ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.08.07 р.                                                                               Справа № 29/231пн

Господарський суд Донецької області, у складі судді Гаврищук Т.Г.при секретарі судового засідання Пашко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю “Кондратівська Центральна збагачувальна фабрика” м.Горлівка

до відповідача – Державного підприємства “Артемвантажтранс” м. Горлівка

про зобов”язання виконувати обов”язки за договором та визнання права на отримання послуг за договором

за участю  представників сторін:

від позивача – Фролов Д.Є. (за довір.)

від відповідача – Гумбіна Т.П. – нач.служби вантажної роботи(за довір.)

Суть спору:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Кондратівська Центральна збагачувальна фабрика” , звернувся до господарського суду з позовною вимогою  до   Державного підприємства “Артемвантажтранс”  про зобов’язання відповідача виконувати обов’язки за договором №62 на транспортне обслуговування від 03.04.2007р. в редакції протоколу розбіжностей ТОВ “Кондратівська ЦЗФ”.

Додатковою заявою від 20.08.2007р. позивач доповнив позовні та просить визнати право на отримання від ДП “Артемвантажтранс” послуг за договором №62 на транспортне обслуговування від 03.04.2007р. в редакції з врахуванням протоколу розбіжностей від 25.04.2007р. до нього, та зобов”язати відповідача виконувати обов’язки за договором №62 на транспортне обслуговування від 03.04.2007р. в редакції протоколу розбіжностей ТОВ “Кондратівська ЦЗФ”.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на  ч.6 ст.179, ч.7 ст.181,ч.7 ст.193 Господарського кодексу України і вважає, що відповідач безпідставно ухиляється від виконання  обов’язків  за договором на транспортне обслуговування №62 від 03.04.2007р. в редакції протоколу розбіжностей.

Відповідач проти  позову заперечує і вважає, що оспорений договір   є неукладеним , оскільки між сторонами не було досягнуто згоди по одному із суттєвих  умов договору, а саме про ціну послуг. Відповідач зазначив, що основною умовою для укладення договору на транспортне обслуговування є обстеження вантажних фронтів, однак позивач ухиляється від підписання  акту обстеження ватажних фронтів, який у відповідності з Правилами перевезень вантажів(розділ 12, п.3.1,3.2) повинний бути підписаний в 10-ти денний строк. Крім того, відповідач зазначив, що ним було укладено договори про оплату послуг за перевезення безпосередньо з власниками вантажів, що свідчить про те, що майнові права позивача не порушуються та позивач повноцінно здійснює поточну господарську діяльність.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  господарський суд, встановив :

Державним підприємством “Артемвантажтранс” в адресу позивача 13.04.2007р. був направлений проект договору №62 від 03.04.2007р. на транспортне обслуговування, предметом якого є переміщення навантажених та порожніх вагонів, які прибувають в адресу позивача на ст..Байрак Донецької залізниці, та організація його транспортного обслуговування. Зазначений договір був підписаний позивачем  з протоколом розбіжностей, два примірники якого разом з підписаним договором були передані відповідачеві 25.04.2007р. , що засвідчується відповідним штампом вхідної кореспонденції.

За приписами ч.5 ст.181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Відповідачем одержаний протокол розбіжностей не був підписаний, сторони не зверталися до суду для врегулювання розбіжностей за цим договором.

Частиною 7 ст.181 Господарського кодексу України встановлено, що  якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка  одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

За приписами п. 3 ст.179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Позивач не довів наявності наведених вище обставин на підтвердження обов'язковості укладення відповідачем спірного договору.

Посилання позивача на ч.6 ст.179 Господарського кодексу України судом не прийняті до  уваги, виходячи з наступного.

Наведеною нормою встановлено, що суб'єкти  господарювання,  які  забезпечують   споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг).

Згідно до ст.1 Закону України  “Про залізничний транспорт” залізничний транспорт  це -  виробничо-технологічний   комплекс організацій і підприємств залізничного транспорту загального користування, призначений для забезпечення потреб суспільного виробництва і населення країни в перевезеннях у внутрішньому і міжнародному сполученнях та надання інших транспортних послуг усім споживачам без обмежень за ознаками форми власності та видів діяльності тощо.

Тобто, наведеною нормою встановлений обов’язок підприємств залізничного транспорту загального користування щодо укладання договору з усіма споживачами їхньої продукції (послуг).  Ця норма не містить в собі  прямої вказівки щодо обов’язковості укладання відповідачем спірного договору.

За вимогами п. 8 ст.179 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

За таких обставин, вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач  не надав  доказів, що засвідчують відмову відповідача від надання послуг транспортного обслуговування. Надані позивачем акт припинення транспортного обслуговування  ТОВ “Кондратівська ЦЗФ” від 30.03.2007р., пояснення від 24.07.2007р. за №1215 та довідка від 23.08.2007р. №1397 відносно транспортного обслуговування ТОВ “Кондратівська ЦЗФ” судом не прийняті в якості належних доказів, оскільки вони складені позивачем одноособово. Доказів прибуття в адресу позивача вагонів, від переміщення яких відповідач відмовився, позивачем не надано.

Згідно до ст.49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 179,180,181 Господарського кодексу України, ст.ст. 43, 32 – 34, 43, 49,  82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Кондратівська Центральна збагачувальна фабрика” до   Державного підприємства “Артемвантажтранс”  про визнання права на отримання  послуг за договором №62 на транспортне обслуговування від 03.04.2007р. в редакції з врахуванням протоколу розбіжностей від 25.04.2007р. до нього, та  зобов’язання відповідача виконувати обов’язки за договором №62 на транспортне обслуговування від 03.04.2007р. в редакції протоколу розбіжностей ТОВ “Кондратівська ЦЗФ”.

У судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суддя

Повний текст рішення  підписаний 31.08.2007р.