СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

04.06.07
Справа № 4/825-26/154

За позовом: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

до відповідача:
Приватного підприємства торгівельної фірми „Антошка”, м. Одеса в особі
Львівської філії Приватного підприємства торгівельної фірми „Антошка”, м. Львів

Про стягнення
261 983,19 грн.

Суддя  Ю.Б. Деркач

при
секретарі: Боровець Я.

Представники:

від позивача ОСОБА_2
-представник

від відповідача ОСОБА_3
-представник

Представникам сторін роз'яснено їх
права та обов'язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Суть спору: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 м. Львів звернулася до господарського суду з позовом
до Приватного підприємства торгівельної фірми „Антошка”, м. Одеса в особі
Львівської філії Приватного підприємства торгівельної фірми „Антошка”, м. Львів
про стягнення 261 983,19 грн.

Ухвалою суду від ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні
на ІНФОРМАЦІЯ_3 р. В судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_3 р. оголошувалась перерва
до ІНФОРМАЦІЯ_4 р.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги підтримав повністю.

В обгрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем укладений договір
суборенди НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_5 р. Умови договору передбачають індексацію
орендної плати відповідно до індексів інфляції. Відповідач, починаючи з моменту
отримання приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 р. сплачував орендну плату без врахування
індексації, внаслідок чого за період з ІНФОРМАЦІЯ_6 р. по ІНФОРМАЦІЯ_7 р.
утворилась заборгованість в розмірі 251 331,52 грн. Внаслідок несвоєчасної
сплати заборгованості відповідно до п. 7.4. Договору на суму заборгованості
нарахована пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Сума пені
становить 10 651,67  грн. З огляду на
вищенаведене просить стягнути заборгованість, яка утворилась внаслідок
непроведення індексації орендної плати за період з ІНФОРМАЦІЯ_6 р. по
ІНФОРМАЦІЯ_7 р. та пеню за несвоєчасне проведення розрахунків в сумі          10 651,67  грн.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, подав заперечення НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_8 р. проти позову,
проти позовних вимог заперечив з підстав наведених у запереченні.

Зокрема, відповідач стверджує, що,
по-перше, відсутні підстави для індексації орендної плати, оскільки індексація
може проводитись лише при наявності сукупності 2 обов`язкових умов: 1)
збільшення курсу долара США та 2) індекс інфляції відрізняється від 100%.
По-друге, позивачем неправильно застосовані індекси інфляції -їх не треба було
перемножувати. По-третє, відповідач вважає, що позивач повинен був пред'являти
позов щодо орендної плати за період не більше, як три роки до звернення до
суду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

Між сторонами укладено договір
суборенди НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_5 р. (далі по тексту - договір суборенди),
відповідно до якого позивач (орендар) надав, а відповідач (суборендар) прийняв
у тимчасове платне користування нежитлове приміщення на першому поверсі площею
138,6 кв.м; підвал -33,15 кв.м за адресою м. Львів, вул. Валова, 4.

Згідно акта приймання-передачі від
ІНФОРМАЦІЯ_5 р. позивач (орендар) передав, а відповідач (суборендар) прийняв у
тимчасове платне користування вказане нежитлове приміщення. На час розгляду
справи приміщення знаходиться в користуванні відповідача.

Відповідно до п. 3.1. договору суборенди
(в редакції Доповнення до договору відІНФОРМАЦІЯ_9 р.) “За користування
Об`єктом суборенди протягом 1 місяця Суборендар сплачує на користь Орендаря
суму, що становить 22 200 грн. 82 коп., еквівалентних 4 164,08 доларів США
згідно офіційного обмінного курсу гривні, встановленого на момент підписання
Договору (100 доларів США -533,15 гривні) (далі по тексту -суборендна плата).

На підставі дослідження долучених
до матеріалів справи банківських виписок про надходження коштів на рахунок
позивача судом встановлено, що в період з ІНФОРМАЦІЯ_6 р. по ІНФОРМАЦІЯ_7 р.
відповідач сплачував орендну плату без врахування її індексації. Вказаний факт
не заперечується відповідачем.

При цьому відповідач стверджує, що
індексація не повинна була проводитись, оскільки відповідно до п. 3.3 договору
суборенди умова індексації суборендної плати по зазначеній у договорі формулі
провадиться винятково при наявності сукупності наступних 2 обов`язкових умов:
1) офіційний обмінний курс гривні до долара США на момент платежу виріс (збільшився)
у порівнянні з курсом, що діяв на момент підписання договору (5,3315
грн./дол.); 2) індекс інфляції попереднього місяця відрізняється від 100% (не
дорівнює 100%). У протилежному випадку, тобто якщо не виконується будь-яке із
зазначених умов, договірні підстави для нарахування інфляційної доплати
-відсутні.

Суд вважає заперечення відповідача
проти проведення індексації орендної плати згідно індексів інфляції надуманими
та такими, що не ґрунтуються на вимогах Закону з наступних підстав.

Відповідно до п. 3.2 договору
суборенди “При прийнятті Об`єкта суборенди за актом приймання-передачі, а також
протягом строку суборенди, розмір суборендної плати за поточний місяць
суборенди підлягає коригуванню у випадку зростання офіційного обмінного курсу
гривні до долара США, відносно курсу, що діяв на момент підписання Договору та
у разі коливань індексу споживчих цін (індексу інфляції), мінімальної вартості
споживчого кошика, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.”

Вказаний пункт договору встановлює
3 випадки, при яких суборенда плата підлягає зміні (незалежно один від одного):
1) збільшення курсу долара; 2) коливання індексу споживчих цін; 3) коливання
мінімальної вартості споживчого кошика, що встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу України до договорів, що були укладені
до ІНФОРМАЦІЯ_10 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним
кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і
наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх
укладення.

Відтак, правовідносини сторін за
договором суборенди НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_5 р., який продовжує діяти станом на
день розгляду справи, регулюються ст.ст. 256-276 ЦК УРСР про майновий найм,
крім правил щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договору,
які з ІНФОРМАЦІЯ_10 р. регулюються нормами Цивільного кодексу України (Глава 58
ЦК України).

У зв`язку з тим, що в договорі
суборенди НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_5 р. сторони не обумовили незастосування
Закону України “Про оренду державного та комунального майна” спірні
правовідносини регулюються також вказаним Законом в силу п. 4 ст. 1 Закону.

Відповідно до ст. 10 Закону України
“Про оренду державного та комунального майна”      істотною умовою договору оренди
(суборенди) є орендна плата з урахуванням її індексації.

Аналогічна за своїм змістом норма
міститься в ст. 284 ГК України. Істотними умовами договору оренди є: об'єкт
оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який
укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок
використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та
умови його повернення або викупу.

Таким чином, обов`язковість
індексації орендної плати встановлена Законом та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК
України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного
законодавства. Умова щодо індексації орендної плати є обов'язковою (істотною)
відповідно до Закону.

В даному випадку умова договору
щодо зміни орендної плати при зміні курсу долара визначена і погоджена на
розсуд сторін (“свобода договору”). Умова ж щодо індексації орендної плати на
індекс інфляції є обов'язковою відповідно до ст. 10 Закону України “Про оренду
державного та комунального майна” та ст. 284 ГК України.

Таким чином, збільшення
(індексація) орендної плати на індекс інфляції є істотною умовою і не залежить
від зростання курсу долара США.

При цьому зростання курсу долара
порівняно з курсом, який діяв на момент укладення договору, є самостійною
(договірною) підставою для збільшення розміру орендної плати.

Суд не приймає до уваги заперечення
відповідача відносно того, індексація не повинна проводитись, оскільки він
сплачував орендну плату на підставі виставлених позивачем рахунків, в яких не
була врахована індексація орендної плати у зв`язку з наступним.

Індексація орендної плати за своєю
правовою природою є не штрафною санкцією, а компенсацією за знецінення грошових
коштів, тому обов`язок проведення індексації не є наслідком порушення умов
договору та не залежить від вини учасників правовідношення.

Заперечення відповідача відносно
того, що позивачем неправильно розраховано індексацію орендної плати також не
ґрунтуються на законі.

Відповідно до листа Верховного суду
України № 62-97р від 03.04.97 р. “Рекомендації відносно порядку застосування
індексів інфляції при розгляді судових справ” “Для визначення індекса за
будь-який період необхідно помісячні індекси, що складають відповідний період,
перемножити між собою.”.

В даному випадку індексації
підлягав кожний місячний платіж (орендна плата за кожний окремий взятий місяць
в періоді з ІНФОРМАЦІЯ_6 р. по ІНФОРМАЦІЯ_7 р. -45 місяців). При цьому
проіндексована сума поточного місяця дорівнює сумі орендної плати за попередній
місяць (а не весь час тільки за ІНФОРМАЦІЯ_11 р., як помилково вважає
відповідач), помноженій на індекс інфляції поточного місяця.

Відповідно сума індексації за
поточний місць, яка підлягає стягненню, становить різницю між проіндексованою
сумою поточного місяця і сумою, яку фактично сплатив відповідач. Сума позову
складається з підсумку місячних сум індексації за 45 місяців.

Згідно листа Верховного суду
України № 62-97р від 03.04.97 р. “У випадках, коли відшкодуванню підлягає сума,
яка складається з внесків, зроблених в різні періоди, кожний внесок
збільшується на величину відповідного періода, результати підсумовуються.”

Саме це і було зроблене позивачем в
розрахунку позовних вимог, який долучений до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України
зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК
України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання
ним грошового зобов'язання.

В даному випадку зобов'язання зі
сплати індексації орендної плати внаслідок інфляції відповідачем не виконано,
позивач має право на отримання індексації орендної плати, відтак позовна вимога
про її стягнення підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Згідно ст. 257 ЦК України
встановлюється 3-річний строк для захисту цивільного права або інтересу.

Відповідачем у запереченні проти
позову від ІНФОРМАЦІЯ_8 р. НОМЕР_2 заявлено про застосування позовної давності
до спірних правовідносин, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Позов було подано ІНФОРМАЦІЯ_12 р.,
що підтверджується штампом канцелярії суду на примірнику позовної заяви.
Позивачем не наведено суду поважних причин пропуску позовної давності в період
з ІНФОРМАЦІЯ_6 р. по ІНФОРМАЦІЯ_13 р.

Відповідно до п. 4 ст. 267 ЦК
України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на вищенаведене в частині
вимог про стягнення заборгованості по орендній платі, яка виникла внаслідок
непроведення її індексації за період з ІНФОРМАЦІЯ_6 р. по ІНФОРМАЦІЯ_13 р. в
сумі 8 134,52 грн. слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної
давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Таким чином, суд задовольняє
позовні вимоги в межах строку позовної давності та в межах позовних вимог,
тобто за період з ІНФОРМАЦІЯ_14 р. по ІНФОРМАЦІЯ_7 р. в сумі                       243 197,00 грн.

У задоволенні позовних вимог про
стягнення пені слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 549 ЦК України
неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання
за кожен день прострочення виконання.

На відміну від обов'язку проведення
індексації орендної плати, який не залежить від порушення договору та вини
сторін, - пеня є штрафною санкцією за порушення умов договору, застосування
якої залежить від наявності вини сторони у порушенні договору. В даному
випадку, у зв`язку з тим, що сплата орендної плати здійснювалась відповідачем
на підставі виставлених позивачем рахунків, в яких не була відображена сума
індексації (п. 3.6 договору), суд приходить до висновку, що вина відповідача у
несвоєчасній сплаті сум індексації відсутня. Відтак, відповідно до ст. 614 ЦК
України відсутні і підстави для застосування штрафної санкції у вигляді пені.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення
частково.

Судові витрати слід покласти на
обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись
Законом України „Про оренду державного та комунального майна”, ст.ст. 256-276
ЦК УРСР, ст.ст. 256, 257, 261, 267, 268, 526, 549, 599, 614, 625, 628, п. 9
Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 284 ГК України та ст.ст. 4,
33, 34, 35, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов
задоволити частково.

2.          Судові
витрати покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

3.          Стягнути з
Приватного підприємства торгівельної фірми „Антошка”, м. Одеса, вул. О.
Невського, 57, в особі Львівської філії Приватного
підприємства торгівельної фірми „Антошка”, м. Львів, вул. Зелена, 115-б, (р/р 3 в АБ „Південний” м. Одеси, МФО 328209) на
користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів,    АДРЕСА_7 (р/р НОМЕР_4 в ЛОД „Райффайзен
Банк Аваль”, МФО НОМЕР_5, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3) 243
197 грн. 00 коп. заборгованості по орендній платі у зв'язку з індексацією, 2
432 грн. 13 коп. державного мита та 109 грн. 54 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Наказ видати
згідно ст. 116 ГПК України.

5.
В решті частин позовних вимог щодо стягнення 8 134,52
грн. заборгованості по орендній платі у зв'язку з індексацією за період з
ІНФОРМАЦІЯ_6 р. по ІНФОРМАЦІЯ_13 р., 10 651,67 грн. пені, 187,87 грн.
державного мита та 8,46 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в задоволенні позову відмовити.

Суддя