ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 р.
№ 29/154-06

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали
касаційного подання
та касаційної скарги
Першого заступника прокурора м. Харкова

Відкритого акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” в особі філії ВАТ “Укрексимбанк”

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду
від 29.11.2006

у справі
господарського суду Харківської області

за позовом
підприємства “Інваспектр” Харківської відділення Всеукраїнської громадської організації “Союз організацій інвалідів України” Товариства інвалідів Київського району

до
приватного підприємства “Дарт”

3-ті особи
1. Відкрите акціонерне товариство “Могильов- Подільський машинобудівний завод ім. С.М. Кірова”
2. Відкритого акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” в особі філії ВАТ “Укрексимбанк”

про
витребування майна з чужого незаконного володіння

та за зустрічним позовом
приватного підприємства “Дарт”

до
підприємства “Інваспектр” Харківської відділення Всеукраїнської громадської організації “Союз організацій інвалідів України” Товариства інвалідів Київського району

про
визнання права власності

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:
Чупрін С.В.-дов.від 26.02.07.

від відповідача:
Чайкін І.Б.-дов № 7 від 31.01.07.

від третіх особ:
1)Вендичанська О.А.-дов.№29 від 28.12.06.
2) Гончаренко А.В.-дов.№ 010-01/5675 від 11.10.06

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 18.10.2006 господарського суду Харківської області  в первісних позовних вимогах відмовлено частково.  Вилучено з володіння ПП “Дарт” та передано підприємству “Інваспектр” Київського відділення Всеукраїнської громадської організації інвалідів “Союз організацій інвалідів України” базовий комплект устаткування млина Р6-АВМ-50, виробництва ВАТ “Могильов –Подільского машинобудівного заводу ім. С.М. Кірова” відповідно до спеціфікації №1.

Стягнено з ПП “Дарт” на користь підприємства “Інваспектр” Київського відділення Всеукраїнської громадської організації інвалідів “Союз організацій інвалідів України” 641969,54 грн. збитків. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Постановою від 29.11.2006 Харківського апеляційного господарського суду рішення від 18.10.2006 господарського суду Харківської області  залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно, від особи яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України, особа , яка набула майно без достатньої правової підстави зобов’язана повернути це майно. За таких обставин первісний позов в частині вилучення із володіння відповідача майна є обґрунтованим, підтверджується наданими суду доказами та підлягає задоволенню, а в зустрічному позові має бути відмовлено, оскільки позивач не довів наявність волевиявлення відповідача щодо усіх умов договору № 23-ДИ від 23.09.2004.

Не погоджуючись з судовими рішеннями до Вищого господарського суду України звернулися з касаційним поданням перший заступник прокурора м. Харкова та з касаційною скаргою ВАТ “Державний експортно-імпортний банк України” в особі філії ВАТ “Укрексімбанк” і просять їх скасувати, посилаючись на те, що судами порушені норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 387, 398, 1212 Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 104 Господарського процесуального кодексу України. Господарськими судами неповно з’ясовано обставини що мають значення для справи та не виконано вимоги ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України про обов’язковість призначення судової експертизи для роз’яснень питань, що виникають при вирішенні господарського спору.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним касаційне подання та касаційну скаргу задовольнити частково.

Господарським судом встановлено, що позивач та відповідач 23.09.2004 уклали договір № 23-ДИ, за умовами якого позивач продає, а відповідач купує базовий комплект устаткування млина Р6-АВМ-50, виробництва ВАТ " Могилів-Подільського машинобудівного заводу ім. Кірова", склад, якого вказаний у специфікації № 1 до даного договору.

Судом першої інстанції також встановлено, що позивач і відповідач надали суду примірники договору № 23-ДИ від 23.09.2004, які відрізняються між собою істотними умовами. Однак суд не взяв їх до уваги в якості доказів, з підстав недоведеності того, який примірник договору принагідно вважати таким, що відповідає волевиявленню.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані. На підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертиз.

Відповідно до ст.41 Господарського процесуального кодексу України для роз’яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Однак, судом не було призначено судову експертизу для встановлення примірнику договору, що відповідає фактичному волевиявленню сторін.

В матеріалах справи відсутні докази оспорювання сторонами факту укладення договору № 23-ДИ від 23.09.2004 і в судовому засіданні  даний факт не встановлювався.

У відповідності зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Господарським судом не надано правової оцінки тому, що 10.03.2005 платіжним дорученням № 2 кредитні кошти в сумі 1184592,38 грн. ПП "Дарт" були перераховані на користь підприємства "Інваспектр" в якості оплати за млин Р6-АВМ-50. Підприємством "Інваспектр" отримані за договором від 23.09.2004 № 23-ДИ кредитні кошти в зазначеній сумі прийняті як належний платіж покупця –ПП "Дарт" за договором. Вказаний платіж не був повернений підприємством "Інваспектр" на рахунки ПП "Дарт", чим підтверджується, з боку підприємства "Інваспектр" наявність договірних відносин щодо купівлі-продажу млина Р6-АВМ-50, волевиявлення продавця –підприємства "Інваспектр" за договором від 23.09.2004 № 23-ДИ щодо відчуження (переходу права власності) на користь покупця –ПП "Дарт" вказаного обладнання.

Прийняттям вказаного платежу в якості розрахунків за договором від 23.09.2004 № 23-ДИ за рахунок кредитних коштів, наданих ВАТ "Укрексімбанк" з чітко вказаним п.2.2 кредитної угоди за № 6805К9 від 25.02.2005 цільовим призначенням (придбання ПП "Дарт" комплекту устаткування млина Р6-АВМ-50) підприємство "Інваспектр" підтверджує свою згоду та волевиявлення щодо інших умов кредитної угоди за № 6805К9 від 25.02.2005 та договору застави за

№ 6805Z16 від 25.02.2005, а саме надання комплекту устаткування млина Р6-АВМ-50 в заставу ВАТ "Укрексімбанк" від ПП "Дарт", як від власника вказаного обладнання (п.1.2. договору застави за № 6805Z16 від 25.02.2005.).

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що факти встановлені рішенням господарського суду ( іншого органу, який вирішує спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Господарським судом не прийнято, як доказ постанову Харківського апеляційного господарського суду з адміністративної справи № АС-42/384-05 від 03.04.2006, яка підтверджує наявність договірних правовідносин між позивачем та відповідачем.

Зважаючи на те, що відповідно зі ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому судові рішення у справі підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд господарському суду.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При новому розгляді справи принагідно повно та всебічно вияснити всі обставини справи, дати їм належну правову оцінку та постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі  викладеного, керуючись ст. 1115, ст. 1119  - ст.11111  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційне подання та касаційну скаргу задовольнити частково .

Постанову від 29.11.2006 Харківського апеляційного господарського суду та рішення від 18.10.2006 господарського суду Харківської області зі справи

№ 29/154-06 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Головуючий                                                 В.С. Божок

Судді                                                             Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко