ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 18/148
14.04.07 р.

За позовом:          ТОВ „Акме –Плюс”;

до:          ПП „Роса”;

про:                    стягнення 33 915,81 грн.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:                    Рибіцький В.М., представник, довіреність б/н від 09.01.2007 р.;

Від відповідача:          Стрілець О.В., представник, довіреність №355 від 02.11.2006 р.

У справі, в порядку статті 77 ГПК України, була оголошена перерва з 29.03.2007 р. до 11.04.2007р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 28 699,03 грн. основного боргу, 4 480,93 грн. пені, 735,85 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, 339,16 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні 11.04.2007 р. представник позивача надав клопотання про уточнення позовних вимог, в якому просить стягнути з відповідача 16 699,03 грн. основного боргу, 6 243,37 грн. пені, 1 131,34 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідача у наданій письмовій заяві та представник останнього у засіданні господарського суду позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2005 р. у справі №26/622 затверджена мирова угода від 30.10.2005 р., укладена між сторонами.

Згідно з умовами мирової угоди відповідач визнав позовні вимоги позивача у справі №26/622 у сумі 29 794,40 грн., яка суму основного боргу за договором №24 від 06.06.2005 р.

Пунктом 2 мирової угоди передбачено, що сторони домовились про те, що відповідач сплачує на корить позивача: 29 794,40 грн. основного боргу, 1 737,05 грн. пені (за період з 05.08.2005 р. до 30.11.2005 р.), 274,27 грн. трьох процентів річних з простроченої суми (за період з 05.08.2005 р. до 30.11.2005 р.), 775,31 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до п. 3 мирової угоди за невиконання умов п. 2 мирової угоди відповідач сплачує позивачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідач неналежним чином виконує умови мирової угоди. Станом на день подання позовної заяви до господарського суду сума боргу відповідача перед позивачем складала 28 699,03 грн.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Після подачі позову до господарського суду відповідачем на користь позивача заборгованість була частково сплачена. Станом на день слухання справи у судовому засіданні сума боргу відповідача перед позивачем складає 16 699,03 грн. Наявна заборгованість визнана відповідачем у повному обсязі, про що останнім у судовому засіданні надана відповідна заява.

За прострочку виконання зобов”язань позивачем нарахована пеня у розмірі 6 243,37 грн., передбачена п. 3 мирової угоди.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Крім того, позивачем нараховані три проценти річних з простроченої суми у розмірі 1 131,34 грн.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вина відповідача підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи.

Враховуючи ту обставину, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, а наявні в матеріалах справи свідчать про безспірність та обгрунтованість позовних вимог позивача, вимоги останнього підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи ту обставину, що після подання позову до господарського суду відповідачем на користь позивача заборгованість була погашена у розмірі 12 000,00 грн., провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмета спору.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 80 п. 1-1, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Приватного підприємства „Роса” (інд. 03028, м. Київ, проспект Науки, 41, офіс 400, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Акме –плюс” (інд. 02660, м. Київ, пр. Визволителів, 1, офіс 1001, ) 16 699 (шістнадцять тисяч шістсот дев’яносто дев’ять) грн. 03 коп. заборгованості, 6 243 (шість тисяч двісті сорок три) грн. 37 коп. пені, 1 131 (одна тисяча сто тридцять одна) грн. 34 коп. трьох процентів річних з простроченої суми, 339 (триста тридцять дев”ять) грн. 16 коп. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          Стягнути з Приватного підприємства „Роса” (інд. 03028, м. Київ, проспект Науки, 41, офіс 400, ) в дохід Державного бюджету України недоплачене державне мито у розмірі 21 (двадцять одна) грн. 58 коп. Видати наказ.

4.          В іншій частині позову провадження у справі припинити.

5.          Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя
О.В. Мандриченко