ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2007 р.
№ 15/494

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого –судді
Грека Б.М. –(доповідача у справі)

суддів :
Жаботиної Г.В.,
Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Кожний про своє –1”

на ухвалу
господарського суду м. Києва від 06.08.07

у справі
№ 15/494

господарського суду
м. Києва

за позовом
Приватної виробничо-комерційної фірми “Ленс”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Кожний про своє –1”

про
стягнення 102 375,00 грн.

за участю представників від:

позивача
не з'явилися, були належно повідомлені

відповідача
не з'явилися, були належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Приватна виробничо-комерційна фірма "Ленс" звернулася до господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кожний про своє - 1"  заборгованості за договором поставки № 01-01-Т від 15.01.07 в сумі 102 375,00 грн. Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.07.07 порушено провадження у справі № 15/494.

31.07.07 до господарського суду надійшла заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, у якій позивач просив суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, яке знаходиться на його балансі, а також на належне багатогалузеве виробниче підприємство, що знаходиться в с. Завалівка, Макарівського району, Київська область по вул. Польовій, 1, заборонивши відповідачу та будь–яким іншим особам вчиняти будь–які дії, направлені на відчуження даного майна, оскільки вважає, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення по справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.08.07 вжито заходів до забезпечення позову: накладений арешт на багатогалузеве виробниче підприємство, що знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Завалівка, вул. Польова, 1, яке складається в цілому з 31 (тридцяти однієї) будівлі і 2 (двох) споруд: виробничий корпус –літери А, Б, В; столова –літера Г; кухня з переходом –літера Д, д; котельня –літера –Ж; душева з тамбуром –літери З, з; душева –літера О; сарай –літера И; гараж –літера –К; коптильня –літера Ш; навіс –літера Р; бойня –літера Ю; навіс –літери У, Х, Ф; кафе –літера Я; сарай –прибудова –літера S; насосна –літера Z; криниця –1; тротуар –І; навіс –літери , F, N, R, V, - загальною площею 2018, 2 кв. м (дві тисячі вісімнадцять цілих та дві десятих) кв. м.;  на майно, що знадиться на балансі Товариства з обмеженою відповідальністю "Кожний про своє –1" (03148, м. Київ, вул. Героїв космосу, 4, офіс № 115, код ЄДРПОУ 3116732) відповідно до фінансового звіту (балансу) станом на 01.01.07, а саме: машина обувна ДМЗ–30 (Росія); прес обувний ПГТ–18 (Росія); машина обувна для зйомки колодок (Рос.); машина мездрильна ММГ–1500 (рос.); машина строгальна МСГ–150 (Росія); машина рубильна МР –1200 (Росія); машильна гладильна ГМА–35 (Росія); ніж розбивочний (Росія); сушка ГСШ–1 (Росія); машина стригальна СМ–1200 (Росія); машина чесальна (Росія); центрифуга Ц–25 (Росія); машина пральна ПАЦ–8 (Чехосл.); машина пральна виробництво Німеччини; машина швейна 97–А (Росія); скорняжка 10–Б (Росія); МВ –50 вишивальна (Росія); оверлок 51 –284 (Росія); "Мінерва" 72113 шв. (Чехосл.); "Мінерва" 72111 п/а (Чехосл.); машина шв. 3823 (Росія); машина шв. 1022 (Білорусь); машина 426 (Росія); оверлок 51 –А (Росія); машина 250 –1 (Росія); машина 250 –1 (Росія); машина 474 (Росія); машина хімчистки ТБ–18 (Чехосл.); пароповітряний манекен (Росія); гладильний прес для білизни (Росія); плямовиводний станок (Росія); вентилятори (Німеччина); холодильні компресори (Росія); прес для пластмасових виробів (Росія); компресор (Росія); електросушний барабан (Росія); шпигорізка (хар. нар.) 1 одиниця.; волчок великий (хар. нар.) 2 одиниці; волчок маленький (хар. нар.) 1 одиниця; фаршмішалкаи (хар. нар.) 2 одиниці; шприц (хар. нар.) 3 одиниці; столи для обробки м`яса (хар. нержав.) 16 одиниць; варочний котел (хар. нар.) 4 одиниці; холодильна камера на 1 тону 1 одиниця; 8-ім секцій коптильні 8 одиниць; веси –2000 3 одиниці; машина термопакувальна 2 одиниці; дозатори для розливу води у будилки (п/н) 8 одиниць; сатуратори (хар. нар.) 6 одиниць; бак для води (хар. нар.) 5 одиниць; електрокотел (хар. нар.) 4 одиниці; фільтри 8 одиниць; бактерицидна лампа (вироб.) 2 одиниці; рефрижератор алюмін. (20-ти т) в раб. стані 1 одиниця; холодильна камера (5 тон) 1 одиниця; стіл робочий (хар. нержав.) 1 одиниця; ванни для риби (хар. нержав.) великі 2 одиниці; ванни для риби (хар. нержав.) малі 8 одиниць; повозки для риби (хар. нержав.) 12 одиниць; лінія із розливу 1 одиниця; електропіч 2 одиниці; холодильна вітрина (хар. нержав.); гриль великий 1 одиниця; сосисковарка 3 одиниці; автомат для морозива 1 одиниця; устаткування для бійні 1 одиниця; холодильна камера на 20 тон 1 одиниця; МАЗ 1 одиниця; КРАЗ (ЄО–4321) новий 1 одиниця; екскаватор однокошевий (ЄО–4421) 1 одиниця; автономна електростанція 1 одиниця; трансформаторна підстанція 1 одиниця; електросковородка 1 одиниця; автобус 1 одиниця; дизель СМД–15 Н новий 1 одиниця; траформатор однофаз. однопостовий 3 одиниці; електрон. реєструюч. апарат  3 одиниці; насос аксильно-поршневий типу 224.20 3 одиниці; агрегат електронас. і насос ВК, ВКС, ВКО 1 одиниця; машинка друкарська "Ятрань" 1 одиниця; камера холод. КХС 1 одиниця; бульдозер ДЗ–109 Б 1 одиниця; дизель СМД-14М 1 одиниця.

Не погоджуючись з цією ухвалою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, справу направити до господарського суду м. Києва для розгляду по суті. Касаційна скарга мотивована порушенням судом приписів ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши  доводи  касаційної  скарги,  перевіривши  правильність  застосування норм  матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судових актах  встановлено, що 15.01.07 між сторонами був укладений договір № 01-01-Т про поставку товару, який, відповідно до накладної № 11-Т від 16.01.07 та рахунку № 01.01.07, поставлений позивачем відповідачу. Відповідно до п. 2.1. договору від 15.01.07 № 01-01-Т, оплата товару здійснюється у десятиденний строк з моменту поставки через розрахунковий рахунок позивача. У зв’язку з відсутністю оплати позивач звернувся до суду із позовом про примусове стягнення боргу.

Звертаючись із клопотанням про вжиття заходів по забезпеченню позову, позивач посилається на те, що прострочення по оплаті боргу виникло у зв’язку з відсутністю у відповідача грошових коштів, та просить у зв’язку з цим накласти арешт на майно відповідача. Такої ж думки дотримувався місцевий суд, який задовольнив це клопотання, вказавши на те, що у разі відсутності у відповідача грошових коштів, виконання можливого судового рішення про стягнення боргу може бути здійснено за рахунок майна відповідача, на яке буде накладено арешт.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновки місцевого господарського суду помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 66 ГПК України господарський суд  за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову здійснюється в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів утруднить чи зробить неможливим виконання рішень господарського суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства  при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.06 за

№ 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання  чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з’ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

При встановленні зазначеної міри слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки  позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв’язку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на викладене, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути пов’язаними з предметом позову, співрозмірними заявленим вимогам, необхідними та достатніми для забезпечення виконання судового рішення чи недопущення збитків. Предметом даного спору є стягнення заборгованості в розмірі 102375,00 грн. Задовольнивши вимоги про вжиття  запобіжних заходів, суд першої та апеляційної інстанції виходили з тих підстав, що вжиті заходи забезпечення позову відповідають поданим позивачем доказам, а неприйняття даних заходів може утруднити виконання судового рішення в майбутньому.

Колегія суддів відмічає, що при прийнятті заходів забезпечення позову, слід враховувати не лише інтереси позивача, але й негативні наслідки для відповідача та інших осіб. Заходи забезпечення позову повинні бути розумними та не паралізувати діяльність відповідача. Заходи забезпечення позову можуть застосовуватись лише щодо предмету позову, бути співрозмірними  заявленій вимозі та достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Втім, суд не наклав арешти на кошти на рахунках відповідача у розмірі заявлених вимог, і не навів причин неможливості цього, а наклав арешт на абсолютно все майно відповідача, тим самим паралізувавши господарську діяльність останнього.

Між тим, в клопотанні про забезпечення позову не наведено доводів, що обґрунтовують необхідність вжиття запобіжних заходів, а також не наводяться мотиви, що неприйняття саме такого  заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. Крім того, суд посилався на те, що на підтвердження відсутності у відповідача коштів позивач надав завірену печаткою відповідача виписку із балансу. Однак, в матеріалах справи таких доказів немає, і зі змісту заяви про вжиття заходів по забезпеченню позову, зокрема із переліку доданих документів, не вбачається, що позивач такий документ надавав.

Враховуючи, що судом не встановлено обставин, що можуть утруднити чи зробити неможливим виконання судового акту чи причинити значної шкоди позивачу, колегія суддів вважає, що заходів забезпечення позову слід скасувати, оскільки підстав для задоволення заявленого клопотання позивача у суду не було.

Керуючись ст.ст. 1115 , 1117, 11111 Господарського  процесуального кодексу  України,  Вищий    господарський    суд   України

П О С Т А Н О В И  В   :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Кожний про своє –1” задовольнити, ухвалу господарського суду м. Києва від 06.08.07 у справі № 15/494 скасувати. Справу № 15/494 направити на розгляд до  господарського суду м. Києва.

Головуючий - суддя                                                                      Б. Грек

Судді                                                                                                    Г. Жаботина

Л. Стратієнко