КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2007                                                                                           № 18/284

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Мартюк А.І.

суддів:             Лосєва  А.М.

Зубець Л.П.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Деденко Д.І. – дов. №69/03 від 16.04.2007р.;

від відповідача - Сторожук А.В. - дов. №06-34/31593 від 03.11.2006р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації

на рішення Господарського суду м.Києва від 12.07.2007

у справі № 18/284 (Мандриченко О.В.)

за позовом                               Акціонерного Банку "Брокбізнесбанк"

до                                                   Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації

про                                                  стягнення 630606,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 630 606,35 грн. заборгованості (авансового платежу).

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами було укладено угоду №367 від 20.01.2005р., за якою позивач зобов'язався сплатити протягом 10 днів аванс у сумі 630 606,35 грн. за земельну ділянку площею 0,3510 га, розташовану по проспекту Перемоги, 41-а у м. Києві, а відповідач зобов'язався в межах своєї компетенції організувати в установленому порядку проведення експертної грошової оцінки та скласти технічну документацію з продажу земельної ділянки в максимально короткі строки після сплати авансу.

Позивач стверджує, що відповідач не виконує свої зобов'язання за угодою №367 від 20.01.2005р. більше 2,5 років, у зв’язку з чим подальше виконання ним зобов'язання по цій угоді, внаслідок прострочення боржника, втратило інтерес для позивача (кредитора).

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідно до рішення Київської міської ради №14/991 від 26.09.2000р. «Про деякі питання продажу земельних ділянок в м. Києві», рішення про надання земельних ділянок та про оформлення права користування землею особам, які подали клопотання про купівлю відповідних земельних ділянок, приймаються після сплати такими особами авансу в розмірі 15% від грошової оцінки земельних ділянок, а організація виконання вказаного рішення покладена на Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації.

Позивач подав до Київської міської ради клопотання про викуп земельної ділянки площею 0,3510 га, розташованої за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 41-а, яке було розглянуто та 20.01.2005р. між сторонами була укладена угода №367, п.3 якої передбачалось, що кошти, сплачені авансом, будуть зараховані до суми договору купівлі-продажу земельної ділянки і не повертаються платнику, крім випадків відмови Київської міської ради у продажу земельної ділянки.

Відповідач зазначав, що Київська міська рада не відмовляла позивачеві у продажу земельної ділянки по проспекту Перемоги, 43-а у Солом'янському районі м. Києва, тому підстави для повернення сплачених коштів відсутніми.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.07.2007р. по справі №18/284 позов було задоволено та присуджено до стягнення з відповідача 630 606,35 грн. заборгованості,            6 306,06 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним Рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив Рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2007р. по справі №18/284 скасувати, прийнявши нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з’ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідач, зокрема, зазначає про те, що відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник   повинен   виконати   такий   обов'язок   у   семиденний   строк   від   дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Угодою №367 від 30.01.2005р. не встановлено конкретних строків виконання відповідачем покладених на нього зобов'язань, а позивачем не надано доказів на підтвердження вимог кредитора виконати зобов'язання.

Відповідно до п.5 угоди №367 від 30.01.2005р., сторони досягли згоди, що кошти, сплачені авансом, будуть зараховані до суми договору купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,3510 га, на проспекті Перемоги, 41 у Солом'янському районі м. Києва і не повертаються позивачу, крім випадків відмови Київської міської ради у продажу земельної ділянки. Тобто, умовами укладеної між позивачем та відповідачем угоди передбачена лише одна підстава повернення позивачу сплаченого авансу.

Оскільки Київська міська рада не приймала рішення про відмову позивачу в продажі земельної ділянки, розташованої по просп. Перемоги, 41 у Солом'янському районі м. Києва, підстави для повернення коштів відсутні.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2007р. апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.09.2007р.

У судовому засіданні 26.09.2007р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 17.10.2007р.

16.10.2007р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечував проти апеляційної скарги, просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача у судових засіданнях підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити та скасувати Рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2007р. по справі №18/284, прийнявши нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача заперечував проти апеляційної скарги відповідача з підстав, зазначених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, просив суд відмовити в її задоволенні та залишити без змін Рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2007р. по справі №18/284 як таке, що прийнято з всебічним з’ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

В п.1.2 рішення Київської міської ради №14/991 від 26.09.2000р. «Про деякі питання продажу земельних ділянок в м. Києві» передбачено, що рішення про надання земельних ділянок та про оформлення права користування землею особам, які подали клопотання про купівлю відповідних земельних ділянок, приймаються після сплати такими особами авансу в розмірі 15% від грошової оцінки цих земельних ділянок.

Відповідно до п.3 вказаного Рішення, організацію виконання цього рішення покладено на Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації.

Позивач подав до Київської міської ради клопотання про викуп земельної ділянки площею 0,3510 га, розташованої за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 41-а, за результатами вирішення якого 20.01.2005р. між сторонами було укладено угоду №367 (далі за текстом – угода №367).

Згідно з умовами угоди №367, позивач зобов’язався сплатити аванс у сумі 630 606,35 грн. за земельну ділянку площею 0,3510 га, розташовану по проспекту Перемоги, 41-а у Солом'янському районі м. Києва, а відповідач, у відповідності до рішення Київської міської ради №14/991 від 26.09.2000р. «Про деякі питання продажу земельних ділянок у м. Києві», зобов’язався в межах своєї компетентності, організувати в установленому порядку проведення експертної грошової оцінки та складання технічної документації з продажу земельної ділянки в максимально короткі терміни (п.1, п.4 угоди №367).

Перерахування коштів здійснюється протягом 10 банківських днів з дня реєстрації угоди в Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (п.2 угоди №367).

Кошти, сплачені авансом, будуть зараховані до суми договору купівлі-продажу земельної ділянки і не повертаються позивачеві, крім випадків відмови Київської міської ради у продажі земельної ділянки, зазначених у пункті 1 угоди (п.5 угоди №367).

На виконання умов угоди №367 позивач перерахував відповідачу аванс у розмірі             630 606,35 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №211 від 24.01.2005р.

Станом на час розгляду справи як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження проведення експертної грошової оцінки і складання технічної документації з продажу земельної ділянки, що знаходиться по проспекту Перемоги, 41-а у Солом'янському районі м. Києва, тобто доказів на підтвердження виконання ним своїх договірних зобов'язань.

Згідно ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір, є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

В ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що листом вих.№09-356/27315 від 30.09.2005р. відповідач повідомив позивача про те, що на пленарному засіданні сесії Київської міської ради від 19.07.2005р. було знято на довивчення проект рішення «Про передачу Акціонерному банку «Брокбізнесбанк» земельної ділянки для експлуатації та обслуговування адміністративної будівлі на проспекті Перемоги, 41-а у Солом'янському районі м. Києва».

11.10.2005р. Київської міською радою було прийняте рішення про затвердження проекту відведення земельної ділянки Акціонерному банку «Брокбізнесбанк» для експлуатації та обслуговування адміністративної будівлі на проспекті Перемоги, 41-а у Солом'янському районі м. Києва та передачі банку даної земельної ділянки площею 0,35 га в короткострокову оренду на 1 рік, у зв'язку з переходом права власності на будівлю.

15.08.2005р. листом №09-356/22819 відповідач повідомив позивача, що у зв'язку з тривалим оформленням договору оренди від 11.02.2006р. скінчився термін дії експертної грошової оцінки земельної ділянки, а тому відповідачем повторно проводяться роботи по визначенню вартості земельної ділянки.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що позивач не звертався до нього з вимогою про виконання зобов’язання за угодою №367 або про відмову від його виконання.

Згідно з ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач звернувся до відповідача з листом (вимогою) №2807/017 від 08.11.2006р., в якому, відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, просив повернути авансовий платіж у сумі 630 606,35 грн., сплачений відповідно до умов угоди №367 від 20.01.2005р.

Проте, вказаний лист (вимога) позивача був залишений відповідачем без відповідного реагування.

Зважаючи на викладене, прострочення виконання відповідачем своїх зобов’язань за угодою №367 призвело до того, що виконання відповідачем зобов’язання втратило інтерес для позивача.

У відповідності до ч.3 ст. 612 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що Рішення Господарського суду міста Києва по справі №18/284 від 12.07.2007р. прийнято з повним та всебічним з’ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв’язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 77, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення, а Рішення Господарського суду міста Києва по справі №18/284 від 12.07.2007р. – без змін.

2. Матеріали справи №18/284 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до касаційної інстанції у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя                                                                      Мартюк А.І.

Судді                                                                                          Лосєв  А.М.

Зубець Л.П.

22.10.07 (відправлено)