ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2007 р.
№ 18/388

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Муравйова О.В.
Гоголь Т.Г., Мачульського Г.М.

за участю представників сторін
позивача

відповідача

розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу

Сакало Л.П. дов. від 12.02.2007 року
№ 0207/06
Якубенко О.М. дов. від 20.08.2007 року
№ 966/07

Приватного підприємства "Спіка"

на постанову
Львівського апеляційного господарського суду

від
15.05.2007 року

у справі
господарського суду
№ 18/388
Івано-Франківської області

за позовом
Закритого акціонерного товариства "Українська енергозберігаюча сервісна компанія"

до
Приватного підприємства "Спіка"

про
стягнення 80963,36грн.

Закрите акціонерне товариство "Українська енергозберігаюча сервісна компанія" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Спіка" штрафних санкцій (неустойки, пені, штрафу) за неналежне виконання зобов’язань за договором від 12.09.2005 року №1002/27-012S на загальну суму 80963,36грн.

Господарський суд Івано-Франківської області рішенням від 16.02.2007 року (суддя Гриняк Б.П.) позовні вимоги задовольнив повністю, стягнув з Приватного підприємства "Спіка" на користь Закритого акціонерного товариства "Українська енергозберігаюча сервісна компанія" штрафні санкції на загальну суму 80963,36 грн, серед яких: 28267,38 грн. неустойки, 28267,38 грн. пені, 24428,60 грн штрафу. Рішення вмотивоване доведеністю позовних вимог.

Львівський апеляційний господарський суд постановою від 15.05.2007 року (судді Городечна М.І., Юркевич М.В., Кузь В.П.) частково скасував рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16.02.2007 року, відмовив в задоволенні позову в частині стягнення з Приватного підприємства "Спіка" 28267,38 грн. штрафних санкцій, пославшись на відсутність підстав для стягнення зазначеної суми, оскільки за це саме порушення зобов’язання відповідачу нараховано за умовами договору пеню в розмірі 28267,38 грн. В частині стягнення 52695,98 грн. штрафних санкцій рішення місцевого суду залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Львівського апеляційного господарського суду, Приватне підприємство "Спіка" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та доповненням до касаційної скарги, в яких просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.05.2007 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Вимоги касаційної скарги вмотивовані тим, що приймаючи постанову, Львівський апеляційний господарський суд порушив вимоги статті 231 Господарського кодексу України. Скаржник посилається на те, що при визначенні розміру штрафних санкцій господарські суди попередніх інстанцій не взяли до уваги, що сторони самостійно встановили в договорі розмір штрафних санкцій. Також, скаржник зазначив, що частина 2 статті 321 Господарського кодексу України допускає можливість нарахування штрафних санкцій з вартості товарів, з яких допущено прострочення, а не виходячи із суми договору.

Заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г. та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи, повноти їх встановлення в постанові Львівського апеляційного господарського суду у даній справі, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить з обставин, встановлених у даній справі судами першої та апеляційної інстанцій. Відповідно до вимог частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Під час розгляду справи господарські суди попередніх інстанцій встановили, що 12.02.2005 року Закрите акціонерне товариство "Українська енергозберігаюча сервісна компанія", яке є суб’єктом господарювання, що належить до державного сектору економіки та Приватне підприємство "Спіка" уклали договір № 1002/27-012S, відповідно до якого Приватне підприємство "Спіка" (постачальник) зобов'язувалося поставити опалювальні котли, здійснити роботи та надати послуги по їх установці, підключенню, вводу в експлуатацію обладнання та навчанню персоналу на об'єктах не пізніше 60 днів після підписання договору, тобто не пізніше 11.11.2005 року, а Закрите акціонерне товариство "Українська енергозберігаюча сервісна компанія" (покупець) зобов'язувалося сплатити постачальнику 348980,00 грн.

Пунктом 23.1 Особливих умов договору сторони передбачили застосування неустойки за ставкою 0,1% ціни договору в день та встановили її максимальний розмір - 10 % ціни договору.

В ході розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 31.01.2006 року відповідачем було передано, а позивачем прийнято об’єкти за договором на суму 348980 грн.

Таким чином прострочення виконання зобов'язання за договором № 1002/27-012S склало 81 день - з 12.11.2005 року (встановлена договором дата виконання зобов'язання) до 31.01.2006 року (дата фактичного виконання умов договору).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов’язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

За змістом статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання.

Згідно з вимогами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Враховуючи, що господарськими судами попередніх інстанцій встановлено порушення Приватним підприємством "Спіка" строків виконання зобов’язання за договором № 1002/27-012S від 12.02.2005 року, беручи до уваги викладені наведені норми законодавства та умови укладеного договору, касаційна інстанція визнає правомірним висновок Львівського апеляційного господарського суду про стягнення з відповідача 52695,98 грн. штрафних санкцій. Вищий господарський суд України погоджується з висновком Львівського апеляційного господарського суду стосовно того, що штраф підлягає стягненню в розмірі 7% вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання, оскільки інший розмір штрафу не передбачено сторонами в договорі, а стягнення пені здійснюється в розмірі передбаченому пунктом 23.1 Особливих умов Договору, оскільки в даному випадку, сторони визначили в договорі розмір пені, що дозволяється частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України.

Доводи касаційної скарги визнаються судом не переконливими, оскільки потребують додаткового дослідження доказів у справі, а саме: умов цього договору, які вже були предметом дослідження судів попередніх інстанцій.

В частині відмови у стягненні 28267,38 грн. штрафних санкцій постанова не оскаржувалася і тому в касаційному порядку не переглядалася.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені апеляційним господарським судом на підставі повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 частини 1 статті 1119, статтею 11111, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.05.2007 року у справі № 18/388 залишити без змін, а касаційну скаргу Приватного підприємства "Спіка" –без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      О.Муравйов

Судді                                                                                           Т.Гоголь

Г. Мачульський