донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

13.06.2007 р.                                                                           справа №40/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Дзюби  О.М.

суддів
Акулової  Н.В. , Гези  Т.Д.

за участю представників сторін:

від позивача:
Романов О.І. (довіреність №113-юр від 27.04.2007р.,

від відповідача:
Нотченко А.В. (довіреність б/н від 11.06.2007р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Трастком-Агро" м.Донецьк

на рішення
господарського суду

Донецької області

від
19.03.2007 року

по справі
№40/16  (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрінг" м.Донецьк

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Трастком-Агро" м.Донецьк

про
стягнення 10201 грн. 68 коп.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2007року позивач,  Товариство з обмеженою відповідальністю „Спрінг” м.Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-торгівельна компанія „ТРАСКОМ-АГРО” м.Донецьк, про стягнення заборгованості  у сумі 10201грн.68коп., у т.ч. боргу у сумі 4850грн.51коп., інфляційні вимоги в сумі 261грн.29коп., пені в сумі 239грн.37коп., штрафу у сумі 4850грн.51коп.

Рішенням від 19 березня 2007року господарський суд Донецької області (суддя Підченко Ю.О.) провадження у справі щодо стягнення пені у сумі 239грн.37коп. та штрафу у сумі 4850грн.51коп. припинив.  Стягнув з відповідача борг у сумі 4850грн.51коп., інфляційні у сумі 261грн.29коп. У задоволені вимог стосовно вжиття заходів щодо забезпечення позову відмовив.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким зменшити суму основного боргу та індекс інфляції. В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги посилається на те, що  26.01.2007року ним було повернуто товар на суму 950грн.17коп. Крім того, на думку відповідача, судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.

Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, ст.ст. 44,811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила таке:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю „Спрінг” м.Донецьк –позивач, та Товариством з обмеженою відповідальністю „Виробничо-торгівельна компанія „ТРАСКОМ-АГРО” м.Донецьк –відповідач, 12.02.2006року  укладений договір поставки №5643, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України)  (а.с.8).

За  умовами даного договору позивач поставив відповідачеві товар на загальну суму 6115грн.00коп., що підтверджується видатковими накладними (а.с.10-18). Але, відповідач у порушення  пункту 2.1 договору  не сплатив  вартість отриманого товару протягом 21 календарного дня з моменту підписання  товарних накладних.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Судом першої інстанції встановлено, що у порушення вимог договору та  вказаної статті відповідач свої зобов'язання щодо повної та своєчасно оплати за отриманий  товар не виконав, внаслідок чого за ним утворився борг у сумі 4850грн.51коп., який відповідачем не погашений, доказів оплати не надано. Під час розгляду справи позивач згідно ст.22 ГПК України  відмовився від позову щодо стягнення пені в сумі 239грн.37коп. з 28.09.2006р. по 10.01.2007р., штрафу в сумі 4850грн.51коп., а тому суд  припинив провадження в цій частині на підставі п.4 ст.80 ГПК України.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь  час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, оскільки мало місце несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобов'язання, позивач нарахував  інфляційні за період просточроки платежу з 28.09.2006р. по 10.01.2007р. у сумі 261грн. 29 коп. З огляду на те, судом першої інстанції позовні вимоги задоволені у вигляді боргу у сумі   4850грн.51коп. та індексу інфляції у сумі 261грн. 29 коп.

У відповідності до ст.33 ГПК України позивач довів належними засобами доказування позовні вимоги, а тому господарським судом Донецької області  рішення по справі прийнято згідно з вимогами ст.43 ГПК України. Також судом правильно відмовлено у задоволені клопотання стосовно вжиття заходів щодо забезпечення позову, оскільки позивачем не доведено, що майно, яке є у відповідача, може зникнути, погіршатися за якістю або зменшитися за кількістю на момент винесення рішення господарським судом.

В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що ним в рахунок погашення заборгованості 26.01.2007року було повернуто товар на суму 950грн.17коп., за видатковою накладною №180 від 26.01.2007року. Тому  вважає, що залишок боргу  повинен бути зменшений на вказану суму. В якості доказу до апеляційної скарги надана видаткова накладна №180 від 26.01.2007р. Але, судовою колегією дані твердження  не приймаються, оскільки у  відповідності до ч.3 ст.101 Господарського процесуального кодексу України видаткова накладна №180 від 26.01.2007року не була надана відповідачем до господарського суду під час розгляду справи та не була  предметом розгляду у суді першої інстанції.

Разом з тим,  в апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що  справу розглянуто  за його відсутністю, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Дослідивши цей факт та матеріали справи щодо дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що дані вимоги є необґрунтовані, оскільки  у відповідності до ст.64 ГПК України суддя, прийнявши позовну заяву ТОВ „Спрінг” м.Донецьк, порушив провадження у справі і призначив справу до розгляду на 13.03.2007року, про  що було винесено ухвалу від 18.01.2007року (а.с.1). В цій ухвалі судом вказані дії щодо підготовки справи до розгляду у засіданні, зокрема, пунктом 3 ухвали суд зобов'язав відповідача надати письмові пояснення щодо позову, у т.ч. мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на законодавство.

У призначений до розгляду справи день, 13.03.2007р.,  сторони у засідання не з'явилися, тому на підставі п.п.1,2 ст.77 ГПК України  справа була відкладена  на 19.03.2007р. о 09-00г., про що суд виніс ухвалу від 13.03.2007р., в якій зобов'язав сторони здійснити дії та знов  зобов'язав відповідача надати письмові пояснення щодо позову та мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача (а.с.33).

У відповідності до ст.59 ГПК України  відповідач має право після одержання ухвали про порушення справи надіслати господарському суду відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову.

В даному випадку суд витребував необхідні документи для розгляду справи, тому у відповідача виникло зобов'язання, а не право перед судом щодо виконання його вимог.

Однак, відповідачем відзив та документи, які підтверджують повернення спірної продукції, не надані. У зазначене засідання суду, 19.03.2007р., відповідач знову не з’явився та  вимоги суду не виконав.

Господарським процесуальним кодексом України передбачено, у випадках не з’явлення у засідання представників сторін, якщо суддя вважає, що без них неможливо вирішити справу, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи. В даному випадку, суд вирішив спір у 2-х місячний строк, передбачений вказаною статтею,  за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для надання їм правової оцінки щодо винесення рішення.

Відповідно до  ст.104 Господарського процесуального кодексу України підстави для скасування або зміни рішення місцевого суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого суду, у тому числі: справу розглянуто судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої  належним чином про місце засідання суду.

Як підтверджено матеріалами справи, суд першої інстанції  двічі зобов'язував  відповідача надати в обґрунтування заперечення проти стягуваної суми, а також було визначено явку представника обов'язковою.

Дослідивши матеріали справи судова колегія встановила, що судом першої інстанції вимоги Інструкції з діловодства в господарських судах України яка затверджена наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002р. №75 (із змінами та доповненнями внесеними наказами ВГСУ від 17.11.2003р. №57, від 25.10.2004р. №64) не порушені, оскільки ухвала про порушення провадження у справі і призначення її до розгляду  надіслана канцелярією господарського суду в установлені строки з повідомлення про вручення. Дані поштові повідомлення залучені до матеріалів справи (а.с.29-30).

Щодо заперечень відповідача про неможливість бути присутнім у судовому засіданні першої інстанції у зв'язку з відрядженням директора, судовою колегією також не приймаються, оскільки  відповідач є юридичною особою, а не фізичною, а тому мав можливість направити до судового засідання іншого представника підприємства та надати заперечення на позов. Відповідач не використав наданого законом права на участь свого представника в судовому засіданні, вимоги суду щодо надання витребуваних документів,  не виконав. Тому, господарським судом було прийнято рішення за наявними матеріалами у справі  і підстав для його скасуванню судова колегія не вбачає,  до позовної заяви були надані докази, які були досліджені судом у відповідності до ст.43 ГПК України.

Рішення є законним, обґрунтованим, відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, підстав для його скасування не має.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника по справі.

Керуючись ст.ст.33,43,49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-торгівельна компанія „ТРАСКОМ-АГРО” м.Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 19.03.2007р. у справі №40/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 19.03.2007р. у справі №40/16 -   залишити без змін.

Головуючий          О.М.  Дзюба

Судді:          Н.В.  Акулова

Т.Д.  Геза

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС