ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.07.2007
Справа № А36/432

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів

Головуючого Прокопенко
А.Є.-доповідач,

суддів:
Крутовських В.І,  Дмитренко А.К.

При секретарі судового
засідання   Врона
С.В.

За участю представників сторін:

від позивача:
Підгальна М.О., довіреність №8945/к/1100
від 25.04.07,  головний держподатінспектор
юридичного відділу;

Представник відповідача
у судове засідання не з"явився. Про час та місце судового засідання
повідомлений належнимчином.

розглянувши апеляційну скаргу
Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у м.Кривому Розі  на постанову господарського суду Дніпропетровської
області  від  11.12.06р. у справі   № А36/432

за позовом  Центральної міжрайонної державної податкової
інспекції у м.Кривому Розі

до
відповідача: Суб”єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,
м.Кривий Ріг

про
стягнення 5227грн. 50коп.

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 11.12.2006р. у справі №А36/432 (суддя -Кожан
М.П.)  відмовлено у задоволенні позову
Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у м.Кривому Розі  про стягнення з Суб”єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м.Кривий Ріг до бюджету загальної суми
боргу з штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 5227грн.50коп.

Оскаржуючи постанову господарського
суду Центральна міжрайонна державна податкова інспекція у м.Кривому Розі  просить ії скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вважає, що судом не
враховано вимоги п.2 ст. 11 Закону України “Про державну податкову службу в
Україні” в якій зазначено, що органи державної податкової служби у випадках, в
межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право
здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків
за товари (послуги), який здійснюється шляхом проведення виїзних перевірок
згідно вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Також скаржник стверджує, що сума,
визначена за результатами перевірки податковим органом платника податків щодо
дотримання вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” є застосованою до
платника податків санкцією, яку він має сплатити згідно рішення податкового
органу протягом 10 - денного терміну з дня прийняття органами державної
податкової служби України рішення про застосування таких фінансових санкцій
(стаття 25 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”).

Відповідач у судове засідання не
з'явився, заперечення на скаргу не надав.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши представника  позивача,
апеляційний господарський суд вважає, що постанова господарського суду підлягає
скасуванню, а апеляційна скарга
задоволенню, приймаючи до уваги наступне.

Згідно з п. 2 ст. 11 Закону України
від 04.12.1990р. №509-ХІІ "Про державну податкову службу в Україні"
органи державної податкової служби мають право:

-
здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку;

-
здійснювати контроль за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію
суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів
господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з
наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, які видали ці
документи, торгових патентів.

Реалізація функції контролю
здійснюється шляхом проведення виїзних перевірок згідно вимог Закону №1776,
внаслідок яких, за умови виявлення порушення вимог зазначеного Закону,
застосовується сума штрафних (фінансових) санкцій, тобто обов'язкових платежів,
що підлягають сплаті до бюджету.

26.01.2005р. працівниками МДПІ була
проведена перевірка щодо здійснення розрахункових операцій у сфері готівкового
та безготівкового обігу СПД ОСОБА_1, в ході якої встановлено проведення
розрахункової операції на суму 37 грн. 15 коп. без застосування реєстратора
розрахункових операцій; не видачу розрахункового документу встановленого
зразку; не забезпечено відповідність сум готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка відповідає загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня у розмірі - 940
грн. 35 коп.; порушення порядку ведення книги обліку розрахункових операцій;
відсутність торгового патенту, чим порушено п.п. 1, 2, 5, 13 ст. З Закону
№1776, ст. п. 2 ст. 7 Закону №98/96. Зазначені порушення підтверджуються
поясненнями продавців. Розрахунок штрафних (фінансових) санкцій надано в
висновку до акту перевірки.

За результатами вищезазначеної
перевірки було складено акт перевірки від 26.01.05р. №000024, на підставі якого
прийняте повідомлення-рішення від 28.01.05р. №/0 про застосування
штрафних (фінансових) санкцій на суму 5227грн. 50коп.

Господарський суд пославшись на
відсутність надання позивачем доказів прийняття та вручення відповідачу
відповідного рішення про застосування до відповідача штрафних санкцій в межах
та порядку, передбаченому Законом України “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та
Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”, -
відмовив у задоволенні позову.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач не надав у якості доказу до позовної заяви документи про вручення
відповідачу зазначеного рішення, господарський суд при винесенні ухвали про
відкриття провадження у справі від 09.11.06р. не витребував цих доказів.

На вимогу апеляційного господарського
суду позивачем було надано з клопотанням від 18.05.07р. за №10492/10/100 копію
повідомлення про вручення поштового відправлення яким  відповідачу було направлено рішення
№000028343/0 від 28.01.05р., з датою його вручення 17.02.05р.

Таким чином відсутні підстави, за
яких господарський суд відмовив у задоволенні позову, позовні вимоги про
стягнення з відповідача 5227грн. 50коп. підлягають задоволенню.

Згідно п. 11 ст. 10 Закону України
Про державну податкову службу в Україні” державні податкові органи подають до
судів позови до підприємств, установ, організацій і громадян про стягнення заборгованості
перед бюджетними та державними цільовими
фондами за рахунок їх майна.

Одночасно апеляційний господарський
суд погоджується з доводами господарського суду щодо відмови у задоволенні
вимог про накладення арешту на активи відповідача з метою забезпечення позову
на підставі ст. 117           Кодексу
адміністративного судочинства України за недоведеністю належного обґрунтування
доцільності здійснення вказаних заходів.

Приймаючи до уваги викладене,

Керуючись ст.ст. 195, 198, 202, 205,
207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 11.12.06р. у справі  №
А36/432  скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) до бюджету (р/р
0024, код платежу - 23030111, одержувач УДКУ у Дніпропетровській
області, , МФО 805012) загальну суму боргу з штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі - 5227 грн. 50 коп.

Виконання постанови доручити
господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова  набирає законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня
складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий
А.Є.Прокопенко

Суддя
В.І.Крутовських

Суддя
А.К.Дмитренко

З оригіналом згідно

Помічник судді
А.В.Тальян