ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2007 р.
№ 16/18

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді:
суддів:
Добролюбової Т.В.,
Рогач Л.І.,
Продаєвич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Закритого акціонерного товариства "Кременчуцький лікеро-горілчаний завод", м. Кременчук, Полтавська обл.

на рішення
господарського суду Полтавської області від 13.02.2007

та постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.03.2007

у справі
№ 16/18

за позовом
Українсько –Російського спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями "Будкомітет", м. Дніпропетровськ

до
Закритого акціонерного товариства "Кременчуцький лікеро-горілчаний завод", м. Кременчук, Полтавська обл.

про
стягнення 91387,25 грн.

за участю представників сторін:

від позивача:
не з'явилися

від відповідача:
Прокопенко А.О. дов. від 11.06.07
Вигодський С.В. дов. від 20.10.06

Відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду (ухвала Вищого господарського суду України від 05.06.2007, надіслана сторонам у справі –05.06.2007), проте позивач не скористався наданим йому статею 22 Господарського процесуального кодексу України правом щодо участі у засіданні суду касаційної інстанції.

Доповідач: Продаєвич Л.В.

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 11.06.2007 № 02-12.2/132 у зв’язку з перебуванням судді Гоголь Т.Г. у відпустці для розгляду касаційної скарги у справі № 16/18 господарського суду Полтавської області призначено колегію суддів у складі: Добролюбова Т.В - головуючий, судді: Рогач Л.І., Продаєвич Л.В.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006 року Українсько–Російське спільне підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями "Будкомітет" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з Закритого акціонерного товариства "Кременчуцький лікеро-горілчаний завод" 81543,10 грн. - основного боргу, 5468,97 грн. –пені, 3410,07 грн. - інфляційних втрат та 965,11 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням умов договору від 16.01.2006 №2П/01-06 на виробництво поліграфічної продукції.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 13.02.2007 (суддя: Тимощенко О.М.), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.03.2007 (судді: Андрейцева Г.М. –головуючий, Писана Т.О., Зеленіна Н.І.) –позов задоволений. З Закритого акціонерного товариства "Кременчуцький лікеро-горілчаний завод" на користь Українсько-Російського спільного підприємства у вигляді ТОВ та іноземними інвестиціями "Будкомітет" стягнуто 81543,10грн. - основного боргу, 5468,97 грн. –пені, 3410,07 грн. –інфляційних втрат, 965,11грн. –3 % річних та відповідні судові витрати.

Судові рішення вмотивовані доведеністю позовних вимог, наявністю у відповідача заборгованості за поставлену продукцію та приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526, 610, 625 Цивільного кодексу України та пунктом 5.3 договору від 16.01.2006 №2П/01-06.

Не погоджуючись із прийнятими у справі судовими актами, Закрите акціонерне товариство "Кременчуцький лікеро-горілчаний завод" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення та постанови з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування касаційної скарги товариство наводить наступні доводи: судами, всупереч приписам статей 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, не перевірена наявність правовідносин між сторонами; неповно з'ясовані всі обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, а також в основу судових рішень покладені неналежні та недопустимі докази, що є порушенням статей 42-47 Господарського процесуального кодексу України та не усунуто суперечливість наданих позивачем доказів.

Так, скаржник зазначає, що позивачем не було надано рахунків, будь-яких товарно-матеріальних цінностей за спірним договором він не отримував; за відсутності договірних відносин між сторонами та доказів, які б підтверджували заборгованість, судами неправильно застосовані вимоги статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України та статей 265, 266 Господарського кодексу України.

З посиланням на положення статті 129 Конституції України, статті 2 Закону України "Про судоустрій України", Постанову Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 №11 "Про судове рішення" (зі змінами і доповненнями) скаржник просить перевірити рішення попередніх судів виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення, скасувати судові акти і направити справу на новий розгляд.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи, повноту встановлення обставин справи і проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке:

Предметом даного позову є вимога про стягнення з ЗАТ "Кременчуцький лікеро-горілчаний завод" заборгованості за поставлену на його адресу поліграфічну продукцію з урахуванням інфляційних втрат, 3 % річних та пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Закритим акціонерним товариством "Кременчуцький лікеро-горілчаний завод" своїх зобов'язань за договором від 16.01.2006 №2П/01-06 щодо оплати поліграфічної продукції.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що на підставі укладеного між сторонами у справі договору Українсько –Російське спільне підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями "Будкомітет" зобов'язалося виготовити та поставити Закритому акціонерному товариству "Кременчуцький лікеро-горілчаний завод" поліграфічну продукцію –етикетки, а останнє –прийняти та оплатити продукцію у строк, який не може перевищувати 30 –ти днів з моменту отримання кожної партії продукції.

Судами з'ясовано, що позивач поставив відповідачеві 751000 штук етикеток на пляшки на суму 85740,00грн., а також встановлено факт часткової оплати продукції, у зв'язку з чим судові інстанції визнали наявність у відповідача заборгованості у сумі 81543,10 грн., на яку проведено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

При цьому, суди послалися на акт звірки взаєморозрахунків, складений станом на 01.10.2006 року та лист відповідача від 13.11.2006 року №1236, яким визнана сума боргу та визначено графік її погашення.

Проте, суди всебічно і повно не з'ясували всі фактичні обставини справи, не дали належної юридичної оцінки наявним у справі доказам, зокрема, платіжним документам та акту звірки взаєморозрахунків, оскільки як вбачається з останнього він складений за період з 03.08.2005 року по 28.07.2006 року, тобто за період, який не охоплюється договором від 16.01.2006 року, про що, також, свідчать наявні у справі лист товариства від 13.11.2006 року та претензія від 06.12.2006 року №53.

Розрахунок суми позову, який доданий до матеріалів справи, зроблений на підставі накладних №№29, 34, 35, 41, 44 і визначає борг у сумі 81543,10 грн., тоді як загальна вартість продукції, вказана у зазначених накладних складає суму 85740, 00 грн., а з претензії від 06.12.2006 року вбачається, що відповідачем здійснена оплата у сумі 4196,90 грн., яка не підтверджена розрахунковими бухгалтерськими документами та яка не увійшла до акта звірки взаєморозрахунків.

Не перевіривши вказаних доказів, не з'ясувавши дійсних правовідносин сторін та не надавши належної правової оцінки доводам відповідача, суди дійшли передчасного висновку про наявність заборгованості за договором від 16.01.2006 №2П/01-06 у сумі 81543,10 грн.

Враховуючи повноваження Вищого господарського суду України, як суду касаційної інстанції, який не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, прийняті у справі акти підлягають скасуванню, а справа – передачі на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

При новому розгляді справи суду необхідно всебічно і повно перевірити обставини справи, проаналізувати їх та інші докази, що містяться в матеріалах справи, визначитися щодо дійсних прав та обов'язків сторін у справі і прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Полтавської області від 13.02.2007 та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.03.2007 у справі № 16/18 –скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Кременчуцький лікеро-горілчаний завод" –задовольнити.

Головуючий, суддя

Т. Добролюбова

Суддя

Л. Рогач

Суддя

Л. Продаєвич