Господарський суд    Чернігівської  області
Р  І  Ш  Е  Н  Н  Я

13 вересня 2007 року                                                                       № 13/197

За позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю „Карма”

15501 Чернігівській р-н с. Новий Білоус вул.Радянська, 8

До                         Новобілоуської сільської ради

15501 Чернігівській р-н с. Новий Білоус вул.Свиридовського,54

Про визнання права власності

Суддя :                   Фетисова І.А.

Представники сторін:

Позивача : Костирко Ю.В. довіреність б/н 20.07.07.

Відповідача : Кондренко М.О. ( після відкладення справи не з’явився)

Подано позов про визнання права власності за позивачем , як добросовісним володільцем,  за набувальною давністю на зрошувальні мережі довжиною 4,8 км ( 1-а черга) та 2,16 км ( 2-га черга), які є частиною непридатної до використання за функціональним призначенням меліоративно-зрошувальної системи, що знаходиться на землях Новобілоуської сільської ради Чернігівського району.

Відповідач повідомив суд, що проти задоволення позиву не заперечує.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті,   господарський суд встановив:

Статутні документи позивача зареєстровані розпорядженням ЧРДА №117 від 28.02.2001 року з подальшою державною реєстрацією змін 08.09.2004 року.

Відповідно до п.1.4. Статуту ТОВ „Карма” є правонаступником ВАТ „Чернігівський комбінат хлібопродуктів” в частині договорів оренди земельних та майнових  паїв, укладених з орендодавцями ( колишніми членами КСП „ДЕСНЯНСЬКЕ”).

За п.п. 3.2.1, 3.2.2, 3.2.3 Статуту предметом діяльності позивача зазначена діяльність  по сільськогосподарському виробництву, вирощуванню, переробці та реалізації зерна, овочів, фруктів, вирощування та відгодівля ВРХ, виробництво та реалізація молока, переробка сільськогосподарської продукції, заготівля сільськогосподарської продукції та інше.

Позивач є орендарем  земельної ділянки площею 1283 га сільськогосподарських угідь у власників земельних паїв ( колишніх членів КСП „Деснянське”), що підтверджується довідкою Новобілоуської сільської ради № 2-8/75 від 01.03.2007 року.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 1982-1983 років відбулось будівництво зрошувальної системи, яка була частинами прийнята в експлуатацію згідно акту приймальної комісії від 21.09.1982 року та акту приймальної комісії від 31.05.1983 року. За цими актами , розташування цієї зрошувальної системи зазначено на землях радгоспу „Україна” села Новий Білоус та прийняття відбулось зрошувальних мереж загальною довжиною 4,8 км та 2,16 км.. Слід зазначити, що зрошувальні мережі прийняті до експлуатації знаходиться під шаром ґрунту на орендованих позивачем земельних ділянках.

З метою визначення статусу даного майна позивач звернувся до Чернігівського міжрайонного управління водного господарства, яке листом №127 від 06.03.2007 року  повідомило, що на землях Н.Білоуської сільської ради розміщена тільки внутрішньогосподарська осушувальна система „Н.Білоус” й на балансі управління меліоративна мережа відсутня.

При цьому слід зазначити, що відповідно до ст.9 Закону України „Про меліорацію земель” та п.4.1. Порядку використання меліоративних фондів і меліорованих земель, затвердженого наказом Держводгоспу України №206/83 від 02.11.2006 року, Чернігівське міжрайонне управління водного господарства є структурним підрозділом спеціально уповноваженого органу з питань водного господарства та меліорації –Держводгоспу України та здійснює управління інженерними інфраструктурами меліоративних систем та їх об’єктами, що перебувають у державній власності, здійснює контроль за станом використання меліорованих земель і меліоративних фондів на території Чернігівської області.

Таким чином, зрошувальна мережа на яку претендує позивач, на балансі Чернігівського міжрайонного управління водного господарства не знаходиться.

За приписами Положення про Єдиний реєстр об’єктів державної власності, затвердженого Постановою КМУ №467 від 14.04.2004 року ( в редакції постанови КМУ №142 від 23.02.2005 року) ,  Єдиний реєстр об'єктів державної власності (далі - Реєстр) є  автоматизованою   системою   збирання,   обліку,   накопичення, оброблення,  захисту  та надання інформації про нерухоме майно,  у тому  числі  передане  в  оренду,  лізинг,  концесію  або  заставу державних підприємств,  їх об'єднань, установ та організацій (далі - підприємства),  а також корпоративні права держави  та  державне майно,  що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених  у  процесі  приватизації  та  корпоратизації.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №467 від 14.04.2004 року на Фонд державного майна України покладено методичне та програмне забезпечення робіт пов’язаних з реєстром та організацією захисту інформації.

Як вбачається з листа Регіонального відділення Фонду державного майна України №8/5/3812 від 04.09.2007 року, в Реєстрі державного майна, яке перебуває в управлінні регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, об’єкти які розташовані на території Н.Білоуської сільської ради Чернігівського району станом на 01.09.2007 року не обліковуються.

Таким чином, враховуючи вищевикладене , зрошувальна мережа,  на яку просить визнати право власності позивач, не є об’єктом державної власності, на обліку а ні у регіонального відділення Фонду державного майна по Чернігівській області, а ні у спеціально уповноваженого органу - Чернігівського міжрайонного управління водного господарства не перебуває та не обліковується.

Представник відповідача в судовому засіданні відомостей щодо наявності прав  у нього на спірні об’єкти суду не надав.

Таким чином, доказів в підтвердження законних прав власності на  зрошувальну мережу довжиною 4,8 км ( 1-а черга) та 2,16 км ( 2-га черга), які є частиною непридатної до використання за функціональним призначенням меліоративно-зрошувальної системи, що знаходиться на землях Новобілоуської сільської ради Чернігівського району, іншими право володільцями суду не надано.

За приписами ст..9 Закону України „Про меліорацію земель” право власності  на  інженерну інфраструктуру  меліоративних систем та її окремі об'єкти набувається і реалізується у  порядку, визначеному законами України. Слід зазначити, що до меліоративної системи, за приписами ч.1 цього Закону,  віднесено технологічно   цілісну   інженерну інфраструктуру,  що  включає  в  себе  такі  окремі  об'єкти,   як меліоративна    мережа   каналів,   трубопроводів   (зрошувальних, осушувальних,  осушувально-зволожувальних, колекторно-дренажних) з гідротехнічними  спорудами  і насосними станціями,  захисні дамби, спостережна мережа,  дороги  і  споруди  на  них,  взаємодія  яких забезпечує  управління  водним,  тепловим,  повітряним  і поживним режимом ґрунтів на меліорованих землях.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України,  право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Приписами ст..344 ЦК України встановлено, що особа, яка заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном –протягом п’яти років, набуває право власності на це майно.

Як вбачається з матеріалів справи, на час пред’явлення позову, що підтверджено експертним будівельно-технічним висновком № С-7582 від 22.05.2007 року , меліоративна система втратила свою функціональну придатність, технологічне обладнання, яке входило до складу меліоративно-зрошувальних мереж, повністю демонтоване і розграбоване, споруди знаходяться в напівзруйнованому безгосподарчому стані, допоміжне обладнання повністю демонтоване, зрошувальні мережі не експлуатуються більше 15 років, фізичний знос 1-ої черги мережі становить 70%, 2-ої черги мережі -68%, відповідно коефіцієнти придатності 0,30 та 0,32.

Таким чином, виходячи з правила поділу речей на нерухомі та рухомі, непридатні до використання за їх функціональним призначенням зрошувальні мережі, котрі є частинами меліоративної системи , та складаються з металевих труб, є рухомими речами, оскільки їх можна вільно переміщувати у просторі й це не буде мати жодного з наслідків, передбачених ч.1 ст.181 ЦК України.

За твердженнями позивача, чого не заперечує відповідач, ТОВ „Карма” користується земельними ділянками, на яких розташовані зрошувальні мережі, в зв’язку з чим, суд приходить до висновку, про вільне та безперервне володіння частиною зрошувальної мережі, протягом більше 6 років саме позивачем по справі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, про наявність у позивача ознак фактичного  та добросовісного володільця зрошувальних мереж, відсутності прав на ці об’єкти у інших осіб, в зв’язку з чим заявлені вимоги є правомірними й такими , що підлягають задоволенню. .

Керуючись ст.ст.16,328,344,     Цивільного кодексу України, ст.., ст.ст. 22,33,49,77,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю „Карма”  (15501 Чернігівській р-н с. Новий Білоус вул.Радянська, 8, код 31337099) право власності на зрошувальні мережі довжиною 4,8 км ( 1-а черга) та 2,16 кс ( 2-а черга), які є частиною непридатної до використання за функціональним призначенням меліоративно-зрошувальної системи, що знаходяться на землях Новобілоуської сільської ради Чернігівського району.

Суддя                                                 І.А.Фетисова