ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2007 р.
№ 20-7/155

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі його Севастопольської філії, м. Севастополь,

на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.05.2007

зі справи № 20-7/155

за позовом відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі його Севастопольської філії (далі –Товариство)

до управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної державної адміністрації в місті Севастополі (далі –Управління праці),            м. Севастополь,

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, –управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської державної адміністрації, м. Севастополь,

фінансове міське управління Севастопольської міської державної адміністрації, м. Севастополь,

про стягнення 689 235,01 грн.,

за участю представників:

позивача – Гудзеватої Н.М.,

відповідача –не з’явився,

третіх осіб –не з’явилися,

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до господарського суду міста Севастополя з позовом про стягнення з Управління праці заборгованості з відшкодування витрат з надання телекомунікаційних послуг громадянам на пільгових умовах за період з 01.06.2003 по 01.07.2006 у сумі 689 235,01 грн.

Рішенням названого суду від 08.11.2006 (суддя Ілюхіна Г.П.) позов задоволено повністю: з Управління праці на користь позивача стягнуто борг у сумі 689 235,01 грн. Прийняте місцевим судом рішення мотивовано доведеністю позовних вимог та необхідністю відшкодування витрат позивача з надання пільг з плати за встановлення телефонів, з абонентної плати та з оплати послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при  посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.05.2007 (колегія суддів у складі: Маслова З.Д. –головуючий суддя, судді Антонова І.В., Заплава Л.М.) рішення господарського суду міста Севастополя від 08.11.2006 змінено: з Управління праці на користь Товариства стягнуто борг у сумі 15 374,39 грн. та відмовлено у стягненні 639 218,23 грн. Постанову апеляційного суду мотивовано необхідністю погашення 15 374,39 грн. боргу з оплати послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при  посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості відповідно до приписів Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та відсутністю правових підстав для стягнення суми 639 218,23 грн., яку нараховано внаслідок безпідставного поширення пільг на оплату послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості понад норм, врахованих у абонентній платі, особам, яким згідно з чинним законодавством пільги надаються виключно з абонентної плати.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Товариство просить постанову апеляційного суду зі справи скасувати внаслідок її прийняття з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив про безпідставність її доводів та просив постанову суду апеляційної інстанції зі справи залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

Інших відзивів на касаційну скаргу не надходило.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представника позивача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим господарським судом встановлено, що:

- 02.01.2003 Товариством (постачальник) та Управлінням праці (замовник) укладено договір № 456 про надання послуг окремим категоріям громадян, які мають пільги з їх оплати (далі –Договір), предметом якого є відшкодування замовником постачальнику витрат, понесених у зв’язку з наданням послуг електрозв’язку: з встановлення квартирних телефонів, додаткових (будівельних) робіт з телефонізації жилих будинків, з абонентної плати за користування телефоном громадянами, які користуються пільгами з оплати наданих послуг;

- Товариство в період з 01.06.2003 по 01.07.2006 надавало послуги зв’язку громадянам, що проживають у Ленінському районі міста Севастополя та користуються пільгами з оплати наданих послуг (зі встановлення телефонів, з абонентної плати та з оплати послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості);

- загальний розмір заборгованості Управління праці перед позивачем становить 689 235,01 грн.

Апеляційним господарським судом додатково встановлено, що:

- позивач зобов’язання за Договором виконував у повному обсязі, але відповідачем оплата за надані послуги здійснювалася неповно;

- за станом на 01.07.2006 (за даними Товариства) наявна заборгованість відповідача перед позивачем у загальній сумі 689 235,01 грн., де: 300,42 грн. –борг за встановлення телефонів; 30 664,02 грн. –борг з абонентної плати (без врахування даних посекундного (похвилинного) обліку); 658 270,57 грн. –з оплати послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості;

- відповідач фактично має заборгованість перед позивачем за кодом платежу 090209 у сумі 15 374,39 грн. з оплати послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості відповідно до приписів Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”;

- суму 639 218,23 грн. становить вартість надання пільг за кодом платежу 090203 (Закон України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”) з оплати послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при  посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості (понад час - 10 500 секунд - врахований в абонентній платі);

- Управлінням праці погашено заборгованість перед позивачем у сумі 15 050,90 грн. за кодом 090203 (Закон України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”) з абонентної плати (у межах тарифікованого часу - до 10 500 секунд) платіжним дорученням від 28.12.2006 № 2354 (частина загальної суми, перерахованої цим платіжним дорученням);

- заборгованість за встановлення телефонів у сумі 300,42 грн. сплачено відповідачем платіжними дорученнями від 09.10.2006 № 1755 та від 24.10.2006 № 1715.

Причиною виникнення спору є питання щодо поширення визначення терміну “абонентна плата” на оплату й послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості поза межами часу (10 500 секунд), врахованого безпосередньо в абонентній платі, щодо осіб, яким згідно з чинним законодавством передбачено пільги саме з абонентної плати.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення” рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України; обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно з приписами статей 84, 105 ГПК України судове рішення має містити висновок щодо кожної позовної вимоги (у повному їх обсязі).

Водночас суд апеляційної інстанції, змінивши рішення місцевого суду про стягнення боргу в сумі 689 235,01 грн., неповно встановив фактичні обставини, пов’язані з визначенням розміру позовних вимог.

Апеляційний господарський суд вирішив позов лише в частині стягнення 654 592,62 грн. (15 374,39 грн. + 639 218,23 грн.), тоді як предмет спору становить стягнення боргу в сумі 689 235,01 грн.

Суд апеляційної інстанції:

- не дослідив та не з’ясував (відповідні відомості в постанові суду відсутні) наявні суперечності в актах звірки розрахунків за станом на 03.10.2006 та на 18.04.2007;

- встановивши сплату відповідачем боргу в сумі 300,42 грн. до прийняття 08.11.2006 місцевим судом рішення зі справи, не з’ясував обставини, пов’язані з наявністю предмету спору в цій частині та не прийняв відповідного рішення;

- встановивши сплату відповідачем боргу в сумі 15 050,90 грн. лише в грудні 2006 року (після прийняття місцевим судом рішення зі справи), безпідставно не врахував цей факт при оцінці правильності рішення суду першої інстанції щодо стягнення цієї частини боргу (добровільне часткове виконання рішення суду має враховуватися під час його подальшого виконання);

- взагалі не з’ясував фактичні обставини, пов’язані зі стягненням боргу в сумі 19 291,07 грн. (689 235,01 грн. - 15 374,39 грн. - 639 218,23 грн. - 300,42 грн. - 15 050,90 грн.) та не прийняв будь-якого рішення в цій частині.

При цьому посилання апеляційного суду на безпідставність позовних вимог у частині стягнення заборгованості “з абонентної плати з посекундним обліком у сумі 658 270,57 грн.” (т. 4, а.с. 88) не містить відомостей щодо фактичного складу цієї суми (т. 3, а.с. 40; т. 4, а.с. 59), а також не лише не відповідає його власним висновкам щодо необхідності відшкодування пільг з абонентної плати та прийнятому ним рішенню про стягнення 15 374,39 грн. боргу, але й за будь-яких умов не усуває наявну неповноту дослідження ним фактичних обставин справи (658 270,57 грн. + 15 374,39 грн. = 673 644,96 грн.).

Отже, апеляційний господарський суд припустився неправильного застосування приписів частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до частини першої статті 11110 ГПК України є підставою для скасування прийнятого ним судового рішення зі справи.

Касаційна ж інстанція відповідно до частини другої статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Водночас неповне встановлення фактичних обставин справи судом апеляційної інстанції, який застосував інші, ніж місцевий суд, критерії для вирішення судового спору, унеможливило на даній стадії судового провадження належну перевірку правильності прийнятого місцевим господарським судом рішення.

З огляду на наведене справа має бути передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час якого необхідно встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати їм та доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 1117, 1119 –11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі його Севастопольської філії задовольнити частково.

2. Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.05.2007 зі справи № 20-7/155 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                                                 В.Селіваненко

Суддя                                                                                                 І.Бенедисюк

Суддя                                                                                                 Б.Львов