СУД
Справа № 8/131
3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача:
До відповідачів: 1. ОСОБА_2,  АДРЕСА_2
2. ОСОБА_3,  АДРЕСА_3
3. ОСОБА_4,  АДРЕСА_4
4. ОСОБА_5,  АДРЕСА_5
5. ОСОБА_6,  АДРЕСА_6
6. ОСОБА_7,  АДРЕСА_7
8.  ОСОБА_9,  АДРЕСА_9
9. ОСОБА_10,  АДРЕСА_10
ОСОБА_11,  АДРЕСА_11
ОСОБА_12,  АДРЕСА_12
12. ОСОБА_13,  АДРЕСА_13
ОСОБА_14,  АДРЕСА_14
15. ОСОБА_16,  АДРЕСА_16
про переведення прав і обов'язків покупця  за договорами купівлі-продажу акцій
Суддя        Т.Г.Оленич
ПРЕДСТАВНИКИ   СТОРІН:
ОСОБА_17 -представник, довір.пост. від 25.04.07р.
В судовому засіданні на підставі ч.3
ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалася перерва з
16.07.07р. до 20.07.07р. рішення приймається після оголошеної перерви.
Позивачкою заявлено позов про
визнання укладених між відповідачами договорів купівлі-продажу акцій ЗАТ
„Ніфар” недійсними в частині найменування покупця та переведення прав і
обов'язків покупця за договорами купівлі-продажу акцій, укладених між: ОСОБА_2
та ОСОБА_15 на 253 акції; ОСОБА_3 та ОСОБА_14 на 226 акції; ОСОБА_4 та ОСОБА_14
на 204 акції; ОСОБА_5 та ОСОБА_14 на 191 акцію; ОСОБА_6 та ОСОБА_14 на 202
акції; ОСОБА_7 та ОСОБА_13 на 220 акції; ОСОБА_8 та ОСОБА_13 на 259 акцій;
ОСОБА_10 та ОСОБА_16 на 58 акцій; ОСОБА_11 та ОСОБА_15 на 196 акцій; ОСОБА_12
та ОСОБА_15 на 7 акцій, а також про зобов'язання реєстроутримувача здійснити
перереєстрацію прав власності на спірні акції в реєстрі власників іменних
цінних паперів ЗАТ “Ніфар” на позивачку.
Відповідачами письмові відзиви на
позов та витребувані судом документи  не
надані. Відповідачі або їх представники
в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомлено.
За загальними правилами сторона у справі вважається належним чином повідомлена
про час та місце розгляду справи якщо ухвала суду надсилалася  за адресою, зазначеною у позовній заяві.
Враховуючи, що ухвали суду  надсилалися
відповідачам ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_16, ОСОБА_2, ОСОБА_4 за адресами, вказаними
у позовній заяві, суд приходить до висновку, що відповідачі повідомлялися
належним чином про час та місце розгляду справи. Оскільки відповідачі не
скористалися належним їм процесуальним правом приймати участь у господарських
засіданнях, явка сторін в судове засідання обов'язковою судом не визнавалася,
суд приходить до висновку про можливість вирішення спору у відсутності
відповідачів або їх представників.
3-я особа у своїх поясненнях
повідомила суд, що відповідачі -колишні акціонери ЗАТ “Ніфар” при укладенні
договорів купівлі-продажу акцій товариства стороннім особам не дотрималися  встановлений Статутом товариства порядок
відчуження акцій, чим   порушили права та
інтереси акціонерів товариства, в тому числі позивачки у справі, яка виявила
намір купити належні відповідач акції. 3-ю особою надіслано клопотання про
розгляд справи без участі представника.
Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, що мають
значення для вирішення спору, перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:
Закрите акціонерне товариство
“Ніфар” створено згідно з рішенням загальних зборів засновників від 24.02.94р.
та  на підставі установчого договору про
створення та діяльність закритого акціонерного товариства “Ніфар” від
09.02.1994р., укладеного між його засновниками -громадянами України, серед яких
є, в тому числі, ОСОБА_1 (позивачка у справі), ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_8,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_7, ОСОБА_12 (відповідачі -
продавці у даній справі).
23.05.01р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_14
укладений договір купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого ОСОБА_4
зобов'язувалася передати ОСОБА_14  у
власність прості іменні акції ЗАТ “Ніфар” в кількості 204шт. за договірною
ціною 1754грн.40коп., а ОСОБА_14 зобов'язувався
сплатити вартість акцій протягом 3-х банківських днів з моменту
підписання договору (т.1, а.с.39).
22.05.01р. між ОСОБА_9 та ОСОБА_13
укладений договір купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого ОСОБА_9
зобов'язувався передати ОСОБА_13 у власність прості іменні акції ЗАТ “Ніфар” в
кількості 280шт. за договірною ціною 2408грн., а ОСОБА_13 зобов'язувався  сплатити вартість акції протягом 3-х
банківських днів з моменту підписання договору (т.1, а.с.40).
22.05.01р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_13
укладений договір купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого
ОСОБА_7  зобов'язувався передати ОСОБА_13
у власність прості іменні акції ЗАТ “Ніфар” в кількості 220шт. за договірною
ціною 1892грн., а ОСОБА_13 зобов'язувався
сплатити вартість акції протягом 3-х банківських днів з моменту
підписання договору (т.1, а.с.41).
23.05.01р. між ОСОБА_19 та ОСОБА_13
укладений договір купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого
ОСОБА_8  зобов'язувалася передати
ОСОБА_13 у власність прості іменні акції ЗАТ “Ніфар” в кількості 259шт. за
договірною ціною 2227грн.40коп., а ОСОБА_13 зобов'язувався  сплатити вартість акції протягом 3-х
банківських днів з моменту підписання договору (т.1, а.с.42).
23.05.01р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_14
укладений договір купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого
ОСОБА_6  зобов'язувався передати
ОСОБА_14  у власність прості іменні акції
ЗАТ “Ніфар” в кількості 202шт. за договірною ціною 1737грн.20коп., а ОСОБА_14
зобов'язувався  сплатити вартість акцій
протягом 3-х банківських днів з моменту підписання договору (т.1, а.с.43).
23.05.01р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_14
укладений договір купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого
ОСОБА_5  зобов'язувався передати
ОСОБА_14  у власність прості іменні акції
ЗАТ “Ніфар” в кількості 191шт. за договірною ціною 1642грн.60коп., а ОСОБА_14
зобов'язувався  сплатити вартість акцій
протягом 3-х банківських днів з моменту підписання договору (т.1., а.с.44).
15.06.01р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_15
укладений договір купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого
ОСОБА_2  зобов'язувався передати
ОСОБА_15. у власність прості іменні акції ЗАТ “Ніфар” в кількості 253шт. за
договірною ціною 1642грн.60коп., а ОСОБА_15 зобов'язувався  сплатити вартість акцій протягом 3-х
банківських днів з моменту підписання договору (т.1, а.с.45).
23.05.01р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_14
укладений договір купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого ОСОБА_3
зобов'язувалася передати ОСОБА_14  у
власність прості іменні акції ЗАТ “Ніфар” в кількості 226шт. за договірною
ціною 1943грн.60коп., а ОСОБА_14 зобов'язувався
сплатити вартість акцій протягом 3-х банківських днів з моменту
підписання договору (т.1, а.с.46).
29.05.01р. між ОСОБА_11 та
ОСОБА_15 укладений договір купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого
ОСОБА_11  зобов'язувався передати
ОСОБА_15. у власність прості іменні акції ЗАТ “Ніфар” в кількості 196шт. за
договірною ціною 1685грн.60коп., а ОСОБА_15 зобов'язувався  сплатити вартість акцій протягом 3-х
банківських днів з моменту підписання договору (т.1, а.с.47).
19.09.01р. між ОСОБА_10 та ОСОБА_16
укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_10 зобов'язувалася
передати ОСОБА_16  у власність прості
іменні акції ЗАТ “Ніфар” в кількості 58шт. за договірною ціною 498грн.80коп., а
ОСОБА_16 зобов'язувалася  сплатити
вартість  зазначених акцій (т.1, а.с.48).
31.05.01р. між ОСОБА_12 та ОСОБА_15
укладений договір купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого
ОСОБА_12  зобов'язувався передати
ОСОБА_15. у власність прості іменні акції ЗАТ “Ніфар” в кількості 7шт. за
договірною ціною 60грн.20коп., а ОСОБА_15 зобов'язувався  сплатити вартість акцій протягом 3-х банківських
днів з моменту підписання договору (т.1, а.с.49).
Відповідачами не надані докази
виконання ними своїх зобов'язань за договорами по передачі акцій та по оплаті
За твердженням позивачки  вона є акціонером Закритого акціонерного
товариства “Ніфар”, в обгрунтування чого позивачка посилається на лист
Промінвестбанку від 29.05.07р. №16-12/194, із змісту якого вбачається, що
станом на 17.12.03р. (день звернення позивачки до суду) на її рахунку, як
власника цінних паперів,  обліковувалося
Обґрунтовуючи свої вимоги,
позивачка зазначає, що при укладенні вищезазначених договорів акціонери ЗАТ
“Ніфар” ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_20, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12  в порушення
норм Статуту товариства продали належні їм акції без повідомлення  Правління товариства про вихід із
акціонерного товариства, без повідомлення інших акціонерів про намір продати
акції, чим порушили переважне право позивачки на купівлю цих акцій. При цьому
позивачка з посиланням на норми ст.114 Цивільного кодексу УРСР (в редакції
1963р., яка діяла на момент укладення спірних
договорів та звернення позивачки до суду), просить перевести на неї
права та обов'язки покупця акцій за зазначеними договорами.
Відповідно до ст.25 Закону України
“Про господарські товариства” (далі по тексту -Закон)  відмінність закритих акціонерних товариств
полягає у розподілі акцій товариства між його засновниками, а також у
неможливості розповсюдження акцій шляхом підписки, купівлі і продажу на біржі.
Тобто, виходячи із змісту даної норми, іншої заборони щодо купівлі-продажу
акцій закритого акціонерного товариства Закон не встановлює, а тому акції
закритого акціонерного товариства можуть відчужуватися у порядку, встановленому
ст.28 цього ж Закону.  Згідно із ч.2
ст.28 Закону акція може бути придбана на підставі договору з її власником або
держателем за ціною, що визначається сторонами, або за ціною, що склалася на
фондовому ринку, а також у порядку спадкоємства громадян чи правонаступництва
юридичних осіб та з інших підстав, передбачених законодавством. Таким чином,
власники акцій, в тому числі акцій закритого акціонерного товариства, мають
право розпоряджатися належними їм акціями будь-яким способом,  встановленим законодавством. При цьому, як
випливає із приписів ст.11 Закону, акціонери закритого акціонерного товариства
мають належне виконувати свої зобов'язання перед товариством, нести інші
обов'язки, якщо це передбачено цим Законом, іншим законодавством України та установчими
документами товариства.
Статтями 4,37 Закону  визначені відомості, які мають міститися в
установчих документах акціонерного товариства. Перелік даних відомостей не є
вичерпним, а тому в силу ч.5 ст.4 Закону до установчих документів товариства
можуть бути включені інші умови, що не суперечать законодавству.
Чинним на момент укладення спірних
договорів законодавством, яке регулювало корпоративні відносини, не  встановлювалося імперативної норми щодо
наявності у акціонерів (учасників) закритих акціонерних товариств переважного
права на придбання акцій, які відчужуються іншими акціонерами такого
товариства. Проте, виходячи із змісту ч.5 ст.4 Закону  ЗАТ “Ніфар”
мало право передбачити в своїх установчих документах  переважне право його акціонерів на придбання
акцій товариства, що відчужуються іншими акціонерами цього ж товариства. Аналіз
Установчого договору про створення та діяльність ЗАТ “Ніфар” від 09.02.1994р.
(т.1, а.с.7) та Статуту ЗАТ “Ніфар” в редакції, яка затверджена загальними
зборами акціонерів від 21.04.2000р., зареєстрована 18.05.2000р. та діяла на
момент укладення спірних договорів (т.2, а.с.124-159, т.3, а.с.6), свідчить, що
в установчих документах  товариства
відсутнє будь-яке закріплення
переважного права акціонерів ЗАТ “Ніфар” на придбання акцій, які
відчужуються іншими його акціонерами. Посилання позивачки на п.4.4 Статуту у
вищезазначеній редакції судом до уваги не приймається, оскільки виходячи із
змісту даного пункту в ньому визначений порядок
виходу акціонера із акціонерного товариства, а не закріплюється
переважне право акціонерів на придбання акцій. Разом з тим, в статуті не
визначений порядок  повідомлення
товариства або акціонерів про намір здійснити відчуження всіх або частини
належних акціонеру акцій.  Крім того, як
вбачається із змісту абз.2 п.4.4. Статуту, в ньому містяться конкурентні умови
придбання (викупу) акцій  акціонера, який
повідомив про своє вибуття з товариства: “акції мусять бути викуплені
акціонерами або Товариством”, що, в свою чергу, виключає абсолютне
переважне право акціонерів на придбання акцій, які відчужуються  іншими акціонерами цього ж товариства. До
того ж, за результатами  аналізу даного
пункту  суд приходить до висновку,
що  абз.2 пункту 4.4. не відповідає
вимогам чинного законодавства, оскільки Законом України “Про господарські
товариства” не передбачений інший спосіб виходу акціонера з будь-якого
акціонерного товариства крім  відчуження
таким акціонером всіх належних йому акцій, що тягне за собою передачу прав, які
випливають із акцій, їх покупцю, тобто виходу акціонера із акціонерного
товариства завжди передує саме укладення правочину щодо відчуження акцій,   а тому вказівка в даному пункті на строк
викупу акцій -“в термін не більший за один рік з дня виходу акціонера”
не ґрунтується на нормах чинного законодавства, в зв'язку з чим даний пункт не
може застосовуватися судом.
Таким чином суд приходить до
висновку, що установчими документами ЗАТ “Ніфар”, в редакції, яка діяла на
момент укладення спірних договорів, не закріплено переважне право його
акціонерів на придбання акцій, які відчужуються іншими акціонерами цього ж
товариства, чинним на момент укладення договору законодавством також не
встановлювалося  переважне право
акціонерів закритих акціонерних товариств на придбання акцій, які відчужуються
іншими акціонерами, а тому твердження позивачки про порушення її переважного
права на купівлю акцій, які були продані відповідачами-продавцями, є
Про необхідність наявності
взаємозв'язку між зобов'язанням акціонера виконувати передбачені установчими
документами товариства обов'язки акціонерів та закріпленням в установчих
документах закритих акціонерних товариств переважного права їх акціонерів на
придбання акцій цього ж товариства
вказано в Рішенні Конституційного Суду України від 11.05.05р. №4-рп/2005
у справі №1-11/2005 про права акціонерів ЗАТ,
в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що у позивачки на момент
укладення спірних договорів купівлі-продажу акцій не існувало переважного права
на купівлю зазначених акцій, а тому  її
вимоги щодо визнання недійсними договорів в частині покупця є необґрунтованими.
Є безпідставними також посилання
позивачки в обгрунтування її вимог щодо переводу на неї прав та обов'язків
покупця на ст.114 Цивільного кодексу УРСР, оскільки дання стаття не може застосовуватися
до правовідносин щодо купівлі-продажу акцій закритого акціонерного
товариства,   виходячи з наступного:
Статтею 114 ЦК УРСР визначається
привілейоване  право учасників спільної
часткової власності на  покупку долі в
такій  власності у разі її продажу
сторонньої особі. Виходячи із змісту ст.112 цього ж Кодексу  право спільної власності, в тому числі
часткової, полягає у приналежності  майна
(одного й того же об'єкта) двом або декільком особам.
Відповідно до ст.20 Закону України
“Про власність”, який діяв на момент укладення спірних договорів та звернення
позивачки до суду, суб'єктами права власності колективної власності є, в тому
числі, акціонерні товариства. Даною нормою не визначається, що суб'єктами права
колективної власності можуть бути окремі фізичні особи  (акціонери), оскільки все майно, яке передано
до Статутного фонду акціонерного товариства, є власністю цього товариства, про
що також зазначено у  п.3.5. Статуту ЗАТ
“Ніфар”(т.1, а.с.126), який не суперечив за своїм змістом ст.25 Закону України
В силу ст.4 Закону України “Про
цінні папери та фондову біржу” в редакції, яка діяла на момент виникнення
спірних взаємовідносин, акція визначалася, як цінний  папір
без  установленого  строку
обігу, що засвідчує  дольову  участь
у  статутному фонді    акціонерного товариства, підтверджує  членство
в  акціонерному  товаристві
та право на участь в управлінні ним, дає
право  його  власникові
на одержання частини прибутку у вигляді дивіденду, а також на  участь у розподілі майна при ліквідації
акціонерного товариства. Згідно зі ст.13 Закону України “Про власність” акції
віднесені до об'єктів права приватної власності. Тобто, аналіз чинного на
момент укладення спірних договорів та звернення позивачки до суду законодавства
показує, що кожний із акціонерів акціонерного товариства володіє на праві
приватної власності належними їм акціями, але акціонери не є власниками майна
акціонерного товариства на праві спільної часткової власності, оскільки майно є
власністю самого товариства .
Враховуючи, що предметом оспорюваних
позивачкою договорів купівлі-продажу  є
саме акції ЗАТ “Ніфар”, то позивачка мала довести, що ці акції належали їй,
разом з відповідачами-продавцями, на праві спільної часткової власності. Разом
з тим, як вбачається із матеріалів справи, акції, які були відчужені
відповідачами-продавцями, належали на праві власності лише їм, і позивачка не
мала разом з ними права спільної часткової власності на ці ж акції, а тому є
безпідставним її твердження, що вона має привілейоване права на купівлю
акцій.  В зв'язку з чим суд приходить до
висновку, що вимоги позивачки про перевід на неї прав та обов'язків покупця за
договорами купівлі-продажу акцій, укладених між відповідачами-продавцями та
відповідачами-покупцями не ґрунтуються на приписах  чинного законодавства.
Не може бути прийнято судом до уваги
твердження 3-ї особи на стороні позивачки -ЗАТ “Ніфар” -щодо визнання в
судовому порядку недійсними передавальних розпоряджень  на внесення змін до реєстру власників іменних
цінних паперів ЗАТ “Ніфар” (т.2, а.с.80), оскільки із змісту рішення
Ніжинського міжрайонного суду від 10.02.05р. у справі № 2-64/2005рік, копія
якого надана 3-ю особою (т.2, а.с.112-113), не вбачається, що дані розпорядження
визнані недійсними саме внаслідок недійсності укладених між відповідачами
договорів купівлі-продажу, а також із змісту рішення не вбачається ким із
відповідачів-продавців  на користь кого
із відповідачів-покупців складалися передавальні розпорядження. За таких
обставин, суд не приймає вищевказане рішення
як належний доказ порушення прав позивачки.
З огляду на те, що є безпідставним
звернення позивачки з вимогами щодо переведення на неї на підставі ст.114
Цивільного кодексу УРСР прав та обов'язків покупця за договорами
купівлі-продажу акцій, клопотання позивачки про поновлення встановленого
ч.3цієї статті   строку для звернення до
суду за захистом свого права задоволенню не підлягає.
Враховуючи, що судом встановлена
безпідставність позовних вимог щодо визнання недійсними договорів
купівлі-продажу акцій в частині найменування покупця та щодо переводу на неї
прав та обов'язків покупця за цими договорами, не підлягають також задоволенню
вимоги позивачки стосовно зобов'язання незалежного реєстроутримувача  здійснити перереєстрацію прав власності на
акції в реєстрі власників іменних цінних паперів  на ОСОБА_1 До того ж, ці вимоги направлені до
особи, яка не є стороною у справі.
Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.13,20,25 Закону
України “Про власність”, ст.ст.4,11,28,37 Закону України “Про господарські
товариства”, Рішенням Конституційного Суду України від 11.05.05р. № 4-рп/2005
(справа про права акціонерів ЗАТ), ст.ст.112,114 Цивільного кодексу УРСР,
ст.ст.49,82-85  Господарського
процесуального кодексу України, суд
В позові відмовити повністю.
Суддя                                                                    Т.Г.Оленич