ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2007 р.                                                            Справа № 33/126-07

вх. № 4744/3-33

Суддя господарського суду Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Шаршакова Н.А.

за участю представників сторін:

позивача - Токаренко  Я.С., дов. № 07/85 від 12.06.2007р.  відповідача - Соболева Г.М., дов. № 47 від 20.04.2007р., Мороховська Г.М., дов. № 51 від 20.04.2007р.

розглянувши справу за позовом ДП "Газ-тепло" НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до  Вовчанське підприємство теплових мереж, м. Вовчанськ

про стягнення 549566,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 549566,83грн. заборгованості за договором комісії №12/04-290, укладеним між сторонами 01 жовтня 2004 року. Свої позовні вимоги обгрунтовує  тим, що відповідач не виконав належним чином свої  договірні зобов’язання  внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Позивач в судовому засіданні підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд задовольнити позов. В відзиві   на  заперечення відповідача  зазначає  про те, що   заперечує   проти  припинення   зобов’язання  зарахуванням, оскільки  у зв’язку  з  ненадходженням   коштів   за договором комісії   у  ДП „Газ-тепло”   не настав строк   виконання своїх  грошових зобов’язань, що є однією    з умов проведення заліку.

Відповідач  у відзиві на позовну заяву стверджує, що заборгованість перед позивачем  станом на 01.12.06р. становила 544516,03 грн., а  заборгованість  ДП „Газ-тепло” за договором  переробки  -859934,18 грн. Відповідно до ст.601 ЦК України 15.05.2007р.  позивачу було надіслано заяву про залік зустрічних вимог, тому провадження у справі  має  бути припинене.

Суд, вислухавши пояснення  представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх  сукупності, встановив  наступне.

01.10.2004р. між   сторонами  був укладений договір  комісії № 12/04-290 Відповідно до умов  договору позивач ( Комітент)  уповноважив, а  відповідач  (Комісіонер) прийняв   на  себе обов’язок    протягом строку  дії договору  здійснювати діяльність по продажу обумовленої „Теплової енергії” відповідно до умов даного договору в інтересах   позивача, від свого імені  та за  рахунок  позивача.  У відповідності до п.4.1. договору позивач    передав  за актами  приймання –передачі, засвідчені копії яких залучені до матеріалів справи,   відповідний  обсяг  теплової енергії, а  відповідач   повинен   був цей  обсяг теплової  енергії  прийняти.  У  відповідності до п.4.7. договору  відповідач повинен  був забезпечити своєчасну оплату  за  спожиту  теплову  енергію  згідно угодам, укладеним   на  виконання цього договору.  Згідно до п. 4.8. договору  відповідач  прийняв на себе  поручительство( делькредере)  перед позивачем  за виконання споживачами зобов’язань за угодами. У відповідності до п.5.1. договору оплата  за  реалізовану   відповідачем теплову енергію  здійснюється  Споживачами  на   зазначений в договорі  рахунок позивача грошовими коштами.

В  період з жовтня 2004р. по  серпень 2005р.   позивач передав відповідачу   теплову енергію в кількості 27845,870 гігакалорій  на загальну суму 2 673 777,00 грн.,  що підтверджено актами   приймання-передачі, засвідчені копії яких долучені до матеріалів справи.

Згідно зі   звітом  комісіонера № 08 З/290 за серпень 2006р.  від  31.08.2006р. зафіксована  заборгованість   відповідача   за теплову   енергію в  розмірі   549566,83 грн.

Позивачем   за № 54/11-518-1260  від  27.03.2007р.  було   направлено  вимогу про оплату   боргу  внаслідок  застосування делькредере в розмірі  549566,83  грн.,  але   відповідач  борг,  зазначений  в звіті,  не    сплатив.

Враховуючи,  що сума   боргу  відповідачем  не   спростована,  відповідач  не надав  суду  належних   доказів  про   її  погашення,   а  також,  враховуючи, що   відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має  виконуватися належним  чином відповідно  до умов договору, позовні  вимоги позивача в сумі   549566,83  грн.  обґрунтовані,  підтверджуються   наданими  суду  доказами  та    підлягають  задоволенню.

Посилання відповідача про   часткову оплату за договором   в розмірі  5050,80 грн.  20.10.2004р.   та неврахування  позивачем  проведеної  оплати,  суд не приймає до уваги, оскільки   ця оплата   була проведена   за іншим договором, а саме договором  № 12/03-230.

Твердження   відповідача про    припинення   зобов’язання  за  договором комісії в сумі  544516,03 грн.  зарахуванням  шляхом  заліку  зустрічних вимог    на підставі   заяви  від 15.05.2007р., суд  вважає   безпідставними, виходячи з наступного.

За текстом цієї заяви    відповідач зазначає про  зменшення  дебіторської заборгованості ДП „Газ тепло” за переробку згідно  договору № 17/04-289 від 01.10.2004р.  на суму 544516,03 грн. і,   відповідно,  зменшує    дебіторську заборгованість перед ДП „Газ –тепло” згідно  договору комісії  № 17/04-290 від 01.10.2004р. в сумі  544516,03 грн.  Предметом   позову є стягнення   за договором комісії № 12/04-290, тобто   іншим  договором, ніж    зазначено в  заяві   про залік. Доказів   на підтвердження   внесення до цієї  заяви будь-яких змін   щодо номеру договору,  відповідач до суду   не  надав.

Крім того, за змістом статей  203 ГК України та   601 ЦК України     зарахування є  способом припинення зобов’язання і можливе   за наявності   умов  зустрічності  та однорідності вимог, настання строків   виконання зобов’язання,  а  також  відсутності спору   відносно  характеру   зобов’язання, його змісту   та умов  виконання.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що   між сторонами є спір  щодо  характеру   зобов’язання   ДП „Газ –тепло”   за договором   на  переробку № 17/04-289 від   01.10.2004р., його  змісту   та  умов  виконання  в частині   розрахунків.

Суд  вважає, що  умовою, за  наявності   якої   можливе припинення зобов’язання  зарахуванням, є  прозорість вимог, тобто коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов’язання,  його змісту, умов виконання.  Якщо ж одна із сторін   звернулась    із заявою про  зарахування, а інша  сторона  зобов’язання  звернулась до суду з позовом   про  стягнення тієї суми, на яку проводиться  зарахування  зустрічної вимоги, тобто  фактично   наявним  є протиставлення  цій вимозі   заперечення   відносно    характеру, терміну, розміру  виконання  тощо, спір  підлягає вирішенню в   судовому  порядку.

Крім того, слід зазначити, що   за змістом ст.601 ЦК України    зарахування  може здійснюватись     за заявою однієї з сторін.  З приписів  цієї статті вбачається, що  зобов’язання  може, але     не  повинно     припинятися   за заявою   однієї із сторін. Крім того,   за змістом зобов’язального права   та на  підставі системного аналізу ст.526-532  ЦК України  у взаємозв’язку   зі ст.601 ЦК України, слід зробити   висновок про те, що такий  взаємозалік   за заявою однієї із сторін   може здійснюватись    лише  у  разі  згоди   на це  іншої  сторони.

У відповідності до  ст.ст.44, 49 ГПК України суд вважає  необхідним витрати по сплаті державного мита у сумі  5496,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  у сумі 118 грн. покласти   на  відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Керуючись ст.  526  ЦК України,  статтями 1, 12,33,47, 49, 82-84 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Вовчанського підприємства теплових мереж ( Харківська обл.., м.Вовчанськ, вул..Дзержинського,3-а,62500, в тому  числі р/рахунок 260014856,МФО 351629, , СПП № 27755408 )    на користь  Дочірнього підприємства „Газ-Тепло” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”  ( буд. І. Лепсе, 16, м.Київ, 03065, в тому числі  п/рахунок 64 в  ГОУ ПІБ м. Києва, МФО  300012, ) 549566,83  грн. боргу,   5496,00  грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ   після набрання рішенням  законної  сили.

Рішення   підписане 20.07.2007р.

Суддя                                                                                            Савченко А.А.