СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

31 липня 2007 року
Справа № 2-27/251-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Ткаченка М.І.,

суддів                                                                      Заплава Л.М.,

Антонової І.В.,

секретар судового засідання                                        Наконечний О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Борисова О.Ю., дов. № 140 від 15.09.2006 р. (Акціонерний банк "Київська Русь");

відповідача: Грушевська Н.В., дов. № 4757/09-5 від 02.10.2006 р. (Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії  Автономної Республіки Крим);

відповідача:  Давитая Т.М., начальник (Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії  Автономної Республіки Крим);

третьої особи: не з'явився (Науково-дослідний інститут аеропружних систем);

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Воронцова Н.В.) від 05 червня 2007 року по справі № 2-27/251-2006А

за позовом           Акціонерного банку "Київська Русь" (вул. Хорива, 11а,Київ 30,01030)

до           Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії Автономної Республіки Крим (вул. Українська, 44,Феодосія,98100)

3-тя особа  Науково-дослідний інститут аеропружних систем  (вул. Гарнаєва, 85,Феодосія,98100)

про визнання недійсним рішення;

за зустрічним позовом Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії Автономної Республіки Крим (вул. Українська, 44,Феодосія,98100)

до Акціонерного банку "Київська Русь" (вул. Хорива, 11а,Київ 30,01030)

3-тя особа Науково-дослідний інститут аеропружних систем (вул. Гарнаєва, 85,Феодосія,98100)

про стягнення 515033,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 5 червня 2007 року у адміністративній справі № 2-27/251-2006А позов Акціонерного банку "Київська Русь" до Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії  Автономної Республіки Крим про визнання недійсним рішення, задоволено.

Визнано нечинним рішення № 325 від 29 березня 2005 року Управління Пенсійного фонду України в місті Феодосія.

У задоволені зустрічного позову Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії  Автономної Республіки Крим до Акціонерного банку "Київська Русь" про стягнення 515033,85 грн., відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим актом, Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії  Автономної Республіки Крим звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, котрим відмовити у задоволені первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Акціонерний банк "Київська Русь" не виконав вимоги чинного законодавства України, а саме, пункт 12 статті 20 Закону України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування”, а тому Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії Автономної Республіки Крим, у відповідності з підпунктом 2 пункту 10 статті 106 Закону України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування”, застосувало до відповідача за зустрічним позовом фінансові санкції.

Представник Акціонерного банку "Київська Русь" надав у судовому засідання заперечення на апеляційну скаргу, в якій просить залишити апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії Автономної Республіки Крим без задоволення, а постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 5 червня 2007 року залишити  без змін.

В судове засідання представник Науково-дослідного інституту аеропружних систем  не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

На адресу Севастопольського апеляційного господарського суду надійшла заява від Науково-дослідного інституту аеропружних систем про розгляд справи без участі їх представника.

Переглянувши ухвалу суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

12 жовтня 2004 року Управлінням Пенсійного фонду України у місті Феодосії Автономної Республіки Крим було проведено перевірку перерахування сум страхових внесків до Пенсійного фонду у відношенні Науково - дослідницького  інституту аеропружних систем  за період з 31 липня 2003          року по 20 вересня 2004 року.

За результатами перевірки було складено акт № 219 від 12.10.2004 р. Під час перевірки було встановлено, що при виплаті заробітної плати 23.06.2004 р. з банку по чеку КЕ №9224756 в сумі 300 000 грн. належало перерахувати авансовий платіж до Пенсійного фонду України в сумі 96000 грн., фактично перераховано 255 грн., недоплата з переплати з початку на початок року склала 82823,25 грн.

При виплаті заробітної плати 30.06.2004 р. з банку по чеку КЕ №9224755 в сумі 13350 грн. належало перерахувати внесків 4272 грн., фактично перераховано 15 грн., недоїмка склала 4257 грн.

При виплаті заробітної плати 2.липня 2004 року з банку по чеку КЕ № 9226368 в сумі 10670, 27 грн. належало перерахувати 3434,49 грн., фактично перераховано 1179 грн., недоплата склала 2235,49 грн.

При виплаті заробітної плати 18 серпня 2004 року з банку по чеку КЕ №9224765 в сумі 966000 грн. належало перерахувати внесків в сумі 309120 грн., фактично перераховано внесків в сумі 2520,94 грн. з урахуванням переплати станом на 18 серпня 2004 року в сумі 2343,86 гри., недоплата склала 304255.20 грн.

При виплаті заробітної плати 31 серпня 2004 року з банку по чеку КЕ №9224768 в сумі 480000 гри. і по чеку КЕ №8034835 в сумі 28000 грн. слідувало перерахувати внесків в сумі   162560 грн.,     фактично перераховано  16780 грн.,  з урахуванням  перерахувань

19 серпня 2004 року в сумі 57000 грн. недоплата внесків склала 88780 грн.

Всього недоплата по авансовим платежам склала 482350,94 грн.

Третю особу по справі обслуговувала Феодосійська філія акціонерного банку "Київська Русь", яка здійснювала видачу коштів по заробітної платі.

На підставі цього Управлінням Пенсійного фонду України у місті Феодосії Автономної Республіки Крим було винесено рішення № 325 від 29 березня 2005 року про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на банківські рахунки органів Пенсійного фонду України сум страхових внесків, фінансових санкцій, відповідно до якого до якого вбачається, що на підставі пункту 1 частини 10 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»за несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на банківські рахунки управління Пенсійного фонду України, за порушення вимог частини 12 статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»у відношенні позивача за первісним позовом було застосовано штрафні санкції у розмірі 515033,85 грн.

Вищевикладені обставини явились підставою для звернення Акціонерного банку "Київська Русь" з позовом до господарського суду Автономної Республіки Крим про визнання недійсним рішення, а Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії Автономної Республіки Крим звернулось з зустрічним позовом про стягнення 515033,85 грн.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 05 червня 2007 року у адміністративній справі № 2-27/251-2006А позов Акціонерного банку "Київська Русь" до Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії  Автономної Республіки Крим про визнання недійсним рішення, задоволено.

У задоволені зустрічного позову Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії  Автономної Республіки Крим до Акціонерного банку "Київська Русь" про стягнення 515033,85 грн., відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, судова колегія вважає, що підстав для скасування постанови немає, виходячи з наступного.

Згідно до пунктом 12 статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” №1058 від 9 липня 2003 року установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування ) коштів для виплат заробітної плати (доходу ) на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу перерахування зазначених коштів лише за умови одночасного надання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум.

У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним Банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду України суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Як встановлено судом першої інстанції, страхувальник одночасно з отриманням коштів для виплати заробітної плати не в повному обсязі сплатив авансові платежі у вигляді сум страхових внесків, які підлягають нарахуванню на вказані виплати.

Також, відповідно до частини 6 статті 51 Закону України "Про банки і банківську діяльність»від 7 грудня 2000 року № 2121-11, при виконанні розрахункової операції банк зобов’язаний перевірити достовірність та формальну відповідність документу.

Відповідно до пункту 3.9 Інструкції "Про безготівкові розрахунки в України в національної валюті", затвердженою Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року банк не перевіряє правильність нарахування (обчислення) платежів, утриманих із заробітної плати/доходу і нарахованих на фонд оплати праці податків до бюджету та зборів/ страхових внесків до державних цільових фондів. Відповідальність за правильність нарахування (обчислення) цих платежів несе платник.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що на банківську установу покладено лише обов'язок перевірки загальної наявності платіжного доручення про перерахування страхових внесків.

Отже, є необґрунтованим висновок відповідача за первісним позовом про те, що оскільки було виявлено недоплату третьої особи страхових внесків, відповідальність на це покладається на позивача за первісним позовом.

До того ж, відповідно до пункту 3.5 договору про розрахунково-касове обслуговування №30 юр від 15лютого 2002 року, укладеного між позивачем за піврічним позовом та третьою особою, відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документу, в тому номеру рахунку і кодів банків, кодів бюджетної класифікації, несе клієнт.

Також, банк не мав підстав для відмови клієнту у видачі готівки, оскільки позивачем було одночасно надані платіжні доручення про виплату заробітної плати та на сплату страхових внесків, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Тобто чинним законодавством України не покладено на відповідні банки обов'язок здійснення контролю правильності і повноти нарахування внесків до пенсійного фонду України, лише покладено обов'язок здійснення контролю за поданням платіжних доручень про сплату страхових внесків. До речі, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " №1058 не передбачено, що банківські установи є контролюючими органами.

Відповідачем (за первісним позовом) був поданий зустрічний позов, в порядку господарського судочинства, до позивача по справі про стягнення на користь управління Пенсійного фонду України в місті Феодосія суми фінансових санкцій у розмірі 515033,85 грн.

Оскільки зустрічний позов був взаємно пов'язаний з первісним позовом, суд першої інстанції дійшов висновку прийняти зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом, в порядку статті 60 Господарського процесуального кодексу України, що є цілком правомірним.

Кодекс адміністративного судочинства України набрав чинності з 1 вересня 2005 року, тобто після того як первісним і зустрічний позов були об'єднані в одному провадженні по даній справі.

Норми кодексу адміністративного судочинства України не надають права відповідачу за адміністративною справою права звертатися до адміністративного суду з зустрічним позовом.

Таким чином, зустрічний позов було прийнято господарським судом до набрання чинності кодексу адміністративного судочинства України, з дотриманням відповідної підсудності і підвідомчості.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) не обґрунтував застосування штрафних санкцій, а тому, зустрічний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,   якщо   він   заперечує   проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, про задоволення первісного позову у повному обсязі та про відмову у задоволені зустрічного позову.

З урахуванням викладеного судова колегія дійшла висновку, що постанова у справі прийнята при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим вимоги Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії  Автономної Республіки Крим, викладені в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають, підстави для скасування постанови місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись статтями 195, пунктом 1 статті 198, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтею 206, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії  Автономної Республіки Крим  залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 5 червня 2007 року по справі № 2-27/251-2006А  залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

4. Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після набрання законної сили цією ухвалою та в порядку,  передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        М.І. Ткаченко

Судді                                                                      Л.М. Заплава

І.В. Антонова