ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 липня 2007 р.
№ 14/154пд

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Кривди Д.С.,

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.

розглянувши клопотання про прийняття касаційної скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті Трейд Груп"

на постанову
від 29.05.07 Луганського апеляційного господарського суду

та на рішення
від 12.04.07

у справі
№14/154пд

господарського суду
Луганської області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті Трейд Груп"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Северодонецька фірма "Меблі"

про
визнання дійсними локального кошторису, договірної вартості робіт, актів приймання виконаних робіт та стягнення 21204 грн.

В С Т А Н О В И В:

Подана касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті Трейд Груп" на постанову від 29.05.07 Луганського апеляційного господарського суду та на рішення від 12.04.07 господарського суду Луганської області у справі №14/154пд не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки вона не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до провадження і повертається судом без розгляду, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до п. “г” ч. 2 ст. 3 Декрету КМУ “Про державне мито”, що стосується розміру ставок державного мита, із апеляційних та касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами, які подаються до господарських судів, сплачується 50 % ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 % ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник у зв’язку з визнанням дійсними локального кошторису, договірної вартості робіт, актів приймання виконаних робіт, а також стягненням 21204 грн.

Звертаючись з позовом до господарського суду Луганської області, позивач до позовної заяви додав платіжні доручення №2 від 10.01.07 про сплату державного мита в сумі 212,04 грн. та №81 від 12.03.07 про сплату державного мита в сумі 85 грн.

В касаційній скарзі оскаржується рішення суду першої інстанції і постанова суду апеляційної інстанції в повному обсязі.

Проте додане до касаційної скарги платіжне доручення №170 від 12.06.07 свідчить про сплату скаржником державного мита в сумі 85 грн., що не відповідає вимогам п. “г” ч. 2 ст. 3 Декрету КМУ “Про державне мито”. Таким чином, зазначене платіжне доручення не є доказом сплати держмита у встановленому розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 1113 ГПК України скаржник не обмежується у праві повторного подання касаційної скарги після усунення зазначених порушень в загальному порядку, тобто з дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема, приписів ст.ст. 53, 110 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті Трейд Груп" на постанову від 29.05.07 Луганського апеляційного господарського суду та на рішення від 12.04.07 господарського суду Луганської області у справі №14/154пд повернути скаржнику без розгляду, а справу направити до місцевого господарського суду.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький