ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2007 р.
Справа № 46/367

За позовом
Відкритого акціонерного товариства Харківського машинобудівного заводу “Світло шахтаря”

До
Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Євростандарт”

Про
стягнення 53 194,73 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

від позивача
Кондратенко Т.В. —представник за довіреністю від 04.10.2006 р. № 1

від відповідача
не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 52 500,00 грн. вартості непоставленого товару та 694,00 грн. 3 % річних за час прострочення.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2007 р. № 46/367 та призначено до розгляду на 08.10.2007 р.

В судове засідання, призначене на 08.10.2007 р. відповідач не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причину нез’явлення свого представника відповідач суд не повідомив, вимоги ухвали від 04.09.2007 р. у справі № 46/367 не виконав, відзиву на позовну заяву не надав, заявлені вимоги не оспорив. Враховуючи вищенаведене та у відповідності до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

Представник позивача, котрий з’явився в засідання суду, подав документи, витребувані ухвалою про порушення провадження у справі та підтримав заявлені вимоги. Як вбачається з позовної заяви, усних та письмових пояснень представника позивача заявлені вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов’язань за договором поставки № 1115 від 15.11.2006 р. щодо передачі товару згідно з специфікацією № 1у визначені угодою сторін строки. Оплативши вартість товару та не отримавши його в обумовлений проміжок часу, позивач втратив інтерес до предмету поставки та відповідно до положень ст. 693 просить повернення попередньої оплати з нарахованими процентами за час прострочення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

15.11.2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Євростандарт” та Відкритим акціонерним товариством Харківським машинобудівним заводом “Світло шахтаря” було укладено договір поставки № 1115 (надалі —договір № 1115), за умовами якого постачальник (відповідач) зобов’язується поставити, а покупець (позивач) оплатити та прийняти на праві власності товар в асортименті, кількості та цінами згідно зі специфікацією до даного договору.

Відповідно до п. 2 договору № 1115 ціна товару вказується у специфікації, а його поставка здійснюється на умовах СРТ (Харків — Червонозаводський ПЗД). Загальна сума договору складає приблизно 150 000,00 грн.

Пунктом 3.1 договору № 1115 обумовлено, що платежі за товар проводяться в гривнях шляхом 100 % передоплати на рахунок постачальника за допомогою банківського переказу, згідно з виставленим рахунком.

Згідно з п. 5.1 договору № 1115 поставка здійснюється залізно-дорожнім транспортом на умовах СРТ включно до 15.02.2007 р.

З матеріалів справи слідує, що специфікацією № 1 від 15.11.2006 р. до договору № 1115 сторони дійшли згоди щодо кількості, вартості, умов оплати та строків поставки товару, а саме, поставка 700 тон щебеню гранітного фр. 5-20 за ціною 75,00 грн. на загальну суму 52 500,00 грн. здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту 100% оплати з правом дострокової поставки за згодою покупця на умовах СРТ (Харків —Червонозаводський ПЗД).

З матеріалів справи слідує, що згідно з виставленим відповідачем рахунком-фактурою № 1115 від 17.11.2006 р. на суму 52 500,00 грн. позивачем перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Євростандарт” зазначену суму, що підтверджується платіжним дорученням № 8549 від 20.11.2006 р. Натомість відповідач, отримавши кошти, свої зобов’язання за договором не виконав, товар не поставив, порушивши тим самим договірні зобов’язання та права позивача на прийняття оплаченого товару.

20.03.2007 р. позивачем направлено відповідачу претензію № 732 від 19.03.2007 р. про необхідність сплати 52 500,00 грн. вартості оплаченого, але непоставленого товару та 5 250,00 грн. пені.

У зв’язку з невиконанням відповідачем взятих на себе господарських зобов’язань, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів

господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Виходячи з вимог ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки  продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не

випливає з характеру відносин сторін.

Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати  господарські  зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання —відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Норами ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України передбачають, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором  купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк,  визначений відповідно до ст. 530  цього Кодексу.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні  встановлений  строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк  (термін)  виконання  боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який  одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

02.04.2007 р. позивач звернувся до відповідача листом № 255, яким керуючись ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України просив повернути перераховану передоплату в сумі 52 500,00 грн.

Відповідачем залишено без реагування вказану вимогу позивача і під час розгляду спору зворотнього не доведено, у зв’язку з чим, заявлені вимоги про стягнення 52 500,00 грн. попередньої плати є обґрунтованими, доведеними відповідними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних за 161 день прострочки з 01.12.2006 р. по 10.05.2007 р., посилаючись при цьому на ч. 3 ст. 693, ст.. 536 та 625 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, що на суму  попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від  дня,  коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому  суми  попередньої  оплати.

У ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що розмір процентів за користування чужими грошовими  коштами встановлюється договором, законом  або  іншим  актом  цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що попередня оплата відповідачем позивачу не повернута, а оплачений товар мав бути поставлений через 10 календарних днів з моменту перерахування коштів, вимоги про стягнення 694,73 грн. 3 % річних за 161 день прострочення підлягають задоволенню, зважаючи на їх обґрунтованість та правомірність заявлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального  України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони, і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати державного мита. У ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального України передбачено, що витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Євростандарт” (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 83, ідентифікаційний код 33880391, рахунок № 3001 в КБ “Надра” м. Київ, МФО 320564 або з будь-якого іншого рахунку, виявленого під час виконання рішення суду) на користь відкритого акціонерного товариства “Харківський машинобудівний завод “Світло шахтаря” (61001, м. Харків, вул. Світло шахтаря, 4/6, ідентифікаційний код 00165712, рахунок № 25 в ВАТ “Ін промбанк”, м. Харків, МФО 351878) 52 500 (п’ятдесят дві тисячі п’ятсот) грн. 00 коп. попередньої плати, 694 (шістсот дев’яносто чотири) грн. 73 коп. три проценти річних від простроченої суми, 531 (п’ят сот тридцять одну) грн. 95 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                             С.В. Шабунін

справа №  46/367

08.10.07

За позовом     Відкрите Акціонерне товариство Харківський машинобудівний завод "Світло шахтаря"

до                     ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Євростандарт"

про                    стягнення 53 194,73 грн.

Суддя  Шабунін С.В.

Шабунін С.В.