запасних частин до нього.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

У статті 322 ЦК України зазначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Саме власник несе тягар утримання майна.

Посилається на те, що Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"  ані іншим законом або нормативно-правовим актом не передбачено обов'язку банкрута (позивача) утримувати майно, що є державною власністю, на умовах відповідального зберігання або на інших умовах. На думку позивача, так само і не передбачено, що держава як власник майна в особі  Фонду державного майна України та його регіональних відділень не несе зобов'язання щодо утримування державного майна.

Зазначає, що позивач та відповідач договір щодо утримання майна не укладав.

Посилається на те, що п.2 ст. 326 ЦКУ встановлено що від імені та в інтересах держави України право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Посилається на те, що частиною 7 статті 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що у разі, якщо господарським судом винесено ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута, майно, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, передається власникові або уповноваженому ним органу, а майно державних підприємств - відповідному органу приватизації для наступного продажу. Кошти, одержані від продажу цього майна, спрямовуються до Державного бюджету України.

Суд першої інстанції при оцінці обов'язку відповідача щодо отримання майна зазначив, що норми частини 7 статті 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»встановлюють, що у разі, якщо господарським судом винесено ухвалу про ліквідацію юридичної особи-банкрута, майно державних підприємств, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, передається відповідному органу приватизації для наступного продажу.

Вважає, що з невідомих причин суд застосував лише ту частину ч. 7 статті 31, у якій йдеться мова про державні підприємства та не застосував норму у повному обсязі.

У зв'язку з тим, що позивач не є державним підприємством, суд помилково доходить до висновку, що зазначена стаття до спірних правовідносин не застосовується, тобто, на думку позивача, ч. 7 ст. 31 Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»застосована судом першої інстанції неправильно.

Посилається на те, що утримання майна на балансі та його фактичне зберігання у приміщеннях, що не належать позивачеві, створюють для останнього додаткові витрати, унеможливлює ліквідацію позивача порушуючи строки відведені для процедури ліквідації чим порушуються норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та судові рішення господарського суду Донецької області по справі про банкрутство позивача.

На підставі п.2 ст.509 та п.3 ст. 11 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають безпосередньо з актів цивільного законодавства. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власність зобов'язує, власник не може вирисовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

3.Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу

Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим і просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення, з тих підстав, що рішення суду прийнято з урахуванням усіх обставин справи і відповідає нормам діючого законодавства.

4.Як встановлено судом першої інстанції та визнається сторонами по справі:

Відкрите акціонерне товариство "Макіївське автотранспортне підприємство 11429" м. Макіївка  засновано відповідно до рішення Донецького регіонального відділення Фонду державного майна України № 3960 від 10.08.1995р. шляхом перетворення структурного підрозділу державного підприємства "Донецькавтотранс" Макіївського АТП 11 429 у відкрите акціонерне товариство. (л.с.23-36).

Згідно Акту оцінки цілісного майнового комплексу від 1995 року,  плану приватизації, затвердженого Донецьким регіональним відділенням Фонду державного майна України 10.08.95 року, державне майно Тягач ЗІЛ 157 номерний знак 95-03 ДОЗ не увійшло до статутного фонду Товариства і залишилося на балансі підприємства як об’єкт мобілізаційної готовності (л.с.50-57).

Постановою господарського суду Донецької області від 06.10.05 року (л.с.38) у справі № 42/79Б Відкрите акціонерне товариство "Макіївське автотранспортне підприємство 11429" м. Макіївка визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру (л.с.41-42).

Ліквідатором ВАТ "Макіївське автотранспортне підприємство 11429" м. Макіївка на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області був надісланий лист № 42/79Б-08 від 03.02.2006 року (л.с.18) з проханням розпорядитися майном державної власності яке було виключено з ліквідаційної маси ВАТ "Макіївське автотранспортне підприємство 11429" м. Макіївка та вказати кому та в які строки передати це майно для подальшого зберігання.

Листом № 42/79Б-09-132 від 21.09.06 року (л.с.19) ліквідатор ВАТ "Макіївське автотранспортне підприємство 11429" м. Макіївка проінформував Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області  про необхідність отримання останнім Тягача для подальшого розпорядження.

Листом Регіональне відділення ФДМУ по Донецькій області листом у листопаді 2006р. за № 17-10347 повідомило позивача про те, що мобілізаційне завдання на базі Макіївського АТП 11429 знято.

5.Мотиви, за якими апеляційна інстанція виходила при прийнятті постанови.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області є органом приватизації. Відповідно до ст.7 Закону України "Про приватизацію державного майна" на органи приватизації покладені у тому числі повноваження щодо продажу майна, що перебуває у державній власності, в процесі його приватизації, включаючи майно ліквідованих підприємств, об'єктів незавершеного будівництва та колишнє військове майно, що набуло статусу цивільного, а також акції (частки, паї), що належать державі у майні господарських товариств,  ч.4 ст.12 після прийняття рішення про приватизацію, органу приватизації передаються функції управління державним майном.

Пунктом 1.3 спільного наказу Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19.05.1999 року № 908/68, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.1999р. за № 414/3707 (із змінами та доповненнями) встановлено, що управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, полягає у виборі та забезпеченні уповноваженим органом (державні органи приватизації) способу та умов подальшого використання майна у межах чинного законодавства .

Пунктом 1.4 цього наказу визначено вичерпний перелік способів розпорядження державним майном, що не увійшло до статутних фондів суб’єктів господарювання в процесі їх приватизації, але перебуває на їх балансі, зокрема, це:

здійснення приватизації;

передача майна в оренду;

передача майна у комунальну власність;

передача майна в управління центральних та місцевих органів виконавчої влади;

передача майна господарським товариствам на умовах відповідного договору безоплатного зберігання.

Таким чином,  відповідач в силу закону наділений повноваженнями щодо розпорядження майном державної власності у встановлений спосіб.

У порушення закону відповідач не прийняв будь-якого управлінського рішення щодо розпорядження майном державної власності, яке втратило статус мобілізаційного об’єкту. Тобто не вчинив дію, яку він зобов’язаний був вчинити, але законодавством на органи приватизації не покладено обов’язок приймати державне майно від підприємств та вести відповідний облік.

Статтею 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено черговість задоволення вимог кредиторів при здійсненні ліквідаційної процедури у відношенні банкрута.

Частиною 7 статті 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що у разі, якщо господарським судом винесено ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута, майно, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, передається власникові або уповноваженому ним органу, а майно державних підприємств - відповідному органу приватизації для наступного продажу. Кошти, одержані від продажу цього майна, спрямовуються до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2 ст.32 вищезазначеного закону ухвала про ліквідацію банкрута виноситься після завершення ліквідаційної процедури та розгляду ліквідаційного балансу. Копія цієї ухвали направляється органу, який здійснив державну реєстрацію юридичної особи - банкрута, та органам державної статистики для виключення юридичної особи з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, а також власнику (органу, уповноваженому управляти майном), органам державної податкової служби за місцезнаходженням банкрута.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою господарського суду Донецької області від 06.10.05 року (л.с.38) у справі № 42/79Б Відкрите акціонерне товариство "Макіївське автотранспортне підприємство 11429" м. Макіївка визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, яку згодом неодноразово продовжено (л.с.41-42). Доказів завершення ліквідаційної процедури та винесення відповідної ухвали позивачем не надано.

Тому суд першої інстанції при оцінці обов'язку відповідача прийняти державне майно за актом приймання –передачі на підставі п.7 ст.31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" правомірно зазначив про відсутність обставин, з якими названа стаття пов’язує  передачу майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.101, п.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Донецької області від 16.08.2007р. у справі № 44/236пн  залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Макіївське автотранспортне підприємство 11429" м. Макіївка без задоволення.

Головуючий          Н.Л.  Величко

Судді:          А.М.  М'ясищев

Г.Я.  Старовойтова

Постанова підписана 13.09.2007р.

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС