ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 18/109
21.03.07 р.

За позовом:          ДП „Поверхность ТВ”;

До:                    Національної телекомпанії України;

Про:                     спонукання укласти додаткову угоду.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:                    Яковлєва О.О., представник, довіреність №202/1 від 21.09.2006 р.;

Від відповідача:            Грецький Є.О., представник, довіреність №8-01-19/3084 від 07.11.2005 р.

У справі, на підставі статті 77 ГПК України, була оголошена перерва з 21.02.2007 р. до 21.03.2007р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2007 р. строк вирішення спору у даній справі був продовжений на невизначений термін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить зобов”язати відповідача укласти додаткову угоду до договору №102 від 04.07.2000 р.; стягнути з відповідача 85,00 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у наданому відзиві на позов та представник останнього у судовому засіданні позовні вимоги позивача заперечує, у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на наведене нижче:

—пунктом 3.5. договору передбачено, що кінцевий термін укладення додаткової угоди про компенсацію витрат з придбанням ексклюзивної трансляції матчів і програм Ліги чемпіонів УЄФА сезону 2002/2003 років –15.06.2002 р.;

—позивач, всупереч умовам договору, надіслав відповідачеві аферту укласти додаткову угоду про компенсацію витрат лише 17.11.2006 р., що підтверджується листом №278;

—у даному спорі позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до господарського суду за захистом своїх порушених прав.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

Між сторонами 04.07.2000 р. укладений договір доручення №102, за умовами якого відповідач доручає позивачеві, а останній приймає на себе зобов’язання від імені та за рахунок відповідача придбати ексклюзивну трансляцію матчів і програм Ліги Чемпіонів УЕФА сезонів 2000/2001, 2001/2002, 2002/2003 років.

Відповідно до п. 3.4. договору відповідач зобов”язався компенсувати позивачеві його витрати по виконанню доручення щодо придбання ексклюзивної трансляції. Розмір, строки та порядок такої компенсації по кожному сезону окремо сторони викладаються в додаткових угода до даного договору.

Пунктом 2.1.3. договору передбачено, що позивач зобов”язаний надавати відповідачеві докладний письмовий звіт про виконання умов договору з доданням підтверджуючих документів як фінансового, так і іншого характеру.

Згідно з п. 3.5. договору сторони зобов’язані щорічно, до початку відповідного сезону, але вбудь-якому випадку не пізніше 15 червня відповідного року, узгодити всі питання, пов’язані з компенсацією відповідачем позивачеві придбання від УЕФА ексклюзивної трансляції, та викласти ці домовленості в письмовій формі у вигляді додаткових угод до договору.

Позивачем був направлений відповідачеві звіт лише 23.05.2006 р., що підтверджується вимогою про сплату заборгованості №103 від 23.05.2006 р.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд не вбачає підстав для задоволення позову. При цьому господарський суд виходить з наведеного нижче.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як визначено статтею 256 Цивільного кодексу України, позовна давність –це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Виходячи із змісту статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи з документів, доданих до позовної заяви, право на позов у позивача виникло з 15 червня 2002 року.

Строк звернення позивача до господарського суду за захистом своїх порушених прав (позовна давність) закінчився 15 червня 2005 року.

Частиною 2 статті 264 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність переривається у разі пред’явлення особою позову до одного із кількох боржників.

Позивачем не було пред’явлено позов в строки, встановлені частиною 2 статті 264 Цивільного кодексу України, а отже, останнім пропущений строк позовної давності.

Згідно з частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя
О.В. Мандриченко