ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

10.04.07                                                                                 Справа  № 5/3355-28/392А

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого - судді                                                  Галушко Н.А.

Суддів                                                                      Юрченко Я.О.

Процик Т.С.

розглянув апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», м. Львів № 01-833 від 12.02.2007 року (далі ЛМКП «Львівводоканал», м. Львів)

на постанову Господарського суду Львівської області від 30.01.2007 року

у справі № 5/3355-28/392А

за позовом: ЛМКП «Львівводоканал», м. Львів

до відповідача: Державної податкової інспекції у м. Львові, м. Львів (далі ДПІ у м. Львові)

про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень

за участю представників сторін:

від позивача –Пастушин Н.П. - представник

від відповідача –Палій М.В. –старший державний податковий інспектор юридичного відділу

Права та обов’язки представникам сторін відповідно до ст.ст. 49, 51 КАС України роз’яснено.

Постановою Господарського суду Львівської області від 30.01.2007 року у справі № 5/3355-28/392А відмовлено у задоволенні позовних вимог ЛМКП «Львівводоканал», м. Львів про визнання нечинними податкових повідомлень –рішень ДПІ у м. Львові від 25.04.2006 року № /0/6898, №/0/6901, № /0/69003, № /0/6902.

Постанова господарського суду першої інстанції мотивована тим, що застосовані до позивача штрафні (фінансові) санкції, розмір і порядок їх стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення, а саме таким законом є Закон України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»; покликання позивача на порушення відповідачем строків, визначених ст. 250 ГК України є помилковим, оскільки спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення є Закон України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

ЛМКП «Львівводоканал», м. Львів подано апеляційну скаргу № 01-833 від 12.02.2007 року, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги повністю, посилаючись на те, що господарським судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи та постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті постанови порушено норми Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Крім цього, скаржник зазначає, що штрафні санкції, застосовані згідно спірних податкових повідомлень –рішень належать до адміністративно –господарських санкцій, порядок застосування яких регулюється Господарським кодексом України та що у відповідності до ст. 250 ГК України минув строк для застосування штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

19 квітня 2006 року ДПІ у м. Львові було проведено перевірку позивача на предмет порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов’язання із збору за спеціальне водокористування та збору за забруднення навколишнього природного середовища.

За результатами перевірки складено Акти № 49/15-3, № 52/15-3, №50/15-3, № 46/15-3 від 19.04.2006 року про порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов’язання, та прийнято податкові повідомлення - рішення ДПІ у м. Львові:

-          № /0/6903 від 25.04.2006 року, яким застосовано за затримку на 254 календарних дні граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 205784,90 грн. штраф у сумі 102892,45 грн.;

-          № /0/6902 від 25.04.2006 року, яким застосовано за затримку на 362 календарних дні граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 803636,00 грн. штраф у сумі 401818,12 грн.;

-          № /0/6898 від 25.04.2006 року, яким застосовано за затримку на 191 календарних дні граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 169917,18 грн. штраф у сумі 84958,60 грн.;

-          № /0/6901 від 25.04.2006 року, яким застосовано за затримку на 398 календарних дні граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 802825,00 грн. штраф у сумі 401412,31 грн..

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень –рішень було порушення позивачем термінів сплати збору за спеціальне використання водних ресурсів, визначених у розрахунках від 04.11.2004 року № 2073068, від 22.07.2004 року № 1970664, від 28.07.2003 року № 1581031, та збору за забруднення навколишнього природного середовища, визначене у розрахунку від 17.10.2003 року № 1666702, чим порушено п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

При прийнятті постанови суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наступного:

Відповідно до вимог п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податкове зобов'язання платника податків вважається узгодженим із дня подання платником податків податкової декларації.

Згідно з вимогами пп. 5.3.1. п.5.3. ст. 5 цього ж Закону України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, —у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, —у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, —у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано до податкового органу розрахунки збору за спеціальне використання водних ресурсів від 04.11.2004 року № 2073068, від 22.07.2004 року № 1970664, від 28.07.2003 року № 1581031 та розрахунок збору за забруднення навколишнього природного середовища від 17.10.2003 року № 1666702 (а. с. 28 - 37), тим самим самостійно визначивши податкові зобов’язання по збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за забруднення навколишнього природного середовища.

У апеляційній скарзі скаржник посилається на порушення відповідачем ст. 250 господарського кодексу України, а саме позивач зазначає, що застосування штрафу було здійснено неправомірно, оскільки від моменту правопорушення (20.08.2003 року; 20.11.2003 року; 20.08.2004 року; 22.11.2004 року) до застосування штрафу (25.04.2006 року) минуло більше одного року та що застосовані штрафні санкції є адміністративно –господарськими санкціями і можуть бути застосовані до суб’єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що п. 2 ст. 241 Господарського кодексу України визначено, що перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення. Статтею 250 Господарського кодексу України визначено, що адміністративно - господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Закон України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»є спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Оскільки спірні податкові повідомлення –рішення прийнято на підставі пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», відповідно при застосуванні строків давності слід керуватися ст. 15 даного Закону України.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Скаржником не подано судовій колегії доказів, які б стали підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що постанова Господарського суду Львівської області прийнята з дотримання норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 86, 198, 199, 200, 205, 206 КАС України, -

Львівський апеляційний господарський суд У Х В А Л И В:

1.          Залишити без змін постанову Господарського суду Львівської області від 30.01.2007 року у даній справі, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку, згідно із ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя                                                                      Галушко Н.А.

Суддя                                                                                          Процик Т.С.

Суддя                                                                                          Юрченко Я.О.