КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

09.02.07 р.                                                                                                    № 01/3976

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий                                                                                Рудченко С.Г.

Судді

Міщенко  П. К.

Шкурдова  Л. М.

при секретарі судового засідання – Огієнко В.О.,

за участю представників сторін:

від ТОВ «Інтермедія»: не з’явились;

від прокуратури: Галдинок Т.А. –пос. № 22 від 13.03.2006 р.;

від арбітражного керуючого: не з’явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційним поданням  першого заступника прокурора Черкаської області на ухвалу господарського суду Черкаської області від 11.12.2006 р.,

по справі № 01/3976 (суддя –Чевгуз О. В.),

за заявою
товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермедія»,  м. Сміла,

про
визнання його банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11.12.2006 року у справі № 01/3976 залишено без змін ухвалу господарського суду Черкаської області від 16.02.2006 р. по даній справі, відповідно до якої затверджено звіт ліквідатора Нестеренка Р.В., ухвалено ліквідувати товариство з обмеженою відповідальністю «Інтермедія»(далі по тексту –ТОВ «Інтермедія») як юридичну особу в зв’язку із банкрутством та провадження по справі припинено.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою господарського суду Черкаської області, перший заступник прокурора Черкаської області звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційним поданням (зареєстрованим господарським судом Черкаської області 21.12.2006 р. за Вх. № 25322), в якому просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду від 11.12.2006 р., постановивши нову про скасування ухвали від 16.02.2006 р. про ліквідацію ТОВ «Інтермедія»як юридичної особи у зв’язку з банкрутством.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційному поданні, скаржник посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених у тексті подання.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.01.2007 року апеляційне подання першого заступника прокурора Черкаської області прийнято до апеляційного провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні 09.02.2007 р. за участю представників сторін.

Сторони по справі не скористалися наданим їм ст. 96 ГПК України процесуальним правом на подання відзиву на апеляційне подання, що не є перешкодою для перегляду ухвали місцевого господарського суду по суті за наявними в справі матеріалами відповідно до ст.ст. 75, 96, 99 ГПК України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що ухвала місцевого господарського суду від 16.02.2006 р. по справі № 01/3976 підлягає скасуванню з підстав невідповідності вимогам чинного законодавства, а апеляційне подання –задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняти прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

Згідно зі ст. 113 ГПК України судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, поданням прокурора не пізніше двох місяців з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється названим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

При цьому названий Закон слід розглядати як законодавчий акт, що містить спеціальні норми, які мають пріоритет по відношенню до норм загальних щодо регулювання порядку провадження у справах про банкрутство.

31.08.2005 року господарським судом Черкаської області винесено ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство за заявою ТОВ «Інтермедія»про визнання його банкрутом на підставі ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі по тексту –Закон), оскільки вартість його майна є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, та відсутні будь-які шляхи залучення грошових коштів.

Постановою господарського суду Черкаської області від 20.09.2005 р. ТОВ «Інтермедія» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором Нестеренка Р.В.

Ухвалою місцевого господарського суду від 16.02.2006 р. на підставі ст. 32, п. 6 ст. 40 Закону затверджено звіт ліквідатора, провадження у справі припинено, ТОВ «Інтермедія»ліквідовано як юридичну особу.

З аналізу норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»вбачається, що якщо за результатами ліквідаційного балансу після задоволення вимог кредиторів не залишилось майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи –банкрута.

Разом з цим, суд може призначити нового ліквідатора в разі, якщо попереднім ліквідатором не були виявлені чи не реалізовані всі наявні майнові активи ліквідаційної маси боржника.

При винесені оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що як встановлено прокурорською перевіркою, за результатами якої порушено кримінальну справу, всі господарські операції між ТОВ «Інтермедія» та ТОВ «Гефест-Трейд ЛТД»являлись фіктивними, а тому наявність безтоварних векселів ще не є підставою вважати наявність майна у ліквідованого банкрута.

Однак в матеріалах справи відсутні докази незаконності, недійсності чи фіктивності господарських операцій  між ТОВ «Інтермедія»та ТОВ «Гефест-Трейд ЛТД», оскільки в постанові про порушення кримінальної справи від 27.09.2006 р. йде мова лише про порушення кримінальної справи по факту зоволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах службовими особами ТОВ «Інтермедія»за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.

І навпаки, в матеріалах справи в наявності належним чином оформлені документи, які свідчать про наявність господарських відносин у боржника з  ТОВ «Гефест-Трейд ЛТД».

Так, у липні 2005 року ТОВ «Інтермедія»поставило на ТОВ «Гефест-Трейд ЛТД»товар (промислове обладнання) на загальну суму 47520 тис. грн. (в т.ч. ПДВ –7920 тис. грн.), підприємство розрахувалось з ТОВ «Інтермедія»векселями номінальною вартістю –40199 тис. грн.

У серпні 2005 року ТОВ «Інтермедія»поставило на ТОВ «Гефест-Трейд ЛТД»товар (промислове обладнання) на загальну суму 25204083 грн. (в т.ч. ПДВ –4200680 грн.), останнє розрахувалось з ТОВ «Інтермедія»векселем номінальною вартістю –2421000 грн.

У вересні 2005 року ТОВ «Інтермедія»поставило на ТОВ «Гефест-Трейд ЛТД»товар (промислове обладнання) на загальну суму 2640110 грн. (в т.ч. ПДВ –4440018 грн.), за яке ТОВ «Гефест-Трейд ЛТД»розрахувалось векселями загальною номінальною вартістю –40402317 грн.

Згідно декларацій ТОВ «Інтермедія»по ПДВ, які подавалися до Смілянської ОДПІ (за підписом директора Швайко Н.В.) за липень-грудень 2005 року, операції з продажу товарів на загальну суму 105319400 грн. не відображені по податковому обліку, та відповідно 17553233 грн. не включено до податкового зобов’язання по податку на додану вартість.

Згідно з Законом України «Про цінні папери і фондову біржу»вексель –є цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов’язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедателю).

Пункт 1.6 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»передбачає, що товари –це матеріальні та нематеріальні активи, а також цінні папери та деривативи, що використовуються у  будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.

Таким чином, при прийнятті ухвали від 16.02.2006 р. судом першої інстанції в обґрунтування відмови скасувати ухвалу від 11.12.2006 р. за нововиявленими обставинами були покладені неналежні докази, у зв’язку з чим ухвала від 16.02.2006 р. прийнята незаконно.

Разом з цим, колегія суддів апеляційної інстанції визнає нововиявленими обставини наявність векселів у боржника, що має істотне значення для наслідків завершення процедури банкрутства, а тому вважає за необхідне скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 11.12.2006 р. як таку, що не відповідає нормам чинного  законодавства.

На підставі викладеного та керуючись  ст.ст. 99, 101-105, 106, 112-114 ГПК України та Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»Київський міжобласний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційне подання першого заступника прокурора Черкаської області на ухвалу господарського суду Черкаської області від 11.12.2006 р. у справі № 01/3976 задовольнити повністю.

2.          Ухвали господарського суду Черкаської області від 11.12.2006 року та від 16.02.2006 р. по справі № 01/3976 скасувати повністю.

3.          Матеріали справи № 01/3976 повернути до господарського суду  Черкаської області.

Головуючий                                                                                Рудченко С.Г.

Судді

Міщенко  П. К.

Шкурдова  Л. М.