СУД
РІШЕННЯ

"12" вересня 2007 р.

Справа №  4/170

Господарський суд Кіровоградської області в
складі колегії суддів головуючого
судді  Хилька Ю.І., судді  Деревінської Л.В.  та
судді Болгар Н.В.  в судовому
засіданні  розглянув  справу
№4/170

за позовом: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Новий Буг Миколаївської області

до відповідача: товариства з
обмеженою відповідальністю "Агро-гарант-цукор", м. Кіровоград

про стягнення 15898грн. 70
коп.   заборгованості за  надані
послуги

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2 ,
довіреність НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1;

від відповідача - Вузленко О.П. ,
довіреність № 134/07-07  від 26.07.07;

СУТЬ  СПОРУ:

Заявлено  позов про
стягнення  з  товариства з обмеженою відповідальністю
"Агро-гарант-цукор" на користь
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості  за надані послуги  по
перевезенню цукрового буряка
в  розмірі  15898,70 грн., з яких  15044 грн. 77 коп. сума  основного
боргу, 601 грн. 79 коп. втрати
від інфляції та  252 грн. 14 коп.
3 проценти річних, а  також  суму
сплаченого  державного  мита в розмірі   159
грн. та  118  грн.
витрат  на  інформаційно- технічне  забезпечення
судового  процесу.

Відповідач  позовні вимоги  не
заперечив,  однак  вважає
що  провадження у справі  підлягає
припиненню  за  відсутністю предмету  спору, оскільки   відповідачем укладено угоду  про перевід
боргу  з  Товариством
з  обмеженою  відповідальністю “Март-94” від  ІНФОРМАЦІЯ_2року, за умовами  якої на вказане  товариство
перейшла  заборгованість за  договором
перевезення НОМЕР_2від
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В судове засідання ІНФОРМАЦІЯ_4
року  позивач надав  уточнення
до позовних вимог, фактично  збільшив
свої позовні  вимоги та  сплативши додатково   державне
мито в розмірі 10 грн. просить стягнути з  відповідача 500 грн. за  надані
йому  юридичні  послуги, 100грн. за  оплату
послуг нотаріуса по завіренню довіреності  на
представника   позивача для
участі  в
судових засіданнях та  438 грн.
витрат на придбання  бензину  для заправки
автомобіля, яким
здійснювався  виїзд  представника
позивача для  участі в  судових засіданнях. Загальну суму, що  підлягає до стягнення  з
відповідача  позивач  визначив
в розмірі  17223 грн. 70 коп., з
яких   169 грн. сума сплаченого
державного мита  та  118 грн. витрати  на сплату
послуг по інформаційно- технічному
забезпеченню судового процесу. Господарським судом не приймається  до провадження    клопотання
позивача “Уточнення  позовних
вимог “ з посиланням на  ст.22 ГПК
України, оскільки   таке клопотання не
відповідає вимогам  закону.

Представник  відповідача проти  заявлених в уточненні  позовних вимог заперечив, заявив  клопотання
про відкладення розгляду
справи  у зв'язку з тим, що  йому необхідно час для  підготовки
обґрунтованих пояснень  чи  заперечень
щодо  змінених позовних вимог.
Крім того, клопотанням  від  ІНФОРМАЦІЯ_4 року  представник
відповідача   просить  відкласти
розгляд справи у зв'язку з невиконанням пункту 4  ухвали
суду   від  ІНФОРМАЦІЯ_14 року   відповідачем 2 та  не вияснено
його позицію  щодо суті спору.

В судовому засіданні  ІНФОРМАЦІЯ_4 року  за клопотаннями  сторін
оголошувались  перерви з 16:37 по
16:44, 17:22 по 17:35 та   оголошено
перерву на підставі ст. 77 ГПК України до
11 год.30 хвилин. ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Про оголошення перерви  сторони належним чином  були повідомлені, що  посвідчується
розпискою.  В судове засідання  ІНФОРМАЦІЯ_5 року  представник
відповідача не прибув, але  через
канцелярію суду надав   клопотання
про  відвід судді Хилько Ю.І. та  про
призначення  для розгляду справи
колегію суддів.

Ухвалами   голови господарського суду  від ІНФОРМАЦІЯ_5 року  відмовлено у задоволенні  клопотання
без номеру від ІНФОРМАЦІЯ_5 року
про відвід судді  Хилька Ю.І. та
призначено колегіальний розгляд справи у складі
трьох суддів: головуючого суддя Хилько Ю.І., судді Болгар  Н.В. та
Деревінської Л.В.

В судовому засіданні  ІНФОРМАЦІЯ_5 року  оголошено
вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши  матеріали
справи та  правовідносини  між учасниками спору і  надавши
їм правову оцінку, господарський
суд -,

ВСТАНОВИВ:

Між
сторонами спору ІНФОРМАЦІЯ_3 року
на підставі  укладеного договору
НОМЕР_2 на перевезення  цукрових буряків
врожаю  ІНФОРМАЦІЯ_6 року  виникли господарські зобов'язання,
ґрунтуючись на яких  позивач  за дорученням
відповідача  надав  послуги
по  транспортуванню  вантажу двома
одиницями автомобільного транспорту та згідно до підписаного
повноважними представниками сторін акту за час
дії  договору  станом на ІНФОРМАЦІЯ_7року  виникла
заборгованість  у  відповідача
перед позивачем, оскільки  в
порушення  п.4.2 договору   відповідач не  провів
розрахунок за  фактично
отримані  ним  послуги протягом 10 днів  з дня
підписання актів  виконаних робіт.

При проведенні  звірки взаємних  розрахунків станом на ІНФОРМАЦІЯ_8року   відповідач
визнав  наявність  та
розмір  заборгованості на
суму  15044 грн. 77 коп.

Претензії позивача  від
ІНФОРМАЦІЯ_9 року  та  від
ІНФОРМАЦІЯ_10 року з нарахованими втратами  від
інфляції  та 3 процентами  річних
розглянуті  позивачем,  визнані
обґрунтованими, але заборгованість
не погашена з  посиланням  на
тяжкий  фінансовий стан  відповідача
та  сезонний  характер прибутків.

Отже, станом на день  звернення
позивача до суду  та   розгляду
справи судом   господарське  зобов'язання відповідача  перед позивачем не виконано в сумі 15044 грн.
77 коп., строк виконання якого настав ІНФОРМАЦІЯ_7року, тобто через десять  днів
після  підписання  акту здачі- прийняття  робіт (послуг) від ІНФОРМАЦІЯ_8року.

Проаналізувавши правовідносини  між учасниками спору  та
надавши  їм  правову
оцінку, господарський  суд
приходить до переконання, що позовні вимоги в частині  стягнення
основної суми заборгованості є
обґрунтованими  та підлягають  до задоволення  повністю, з
відповідача  підлягає до
стягнення   15044 грн. 77 коп.

Такий   висновок
господарський  суд  робить на підставі наступного.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися  належним
чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 525, 526
ЦК України, ст. 193 ГК України одностороння відмова від  зобов'язання або одностороння зміна його умов
не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного  законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Між сторонами спору  виникли
правовідносини, що підпадають
під  регулювання глав 63 та  64 Цивільного
кодексу України, тобто
надання  послуг та  перевезення.

За
приписом ст. 901 Цивільного кодексу України  з а
договором про надання послуг одна сторона (виконавець)  зобов'язується за  завданням
другої  сторони  (замовника)
надати послугу,  яка  споживається
в  процесі  вчинення
певної  дії або  здійснення певної діяльності,  а замовник зобов'язується  оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.         Положення   цієї
глави  можуть  застосовуватися  до
всіх  договорів  про
надання  послуг,  якщо
це  не   суперечить
суті  зобов'язання.

Згідно до ст. 903. Цивільного
кодексу  України   замовник
зобов'язаний  оплатити надану йому
послугу в розмірі,  у  строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно до  ст.
909 Цивільного кодексу України
за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник)  зобов'язується    доставити
довірений    їй   другою
стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його  особі,
яка  має  право на одержання вантажу (одержувачеві),  а відправник зобов'язується сплатити за
перевезення вантажу встановлену плату.
Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Спір  фактично виник  через
небажання    відповідача  провести
оплату  поставленого  позивачем
товару. Укладений   між
сторонами  договір та  норми
діючого  законодавства  не містять підстав для  звільнення
відповідача від  обов'язку  виконати
зобов'язання  по  оплаті  поставленого
товару.

Згідно частини 2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив  виконання
грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Визначена   ст. 625 Цивільного кодексу  України
відповідальність за порушення
грошового  зобов'язання  базується
на   положеннях  закону
про те, що   боржник  не звільняється  від відповідальності за  неможливість виконання  ним грошового
зобов'язання.

Поряд з цим, господарський  суд  не
погоджується  з  наданим
позивачем  розрахунком    втрат
від  інфляції та  3 процентів
річних, оскільки   позивачем при
проведенні розрахунку   не правильно
визначено періоди за які можливе нарахування
сум у  вигляді  відповідальності за порушення грошового  зобов'язання. Зокрема, на думку  суду, втрати від  інфляції
не можуть бути  нараховані   за
листопад  ІНФОРМАЦІЯ_6 року,
оскільки    втрати від інфляції не  можуть бути нараховані   за частину
місяця, зокрема    19 днів  листопада
ІНФОРМАЦІЯ_6 року, а  визначаються
за повний  місяць та  повинні нараховуватись  лише
починаючи з  грудня ІНФОРМАЦІЯ_6
року  по ІНФОРМАЦІЯ_11 року  включно, тобто в  межах заявлених позовних вимог.

Визначальним  для
встановлення   дати, з якої  почалось
порушення  грошового  зобов'язання
є  п.4.2 договору та  факт
підписання  акту  приймання
передачі  робіт  ІНФОРМАЦІЯ_8року.

Отже, втрати від інфляції  складають
за  грудень ІНФОРМАЦІЯ_6 року  - ІНФОРМАЦІЯ_11 року  включно
333 грн. 54 коп. та
підлягають  до стягнення в  такому
розмірі.

Крім того,  3 проценти
річних  слід   рахувати
за період з  ІНФОРМАЦІЯ_13
року   по
ІНФОРМАЦІЯ_12 року , що становить
191 день на суму   236 грн. 18
коп.(15044, 77 Х 3% Х191 : 365= 236 грн.18 коп).

Отже, за прострочення грошового
зобов'язання відповідачу нараховується три проценти річних за час прострочки з
ІНФОРМАЦІЯ_13 року  по ІНФОРМАЦІЯ_12 року
та складає  236 грн. 18 коп.

Відповідач не надав власний
розрахунок 3 % річних та втрат  від
інфляції.

Разом з тим, господарський  суд не
приймає  до уваги  та не погоджується  з
клопотанням відповідача  про
припинення  провадження у справі згідно
до  п.1-1 ст.80 ГПК України,
оскільки   наданий  відповідачем
договір про переведення  боргу
від  ІНФОРМАЦІЯ_2року  укладений
товариством  з  обмеженою відповідальністю “Агро-Гарант-
Цукор” та Товариством з обмеженою
відповідальністю “Март-94”  не
відповідає вимогам  законодавства.

Позовні вимоги підлягають  частковому
задоволенню.

Заперечення відповідача викладені у
відзиві на позов спростовуються наступним.

Відповідно до ст. 520 ЦК України
боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу)
лише за згодою кредитора.

В наданому представником
відповідача договорі про переведення боргу від
ІНФОРМАЦІЯ_2року  між первісним
боржником -ТОВ „Агро-Гарант-Цукор” і новим боржником -ТОВ „Март 94” відсутні в
будь-якій формі відомості про згоду кредитора - фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 на перевід боргу. Тому, наданий відповідачем примірник договору від
ІНФОРМАЦІЯ_2року  не є підставою для
відмови в позові, або прийняття ухвали суду про припинення провадження по справі
на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Посилання представника відповідача
на ст. 194 ГК України також не є підставою для відмови в позові, так як в цій
статті йде мова про виконання зобов'язання третьою особою, а не про перевід
боргу.

Крім того,  визначальним для вирішення  спору є те, що  зобов'язання по сплаті  15044 грн. 77 коп.  за
фактично  виконані позивачем
роботи по договору НОМЕР_2від
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ні відповідачем, ні будь-якою іншою юридичною чи
фізичною особою не виконано.

Господарський суд   не прийняв
до провадження  клопотання  позивача
в частині   стягнення з  відповідача
500 грн. на відшкодування  витрат  по оплаті
наданих  позивачу  юридичних
послуг та   100 грн. на
оплату   послуг нотаріуса  по засвідченню   довіреності на участь представника   позивача в судових засіданнях, оскільки   при зверненні до суду  позивач не навів  обставини, на яких ґрунтуються ці
вимоги,  доказів, що підтверджують
викладені  обставини, обґрунтований  розрахунок стягуваної суми. Крім того,  вказане клопотання не відповідає вимогам
ст.22 ГПК України за приписом  якої
позивач вправі  змінити підставу та
предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених
статтею 5  цього кодексу в цій частині.
Саме на сторони закон  покладає
обов'язок  доводити  законність і
обґрунтованість своїх вимог з метою захисту власних інтересів ,
зокрема  кожна із сторін повинна довести
ті обставини, на які вона посилається  як
на підстави своїх вимог або заперечень у
відповідності до положень ст. 33 ГПК України.

Господарським судом не приймається
до уваги та розцінюється як необґрунтоване
клопотання  відповідача  про
залучення  до участі у справі  нового
боржника   ТОВ “Март-94” та  у зв'язку з
невиконанням   відповідачем 2  викладених в
пункті 4 ухвали  суду від  ІНФОРМАЦІЯ_14 року   вимог про повідомлення  його позиції
щодо  спірних вимог, оскільки  ТОВ
“Март- 94” для участі у  справі  судом не залучався, будь- які вимоги до  нього
судом або позивачем не
пред'являлись, а  факту  укладення
договору  від
ІНФОРМАЦІЯ_2року  про переведення  боргу
судом  надана  належна оцінка в даному судовому рішенні.

Натомість, судом враховується  позиція
позивача, який  категорично  заперечує
наявність його згоди на
переведення  боргу згідно  до
договору  від
ІНФОРМАЦІЯ_2року,   вважає за необхідне
клопотання  про  залучення
до участі у справі  нового
відповідача-  ТОВ “Март-94” та
відкладення розгляду  справи  залишити
без задоволення.

Крім того, відкладення розгляду
справи  в порядку  ст. 77 ГПК України  не можливе
також враховуючи вимоги  ст. 69
ГПК України щодо  розгляду справи в  двохмісячний
строк.

Поряд з цим,  господарським судом було враховано, що    клопотання
відповідача про  надання  йому
часу для   підготовки  обґрунтованого  заперечення
на   уточнені  позовні вимоги   відповідає
вимогам  ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК
України  щодо  рівності
всіх учасників судового процесу
перед законом і судом та
здійснення  судочинства на засадах
змагальності, тому   судом   в
порядку ст.77 ГПК України   в
судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_15 року оголошено
перерву до  11 год. 30 хвилин  ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Однак,  відповідач не виявив  бажання скористатись  своїми процесуальними правами на участь
у  судовому засіданні, оскільки в
призначений для розгляду справи час до суду не прибув, про причини неприбуття
не повідомив.

Поряд з цим, господарський  суд звертає увагу  на ту обставину, що   відповідачем
не в повній  мірі  виконувались вимоги суду, викладені в  ухвалах від ІНФОРМАЦІЯ_16 року та  від ІНФОРМАЦІЯ_14 року  щодо
надання  до суду  необхідних для розгляду справи
матеріалів.

Згідно ст. 49 ГПК України судові
витрати належить покласти на  відповідача
повністю,  оскільки  саме через невиконання ним   зобов'язання   позивач
змушений був  звертатись  до суду для захисту своїх порушених прав та
поніс  додаткові   витрати на сплату  державного мита і  витрат
на інформаційно- технічне забезпечення
судового процесу.

Керуючись  ст.ст. 34,49, 82, 83,  84, 85, 116, 117 ГПК  України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити  частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-гарант-цукор", м. Кіровоград  вул. Луначарського  30/1 р/р 260076923 в ОД АППБ
"Аваль" МФО 323538, ід. код 34, код 31975271 заборгованість
за  надані  послуги в розмірі  15044 грн. 77 коп.,  втрати
від інфляції в розмірі 333 грн. 54 коп.,   проценти річних  в розмірі 236 грн. 18 коп.  на загальну суму 15614 грн. 49 коп., суму
сплаченого державного мита в розмірі  169
грн.  та
118 грн.  витрат на
інформаційно-технічне  забезпечення  судового процесу  на користь фізичної особи - суб'єкта  підприємницької діяльності ОСОБА_1,
АДРЕСА_1  р/р НОМЕР_3 пер. кодНОМЕР_4
"Приватбанк" МФО НОМЕР_6, ОКПО НОМЕР_5.

Наказ  видати.

В решті позовних вимог  відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Сторони у справі протягом цього
строку мають право подати апеляційну скаргу до
Дніпропетровського  апеляційного
господарського  суду на вказане рішення
через господарський суд Кіровоградської області.

Головуючий  суддя
Ю.І. Хилько

Суддя
Л.В. Деревінська

Суддя
Н.В. Болгар