Господарський суд
Чернігівської області
проспект Миру, 20                                                                                         7-99-18
РІШЕННЯ

27 вересня 2007 року                                                                   Справа № 12/247

Позивач: Відкрите акціонерне товариство  "Виробничо-наукове підприємство "Укрзооветпромпостач",  вул. Васильківська, 16, м. Київ, 03040

Відповідач:          Товариство з обмеженою відповідальністю  "Журавка",  пл.  70 річчя Жовтня, 3,  с. Журавка,Варвинський район, Чернігівська область,17620

Предмет спору: про стягнення заборгованості 11985,68 грн.

Суддя   Л.М.Лавриненко

Представники сторін:

позивач: Василега В.М. довіреність № 871 від 08.12.2006 року, представник

відповілач: Дудка М.В. –головний економіст, довіреність № 11 від 05.01.2004 року.

СУТЬ  СПОРУ:

Позивачем подано позов про  стягнення з відповідача 9 105 грн. боргу, 173 грн. інфляційних втрат, три відсотки річних в розмірі 59 грн. 87 коп.,  997 грн. 81 коп. пені та 1650 грн. збитків,  за порушення виконання  умов договору купівлі-продажу № 24 від 20.12.2006 року.

Представники сторін в судовому засіданні надали клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволені судом.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечував. В поданому відзиві на позов відповідач посилається на сплату основного боргу в сумі 9 105 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 650 від 31.07.2007 року, доданого до матеріалів справи. Відповідач також вказує на те, що оскільки була відсутня вимога , то відповідно позивач не мав права нараховувати інфляційні втрати та три відсотки річних.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд встановив:

20.12.2006 року між філією-дослідний завод по виробництву ветеринарних препаратів ВАТ ВНП „Укрзооветпромпостач” та відповідачем було укладено договір  купівлі-продажу № 24.

Відповідно до п. 1.1. зазначеного  договору позивач (продавець) взяв на себе зобов’язання поставити узгодженими партіями відповідачу (покупцю) продукцію: кормові надбавки, БМВД, премікси (товар), зазначений в додатках: видаткових накладних та рахунках-фактурах на кожну партію товару, а покупець (відповідач) зобов’язується прийняти та оплатити кожну партію товару.

Пунктом 6.2. Договору сторони передбачили, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 30.12.2007 року.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб»єкти господарювання  та інші учасники господарських відносин  повинні виконувати  господарські зобов»язання належним чином  відповідно  до закону, інших правових  актів , договору, а за відсутності  конкретних вимог  щодо виконання зобов»язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч 2,3 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона  має вжити усіх  заходів, необхідних  для належного  виконання нею зобов»язання, враховуючи інтереси  другої сторони  та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні  положення  Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей передбачених  цим Кодексом.

Так відповідно до  ст.  526 Цивільного кодексу України,  зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших  актів цивільного законодавства, а за відсутності  таких умов  та вимог –відповідно до звичаїв ділового обігу  або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов договору купівлі-продажу № 24 від 20.12.2006 року позивач передав відповідачеві у власність премікси (товар) на суму  32 265 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН - 000045 від 23.01.2007 року, №  РН-000123 від 21.02.2007 року, № РН-000225 від 06.04.2007 року та довіреностями  ЯНЖ № 353189 від 23.01.2007 року, ЯНЖ № 353312 від 05.04.2007 року.

Відповідно до п.п.3.5.-3.7. Договору загальна сума Договору складається із сумарної ціни товару, вказаної в рахунках-фактурах. Розрахунки здійснюються на умовах відстрочки платежу протягом 14 календарних днів з моменту поставки партії товару. Дата поставки товару визначається датою підпису накладної або за письмовим узгодженням сторін іншим чином. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошей на рахунок продавця.

Таким чином  за товар отриманий по видатковій накладній № РН - 000045 від 23.01.2007 року відповідач зобов”язаний був розрахуватись до 06.02.07р., по видатковій накладній №  РН-000123 від 21.02.2007 року  відповідач зобов”язаний був розрахуватись до 07.03.07р., по видатковій накладній № РН-000225 від 06.04.2007 року відповідач зобов”язаний був розрахуватись до 20.04.07р.

Як вбачається із матеріалів справи  відповідач взяті на себе зобов’язання щодо оплати поставленого товару виконав  в повному обсязі, сплативши  позивачеві 32265 грн.:  23.01.2007р. –10789,20 грн., 21.02.07р. – 2700 грн., 05.04.07р. -  20480 грн.,  що підтверджується актом звірки розрахунків, який підписаний сторонами, та 31.07.2007р. відповідачем сплачено 9105 грн., згідно платіжного доручення  № 650 від 31.07.07р.

Таким чином на дату звернення  позивача з позовом до суду , відповідач в повному обсязі  сплатив  вартість отриманого товару.

За таких обставин позовні вимоги позивача щодо стягнення 9105 грн. є безпідставні і задоволенню не підлягають.

Позивач просить стягнути з відповідача також інфляційні витрати в сумі 173 грн. за період з 20.04.2007 року по 09.07.2007 року  та три відсотки річних від простроченої суми в  розмірі 59 грн. 87 коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України  боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення, а також  три процентів річних з простроченої суми.

Оскільки  матеріалами справи підтверджується прострочка виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення трьох відсотків річних в сумі 59 грн. 87 коп. та 173 грн. інфляційних втрат за період з 20.04.2007 року по 09.07.2007 року  є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Заперечення  відповідача щодо відсутності  підстав стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат , судом до уваги не приймаються, оскільки нормами ст. 625 Цивільного кодексу України   передбачено право позивача щодо вимоги стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат, а не направлення вимоги   відповідачеві.

У зв’язку   прострочкою оплати вартості поставленого товару, позивач просить суд стягнути з відповідача 997 грн. 81 коп. пені за період прострочки з 20.04.2007 року по 09.07.2007 року.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов’язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов’язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Також  частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Пунктом  5.3. Договорів купівлі-продажу передбачено, що покупець за прострочення сплати вартості товару сплачує продавцю пеню в розмірі   0,5 % від вартості партії товару за кожен день прострочки оплати.

Частиною 1 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що законом щодо окремих  видів зобов’язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодження сторін не допускається.

У відповідності до ст.ст. 1 та 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, платники грошових коштів сплачують  на користь одержувачів  цих коштів  за прострочку платежу пеню  в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону,   обчислюється   від суми простроченого  платежу та не може  перевищувати  подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно пеня підлягає нарахуванню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Виходячи з вищевикладеного та приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується прострочка виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань, суд доходить висновку, що  пеня за період прострочки з 20.04.2007 року по 09.07.2007 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 329 грн.53 коп.

У зв’язку з  невиконанням   відповідачем  своїх  зобов’язань    позивач просить стягнути з відповідача  збитки  в сумі 1650 грн, пов’язані  з  наданням  йому   юридичної  допомоги, які складаються відповідно до поданого розрахунку з: 250 грн. –витрати за складання та відправлення позовної заяви та 1400 грн. за представництво інтересів у суді.

Обґрунтовуючи дані вимоги про стягнення збитків, позивач посилається на ту обставину, що 05.07.2007 року позивачем було укладено договір № 131 з приватним підприємцем-фізичною особою Василевою В.М. на ведення справи у суді. До матеріалів справи позивачем також додано довіреність № 871 від 08.12.2006 року на уповноваження Василеву Володимира Миколайовича бути представником позивача по всіх справах, які розглядаються в господарських судах України.

Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завданні цим збитки.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила правопорушення, включаються, відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати ( штрафні санкції, сплачені іншим суб’єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок  порушення зобов’язання другою стороною, не одержаний прибуток (втрачена вигода), на які сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов’язання другою стороною.

Підставою  для відшкодування  збитків є наявність усіх елементів  складу  правопорушення , а саме : протиправної  поведінки  особи, збитків, причинного зв”язку  між протиправною поведінкою  боржника  та збитками, вини особи, яка заподіла збитки.

05 червня 2007р.  між  позивачем та  приватним підприємцем Василегою В.М. було укладено договір на ведення  справи в суді.

Згідно п.п.2 договору , повірений взяв на  себе зобов”язання  здійснювати представництво  інтересів  довірителя в господарському суду  Чернігівської області  ( при необхідності в апеляційних  та касаційних  судах  по судовій справі  про стягнення  грошових коштів  з відповідача ТОВ „ Журавка”) на підставі відповідної довіреності.

Відповідно до  прибуткового  касового ордера № 112  від 05.06.2007р. , позивач сплатив 1650 грн  ПП Василезі  В.М., який дійсно  представляв інтереси позивача в суді  за надання юридичних послуг  в господарському суду Чернігівської області по даній справі.

За таких обставин суд доходить висновку  про наявність причинного зв”язку між противоправними діями  відповідача і понесеними позивачем збитками.

Приймаючи до уваги, що згідно розрахунку ,  наданого позивачем , збитки в сумі 1650 грн складають з 250 грн. –витрати за складання та відправлення позовної заяви та 1400 грн. за представництво інтересів у суді, а тому позовні вимоги позивача щодо стягнення збитків підлягають задоволенню  в сумі 326 грн 33 коп , з яких 250 грн витрати за складання та відправлення позовної заяви та 76 грн 33 коп, пропорційно визначний розмір   збитків від суми задоволених позовних вимог та  1400грн  витрат на представлення інтересів позивача в суді.

Враховуючи , що відповідач в порушення ст.ст. 525,526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов’язання не виконав, за отриманий товар  своєчасно в повній сумі не розрахувався, суд, з урахування  вищезазначеного,  доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення  173 грн. інфляційних втрат, 329 грн. 53 коп. пені, 59 грн. 87 коп. трьох відсотків річних, 326 грн. 33 коп. збитків, в решті  позову відмовити.

Оскільки спір виник з вини відповідача, то відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 8   грн. 90 коп. витрат по сплаті держмита та   8 грн. 75 коп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 549,612  Цивільного кодексу України, ст. ст. 22,193, 224,225, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 1 та 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, ст.ст. 49 , 82-85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд

ВИРІШИВ:

1.    Позовні вимоги задовольнити  частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю  "Журавка",  пл.  70 річчя Жовтня, 3,  с. Журавка, Варвинський район, Чернігівська область,17620 (п/р 26075128 у ЧОД АППБ „Аваль” м. Чернігів, МФО 353348, ) на користь Відкритого акціонерного товариства  "Виробничо-наукове підприємство "Укрзооветпромпостач",  вул. Васильківська, 16, м. Київ, 03040 (п/р 5203 у Філії „Московське відділення” Промінвестбанку в м. Києві, МФО 322175, ) 173 грн. інфляційних втрат, 329 грн. 53 коп. пені, 59 грн. 87 коп. трьох відсотків річних, 326 грн. 33 коп. збитків, 8 грн. 90 коп. державного мита та 8 грн. 75 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набранням судовим рішення законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Суддя                                                                      Л.М. Лавриненко

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 28.09.07р.

Суддя                                                                      Л.М. Лавриненко