ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

06 вересня 2007 р.                                                             Справа  № 5/34-А

За позовом:        Закарпатська обласна Рада професійних спілок м.Ужгород

До відповідача: Закарпатської обласної Ради м.Ужгород

Про  визнання нечинним та скасувати Рішення Закарпатської обласної Ради 5 сесії 5 скликання від 28.12.2006р. №218

Суддя                О.С.Йосипчук

за участю представників сторін:

позивача:       Товтин В.В. - представник

відповідача:   представник не з’явився

Розглянувши матеріали справи за позовом Закарпатської обласної Ради професійних спілок м.Ужгород до Закарпатської обласної Ради про визнання нечинним та скасувати Рішення Закарпатської обласної Ради 5 сесії 5 скликання від 28.12.2006р. №218,

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного позову є вимога позивача про скасування Рішення Закарпатської обласної Ради 5 сесії 5 скликання від 28.12.2006р. №218, яким відповідач вирішив передати Територіальному управлінню ДСА в Закарпатській області об’єкт спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, що розташований за адресою м.Ужгород, пл..Народна, 5 на правах повного господарського відання.

На виконання цього Рішення, управління з питань майна комунальної власності облдержадміністрації було зобов’язано здійснити необхідні організаційно-правові заходи.

Посилаючись на те, що він є власником спірного приміщення, оскільки його було передано на баланс на підставі Рішення виконкому Закарпатської обласної Ради депутатів трудящих №24 від 17.01.1963р. та Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради депутатів трудящих №484 від 02.11.1966р., позивач робить висновок про те, що відповідач, не вправі був виносити рішення щодо передачі приміщення на пл..Народній, 5 в м.Ужгороді, іншому користувачеві.

Позивач вважає, що даним рішенням відповідача були порушені його майнові права, що виникли на підставі ч.1 ст.344 ЦК України, згідно з якою особа, яка заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно.

Аргументуючи підставність позовних вимог, позивач стверджує, що оскаржуване рішення суперечить ч.6 ст.34 Закону України „Про професійні спілки, оскільки позбавлення профспілок права власності чи права володіння може мати місце виключно за рішенням суду на підставах, встановлених законом.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема стверджує про підставність та обгрунтованість прийнятого ним Рішення.

За твердженням відповідача, позивач не є власником спірного приміщення, а тому не вправі стверджувати про порушення власних майнових прав. Окрім того, як стверджує відповідач, правові підстави стверджувати про майнові права на спірний об’ект нерухомості відсутні, оскільки Розпорядженням Голови Закарпатської обласної державної адміністрації від 30.01.2007р. № 29 був скасований абзац 1 Рішення виконавчого комітету Закарпатської обласної Ради депутатів трудящих від 17.01.1963 р. №24.

Повний текст Постанови складено 07.09.2007р.

Заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши

подані по справі доказові матеріали, щодо спірного питання,

Суд задовольняє позов, виходячи з наступного:

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень позивача, приміщення, що розташоване на пл..Народній, 5 в м.Ужгороді, було передане йому на підставі Рішення виконкому Закарпатської обласної Ради депутатів трудящих №24 від 17.01.1963р. та Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради депутатів трудящих №484 від 02.11.1966р.

Рішенням виконавчого комітету Закарпатської обласної Ради №24 від 17.01.1963р., з метою покращення умов роботи облпрофради та обкому профспілок і вивільнення бувших приміщень готелю та ресторану і було вирішено передати на баланс позивача спірне приміщення, що вивільняється ужгородськими районними організаціями.

На виконання згаданого вище рішення, виконавчий комітет Ужгородської міської Ради депутатів трудящих від 02.11.1966р. виніс власне Рішення за №484, згідно з яким з балансу будинкоуправління №1 м.Ужгород спірне майно було передане на баланс облпрофради. Таким чином, майно, яке знаходилось на балансовому обліку будинкоуправління м.Ужгорода було за рішенням виконкому Закарпатської обласної Ради, передане на баланс Закарпатської обласної Ради професійних спілок України.

Перебування спірного об’єкту нерухомості на балансовому обліку Закарпатської обласної ради професійних спілок підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами. Однак перебування майна на балансовому обліку юридичної особи не являється безспірною ознакою виникнення (переходу) права власності. Тому, за відсутності правовстановлюючих документів, твердження позивача про те, що майно на пл..Народній, 5 в м.Ужгороді є у його власності (володінні, користуванні, розпорядженні) не приймається за преюдицію, а перевіряється на достовірність у сукупності з іншими, наявними у справі матеріалами.

Стверджуючи про власне право власності на спірний об’єкт, позивач посилається на відомості інвентарної справи і довідки Ужгородського міжміського бюро технічної інвентаризації №1874 від 18.09.1991р. та оціночні акти експлікації на спірні будівлі, які за своєю правовою природою не являються правовстановлюючими документами і не можуть свідчити про виникнення права власності.

Також, у доказ права власності, позивач посилається на свідоцтво про об’єднання громадян №250 від 05.04.2000р., довідку від 05.07.2007р. №06-09-158 та висновки науково-правової експертизи нормативно-правових актів щодо права власності, які також не можуть бути сприйняті, як правовстановлюючі документи через їх похідний характер та невизначеність.

У відповідності до ст..71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається у своїх вимогах чи запереченнях. При цьому, докази повинні бути належними та допустимими.

Отже, зважаючи на викладене вище та співвідносячи із твердженнями позивача про застосування у спірній ситуації правил ст..344 ЦК України, слід вважати недоведеним право власності (володіння, користування та розпорядження) позивача на приміщення в м.Ужгороді на пл..Народній, 5.

Стаття 10 Конституції СРСР та ст..10 Конституції УРСР містила приписи, згідно з якими державна власність існувала як самостійна форма, відмінна від власності профспілкових та громадських об’єднань.

Цивільним кодексом Української РСР передбачено підстави переходу права власності. Тому, оскільки доказів переходу права власності від державної власності у власність профспілкових організації серед матеріалів справи немає, слід дійти висновку про те, що спірне майно у власність позивача не передавалось. Передача майна з балансу на баланс є являється переходом права власності у розумінні ст..128 ЦК Української РСР.

З метою оформлення права власності, Закарпатська обласна Рада професійних спілок звернулась до Ужгородського міського Голови про надання дозволу на реєстрацію та виготовлення свідоцтва про право власності на приміщення в м.Ужгороді пл.Народна, 5 (Лист від 09.01.2001р. №02-09-7) У відповідь на дане звернення Фонд приватизації та управління майном м.Ужгорода відхилив зазначене клопотання позивача та повідомив про те, що майно на пл..Народна, 5 м.Ужгород було передано на баланс облпрофради, тобто в оперативне управління та користування і у власність не передавався.

Також, зважаючи на встановлені судом обставини, у спірній ситуації не підлягає застосуванню і ч.1ст.344 ЦК України з огляду на п.8 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України.

Слід вважати встановленим факт перебування спірного майна на балансовому обліку позивача. Дана обставина вказує на те, що позивач володіє і користується майном на підставі Рішення виконавчого комітету Закарпатської обласної Ради депутатів трудящих від 17.01.1963 р. №24. За таких обставин, будучи користувачем, він (позивач) вправі здійснювати захист майнових прав на рівні із власником, згідно з ч.4 ст.32 Закону України „Про власність”. Тому, оскільки Рішення Закарпатської обласної Ради 5 сесії 5 скликання від 28.12.2006р. №218 стосується майнових прав позивача, як правомірного користувача спірним приміщенням, його слід визнати таким, що має юридичну зацікавленість до оспорюваного акту (ст.396 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на орган владних повноважень, який прийняв це рішення. Таким чином, твердження позивача у про протиправність акту слід вважати достовірними, поки вони не будуть спростованими органом владних повноважень.

Ухвалою суду від 04.07.2007р. судовий розгляд справи був поновлений через необхідність встановлення особи, на балансовому обліку якої перебуває спірне приміщення. Відповідач доказів утримування на балансі приміщення на пл..Народній,5 м.Ужгород не подав. Позивачем надано витяг з книги обліку основних засобів та інші докази на підтвердження факту перебування цього приміщення на його обліку. Таким чином, зваживши наведене вище, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не подано доказів оформлення майнових прав на об’єкт, який ним було передано позивачу за Рішенням виконавчого комітету Закарпатської обласної Ради депутатів трудящих від 17.01.1963 р. №24 та Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради депутатів трудящих №484 від 02.11.1966р.

Узагальнюючи встановлені у ході судового розгляду справи обставини, слід визнати правомірним застосування відповідачем, при прийнятті оскарженого акту, п.20 ст.43 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, але, як встановлено у ході судового розгляду справи, аргументуючи підставність та обгрунтованість оспореного акту, відповідач посилається на те, що Розпорядженням Голови Закарпатської обласної державної адміністрації від 30.01.2007р. № 29 був скасований абзац 1 Рішення виконавчого комітету Закарпатської обласної Ради депутатів трудящих від 17.01.1963 р. №24, яким було вирішено передати майно на балансовий облік позивача.

Згідно із ст..6 Закону України „Про місцеві державні адміністрації”, розпорядження голів місцевих державних адміністрації є обов”язковими для виконання на всій території всіма органами та організаціями. Однак, дане розпорядження, як правова підстава у спірній ситуації, повинне передувати прийняттю оспореного рішення, оскільки містить юридично значимі наслідки та являється правовим підґрунтям Рішення Закарпатської обласної Ради 5 сесії 5 скликання від 28.12.2006р. №218. У противному випадку, оспорюване рішення суперечить ч.6 ст.34 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності”.

Отже, зважаючи на викладене вище, доводи позивача про необґрунтованість рішення Закарпатської обласної Ради, у спірній ситуації, слід визнати такими, що заслуговують на увагу суду і являються підставою для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.158-163, 167 КАС України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задоволити.

Визнати нечинним та скасувати у повному обсязі Рішення Закарпатської обласної Ради 5 сесії 5 скликання від 28.12.2006р. №218.

Постанова набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складення в повному обсязі відповідно до ст.ст. 254, 186, 160 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя                                                                   О.С.Йосипчук