ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.07

Справа №АС 13/619-06.

за
позовом фізичної особи - приватного підприємця ОСОБА_1

до
відповідачів: 1) Сумської міської ради;

2) Управління
земельних ресурсів Сумської міської ради

третя
особа: фізична особа -  приватний
підприємець ОСОБА_2

про
скасування рішень

Представники:

Від   позивача - не з'явився.

Від
1-го відповідача - Курбатова С.С.

Від
2-го відповідача - Парфененко М.С.

Від
третьої особи - ОСОБА_3.

Суть
спору: позивач подав позовну заяву про визнання недійсними рішення Сумської
міської ради № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.,
№ НОМЕР_3. в частині виділення приватному підприємцю ОСОБА_2. (третій
особі по справі) в оренду земельної ділянки площею 0,0465 га, що розташована за
адресою м. Суми, АДРЕСА_1.

Позивач
подав клопотання про призначення землевпорядної експертизи, з метою виявлення
обставин незаконності прийняття відповідачем оскаржуваних рішень.

Відповідачі
подали заперечення на позов, в якому вимоги позивача не визнають та просять
відмовити в задоволенні позову, оскільки вважають, що оскаржувані рішення
відповідача були прийняті у відповідності до норм чинного законодавства. Також
відповідачі посилаються на пропущення позивачем річного строку позовної
давності з моменту прийняття оскаржуваного рішення № НОМЕР_1.

Третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, проти позову
заперечує та просить відмовити у його задоволенні через безпідставність
позовних вимог, заявивши, що законність прийняття оскаржуваних рішень вже була
встановлена раніше постановою Господарського суду Сумської області по справі №
АС 13/420-06 від 28.08.2006р., яка набрала законної сили 27.11.2006р. разом з
винесенням Харківським апеляційним господарським судом Постанови по справі № АС
13/420-06, яка сторонами оскаржена в касаційному порядку не була.

Розглянувши
матеріали справи, господарський суд встановив:

02.03.1998
р. між позивачем та Сумським автотранспортним підприємством Сумської
облспоживспілки було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, що
знаходиться на земельній ділянці площею 11105 м2 , розташованої за адресою м.
Суми, АДРЕСА_2.

З
метою оформлення права користування земельною ділянкою на якій розташоване
нерухоме майно позивача, позивач письмовими листами неодноразово звертався до
органів місцевого самоврядування з вимогою щодо оформлення зазначеної земельної
ділянки.

Рішенням
відповідача № НОМЕР_4. позивачу було надано згоду на розроблення проекту
землеустрою щодо земельної ділянки, площею 0,5000 га, розташованої за адресою
м. Суми, АДРЕСА_2.

Позивач
на протязі терміну дії зазначеного рішення (6 місяців) не здійснив оформлення
документів, необхідних для отримання права користування зазначеною земельною
ділянкою.

Таким
чином, з моменту придбання у власність нерухомого майна, відповідно до договору
від 02.03.1998 р., позивач користувався земельною ділянкою, розташованою по
АДРЕСА_2 без оформлення на неї права користування земельною ділянки у
встановленому порядку.

Рішенням
Сумської міської ради № НОМЕР_1 було погоджено місце розташування об'єкту та
надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної
ділянки приватному підприємцю ОСОБА_2 за адресою м. Суми, АДРЕСА_1 за рахунок
вилучення земельної ділянки Сумського автотранспортного підприємства Сумської
обласної спілки споживчих товариств, за згодою останнього.

Рішенням
відповідача № НОМЕР_2. земельні ділянки площею 0,0902 га та 0,0465 га,
(загальною площею 0,1373 Га) за адресою м. Суми, АДРЕСА_1, на умовах оренди
були надані ПП ОСОБА_2.. Підставою для виділення та надання земельної ділянки в
оренду відповідно до рішення       №
НОМЕР_2. було вилучення земельної ділянки Сумського автотранспортного
підприємства Сумської обласної спілки споживчих товариств, за його згодою.

Рішенням
відповідача № НОМЕР_3. було затверджено договір оренди земельних ділянок,
загальною площею 0,1373 Га, розташованих за адресою м. Суми, АДРЕСА_1, що був
укладений 03.02.2006р. між Сумською міською радою та ПП ОСОБА_2.

Зазначені
рішення позивач вважає незаконними з тих підстав, що відповідач не мав права
передавати земельну ділянку за адресою м. Суми, АДРЕСА_1 в оренду третій особі,
так-як зазначена земельна ділянка на підставі ч.3 ст.30 Земельного кодексу
України від 18.12.1990р. (в чинній на той час редакції), раніше вже перейшла в
користування позивачу разом з придбаними приміщеннями на підставі договору
купівлі - продажу нерухомого майна від 02.03.1998р.

Крім
того позивач зазначив, що частина земельної ділянки, що надана оскаржуваними
рішеннями в оренду третій особі знаходиться не за адресою АДРЕСА_1, як про це
зазначено в оскаржуваних рішеннях та в договорі оренди земельної ділянки від
03.02.2006р., а за адресою АДРЕСА_2, тобто на території, що належить позивачу.
До того ж, на зазначеній земельній ділянці знаходиться часткове замощення, що
також належить позивачу на підставі договору від 02.03.1998р.

Відповідно
до ч.3 ст.30 Земельного кодексу 1990р. (в чинній на той час редакції), при
передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим
підприємствам, установам і організаціям разом з цими об'єктами до них
переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені
будівлі та споруди.

Посилання
позивача на ч.3 ст.30 Земельного кодексу 1990р. як на підставу для здійснення
ним законного користування земельною ділянкою є безпідставним, так-як у
зазначеній статті йдеться про перехід права користування тільки тією земельною
ділянкою, на якій знаходяться передані будівлі та споруди.

Зазначена
норма встановлює порядок переходу права користування земельною ділянкою у разі
придбання будівель та споруд тільки щодо тієї землі, на якій безпосередньо
знаходиться придбана будівля а не будь-якої іншої землі, що знаходиться поруч з
будівлею.

Що
стосується земельної ділянки переданої в оренду третій особі, то зазначена
земельна ділянка відповідно до п. 1.1. договору оренди, укладеним між ПП
ОСОБА_2. та Сумською міською радою від 03.02.2006р. є вільна від будь-яких
забудов, в тому числі придбаних
позивачем та не підлягає передачі позивачеві разом з придбаними ним
будівлями.

Крім
того, відповідно до ч.4 ст.30 Земельного кодексу 1990р., право власності або
право користування земельною ділянкою у перелічених випадках (ч.3 ст.30
Земельного кодексу 1990р.) посвідчується Радами народних депутатів відповідно
до вимог статті 23 цього Кодексу, а саме державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних
депутатів.

Як
вбачається з матеріалів справи, у відношенні позивача будь-яких рішень стосовно
передачі йому в користування земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 прийнято не
було, право користування вказаною земельною ділянкою державними актами також не
посвідчувалось.

За
таких обставин, придбання позивачем нерухомого майна за адресою м. Суми,
АДРЕСА_2 само пособі не є підставою для виникнення у нього права користування
земельною ділянкою, розташованою поруч будівлею, адже жодних встановлених
процедур, з виконанням яких Земельний кодекс 1990р. пов'язує виникнення у
позивача права користування земельною ділянкою позивачем вчинено не було.

Так,
відповідно до ст. 22 Земельного кодексу 1990р., право власності на землю або
право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і
одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати
до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення
меж цієї ділянки і одержання документа, що посвідчує право власності або
користування землею, забороняється.

В
зв'язку з відсутністю у позивача документів, що посвідчує право власності або
користування землею по АДРЕСА_2, позивач користується зазначеною земельною
ділянкою починаючи з 1998 року без достатніх правових на те підстав.

Посилання
позивача на те, що він неодноразово звертався до відповідних органів місцевого
самоврядування з заявами про оформлення земельної ділянки по АДРЕСА_2, проте
такі звернення були залишені без реагування, натомість зазначена земельна
ділянка була надана в оренду третій особі, судом не можуть бути прийняті до
уваги, адже рішенням відповідача № НОМЕР_4. позивачу було надано згоду на
розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, площею 0,5000 га,
розташованої за адресою м. Суми, АДРЕСА_2.

Проте,
як вбачається з матеріалів справи, позивач на протязі терміну дії зазначеного
рішення (6 місяців) не скористався своїм правом щодо оформлення документів,
необхідних для отримання права користування зазначеною земельною ділянкою.

Щодо
посилання позивача на те, що земельна ділянка, надана оскаржуваними Рішеннями в
оренду третій особі, знаходиться не за адресою АДРЕСА_1, як про це зазначено в
оскаржуваних Рішеннях та в договорі оренди земельної ділянки від 03.02.2006р.,
а за адресою АДРЕСА_2, тобто на території, що належить позивачу також не можуть
братися судом до уваги у зв'язку з наступним:

Рішенням
відповідача від 12.10.1995р. Сумському автотранспортному підприємству Сумської
облспоживспілки було надано в постійне користування земельну ділянку площею
2,5813 га, що знаходиться по АДРЕСА_1.
На зазначеній земельній ділянці знаходилося вказане підприємство до
моменту його ліквідації шляхом визнання банкрутом (справа № 4840-6/181). Саме
за рахунок добровільної відмови Сумського автотранспортного підприємства
Сумської облспоживспілки від частини своєї земельної ділянки по АДРЕСА_1,
земельна ділянка площею 0,1373 га оскаржуваними рішеннями відповідача була
надана в оренду третій особі.

Адреса
земельної ділянки площею 0,1373 га, по АДРЕСА_1 також підтверджується наявними
в матеріалах справи документами, зокрема, витягом з генерального плану
розташування земельних ділянок по АДРЕСА_1 та 26  в м. Суми.

Стосовно
правомірності прийняття відповідачем рішень, що оскаржуються позивачем, то
необхідно зазначити, що вказані рішення прийняті в межах компетенції
відповідача, передбаченої ст. 25, 26, 34 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні" від 21.05.1997р. № 280/97-ВР та в порядку,
передбаченому ст. 93, 116, 123-125, 149 Земельного кодексу 2001р., про що
свідчать надані відповідачем до суду належним чином завірені копії документів
щодо розроблення проекту землеустрою земельної ділянки, переданої в оренду
третій особі по АДРЕСА_1.

Так,
відповідно до ст. 149 Земельного кодексу 2001р. відповідачем була вилучена з
користування Сумського автотранспортного підприємства Сумської облспоживспілки
земельна ділянка за адресою м. Суми, АДРЕСА_1, за згодою останнього, про що
було прийнято відповідне рішення № НОМЕР_1

Рішенням
відповідача № НОМЕР_2. було вирішено надати ПП ОСОБА_2. земельну ділянку за
адресою м. Суми, АДРЕСА_1, площею 0,1373 га в оренду на 10 років. При
погодженні та закріпленні в натурі меж земельної ділянки ніяких претензій від
суміжних землевласників, в тому числі і від позивача не заявлено.

Відповідно
до ст. 93, 116, 124, 125 Земельного кодексу 2001р. громадяни набувають права
власності та користування земельними ділянками за рішеннями органів місцевого
самоврядування шляхом укладення з орендарем договору оренди. При цьому, право
на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його
державної реєстрації. Рішенням № НОМЕР_3. договір оренди від 03.02.2006р. було
затверджено 23.03.2006р. Сумським міським реєстраційним відділенням Сумської
регіональної філії Державного підприємства „Центр державного земельного
кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" договір
було зареєстровано в державному реєстрі за номером 03 про що в договорі
зроблено відповідний напис.

Таким
чином, відповідачем в процесі вилучення та надання земельної ділянки в оренду
ПП ОСОБА_2. за адресою м. Суми, АДРЕСА_1, площею 0,1373 га було дотримано всіх
необхідних норм діючого законодавства, що передбачають порядок надання
земельних ділянок в оренду, в зв'язку з чим оскаржувані рішення відповідача №
НОМЕР_1, № НОМЕР_2., № НОМЕР_3. є законними та не підлягають скасуванню.

Законність
прийняття оскаржуваних позивачем рішень відповідача була також встановлена
постановою Господарського суду Сумської області по справі № АС 13/420-06 від
28.08.2006р., яка набрала законної сили 27.11.2006р. з винесенням Харківським
апеляційним господарським судом Постанови по справі № АС 13/420-06, яка
сторонами оскаржена в касаційному порядку не була.

Відповідно до ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням
в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлені ці обставини.

Предметом справи № АС 13/420-06 як і
предметом даного судового розгляду є визнання незаконними одних і тих же рішень
відповідача.

Законність прийняття позивачем
оскаржуваних рішень на предмет дотримання відповідачем при їх винесенні норм
Земельного кодексу України, була встановлена рішенням по справі № АС 13/420-06
та не потребує додаткового доказування.

Розглянувши
клопотання позивача щодо необхідності призначення землевпорядної експертизи з
метою виявлення обставин незаконності прийняття відповідачем оскаржуваних
рішень, суд вважає зазначене клопотання безпідставним та таким, що не підлягає
задоволенню.

Відповідно
до ст. 81 Кодексу адміністративного судочинства України, суд призначає експертизу
у разі необхідності з'ясування обставин, що мають значення у справі і
потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо.

Питання
законності прийняття відповідачем рішень не потребує спеціальних знань, якими
не володіють відповідачі по справі, адже такі питання належать до їх
безпосередньої компетенції.

Враховуючи
зазначені обставини, та беручи до уваги те, що відповідачами у справі були
подані всі документи, необхідні для встановлення законності прийняття
оскаржуваних рішень, а також те, що відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України позивачем не подано доказів порушення
його прав, рішення Сумської міської ради № НОМЕР_1, № НОМЕР_2. та № НОМЕР_3. є
законними, в зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Керуючись
ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства  України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Клопотання приватного
підприємцяОСОБА_1 про призначення землевпорядної експертизи відхилити.

2.          В позові відмовити.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного
адміністративного суду. Заява про апеляційне оскарження подається до суду
апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня
складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо буде подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання,
апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя
В.Д.Гудим

Суддя
М.С. Лущик

Суддя
Б.І. Лиховид