ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2007 р.                                                 Справа №  16/591/07

м. Миколаїв

За позовом: Державного підприємства „ Дельта –лоцман” ( 54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна,27)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ Ма „ Фордевінд” ( 54004, вул. Заводська,37)

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дніпро–Бузький морський торгівельний порт (54001, м. Миколаїв, вул. Нікольська,54)

Про: стягнення 1561,46 грн.

Суддя В.Д. Фролов

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача: Божнюк С.Ю., дов. № 4 від 05.02.2007 р.

Від  відповідача: Панченко С.В., дов. № 05/07 від 05.07.2007 р.

Від 3 особи: Опанюк Д.Г., дов. № 90/01-09 від 19.01.2007 р.

В засіданні приймає участь:

Державне підприємство „ Дельта –лоцман” звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „ Ма „Фордевінд” про стягнення 1561,46 грн. заборгованості з канального збору за прохід суден Бузько – Дніпровсько –Лиманським каналом.

Ухвалою суду від 17.07.2007 р. до справи, у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору був залучений Дніпро–Бузький морський торгівельний порт (54001, м. Миколаїв, вул. Нікольська,54).

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те що канальний збір є платою за послугу, що надається судновласнику; при цьому ця послуга полягає у забезпеченні безпечного проходу судном того чи іншого каналу. Право на отримання плати за ту чи іншу послугу наділений виконавець, тобто та особа, яка таку послугу надає. Прийняття Міністерством транспорту та зв’язку України наказу про ліквідацію ДП „Дельта-Лоцман” зумовило прийняття КМУ 10.07.2006р. постанови №953, якою були внесені зміни до п.2 постанови КМУ від 30.12.1998р. №2098, згідно яких утримувати Бузько-Дніпровсько-Лиманський канал (надалі БДЛК) та Херсонський морський канал (надалі ХМК) за рахунок канального збору мало вже не ДП „Дельта –Лоцман”, а державні підприємства, що належать до сфери управління Мінтрансзв’язку,  до яких відноситься і ДП „Дніпро–Бузький морський торгівельний порт”. Саме цьому підприємству було передано на баланс БДЛК та ХМК і воно правомірно  виставляло рахунки за надані послуги, та отримувало платню.

Державне підприємство „Дніпро-Бузький морський торгівельний порт” вважає, що воно правомірно отримувало плату канального портового збору в період знаходження каналів на його балансу та повному господарському віданні, просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши представлені докази, заслухавши представників сторін,  суд, –

в с т а н о в и в:

30 грудня 2005 року між державним підприємством „Дельта-лоцман” та товариством з обмеженою відповідальністю „ Ма „ Фордевінд” було укладено договір № 59/П -05, за умовами якого позивач взяв на себе зобов’язання  за заявками відповідача забезпечити безпечне проходження суден по Бузько-Дніпровсько-Лиманському та Херсонському морському каналах, а відповідач зобов’язався прийняти і оплатити надані послуги (канальний збір). При цьому, як погодили сторони за договором, споживачем послуг позивача є „судновласник” (судновласник, оператор, фрахтувальник, вантажовідправник, вантажоодержувач або інший платник зборів, за дорученням якого діє відповідач).

Пунктом  2.1.2 спірного  договору, його учасники погодили обов’язок позивача  надавати відповідачу рахунки для сплати послуг – канального збору, яий регулюється законодавством України, державними тарифі вами, встановленими цінами та вимогами договору.

Між сторонами відсутній спір щодо розміру канального збору.

Як записано в пункті 4.1 договору  порядок стягнення і розмір зборів визначається відповідно до нормативно-правових актів, якими  затверджені відповідні збори, а по зборам, що не підлягають державному регулюванню - згідно розцінок „Підприємства”.

Витрати за перерахування коштів відносяться на рахунок відповідача.

Відповідно до п.5.4 договору агент несе повну матеріальну відповідальність перед підприємством за повноту і своєчасність оплати наданих послуг, як у національній валюті, так і в ВКВ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2000р. №1544 „Про портові збори” регулюється порядок та розміри стягнення канальних зборів. Пунктом 18 цієї постанови встановлено, що нарахування канального збору здійснюється за кожне проходження каналу судном  в один кінець і за кожне проходження каналу судном транзитом в один кінець за 1 кубічний метр об’єму судна за встановленими ставками. Відповідно до приміток до п.18 постанови за проходження Бузько-Дніпровсько-Лиманського і Херсонського морського каналу з заходженням суден у порти Дніпро-Бузький, Миколаїв (морський), Херсон (морський), Очаків, Октябрський та причал заводу „Океан”, а також без заходження в морські порти (причали), канальний збір сплачується суднами за визначеними ставками державному підприємству "Дельта-лоцман".

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до Лоцманської квитанції № 3423, 19.09.2006 р. ДП „Дельта-лоцман” забезпечило безпечне проведення Бузько –Днвпровсько –Лиманським каналом судна” ТЕUТА” під агентуванням відповідача, за проходження якого нарахований канальний збір склав 246,77 дол. США.

Виставлені відповідачу рахунки на сплаті наданих послуг -  нарахований канальний збір відповідно на вказану суму останнім не сплачено.

Окрім суми боргу позивач також просить стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 62,43 дол. США.

Приймаючи рішення по справі судом взято до уваги наступне.

Статтею 84 Кодексу торговельного мореплавства України передбачено, що канальний збір належить до цільових портових зборів, розмір якого встановлюється Кабінетом Міністрів України, а використання допускається виключно за його цільовим призначенням.

Згідно п.2.4 Порядку обліку та використання коштів від портових зборів, який затверджено наказом Міністерства транспорту України №783 від 25.08.2004р. кошти від канального збору використовуються на утримання, обслуговування, ремонт та забезпечення безпеки судноплавства на судноплавних шляхах загальнодержавного значення і підхідних каналах портів, очищення їх від наносів і підтримку їхніх габаритів у межах паспортних значень, на днопоглиблювальні роботи, на утримання, обслуговування та ремонт засобів навігаційного обладнання на каналах, на будівництво, модернізацію, реконструкцію каналів, на утримання персоналу, що здійснює технічний нагляд за експлуатацією каналів.

Тобто, канальний збір є платою за фактично надані послуги. При цьому, надання цих послуг та їх фактична оплата не  є одночасною.

12 квітня 2006 року міністерство транспорту та зв’язку України видало наказ №336 „Про реорганізацію державного підприємства “Дельта –Лоцман” шляхом приєднання його до державного підприємства „Дніпро-Бузький морський торговельний порт”, яке є правонаступником прав та обов'язків ДП „Дельта - Лоцман”.

Цим же наказом було створено комісію з реорганізації ДП „Дельта –Лоцман”.

Згідно пункту 4.1. цього наказу, ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт” було зобов’язано прийняти на баланс майно ДП “Дельта –Лоцман” згідно з затвердженим передавальним актом.

3 травня 2006 року Міністерством транспорту та зв’язку України було видано наказ №422 “Про передачу гідротехнічних споруд ДП “Дельта –Лоцман”, яким  зобов’язувалось останнє передати з балансу а ДП Дніпро-Бузький морський торговельний порт” прийняти на баланс Бузько-Дніпровський-Лиманський канал та Херсонський морський канал, закріпивши їх за підприємством на праві господарського відання.

4 травня 2006 року Державний департамент морського і річкового транспорту видав наказ №69 „Про створення комісії щодо передачі гідротехнічних споруд ДП „Дельта –Лоцман”.

4 травня 2006 року було складено акт приймання –передачі гідротехнічних споруд від ДП „Дельта –Лоцман” до ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт”.

Згідно наказу по ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт” №32-П від 11 травня 2006 року до підприємства, в порядку переводу з ДП „Дельта –Лоцман”, були прийняті на роботу працівники, що задіяні на роботах  з нагляду та технічною експлуатацією каналів.

Таким чином, ДП „Дельта –Лоцман” фактично було позбавлено можливості надання послуг з безпечного проведення суден по Бузько-Дніпровсько-Лиманському і Херсонському морському каналах.

Не було покладено цей обов’язок і на комісію з ліквідації підприємства.

Окрім сказаного, постановою КМУ №953 від 10.07.2006р. були внесені зміни до п.2 постанови КМУ №2098 від 30.12.1998р., якою було виключено покладення функції з регулювання руху суден та утримання судноплавних шляхів за рахунок відповідних канальних зборів на Бузько-Дніпровсько-Лиманському і Херсонському морському каналах на ДП „Дельта –Лоцман” та покладено ці функції на державні підприємства, які належать до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України.

Відповідно до приписів ч.3 ст.59 Господарського кодексу України, у разі приєднання одного або кількох суб’єктів господарювання до іншого суб’єкта господарювання до цього останнього переходять усі майнові права та обов’язки  приєднаних суб’єктів господарювання.

Отже, з викладено вище слідує, що на дату надання послуг відповідачеві, до ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт”  перейшли всі права та обов’язки які були у ДП “Дельта –Лоцман” за договором  59/П -05 від 30.12.2005 р. укладеному ним та Товариством з обмеженою відповідальністю „ Ма „ Фордевінд”.

Таким чином, відповідальність  за якість наданих послуг за проходження судном каналів, в разі настання такої, повинно було нести те підприємство, в господарському віданні якого знаходяться ці канали, оскільки саме на нього було покладено обов’язок надання цих послуг.

Враховуючи, що ці послуги включають в себе утримання, обслуговування,  ремонт та забезпечення безпеки судноплавства на судноплавних шляхах загальнодержавного значення і підхідних каналах портів, очищення їх від наносів і підтримку їхніх габаритів у межах паспортних значень, днопоглиблювальні роботи,  утримання, обслуговування та ремонт засобів навігаційного обладнання на каналах,  будівництво, модернізацію, реконструкцію каналів,  утримання персоналу, що здійснює технічний нагляд за експлуатацією каналів то беззаперечним є факт того, що надання цих послуг потребує значних фінансових коштів.

Беручи до уваги що ці послуги мають безперервний характер, то і фінансування їх повинно мати постійний характер.

Відповідно до положень ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином, відповідно до вимог закону, інших правових актів, договору.

Згідно п.2.1.2 договору,  позивач повинен надати відповідачу рахунок для сплати послуг канального збору, який відповідач, зобов’язаний сплатити на протязі 5-ти банківських днів до відходу судна.

Отже, сплата цього збору повинна бути здійснена до відходу судна з порту, в противному разі судно може бути не випущено з території порту.

Між тим, позивач відправив відповідачу рахунки на сплату послуг, коли судна покинули порт ( як вбачається з матеріалів справи).

Але, на дати направлення відповідачу рахунків, послуги з канального збору були ним оплачені ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт”.

В вересні 2006 року ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт” та відповідачем було складено акти прийому-здачі робіт (послуг) по кожному з суден, що пройшли каналами, що є підтвердження факту надання послуг саме морським портом.

Діючим законодавством не передбачено подвійної оплати послуг канального збору.

Питання  щодо визначення отримувача коштів за цей збір вирішується КМУ, який постановою №953 від 10.07.2006р. поклав ці функції на державні підприємства, які належать до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України.

Таким чином, дії, як ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт” так і Товариства з обмеженою відповідальністю „ Ма „ Фордевінд” повністю узгоджувались з положеннями діючого законодавства та відповідали  прийнятим Міністерством транспорту та зв’язку України рішенням.

Законність дій порту також підтверджується  подальшими діями Міністерства транспорту та зв’язку України, а саме: наказом №183 від 06.11.2006р. про створення комісії для врегулювання ситуації, що склалась зі сплатою канального збору за проходження суден по Бузько-Дніпровсько-лиманському і Херсонському морському каналах; висновками цієї комісії, що викладені в акті від 15.11.2006р., в яких не встановлено фактів неправомірного отримання  та використання коштів  від канального збору з боку ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт”.

18 вересня 2006 року Міністерство транспорту та зв’язку України видало наказ №945 „Щодо удосконалення функціонування державної системи забезпечення безпеки судноплавства”, яким було скасовано дію наказів №336 від 12.04.2006р. „Про реорганізацію державного підприємства „Дельта –Лоцман” та № 442 від 03.05.2006р. „Про передачу гідротехнічних споруд ДП „Дельта –Лоцман”.

20 вересня 2006 року директор ДП „ Дельта –Лоцман” направив на адресу порту ДП „ Дніпро-Бузький морський торговельний порт” листа за №1590, в якому повідомляв останнього проінформувати субагентів, що утримувачем канального збору з судноплавних шляхів на Бузько-Дніпровсько-Лиманському і Херсонському морському каналах є ДП „Дельта –Лоцман”.

Одночасно в листі висловлювалось прохання надати  інформацію щодо отриманих ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт” коштів від канального збору з 03.05.2006р. та перерахувати їх ДП “Дельта –Лоцман”.

25 вересня 2006 року Державний департамент морського і річкового транспорту видав наказ №157 „Про створення комісії щодо передачі гідротехнічних споруд ДП „Дельта –Лоцман”.

2 жовтня 2006 року було складено акт приймання –передачі гідротехнічних споруд від ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт” до ДП „Дельта –Лоцман”.

Спільним листом ДП „Дельта –Лоцман” та ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт” від 08.11.2006р. повідомили керівників підприємств, які є платниками канального збору, про те, що агентські компанії (судновласники, тощо), які станом на 07.11.2006р. не сплатили канальний збір за проходження суден Бузько-Дніпровсько-лиманським і Херсонським морським каналами, повинні сплатити його  ДП „Дельта –Лоцман”.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ДП  „Дельта –Лоцман”, ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт”, відповідач та інші морські агенти стали заручниками ситуації, що виникла на підставі прийнятих рішень Міністерством транспорту та зв’язку України –наказу № 336 „Про реорганізацію державного підприємства “Дельта –Лоцман” та інших, які вказані вище.

Зокрема це найшло своє відображення в листі заступника міністра транспорту та зв’язку України від 19.10.2006р.направленому на адресу державних підприємств “Дельта –Лоцман” та “Дніпро-Бузький МТП”, в якому говорилось про необхідність керівникам згаданих підприємств надати Департаменту морського і річкового транспорту звіт щодо отриманих ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт” за період з 03.05.2006р. грошових коштів від канального збору за проходження суден БДЛК та ХМК; звіт та копії підтверджуючих документів щодо фактичних витрат на утримання каналів за рахунок отриманих грошових коштів.

Пунктом 1.2 пропонувалось у тижневий термін перерахувати ДП „Дельта –Лоцман” кошти в національній грошовій одиниці України, отримані від канального збору за проходження суден БДЛК та ХМК за винятком цільових фактичних витрат на утримання каналів.

Цим листом також пропонувалось підприємствам провести звірку отриманих грошових коштів та внести корективи у бухгалтерський облік.

Твердження позивача про безпідставність визначення канального збору, як плати за надані послуги, оскільки підставою оплати канального збору є сам факт проходження судна каналом, не приймається судом до уваги, оскільки проходження судна каналом є вже фактом отримання послуг щодо забезпечення безпеки мореплавства, яка в свою чергу, реалізується  шляхом безперервного  виконання робіт, перелік яких дано в наказі Міністерства транспорту України №783 від 25.08.2004р.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших нормативних актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя                                                        В.Д.Фролов