ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" вересня 2007 р.
Справа №  6/122

м. Миколаїв

За позовом: Южноукраїнського міського центру зайнятості, 55000, Миколаївська область, м.Южноукраїнськ, вул.Комсомольська, 3
до відповідача: ДП “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу “Южно-Українська АЕС”, 55000, Миколаївська область, м.Южноукраїнськ, Промзона
про: перегляд рішення господарського суду Миколаївської області у справі № 6/122 за нововиявленими обставинами.

Суддя Н.О. Семенчук

Представники:

Від позивача
Сіренко О.Ю., дов. № 5 від 03.012007р.

Від відповідача
Третяк Л.В., дов. № 3527 від 04.12.2006р.

СУТЬ СПОРУ: Южноукраїнський міський центр зайнятості звернувся до господарського суду з заявою про перегляд рішення господарського суду Миколаївської області від 01 червня 2005 року у справі № 6/122 за нововиявленими обставинами.

Підставою для зверненням з заявою Южноукраїнський міський центр зайнятості зазначив наступне.

Рішенням господарського суду від 01 червня 2005 року відмовлено у задоволенні позову Южноукраїнського міського центру зайнятості про стягнення з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компаннія «Енергоатом»в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС»358626,44 грн. Відмовляючи в задоволенні позову судом зазначено, що господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України. При цьому, при розгляді господарським судом Миколаївської області, Одеським апеляційним господарським судом справ №№ 15/111, 1/159/05, 6/47 за позовами центру зайнятості застосовувалися зокрема “Положення про порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, виплати допомоги по безробіттю, а також умови надання матеріальної допомоги в період професіональної підготовки та перепідготовки” затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 578 від 27.04.1998р., лист Державного центру зайнятості № ДЦ-09-3143 від 02.09.2003р., лист Державного центру зайнятості № ДЦ-09-2805 від 04.08.2003р., Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом ДПА України від 14.03.2001 року № 103. Южноукраїнський міський центр зайнятості зазначає, що незнання вказаних обставин суддею господарського суду Миколаївської області, та неможливість надання Южноукраїнським міським центром зайнятості наведених вище судових рішень і призвело до прийняття помилкового рішення по справі № 6/122.

Відповідач вважає заяву безпідставною, зазначає, що заява не містить істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи, які були б обґрунтуванням вимоги про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Також зазначає, що судова практика не є нововиявленими обставинами, та просить суд залишити заяву без задоволення.

Розглянувши надані сторонами докази, заслухавши доводи представників сторін у судовому засіданні, - суд

встановив:

01 червня 2005 року господарським судом Миколаївської області (Суддя Ткаченко О.В.) прийнято рішення по справі № 6/122, яким відмовлено у задоволенні позову Южноукраїнського міського центру зайнятості про стягнення з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компаннія «Енергоатом»в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС»358626,44 грн. Судом відмовлено в задоволенні позовних вимог з наступних підстав: “Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачені різновиди страхування на випадок безробіття: по-перше, страхування здійснюється самим найманим працівником, що сплачує страхові внески у відсотках до сум оплати праці, по-друге - страхування здійснюється роботодавцем 1 відсотках до сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників (п. 4 ст. 1, п. 1 ст. 19 Закону).

Стаття 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" наголошує, що працюючі пенсіонери та особи, в яких виникло право на пенсію не підлягають страхуванню на випадок безробіття, та не уточнює, якому саме страхуванню з цих двох різновидів не підлягає зазначена категорія осіб. Виходячи з цього, суд вважає, що положення ст. 5 Закону необхідно розуміти так, що зазначені категорії осіб взагалі не підлягають страхуванню на випадок безробіття: тобто як найманим працівником, так і роботодавцем."

Необґрунтованим є посилання позивача на Інструкцію про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та обліку їх надходження до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.12.2000 р. № 339 (далі - Інструкція № 339 від 18.12.2000 р.), відповідно до п. 2.3 якої не є платниками страхових внесків тільки особи, які не підлягають страхуванню на випадок безробіття, тобто самі працюючі пенсіонери та особи, в яких відповідно до законодавства України виникло право на пенсію. Звідси позивач робить висновок, що роботодавець несе обов'язок зі сплати страхових внесків до Фонду.

Проте, Інструкція № 339 від 18.12.2000 р. є підзаконним нормативно-правовим актом Міністерства праці та соціальної політики, що не повинний суперечити закону, на виконання якого він прийнятий, та не може звужувати сферу його застосування. У відповідності до п. 7 Положення про Міністерство праці та соціальної політики України, затвердженого Указом Президента України від 30.08.2000 р. № 1035/2000, Міністерство праці та соціальної політики в межах своїх повноважень видає накази на основі та на виконання актів законодавства.

Отже, суд вважає, що положення Інструкції № 339 від 18.12.2000 р. щодо звільнення від сплати страхових внесків на випадок безробіття лише осіб, які не підлягають страхуванню, а не роботодавців (тобто по суті встановлення обов'язку роботодавців сплачувати страхові внески у відсотках до фонду оплати пращ працюючих пенсіонерів та осіб, які набули право на пенсію), суперечить ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", яка передбачає, що зазначені особи взагалі не підлягають страхуванню на випадок безробіття, ані самостійно, ані роботодавцем.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Виходячи з цього, суд вважає, що Інструкція № 339 від 18.12.2000 р. не підлягає застосуванню при вирішенню цього спору.” (а.с.87зв.-88).

Не погоджуючись з рішенням суду Южноукраїнський міський центр зайнятості звернувся з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2005 року рішення господарського суду Миколаївської області від 01.06.2005 року у справі № 6/122 –залишено без змін, апеляційну скаргу Южноукраїнського міського центру зайнятості без задоволення.

На зазначені судові рішення Южноукраїнський міський центр зайнятості звернувся з касаційною скаргою до Вищого Адміністративного Суду України. Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 18.09.2006 року, - касаційну скаргу Южноукраїнського міського центру зайнятості відхилено, а рішення господарського суду Миколаївської області від 01.06.2005 року та постанову Одеського господарського апеляційного суду від 19.07.2005 року залишено без змін.

При перегляді справи у апеляційній та касаційній інстанціях Одеський апеляційний господарський суд та Вищий Адміністративний Суд України зазначили, що рішення постановлено з додержанням норм процесуального права, правова оцінка обставинам справи дана вірно.

Южноукраїнський міський центр зайнятості просить переглянути вказане рішення за нововиявленими обставинами.

Згідно ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України - підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Зазначені позивачем обставини, а саме що є судові рішення по справам №№ 15/111, 1/159/05, 6/47 де судами застосовується нормативно-правові акти державних та інших органів, котрі в рішенні господарського суду Миколаївської області від 01 червня 2005 року по справі № 6/122 визнані такими, що не відповідають законодавству України, та незнання вищевказаних обставин суддею господарського суду Миколаївської області та неможливість надання Южноукраїнським міським центром зайнятості наведених вище судових рішень під час розгляду справи № 6/122 не може вважатися нововиявленою обставиною.

За таких обставин заява Южноукраїнського міського центру зайнятості про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду від 01 червня 2005 року по справі № 6/122 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 165, 167, 245, 252, 253, Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Южноукраїнського міського центру зайнятості про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду від 01 червня 2005 року по справі № 6/122 залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ст. 254 Кодексу Адміністративного Судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановлено цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Згідно п. 4 ст. 186 Кодексу Адміністративного Судочинства України, заява про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції подається протягом п’яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
О.В.Ткаченко