ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"11" вересня 2007 р.
Справа № 9/191/07

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                              Разюк Г.П.

суддів:                                        Колоколова С.І

Петрова М.С.

при секретарі судового засідання Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача –Гончар Н.М. за довіреністю № 30-12/47 від 10.09.07р.

від відповідача –Кошевої А.В. за довіреністю б/н від 18.04.07р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства „Херсонський морський торгівельний порт”,      м. Херсон

на рішення господарського суду Миколаївської області від 07.06.2007р.

по справі № 9/191/07

за первісним позовом скаржника

до Дочірнього підприємства „ЛісСервіс”, м. Миколаїв

про стягнення 2043,56 грн.

та за зустрічним позовом Дочірнього підприємства „ЛісСервіс”

до скаржника

про стягнення 90 000 грн.

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2007 року державне підприємство „Херсонський морський торгівельний порт” /далі –Порт/  звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до дочірнього підприємства „ЛісСервіс” /далі –Дочірнє підприємство/ про стягнення з відповідача 2043,56 грн., з яких борг з урахуванням індексу інфляції у сумі 1968,90 грн., 3% річних у сумі 11,06 грн. та пеня у сумі 63,60 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Дочірнім підприємством умов договору №190/142 від 10.11.2006р. з правовим обґрунтуванням приписами ст. 625 ЦК України ст.ст. 173, 174, 193, 231 ГК України, ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, а також вимогами Наказу Міністерства транспорту України „Про затвердження Збірника тарифів на комплекс робіт, пов’язаних з обробленням вантажів у портах України” /зі змінами та доповненнями/ №392 від 31.10.1995р, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.12.1995р. за №476/1012 /далі-Збірник тарифів/.

В свою чергу Дочірнє підприємство заявило в господарському суді Миколаївської області зустрічний позов до Порту, в якому просить суд стягнути з останнього 90 000 грн. зайво оплачених внаслідок безпідставного нарахування Портом вартості послуг за зберігання за непередбаченими договором №190/142 від 10.11.2006р. ставками.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 07.06.2007 року (суддя Філінюк І.Г.) у задоволенні первісного позову відмовлено, натомість зустрічні позовні вимоги Дочірнього підприємства задоволені: стягнуто на користь останнього з Порту 90 000 грн. боргу, 900 грн. держмита та 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Судове рішення вмотивовано тим, що первісні позовні вимоги необґрунтовані, оскільки розрахунки щодо нарахування плати за надання послуг, зроблені Портом не відповідають умовам укладеного між сторонами договору від 10.11.2006р. №190/142 та вимогам Збірника тарифів, відтак кошти, які переплачені Дочірнім підприємством у розмірі 90 000 грн. мають бути повернуті позивачу за зустрічним позовом.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Порт звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить означене вище рішення господарського суду Одеської області скасувати, прийняти нове, яким задовольнити його первісні позовні вимоги у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову відмовити з покладанням на Дочірнє підприємство судових витрат.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що суд першої інстанції:

- не врахував тієї обставини, що вантаж згідно наявних в матеріалах справи приймальних актів на 11.10.2006р. , тобто в момент його передачі від фірми „BARFAT ORMAN DIS TICARET LIMITED” до Дочірнього підприємства зберігався понад 44 доби на території порту з дати надходження в порт, відтак з 11.11.2006р. на цей вантаж чинною є ставка 0,64 грн. за 1 куб м. за кожну наступну добу;

- не правильно застосував до спірних правовідносин п. 2.3.5 Збірника тарифів, згідно якого дата надходження вантажу у порт за експортом визначається за датою оформлення приймального акту при вивантаженні вантажу із судна на склади порту, дата відправлення вантажу із порту за експортом  визначається за датою коносаменту, що відповідно відображено в п. 3.4 договору на перевалку лісу №190/142 від 10.11.2006р., укладеного між Дочірнім підприємством та Портом;

- допустив невірне тлумачення умов договору №190/142 від 10.11.2006р., що призвело до неправильного вирішення спору.

У відзиві на апеляційну скаргу Дочірнє підприємство спростовує доводи скаржника та просить суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу Порту –без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування судового  рішення, виходячи з такого.

03.04.2006р. між „BARFAT ORMAN DIS TICARET LIMITED” та портом було укладено договір №117/104 К на перевалку лісу круглого навалом різних порід, який надійшов до порту в період травень-липень 2006р. за приймальними актами №№ 25-47 у об’ємі 3089,090 куб. м. /а.с.108-138/.

Згідно акту-приймання передачі від 10.11.2006р., фірма „BARFAT ORMAN DIS TICARET LIMITED” передала, а Дочірнє підприємство прийняло вантаж (ліс круглий навалом) в кількості 2 993,08 куб. м., що знаходиться на складі Порту і призначений для відправки на експорт /а.с.22,99/.

10.11.2006р. між Портом та Дочірнім підприємством /Клієнт/ укладено договір №190/142, згідно умов п. 1.1 якого цей договір визначає порядок і умови перевалювання в Порту з листопада по грудень 2006р. лісу круглого без кори та неокореного  довжиною 3-6 метри в об’ємі до 3 000 м. куб..

Умовами цього пункту договору також передбачено, що вантаж буде надходити в Порт з підприємств України по залізниці в напіввагонах, баржами та автотранспортом і відвантажуватись на морське судно по прямому варіанту та по можливості у Порта з частковим накопиченням суднової партії на відкритих складах Порта в затоні, для подальшого відвантаження на експорт.

Відповідно до п. 4.2 означеного договору, Клієнт здійснює попередню оплату Порту за перевалювання кожної судової партії вантажу до підходу судна в порт по ставкам, вказаних в додатку №1, який є невід’ємною частиною цього договору.

Згідно додатку №1 до договору №190/142 від 10.11.2006р. Клієнт здійснює попередню оплату Порту по перевалці кожної судової партії вантажу до підходу судна в Порт по ставкам, зокрема: зберігання вантажу відкрите –протягом 40 діб пільгового зберігання (після 4-х діб безоплатного технологічного зберігання) –0,064 грн. за м. куб. за кожну добу, а за кожну наступну добу після закінчення пільгового зберігання –0,64 грн. за м. куб.

Пунктом 4.5 вказаного договору, сторони узгодили, що оплата повинна проводитись з обов’язковим посиланням на цей договір.

25.12.2006р. актом-приймання передачі Дочірнє підприємство передало, а фірма „Masitler Ic Dis Tikaret Anonim Sirketi” прийняла ліс круглий навалом в кількості 2 993,08 куб. м. /а.с.23,75/.

Портом виставлено Дочірньому підприємству рахунок-фактуру №СФ-3061 від 29.12.2006р. на суму 103 440,84 та рахунок-фактуру №СФ1742 від 21.12.2006р. на суму 203,18 грн. за зберігання лісу круглого навалом в кількості 2 993,08 куб. м. в період з 11.11.2006р. по 25.12.2006р., виходячи з 0,64 грн. за кожну добу зберігання.

Дочірнє підприємство частково сплатило виставлену Портом суму, а саме: згідно платіжних доручень №195 від 19.01.2007р. на суму 11 493,42 грн. з призначенням платежу за зберігання вантажу згідно договору № 190/142 від 10.1.2006р./а.с.80/, № 200 від 25.01.2007р. на суму 40 000 грн. /а.с.81/, №199 від 23.01.2007р. на суму 50 000 грн. /а.с.82/ з призначенням платежів в останніх двох документах –оплата за послуги згідно листа №3-26б/39 від 19.01.200р.

Таким чином Порт вважає, що відповідач не сплатив залишок боргу у розмірі 1968,90 грн. /з урахуванням індексу інфляції/ та просив місцевий господарський суд стягнути й 3% річних у сумі 11,06 грн. та пені у сумі 63,60 грн.

Однак, Дочірнє підприємство, виходячи з того, що з у період з 11.11.2006р. по 25.12.2006р. у відповідності до умов додатку №1 до договору №190/142 від 10.11.2006р. він не оплачує 4 доби безоплатного технологічного зберігання та оплачує 40 діб пільгового зберігання за ставкою 0,064 грн. і 1 добу як наступну після закінчення терміну пільгового зберігання за ставкою 0,64 грн. за м. куб., вважає, що Порт надав йому послуги по зберіганню лише на суму 11 876,53 грн., яка була сплачена цілком і заявляючи зустрічну позовну заяву вимагає повернення зайво сплаченої суми в розмірі 90 000 грн..

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду та вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, спір, що виник між Портом та Дочірнім підприємством полягає у визначенні ставок, на підставі який останньому нараховується згідно умов договору №190/142 від 10.11.2006р. та додатку №1 до нього плата за зберігання вантажу.

Нормативно-правовим актом, що врегульовує питання тарифів, пов'язаних з обробленням зовнішньоторговельних (експортних, імпортних) і транзитних вантажів у морських портах (причалах), а також встановлює ставки та порядок їх обчислення є Збірник тарифів.

Відповідно до приписів п. 2.3.5 цього Збірника плата за зберігання вантажів та контейнерів, що прибули у порт, обчислюється з дати закінчення терміну технологічного зберігання, визначеного пунктами 2.3.1 та 2.3.2, до дати відправлення вантажу із порту. Дата відправлення вантажу із порту визначається: за експортом - за датою оформлення здавального акта або коносаменту (штурманської розписки). Дата надходження вантажу у порт визначається: за експортом - за датою оформлення приймального акта.

Згідно п. 2.3.1 зазначеного Збірника, за зберігання експортних, імпортних і транзитних вантажів, що прибули в порт (за винятком вантажів у контейнерах), плата не стягується протягом перших чотирьох календарних діб технологічного зберігання з моменту їх надходження (неповна доба вважається повною). Після закінчення вказаного терміну та до моменту вивезення вантажів із порту з вантажовласника стягується плата за зберігання вантажів за вільними тарифами.

Оскільки для відповідача моментом виникнення його зобов’язання перед Портом є дата укладання договору, колегія суддів вважає обґрунтованим його розрахунок, відповідно до якого останній не оплачує 4 доби безоплатного технологічного зберігання, оплачує вартість послуг з перевалювання вантажу в кількості 2 993,08 куб. м. напротязі 40 діб пільгового зберігання за ставкою 0,064 грн. і 1 добу як наступну після закінчення терміну пільгового зберігання за ставкою 0,64 грн. за м. куб., що складає 11 876,53 грн.. Означене не суперечить вимогам п.п. 2.3.5, 2.3.1 Збірника тарифів нормативно-правового акту, а також передбачено умовами договору №190/142 від 10.11.2006р. та додатком №1 до нього.

Таким чином, посилання скаржника на не правильно застосував до спірних правовідносин п. 2.3.5 Збірника і невірне тлумачення умов договору №190/142 від 10.11.2006р. колегією суддів до уваги не приймаються.

Щодо посилань скаржника на те, що вантаж, який згідно наявних в матеріалах справи приймальних актів, і на момент його передачі 11.10.2006р. від фірми „BARFAT ORMAN DIS TICARET LIMITED” до Дочірнього підприємства на території порту, по кожному приймальному акту з дати надходження зберігався понад 44 доби, відтак на думку апелянта, з 11.11.2006р. на цей вантаж чинною є ставка 0,64 грн. за 1 куб м. за кожну наступну добу, судова колегія вказує, що відносини між фірмою „BARFAT ORMAN DIS TICARET LIMITED” та Портом щодо зберігання вантажу до спірних правовідносин, врегульованих договором №190/142 від 10.11.2006р. між позивачем та відповідачем, відношення не мають, а наявний в матеріалах справи акт приймання-передачі від 10.11.2006р. свідчить про те, що саме з 10.11.2006р. Дочірнє підприємство оплачує надані Портом послуги в порядку, визначеному п. 2.3.1 Збірника та на умовах, встановлених додатком №1 до договору № 190/142, а не з моменту заходу вантажу в порт 03.04.2006р.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно розглянув первісні та зустрічні позовні вимоги та повно й об’єктивно вирішив спір, відтак апеляційна скарга Порту залишається судом апеляційної інстанції без задоволення, а рішення господарського суду Миколаївської області від 07.06.2007р. без змін.

Відповідно із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті державного мита за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 07.06.2007 року по справі № 9/191/07 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства „Херсонський морський торгівельний порт” –без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                             Г.П.Разюк

Суддя                                                                                   С.І.Колоколов

Суддя                                                                                   М.С. Петров