СУД
РІШЕННЯ

26.06.07р.

Справа № 34/108-07(20/52)

За позовом  Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1, м. Чернігів

до  Держави України в особі Головного управління
Державного казначейства України у Дніпропетровській області

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна виконавча
служба в П'ятихатському районі м. П'ятихатки

За участю прокуратури
Дніпропетровської області

про
стягнення 329 000 грн. 00 коп.

Суддя  Примак С.А.

Представники:

від позивача- ОСОБА_2 дов. від 16.05.07 р.

від відповідача-Гусарова К.О.  дов. №12-05/09 від 09.01.07 р.

від третьої особи - Шаган О.А.  дов. №1 від 20.04.07 р.

від прокурора - Цяцька О.В.
ОСОБА_2  посв. №181 від 22.09.06 р.

СУТЬ
СПОРУ:

Позов заявлено про стягнення 329000
грн. боргу, 10000грн. моральних збитків; 3290, 00 грн. держмита, 118, 00 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позивач подав письмові пояснення та
уточнення позовних вимог та просить суд стягнути з держави в особі Відділу
державного казначейства  у П'ятихатському
районі Дніпропетровської області на користь позивача 319000грн. на
відшкодування матеріальної шкоди та 10000грн. на відшкодування моральної шкоди,
завданої неправомірними діями Державною виконавчою службою у П'ятихатському
районі Дніпропетровської області.

Позивач заявив клопотання про
визнання поважними причин пропущення строків позовної давності.

Відповідач у відзив на позов просить
суд відмовити в позові.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 11.05.06 у справі №20/52 у позові відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 06.07.06 р. рішення від 11.05.06
скасовано, у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського
суду України від 16.01.07 р. постанову Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 06.07.06 р. та рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11.05.06 р. скасовано, справу №20/52 передано на
новий розгляд.

Розпорядженням в.о. голови
суду  справу №20/52 передано на розгляд
судді ПримакуС.А.

Ухвалою від 05.02.07 р. справу
№20/52 прийнято до провадження судді Примака С.А.

Ухвалою від 01.03.07 р. замінено
неналежного відповідача належним - Державою України в особі відділу Державного
казначейства України у П'ятихатському районі Дніпропетровської області,
залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні відповідача Державну виконавчу службу в
П'ятихатському районі Дніпропетровської області.

Ухвалою від 27.03.07 р. замінено
неналежного відповідача належним - Державою України в особі Головного
управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області.

16.05.07 р. прокурор Дніпропетровської
області повідомив про свій вступ до справи.

В порядку ст. 77 ГПК України в
судовому засіданні оголошено перерву з 16.05.07 до 28.05.07 до 14год.30 хв., з
07.06.07 до 26.06.07 до 12год.00 хв..

В порядку ч.3 ст.69 ГПК України
строк розгляду спору продовжено до 27.06.07 р.

Справа згідно зі статтею 75 ГПК
України розглядається за наявними у ній матеріалами.

В порядку ст.85 ГПК України в
судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21 травня 1999 року  СПД ОСОБА_1 на підставі договору купівлі
продажу НОМЕР_1, накладної НОМЕР_2 від 21.05.1999 року та акту передачі від 22
травня 1999 року, був придбаний зернозбиральний комбінат ДОН-1500 1993 року
випуску у КСП м. Кірова (с.Холодіївка) П'ятихатського району  Дніпропетровської області за рахунок
взаєморозрахунків за отримання КСП ім. Кірова трактору К-701 та причепа до
нього (на підставі акту звірки взаємних розрахунків).

За згодою обох сторін було укладено
два договори: один на зберігання комбайна ДОН -1500 у КСП ім.. Кірова НОМЕР_3
від 25 травня 1999 р. строком на 5 років до 25 травня 2003 року, другий на
оренду комбайна ДОН-1500 НОМЕР_4 від 25 травня 1999 року строком на 5 років,
тобто до 25 травня 2003 року.

19.09.00 державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
П'ятихатського районного управління юстиції складено Акт опису та арешту
майна, відповідно до якого  у ТОВ
"Лан " правонаступника КСП ім.. Кірова за борги КСП було описано і
накладено арешт на майно в тому числі
комбайн Дон -1500  НОМЕР_5,  № двигуна НОМЕР_6,1993 року виписку.
10.10.2000 року державним виконавцем
складено акт  вилучення майна, на
яке згідно з актом опису накладено арешт , а саме на комбайн ДОН -1500. Комбайн
Дон -1500 було реалізовано за 9 102, 40 грн., про що свідчить  розпорядження бухгалтерії КФ СДП "
Укрспецюст".

Про реалізацію комбайну позивачу стало
відомо тільки в серпні 2001 року, а у лютому 2002 року він звернувся до  П'ятихатського райвідділу міліції, а згодом
до П'ятихатської районної прокуратури, де
25.03.02 було порушено кримінальну справу №14029008 за ознаками   частини 2 статті  364 Кримінального кодексу України. 30.12.04
Постановою слідчого прокуратури П'ятихатського району Дніпропетровської області
кримінальна справа  за фактами
зловживання  службовим становищем  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, а також державним
виконавцем відділу державної виконавчої служби
П'ятихатського РУЮ закрита відповідно до пункту 2 статті 6
Кримінально-процесуального кодексу України
за відсутністю в діянні складу злочину.

Відповідно до статті 33
Господарського  процесуального кодексу
України  кожна сторона  повинна довести ті обставини , на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач просить стягнути майнову
шкоду, посилаючись на статтю 1166  ЦК
України за приписами частини першої зазначеної статті майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,
а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою , яка її завдала.

Тобто за змістом даної правової
норми підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність
шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними та
наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до статті 55  Закону України " Про виконавче
провадження " Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна
боржника може бути оскаржена боржником, ні ТОВ "Лан", ні ОСОБА_1
Постанову державного виконавця не оскаржили.

Таким чином, суд вважає не доведеним
протиправність дій  державного виконавця,
причинний зв'язок   та наявність вини   виконавчої служби у причинені шкоди ОСОБА_1.

Крім того, суд вважає, що дії, які
оскаржує позивач, повинні бути визнані судом неправомірними, а саме щодо
законності арешту і опису майна та законності його продажу. Позивач не надав до
суду вимог про скасування договору продажу майна, а також рішень суду, які б
підтверджували той факт, що договір продажу комбайна є неправомірним. За таких
обставин  відсутні підстави для
задоволення позову  та стягнення  матеріальної так і моральної шкоди.

Крім того, позивачем пропущені
строки позовної давності.

Згідно з ч.3 ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом лише
за  заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Позивач заявив клопотання про
визнання поважними причин пропущення позовної давності.

Господарський суд вважає необхідним
відмовити в задоволенні цього клопотання за таких підстав.

Згідно зі ст. 256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з 257 даного Кодексу,
загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як зазначено вище, про реалізацію
комбайну позивачу стало відомо тільки в серпні 2001 року, а у лютому
2002 року він звернувся до
П'ятихатського райвідділу міліції, а згодом до П'ятихатської районної
прокуратури.

Строки позовної давності
закінчилися в серпні 2004 року.

Позивач звернувся до господарського
суду 07.02.06, тобто після закінчення строків позовної давності.

В обґрунтування причин пропущення
строків позовної давності позивач доводить те, що він звертався до правоохоронних
органів.

Господарський суд вважає, що це не
є поважною причиною, оскільки звернення до правоохоронних органів не
перешкоджає зверненню до суду.

Згідно з ч.4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної  давності, про
застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.49 ГПК України
судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-84  ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И
В:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з
дня його прийняття.

Суддя

С.А. Примак

Рішення підписано 02.07.07
р.