АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

10.09.07
Справа  № 2-302/2007

Львівський апеляційний
господарський суд в складі колегії

головуючого -судді  -  О.Л. Мирутенко

суддів                           -  Г.М. Гнатюк

-  Н.М. Кравчук

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення господарського  суду Закарпатської  області від 26.07.2007 року.

у справі №
2-302/2007

за позовом:
ОСОБА_1

до 1:
ОСОБА_2

до 2: ЗАТ
«Рахівська торговельна організація робітничого постачання»

про:
визнання недійсним перебування на посаді, визнання недійсним рішень прийнятих
із зловживанням посадовим становищем та протиправним перебуванням на посаді.

З участю представників :

від позивача -ОСОБА_3
- представник (довіреність №б/н від 09.10.2006р.)

ОСОБА_4 -представник (довіреність
№б/н від 27.03.2007р.

від відповідача 1 -не
з'явився.

від відповідача 2 -Маркусь
М.І. -представник (довіреність №40 від 29.03.2007р.)

Встановив :

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 26.07.2007р., суддя Васьковський О.В., у позові було
відмовлено повністю.

З даним рішенням не погодився позивач
- ОСОБА_1 і оскаржив його в апеляційному порядку з тих підстав, що воно
винесене з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства,
висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення
Господарського суду Закарпатської області від 26.07.2007р. у справі №2-302/2007
скасувати також частково, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.. 104 ГПК України,
підставами для скасування рішення місцевого господарського суду є
невідповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи та
неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення
або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для
скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до
прийняття неправильного рішення.

Як встановлено судом, рішенням
загальних зборів ЗАТ „Рахівська ТОРП” від 25.06.1998р. було обрано Спостережну
раду товариства в складі п'яти чоловік. Як вбачається з протоколу Загальних
зборів відповідач-1 ОСОБА_2 була обрана до складу Спостережної ради товариства
в якості члена Спостережної ради.

Згідно рішення Спостережної ради
товариства від 10.07.1998р. ОСОБА_2 була обрана головою Спостережної ради
товариства. Повторно відповідач -1 обирався на посаду голови Спостережної ради
товариства рішенням загальних зборів акціонерів товариства від 01.11.2000р.,
01.08.2002р., яку займає і на даний час.

Позов заявлений позивачем з тих
підстав, що відповідач-1 входить одночасно до складу Спостережної ради
товариства та виконавчого органу товариства, що суперечить приписам ч.3 ст.160
ЦК України, якою визначено, що члени наглядової ради акціонерного товариства не
можуть бути членами його виконавчого органу. Позивач стверджує, що відповідач-1
працює помічником директора по кадрам, що є свідченням того, що вона входить до
складу Дирекції - виконавчого органу товариства.

Питання щодо діяльності та
управління відповідача-2, а також складу, формування та компетенції органів
управління останнім, регулюються нормами гл.9 Господарського кодексу України,
ст.ст.152-162 ЦК, Закону України „Про господарські товариства”, локальними
актами, а саме: Статутом ЗАТ  „Рахівська
ТОРП”, Положенням про Спостережну раду ЗАТ „Рахівська ТОРП”, які підлягають застосуванню
до спірних правовідносин.

У відповідності до ст. 47 Закону
України „Про господарські товариства” від 19 вересня 1991 року №1576-XII,  виконавчим органом акціонерного товариства,
який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший
орган, передбачений статутом.

Згідно із п.9.4.1 Статуту ЗАТ
„Рахівська ТОРП” (далі -Статут), зареєстрованого Рахівською районною державною
адміністрацією від 05.10.04, в редакції діючій на момент існування спірних
правовідносин та вирішення даної справи, виконавчим органом відповідача 2, який
здійснює керівництво поточною діяльністю товариства є Дирекція. Відповідні
положення щодо виконавчого органу відповідача були визначені і в Статуті
відповідача 2 в редакції 1998 року (зареєстрований розпорядженням голови
Рахівської райдержадміністрації за №216 від 03.09.1998р.).

Відповідно до п.9.4.4. Статуту
Дирекція обирається загальними зборами закритого акціонерного товариства.
Підпунктом 9.2.4 Статуту до компетенції загальних зборів акціонерів
відповідача-2 віднесено обрання та відкликання членів спостережної ради,
ревізійної комісії та Дирекції товариства.

Таким чином, спростовуються та не
заслуговують на увагу доводи позивача, викладені в поясненнях від 12.07.07,
поданих суду, про те, що ні Законом №1576-XII, ні в Статуті немає норми, яка б
вказувала, що члени виконавчого органу товариства обираються загальними зборами
товариства.

Дирекція здійснює свої повноваження
на підставі Положення про Дирекцію, яке затверджується загальними зборами
акціонерів товариства (п.9.4.4. Статуту). В матеріалах справи відсутнє таке
Положення про Дирекцію відповідача-2. З пояснень відповідача-2 таке положення
загальними зборами акціонерів на момент розгляду даної справи не
затверджувалось.

Локальними актами визначено порядок
формування виконавчого органу відповідача-2, який передбачає, що виконавчий
орган товариства обирається загальними зборами товариства.

Відповідачі на підтвердження своїх
доводів про те, що ОСОБА_2 не входить до складу виконавчого органу
відповідача-2 покликаються на протокол загальних зборів акціонерів ЗАТ
„Рахівська ТОРП” від 01.08.02, відповідно до якого зборами було обрано голову
правління товариства -ОСОБА_5, членів правління: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, які входять до складу виконавчого органу  відповідача -2.

Із матеріалів справи, зокрема з
трудової книжки відповідача-1, вбачається, що ОСОБА_2 перебуває в трудових
правовідносинах з відповідачем-2. Такі трудові відносини між відповідачем-1 та
відповідачем-2 (його право попередниками) виникли в результаті укладення
трудового договору, який був оформлений наказом за №126 від 01.12.1969р.
Відповідно до вказаного наказу ОСОБА_2 була прийнята на роботу інспектором по
кадрам. З врахуванням  подальших змін
щодо назви підприємства, штатного розкладу та найменування посад, відповідач-1
на даний момент працює помічником директора товариства по кадрам.

Відповідно до ст.33 ГПК України
обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування. Таким чином, єдиним належним доказом того, що відповідач-1 входить
до складу виконавчого органу товариства є відповідне рішення загальних зборів
відповідача-2. Матеріалами справи факт обрання або призначення загальними зборами
відповідача-1 до складу виконавчого органу не тільки не підтверджується, а
спростовується, що випливає з вищенаведеного. В свою чергу позивач не довів
суду належними доказами тієї обставини, що помічник директора за посадою
входить до складу виконавчого органу даного товариства.

За таких обставин справи
апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що
ОСОБА_2 не входить до складу виконавчого органу відповідача-2. Даний висновок
ґрунтується на тій обставині, що відповідач-1 працюючи на посаді помічника
директора по кадрам, не обиралася на вказану посаду загальними зборами
акціонерів відповідача -2,  як того
передбачає п.9.4.4. Статуту товариства.

Твердження позивача-апелянта про
те, що в період відпустки керівника відповідача-2, його обов'язки виконувала
ОСОБА_2, не підтверджено матеріалами справи. Посилання апелянта на ту
обставину, що саме в період відпустки листування замість керівника
відповідача-2 ОСОБА_5 підписувала відповідач-1 не є належним доказом по справі
в розумінні ст..34 ГПК України.

Згідно ч.2 ст.82 ГК України
визначено, що обмеження щодо поєднання однією особою визначених законодавством
посад в органах управління товариством встановлюються законом. Частина 3 ст.160
ЦК України в свою чергу передбачає, що члени наглядової ради акціонерного
товариства не можуть бути членами його виконавчого органу. Аналогічна  норма закріплена і в ч.6 ст.46 Закону України
„Про господарські товариства”. Відповідні обмеження визначені в п.2.8 Положення
про Спостережну раду закритого акціонерного товариства „Рахівська організація
робітничого постачання”, затвердженого рішенням загальних зборів відповідача 2
від 26.08.2004р. (далі - Положення), яким передбачено, що член спостережної
ради не може бути одночасно членом Ревізійної комісії товариства, а згідно
п.2.9 Положення передбачено, що член Дирекції товариства може бути обраний
членом Спостережної ради при умові його виходу із членів Дирекції.

Тобто законодавством визначено
обмеження щодо одночасного обіймання однією особою посад в наглядовому органі
товариства та виконавчому органі товариства.

В свою чергу діючим законодавством,
а також Статутом чи Положенням не визначено інших обмежень окрім вказаних вище,
щодо перебування в трудових відносинах з товариством, якщо такі не пов'язанні з
перебування на посадах в виконавчому органі товариства чи Ревізійній комісії
товариства. Перебування відповідача-1 на посаді Голови Спостережної ради
товариства та одночасне перебування в трудових відносинах з товариством, в
якості помічника директора товариства по кадрам, не є протиправним, а тому не
може слугувати підставою для задоволення заявленого позову.

Отже, позивачем-апелянтом не
доведено наявності обставин, з якими закон пов'язує обмеження щодо сумісництва.
З врахуванням даної обставини апеляційний суд погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що відсутні правові підстави для задоволення даного
позову в частині вимог про визнання неправомірним перебування ОСОБА_2 на посаді
Голови Спостережної ради товариства.

Апеляційний суд також погоджується
з висновком місцевого господарського суду, що не підлягають задоволенню також
вимоги позивача в частині визнання недійсними рішення Спостережної ради ЗАТ
„Рахівська ТОРП” прийняті з врахуванням голосу ОСОБА_2

Разом з тим, апеляційний суд визнає
невірним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про
стягнення із ОСОБА_2 заробітної плати, отриманої нею за весь час незаконного
сумісництва також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 12 ГПК України
спори про стягнення заробітної плати не підвідомчі господарським судам, даний
спір також не відноситься до категорії корпоративних спорів, а тому провадження
у справі в цій частині слід припинити по п.1 ст.80 ГПК України, оскільки спір
не підлягає вирішенню в господарських судах України.

З огляду на викладене, колегія
Львівського апеляційного господарського суду вважає, що судове рішення в даній
частині винесене з порушенням норм процесуального права, що призвело до
прийняття неправильного рішення, а тому підлягає скасуванню. Провадження у
справі за позовною вимогою щодо стягнення із ОСОБА_2 заробітної плати
припинити.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 101,103,104,105
ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Господарського суду
Закарпатської області від 26.07.2007 року у справі №2-302/2007 скасувати в
частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення із ОСОБА_2
заробітної плати. Провадження у справі за даною позовною вимогою припинити.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Судові витрати покласти на
позивача.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в
господарський суд  Закарпатської області.

Головуючий-суддя                                                                       О.Л.
Мирутенко

Судді:
Г.М. Гнатюк

Н.М.
Кравчук