ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"02" жовтня 2007 р.
Справа № 5/414/06-НР

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду складі:

Головуючого судді: Лавренюк О.Т.

суддів: Савицького Я.Ф., Гладишевої Т.Я.

Згідно із розпорядженням голови Одеського апеляційного господарського суду Балуха В.С. від 11.09.2007 р. № 104 для розгляду даної справи проведено заміну  суддів Одеського апеляційного господарського суду: Колоколова С.І., Разюк Г.П., Петрова М.С. на суддів Лавренюк О.Т., Савицького Я.Ф., Гладишеву Т.Я.

при секретарі судового засідання: Іоффе С.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Тижневий С.М., паспорт серії ЕО № 910685 від 16.03.2001 р.

від відповідача: Зайцев В.А., дов. б/н від 15.05.2007 р.

від 3-ої особи: Рисовська Г.Б., дов. № 1396/02-9/17 від 20.08.2007 р.

розглянувши апеляційну скаргу Южноукраїнської міської ради

на рішення господарського суду Миколаївської області від 10.07.2007 р.

по справі № 5/414/06-НР

за позовом Комунального підприємства “Торго-Сервісний дім” (далі по тексту - КП “Торго-Сервісний дім”)

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Южноукроаїнське ремонтно-будівельне підприємство” (далі по тексту - ТОВ “Южноукроаїнське ремонтно-будівельне підприємство”)

3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Южноукраїнська міська рада

про визнання дійсним договору оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу Комунального підприємства “Торгово-Сервісний дім”

В С Т А Н О В И Л А:

27.06.2006 р. КП „Торгово-сервісний дім” звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до ТОВ „Южноураїнське ремонтно-будівельне підприємство” про визнання договору оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу комунального підприємства „Торгово-сервісний дім” дійсним, вказуючи, що КП „Торгово-сервісний дім” на підставі дозволу Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 23.08.2006 р. № 88 уклало з ТОВ „Южноукраїнське ремонтно-будівельне підприємство” договір оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу КП „Торгово-сервісний дім”. За умовами вказаного договору КП „Торгово-сервісний дім” передає, а ТОВ „Южноукраїнське ремонтно- будівельне підприємство” приймає в оренду цілісний майновий комплекс структурного підрозділу Комунального підприємства „Торгово-сервісний дім” ремонтно –будівельну дільницю строком на 15 років.

ТОВ „Южноукраїнське ремонтно-будівельне підприємство” в порушення ст. 793 ЦК України відмовляється від нотаріального посвідчення вказаного договору, що зумовило звернення до суду.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 17.10.2006 р. (суддя В.І. Міщенко) позов задоволено з посиланням на                                        п. 2 ст. 220 ЦК України, оскільки при укладенні договору оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу КП „Торгово-сервісний дім” було домовлено щодо всіх істотних умов договору і відбулося повне його виконання.

Южноукраїнська міська рада, яка не була залучена до участі у справі, звернулася з касаційною скаргою, в якій просила скасувати прийняте судом рішення, оскільки спірний договір укладено між позивачем та відповідачем строком на 15 років, а не на термін санації КП „Торгово-сервісний дім”, що  порушує публічний характер і спрямований на незаконне заволодіння майном територіальної громади м. Южноукраїнська, представником якої є Южноукраїнська міська рада.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.03.2007 р. рішення господарського суду Миколаївської області від 17.10.2006 р. скасовано, справу передано на новий розгляд господарського суду Миколаївської області в іншому складі, оскільки даний спір стосується майнових прав і обов’язків Южноукраїнської міської ради, яка не була залучена до участі у справі.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.04.2007 р. про прийняття справи до провадження залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору  Южноукраїнську міську раду.

25.06.2007 р. ТОВ „Южноукраїнське ремонтно-будівельне підприємство” надало пояснення по справі (а.с. 130-131), в яких просить визнати договір оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу КП „Торгово-сервісний дім”, укладений 23.08.2006 р. дійсним.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.07.2007 р. (суддя Коваль Ю.М. ) по справі № 5/414/06-НР позов задоволено на підставі п. 2 ст. 220 ЦК України. Рішення мотивовано тим, що сторони при укладені договору оренди досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, виконують його, при цьому відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору і з урахуванням положень ст. 220 ч. 2 ЦК України цей спірний договір оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу КП „Торгово-сервісний дім” є дійсним.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Южноукраїнська міська рада звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати. Апеляційна скарга мотивована тим, що КП „Торгово-сервісний дім” є цілісним майновим комплексом. Визначати окреме майно комунального підприємства як цілісний майновий комплекс не можна, оскільки під нього не виділялась земельна ділянка.

Згідно листа ДПА України від 21.05.2004 р. № 4058/6/15-1116 у разі виділення цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства складається розподільчий баланс. Однак таке виділення проведено не було і розподільчий баланс не складався. Отже, невірно визначений об’єкт оренди, оскільки на підставі договору оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу КП „Торгово-сервісний дім” від 23.08.2006 р. в оренду передане майно КП „Торгово-сервісний дім” і аж ніяк не цілісний майновий комплекс. Тобто вказаний договір не може бути визнаний дійсним на підставі п. 2 ст. 220 ЦК України, так як об’єкт оренди не визначений, що виключає домовленість сторін з усіх істотних умов.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до плану санації КП „Торгово-сервісний дім”, затвердженого ухвалою господарського суду Миколаївської області від 06.04.2006 р. у справі № 14/311/05, вказане підприємство уклало з ТОВ „Южноукраїнське ремонтно-будівельне підприємство” 23.08.2006 р. договір оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу КП „Торгово-сервісний дім” строком на п’ятнадцять років (а.с. 8-9). За умовами договору позивач передав відповідачу в строкове платне користування цілісний майновий комплекс структурного підрозділу КП „Торгово-сервісний дім” ремонтно-будівельної дільниці, склад, вартість якого визначено відповідно до акта експертної оцінки і становить 255090,00 грн. Договір оренди від 23.08.2006 р. укладено на підставі дозволу виконкому Южноукраїнської міськради № 88 від 23.08.2006 р. (а.с. 7).

Статтею 5 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” № 2269-ХП від 10.04.1992 р. (із подальшими змінами) визначено, що орендодавцями, зокрема, є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Згідно вимог ч. 5 ст. 16 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” № 270/97-ВР від 21.05.1997 р. (із подальшими змінами) від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Пунктом 31 статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” встановлено, що сільські, селищні, міські ради приймають рішення про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначають межі цих повноважень та умови їх здійснення.

Виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради з метою вдосконалення надання в оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Южноукраїнськ, прийняв рішення від 16.01.2006 р. № 06 „Про затвердження Положення про надання в оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Южноукраїнськ”. Пункт 3.7 вказаного Положення передбачає, що від імені територіальної громади м. Южноукраїнськ повноваження орендодавця щодо нерухомого майна здійснює управління житлово-комунального господарства міської ради, а з його дозволу підприємства, що перебувають у власності територіальної громади, виконавчі органи місцевої ради, яким майно передано у повне господарське відання або оперативне управління.

Відповідно п. 3.7 Положення від імені територіальної громади міста Южноукраїнська повноваження Орендодавця щодо нерухомого майна здійснює управління житлово-комунального господарства міської ради, а з його дозволу підприємства, що перебувають у власності територіальної громади, виконавчі органи місцевої громади, яким майно передано у повне господарське відання або оперативне управління.

Рішенням Южноукраїнської міської ради від 02.03.2006 р. № 606 внесено зміни до Положення про управління житлово-комунального господарства Южноукраїнської міської ради, підпунктами 2.2.27 та 2.2.28 якого визначено, що управління відповідно до покладених на нього завдань надає дозволи підприємствам комунальної власності на передачу в оренду нерухомого майна та обладнання, яке знаходиться на їх балансі, згідно з чинним законодавством України; проводить перевірку договорів оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста та погоджує розрахунки орендної плати до них.

Будь-яких застережень щодо надання дозволів на оренду цілісних майнових комплексів або структурних підрозділів комунальних підприємств у названому Положенні не міститься і Южноукраїнською міською радою не приймалось рішень щодо таких застережень.

Заявою від 21.08.2006 р. за № 2168 КА „Торгово-сервісний дім” звернулося до управління житлово-комунального господарства Южноукраїнської міської ради щодо надання дозволу на передачу в оренду за спірним договором цілісного майнового комплексу ремонтно-будівельної дільниці структурного підрозділу КП „Торгово-сервісний дім”, додавши до заяви договір оренди цілісного майнового комплексу, розрахунок орендної плати, акт оцінки вартості майна. Управління житлово-комунального господарства перевірило надані документи, правильність розрахунку орендної плати , погодило розрахунок та 23.08.2006 р. видало дозвіл № 88 на передачу в оренду цього майна.

Вказаний дозвіл погоджено також Виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради (а.с. 7). На даний час дозвіл є дійсним, у встановленому законом порядку ніким не оскаржений.

Вказані факти спростовують твердження скаржника про незаконне заволодіння майном територіальної громади м. Южноукраїнська.

Таким чином, місцевий господарський суд ретельно дослідив відповідно до вищевикладених положень чинного законодавства порядок надання дозволу Виконкомом Южноукраїнської міської ради № 88 від 23.08.2006 р. на укладання договору оренди від 23.08.2006 р., заслухав начальника управління житлово-комунального господарства С.М. Зворигіна, який підписав цей дозвіл, і обґрунтовано дійшов висновку, що станом на день розгляду справи у суді вказаний дозвіл є дійсним і у встановленому законом порядку ні ким не оскаржувався.

Відповідно ст. 793 ЦК України (в редакції до 20.12.2006 р.) договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік підлягає нотаріальному посвідченню. На виконання вимог ст. 793 ЦК України позивач направив лист відповідачу від 25.08.2006 р. № 2/177-а щодо нотаріального посвідчення договору.

Згідно п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За таких обставин апеляційна інстанція погоджується з висновком суду, що сторони домовились стосовно всіх істотних умов договору і відбулося його фактичне виконання, але відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення, а тому договір від 23.08.2006 р. слід визнати дійсним.

Посилання скаржника на те, що згоду на оренду комунальної власності може надавати відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України „Про місцеве самоврядування” лише орган місцевого самоврядування яким є міська рада, не заслуговує на увагу, оскільки, як було зазначено вище, міська рада своїм рішенням № 606 від 02.03.2006 р. затвердила Положення про управління житлово-комунального господарства Южноукраїнської міської ради. Цим положенням відповідач делегував управлінню свої функції по наданню дозволів підприємствам комунальної власності на передачу в оренду нерухомого майна та обладнання, яке знаходиться на їх балансі.

Заперечення Южноукраїнської міської ради на неправомірність передачі в оренду цілісного майнового комплексу з посиланням на те, що під цей майновий комплекс не виділялася земельна ділянка і не складався розподільчий баланс, як передбачено листом ДПА України від 21.05.2004 р.                № 4058/6/15-1116, апеляційна інстанція відхиляє, так як укладення договору оренди здійснювалося згідно затвердженого судом плану санації, з дотриманням норм чинного законодавства, а лист ДПА України, на який посилається скаржник, не регулює питання оренди, а лише стосується відображення в податковому обліку господарської операції з передачі в оренду майна, і в даному випадку не є нормою права у розумінні ст. 4 ГПК України. Слід також зазначити, що орендоване майно не вибуло з комунальної власності.

Не заслуговує на увагу посилання Южноукраїнської міської ради в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги на те, що договір оренди від 23.08.2006 р. неправомірно укладений на строк 15 років, тоді як санація повинна бути проведена в строк до 12 місяців, а також на неузгодження договору оренди з арбітражним керуючим, виходячи із наступного.

Згідно ст. 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” санація –це система заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнання боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом кредитування, реструктуризації підприємства, боргів і капіталу та (або) зміну організаційно-правової та виробничої структури боржника. За планом санації було передбачено реорганізацію позивача шляхом утворення чотирьох орендних підприємств, в тому числі відповідача. За умовами санації з кожним підприємством укладався договір оренди майна, що дозволяло зберегти робочі місця і більш ефективно використовувати майно боржника. Встановлений ст. 17 вищевказаного Закону строк проведення санації передбачає проведення в цей строк заходів згідно плану санації, а не строк, на який укладаються господарські угоди, направлені на реорганізацію підприємства і подальшу господарську діяльність.

З моменту введення процедури санації припиняються повноваження керівника та органів управління боржника, керування боржником переходить до керуючого санацією, а тому він не зобов’язаний звітувати перед арбітражним керуючим.

Скаржник надав в судове засідання апеляційної інстанції для огляду  ухвалу господарського суду Миколаївської області від 13.09.2007 р.                  № 14/311/05, якою було припинено провадження у справі про банкрутство    КП „Торгово-сервісний дім” м. Южноукраїнська, і вважає цю ухвалу підставою для відмови у позові.

Дослідивши вказану ухвалу, судова колегія встановила, що суд припинив провадження у справі про банкрутство відповідно до п. 8 ст. 5 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, згідно якого положення цього Закону не застосовуються до юридичних осіб – підприємств, що є об’єктами права комунальної власності, якщо стосовно них виключно на пленарному засіданні відповідної ради прийнято рішення щодо цього. Южноукраїнська міська рада лише 31.01.2007 р. на пленарному засіданні прийняла таке рішення.

Враховуючи, що процедура санації введена стосовно позивача ухвалою суду від 06.04.2006 р., договір оренди був укладений 23.08.2006 р., тобто до прийняття скаржником рішення про незастосування до позивача положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, і чинним законодавством не передбачено визнання угод недійсними або неукладеними, які були укладені до прийняття органом самоврядування такого рішення, апеляційна інстанція вважає, що підстави для відмови у позові відсутні, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 10.07.2007 р. по справі № 5/414/06–НР залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                          О.Т. Лавренюк

Суддя                                                                                 Я.Ф. Савицький

Суддя                                                                                 Т.Я. Гладишева