ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2007                                                                                            Справа № 10/93-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крутовських В.І. (доповідач)

суддів: Дмитренко А.К., Прокопенко А.Є.

при секретарі судового засідання: Врона С.В.

за участю представників сторін:

від позивача:  Бакум Г.О. представник, довіреність №801/06  від 08.09.06;

від відповідача:  Куликов І.А. представник, довіреність №б/н  від 29.12.06;

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю “Ельдорадо-Дн”, м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської  області від  10.04.07р.  у справі №10/93-07

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя”, м.Запоріжжя, 69002, пр.Леніна, 92

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю “Ельдорадо-Дн”, м.Дніпропетровськ, 49038, пл.Островського,1

про стягнення 392 858,20грн.

Рішенням   господарського   суду    Дніпропетровської    області   від    10.04.2007р.    у   справі №10/93-07 суддя  Кощеєв І.М.  позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю “Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя”, м.Запоріжжя  до товариства з обмеженою відповідальністю “Ельдорадо-Дн”, м.Дніпропетровськ про стягнення 392 858,20грн. задовольнив частково, стягнувши з відповідача 328 672,09грн. неустойки.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Ельдорадо-Дн”, м.Дніпропетровськ, не погодившись з рішенням господарського суду, звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким у позові відмовити. Також скаржник просив зупинити провадження по справі до набуття чинності рішенням по справі №39/464-06.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя”, м.Запоріжжя у відзиві на апеляційну скаргу  посилається на необґрунтованість вимог скаржника, і просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи 01.12.2001р. між акціонерним товариством закритого типу “Югтрансстрой” (Лізингодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю “Ельдорадо-Дн”(Лізингоотримувач) був укладений  договір №1/2001-Л оперативного лізингу нежитлових приміщень, згідно з умовами якого  Лізингодавець передав Лізингоотримувачу в користування приміщення 1,2 загальною площею 721,2кв.м., які розташовані за адресою: м.Дніпропетровськ, пл. Островського Миколи, буд.1.

Відповідно до п. 1.2 даного договору  - строк дії угоди встановлено до 30.11.2006 року.

Пунктом 2.1 цього договору передбачено, що у разі зміни власника приміщення, вказана угода зберігає юридичну силу, права та обов’язки  Лізингодавця переходять до нового власника приміщення в порядку правонаступництва (а.с.15).

21.09.2004р. між товариством з обмеженою відповідальністю “Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя” та АТЗТ “Югтрансстрой” був укладений  договір купівлі-продажу магазину непродовольчих товарів, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, пл.Островського Миколи, буд..1, прим.1,2.

01.10.2004 р. між позивачем,  як новим власником об’єкту лізингу (Лізингодавець) та відповідачем (Лізингоотримувач) була укладена  Додаткова угода №2 до Договору   №1/2001-Л оперативного лізингу нежитлових приміщень від 01.12.2001р., якою, сторони змінили п. 8.1 договору, зазначивши, що  за умови додержання Лізингоотримувачем усіх вимог цієї угоди, Договір лізингу пролонгується на 5 років до 30.11.2011р. з встановленням суми лізингових платежів у розмірі еквівалентному 18 615 дол. США в місяць.

01.12.2006р. позивачем був  направлений  відповідачеві лист №1472/06,  в якому товариство з обмеженою відповідальністю “Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя” попереджало Лізингоотримувача про припинення строку дії Договору лізингу та про свої заперечення щодо його продовження (поновлення). Крім того, позивач просив повернути об’єкт лізингу. Зазначений лист з вимогою про повернення приміщення, відповідачем був  отриманий 04.12.2006р. Таким чином, на думку позивача згідно зі ст.530 ЦК України Лізингоотримувач був зобов’язаний повернути Позивачу об’єкт лізингу в строк до 11.12.2006р.

Але, відповідач не виконав вимоги позивача, в зв”язку з чим, останній звернувся з позовом до відповідача про розірвання договору оперативного лізингу та стягнення з останнього неустойки в розмірі 392 858,20грн.. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги   та просив стягнути з відповідача неустойку в розмірі 328 672,09грн.

Не додержання Лізингоотримувачем вимог Договору №1/2001-Л оперативного лізингу не житлових приміщень від 01.12.2001р. було встановлено рішенням господарського суду Дніпропетровської області по справі № 34/166-06 (6/114) від 24.07.2006р., тобто   вказаним рішенням  позов був задоволений, спірний договір оперативного лізингу  не житлових приміщень, укладений 01.12.2001р. розірвано. Також, цим рішенням відповідача виселено зі спірних приміщень.

Товариство  з обмеженою відповідальністю “Ельдорадо-Дн”, м.Дніпропетровськ не погодившись з вказаним рішенням звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського від 24.07.06р. та відмовити позивачу в задоволенні позову.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.10.2006р. рішення господарського суду від 24.07.2006р. було скасоване та відмовлено позивачу в задоволенні позову (а.с.92-94), в зв’язку з чим, рішення господарського суду від 24.07.2006р. не  вступило в законну силу.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя”, не погодившись з постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.10.2006р. по справі №34-166-06(6/114) звернулося до Вищого господарського суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову від 23.10.2006р., а рішення господарського суду від 24.07.06р. залишити без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.01.2007р. касаційна скарга позивача була задоволена, постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.10.2006р. скасована, а рішення суду першої інстанції від 24.07.2006р. залишено без змін (а.с.95-96).

Постановою від 29.05.07р Верховний суд України скасував постанову Вищого господарського суду України, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.10.06р. залишив в силі, тобто договір оперативного лізингу від 01.12.01р.            № 1/2001-Л визнаний таким, що діє, і позивачу було відмовлено в задоволенні позову про розірвання даного договору та виселення відповідача із спірних приміщень.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання    господарських   договорів   застосовуються відповідні положення  Цивільного  кодексу  України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Цивільний Кодекс України  набрав чинності з 01.01.2004р. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України - ЦК Української РСР втратив чинність з 01.01.2004р. Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ЦК України також застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 глави 58 ЦК України та законом.

Статтею 759 ЦК України передбачено, що за  договором  найму  (оренди)  наймодавець  передає   або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст.770 ЦК України в разі зміни власника об’єкта лізингу, до нового власника переходять всі права та обов’язки лізингодавця. Відповідно до  ч.1 ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Оскільки Верховний суд України не встановив порушень відповідачем умов договору оперативного лізингу №1/2001-Л від 01.12.01р. (позивач всупереч інтересам споживачів та відповідача, подаючи до суду позов про розірвання укладеного між сторонами договору оперативного лізингу приміщень, зловживав своїм правом орендодавця), а додатковою угодою №2 від 01.10.04р. сторони підтвердили, що “п.8.1. За умови додержання Лізингоотримувачем усіх вимог цього Договору, даний Договір автоматично продовжується ще на п’ять років, тобто до 30.11.2011р.”, тому у позивача відсутнє право на вимогу від відповідача звільнити орендовані приміщення до закінчення встановленого договором строку. В зв”язку з чим, вимога про стягнення неустойки є необгрунтованою.

Згідно з п.4.1. Договору лізингу розмір щомісячного лізингового платежу становив 85 353 грн. 05 коп.

Як видно з представлених відповідачем копій платіжних доручень: №1443 від 08.12.06р., №1512 від 09.01.07р., №1596 від 09.02.07р., №1650 від 07.03.07р., №1727 від 10.04.07р., відповідач регулярно оплачував позивачу лізингові платежі, узгоджені сторонами в додатковій угоді №2 від 01.10.04р. до договору від 01.12.01р. № 1/2001-Л і графіці оплати лізингових платежів. У вказаних платіжних дорученнях відповідач вказував призначення платежу: “Сплата орендної плати до договору №1/2001-Л оперативного лізингу нежилих приміщень від 01.12.01р. та додаткової угоди до нього №2 від 01.10.04р.”. З урахуванням вказівки відповідачем призначення платежу позивач не мав права зараховувати вказані платежі в рахунок нарахованої їм відповідачу неустойки (Т.1 а.с.99).

Посилання позивача на недотримання відповідачем вимог договору оперативного лізингу нежилих приміщень від 01.12.01р. №1/2001-Л не підтверджується матеріалами справи та спростовується постановою Верховного суду України від 29.05.07р.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю “Ельдорадо-Дн”, м.Дніпропетровськ підлягає задоволенню, а рішення | господарського суду від 10.04.2007р. - скасуванню.

Стосовно клопотання відповідача про зупинення провадження по справі до набуття чинності рішенням по справі №39/464-06, колегія суддів вважає за необхідне відмовити, оскільки відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України, суд зупиняє провадження у справі  в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов’язаною з нею іншої справи в силу зазначеної правової норми.

Колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що справа №39/464-06 стосується питання визнання недійсним договору купівлі-продажу в частині найменування покупця та переведення на позивача прав та обов’язків покупця. До того ж, справа, яка дійсно пов’язана з цією справою, а саме 34/166-06(6/114) вже розглянута судами всіх інстанцій. Тому доводи наведені в клопотанні про зупинення провадження в апеляційній скарзі по справі №10/93-07 не перешкоджають розгляду цієї справи по суті.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Ельдорадо-Дн”, м.Дніпропетровськ  задовольнити.

2.Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2007р.№10/93-07- скасувати.

3.В задоволенні позову відмовити.

4.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя”, м.Запоріжжя (, р/р 4098 в ЗРУ КБ “ПриватБанк”, в м.Запоріжжя МФО  313399) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Ельдорадо-Дн”, м.Дніпропетровськ (, р/р 0100 в ДОД АППБ “Аваль”, 313399) 1 643,40грн –витрат на апеляційне оскарження, видавши наказ.

5.У відповідності зі  ст. 122 ГПК України припинити стягнення за наказом господарського суду Дніпропетровської області  від 15.05.07р., виданим на виконання рішення від 10.04.07р. у справі №10/93-07 в частині стягнення 328 672,09грн. неустойки,          3 286,72грн. витрат по сплаті держмита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

7.Виконання п.4 резолютивної частини постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Головуючий                                                                                     В.І. Крутовських

Суддя                                                                                                 А.К. Дмитренко

Суддя                                                                                                 А.Є. Прокопенко

З оригіналом згідно

Помічник судді:                              Н.О.Стрюк