ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.08.07                                                                                       Справа №9/312/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Мірошниченко М.В. судді  Мірошниченко М.В.    , Хуторной В.М.  , Юхименко О.В.

при секретарі Акімовій Т.М.

за участю представників:

позивача:           Яцик Ю.Г., довіреність №1 від 09.01.2007р.;

відповідача:      Миленький В.Л., довіреність №21 від 17.04.2007р.;

3-ої особи:         не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу      Відкритого акціонерного товариства

«Запорізький сталепрокатний завод», м. Запоріжжя

на рішення                   господарського суду Запорізької області від 21.03.2007р.

у справі                         № 9/312/06

за позовом                    Закритого акціонерного товариства «Інженерно-технічний

центр «Автоматизація технологічних процесів»,

м. Запоріжжя

до відповідача             Відкритого акціонерного товариства

«Запорізький сталепрокатний завод», м. Запоріжжя

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача –

Дочірнє підприємство «АТП-Екологія», м. Запоріжжя

про                                 стягнення 7197,58 грн. збитків у вигляді неотриманого

прибутку

ВСТАНОВИВ:

Закритим акціонерним товариством «Інженерно-технічний центр «Автоматизація технологічних процесів», м. Запоріжжя було подано позов до Відкритого акціонерного товариства «Запорізький сталепрокатний завод», м. Запоріжжя про стягнення суми 7197,58 грн. збитків у вигляді неотриманого прибутку.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області своїм рішенням від 21.03.2007р. у справі № 9/312/06 (суддя Нечипуренко О.М.) позов задовольнив: стягнув з відповідача на користь позивача суму 7197,58 грн. збитків у вигляді неотриманого прибутку.

При розгляді справи місцевий господарський суд дійшов до висновку про неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов’язань, що призвело до збитків позивача в заявленому до стягнення розмірі позовних вимог у вигляді неотриманого прибутку.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі ВАТ «Запорізький сталепрокатний завод», відповідач у справі, вказує на те, що при прийнятті рішення судом неправильно застосовані норми матеріального права, порушені норми процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає зокрема, що відповідач не попереджав позивача про можливе невиконання свого зобов’язання, але у даному випадку позивач знав про невиконання зобов’язання відповідачем та мав можливість утриматись від укладення угод на постачання з метою запобігання виникненню збитків. На поточному рахунку позивача за період з 18.05.2006р. по 09.07.2006р. обліковувались значні грошові кошти, яких було достатньо для виконання договору постачання № 18/2 від 18.05.2006р. з ДП «АТП-Екологія». Твердження позивача про наявність причинного зв’язку між порушенням відповідачем зобов’язання вчасно розрахуватися та виникненням у нього збитків спростовується поясненням третьої особи про відсутність на її розрахунковому рахунку грошових коштів. Позивачем не доведений розмір завданих йому збитків, що також підтверджується висновком фахівця. Технічний директор ДП «АТП-Екологія» Верещага В.В. не був наділений повноваженнями на підписання договору постачання № 18/2 від 18.05.2006р. Просить рішення господарського суду Запорізької області від 21.03.2007р. у справі № 9/312/06 скасувати і прийняти нове рішення.

ЗАТ «ІТЦ «Автоматизація технологічних процесів», позивач у справі, у відзиві на апеляційну скаргу та в письмових поясненнях вказує на те, що рішення суду є обґрунтованим і прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Зазначає зокрема, що відповідач не вжив будь-яких заходів, які могли б запобігти виникненню збитків позивача. Відповідачем не було надано доказів відсутності на його розрахунковому рахунку коштів, необхідних для погашення заборгованості перед позивачем та недопущення у останнього збитків. Висновок експерта Макеєвої К.П., наданий відповідачем до справи, не є належним доказом у справі. Твердження відповідача щодо відсутності у технічного директора ДП «АТП-Екологія» Верещаги В.В. повноважень на укладення та підписання договору постачання від 18.05.2006р. № 18/2 є помилковим.  Просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

ДП «АТП-Екологія», третя особа у справі, у відзиві на апеляційну скаргу підтримує заперечення позивача на скаргу та просить рішення господарського суду залишити без змін.

В судових засіданнях присутні представники сторін підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Третя особа законним правом на участь свого представника в судових засіданнях не скористалась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами, у відсутності третьої особи, оскільки її неявка не перешкоджає вирішенню спору.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1768 від 05.06.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Кричмаржевського В.А., Хуторного В.М.

В судовому засіданні 05.06.2007р. розгляд апеляційної скарги було відкладено до 02.08.2007р.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 2245 від 30.07.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Хуторного В.М., Юхименка О.В.

В судовому засіданні 02.08.2007р. за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції.

За клопотанням представників сторін розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як випливає з матеріалів справи, 15.02.2006р. між ВАТ «Запорізький сталепрокатний завод» (покупець) і ЗАТ «ІТЦ «Автоматизація технологічних процесів» (постачальник) був укладений договір поставки № 01/112, згідно з п.1.1 якого постачальник зобов’язується передати у власність покупця товар, виготовлений у відповідності з технічним завданням № 01/06 від 10.01.2006р., яке є невід’ємною частиною цього договору, а покупець зобов’язується прийняти товар і оплатити його вартість.

Найменування товару, його асортимент, кількість, ціна і загальна вартість узгоджуються сторонами і зазначаються в Специфікації № 1, яка є невід’ємною частиною цього договору (п.1.2 договору).

У відповідності з п.7.3 договору, розрахунки за поставлені товари здійснюються безпосередньо між постачальником і покупцем наступним чином:

- 75 % передплата на протязі 3-х банківських днів з моменту підписання договору і виставлення рахунку на оплату;

- кінцевий розрахунок в розмірі 25 % вартості договору здійснюється на протязі 3-х банківських днів з моменту підписання акту про приймання-здачу виконаних пусконалагоджувальних робіт поставленого по даному договору обладнання, але в строк, що не перевищує 30 календарних днів з моменту поставки обладнання за даним договором.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що за порушення оплати за товар згідно порядку розрахунків, зазначеному в п.7.3 даного договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно специфікації № 1 від 15.02.2006р. (додаток № 1 до договору № 01/112), загальна вартість товару за договором складає суму 160.062,00 грн., у т.ч. ПДВ – 26.677,00 грн.

Платіжним дорученням від 16.02.2006р. за № 6-4278 на суму 120.000,00 грн. відповідачем було здійснено передплату за договором в розмірі 75 % від загальної суми договору.

17.04.2006р. позивачем здійснено поставку обладнання, що підтверджується зокрема видатковою накладною № 144 від 17.04.2006р. на суму 160.062,00 грн.

В подальшому, 16.06.2006р. відповідачем було перераховано позивачу суму 20.000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 16.06.2006р. № 6-4278; 30.06.2006р. відповідачем перераховано позивачу суму 20.062,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 30.06.2006р. № 6/4722.

18.05.2006р. між ДП «АТП-Екологія» (покупець) і ЗАТ «ІТЦ «Автоматизація технологічних процесів» (постачальник) був укладений договір поставки № 18/2, згідно умов якого позивач зобов’язався у 3-тижневий термін здійснити поставку обладнання, визначеного у специфікації № 1 до договору на загальну суму 53.541,00 грн. За умовами договору № 18/2 постачальник за власний рахунок повинен був здійснити придбання та поставку товару, а замовник оплатити 100 % вартості товару виключно після поставки.

Придбання позивачем товару на виконання договору № 18/2 повинно було здійснюватись останнім у ППКФ «Реал-М» за специфікацією № 6 від 19.05.2006р. до договору від 12.01.2006р. № 04 за ціною 42.981,00 грн.

На виконання договору від 12.01.2006р. № 04 ППКФ «Реал-М» направило позивачу рахунок-фактуру № СФ-2305/01 від 23.05.2006р. на передплату 100% вартості товару – в розмірі 42.981,00 грн., дійсний до оплати до 29.05.2006р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскільки відповідачем були порушені зобов’язання по оплаті поставленого товару за договором № 01/112 від 15.02.2006р., то позивач не мав можливості скористатися власними коштами та здійснити поставку продукції ДП «АТП-Екологія» за договором № 18/2 від 18.05.2006р., у зв’язку з відсутністю можливості у позивача придбати та оплатити товар за договором № 04 від 12.01.2006р., з посиланням на те, що у позивача на складі не було необхідної продукції, як і не було власних резервних коштів на придбання товару. Внаслідок невиконання відповідачем своїх договірних зобов’язань, договір № 18/2 від 18.05.2006р. між позивачем та третьою особою був розірваний, що призвело до неотримання позивачем доходів в розмірі 7920,00 грн. Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.09.2006р. у справі № 20/228/06 з відповідача на користь позивача стягнута сума 722,42 грн. пені за неналежне виконання договірних зобов’язань за договором № 01/112 від 15.02.2006р. Як вказує позивач, оскільки стягнута сума в розмірі 722,42 грн. не відшкодовує його збитків, така сума зараховується як залікова неустойка, у зв’язку з чим з відповідача має бути стягнена різниця між сумою збитків та пенею, що складає суму 7197,58 грн. (7920,00 грн. – 722,42 грн. = 7197,58 грн.). Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія про відшкодування збитків, відповіді на яку до позивача не надходило. У зв’язку з цим, позивач звернувся з позовом в суд про стягнення з відповідача суми 7197,58 грн. збитків у вигляді неотриманого прибутку. Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст.530 ЦК України, ст.ст. 216, 220, 225, 232 ГК України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічне положення містить ст.193 ГК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

07.09.2006р. господарським судом Запорізької області у справі № 20/228/06 (за позовом ЗАТ «ІТЦ «Автоматизація технологічних процесів» до ВАТ «Запорізький сталепрокатний завод» про стягнення суми 7212,90 грн. пені) було прийнято рішення, яким зазначені позовні вимоги задоволені частково і з відповідача на користь позивача стягнута сума 722,42 грн. пені. Даним судовим рішенням встановлений факт неналежного виконання відповідачем свого договірного зобов’язання в частині своєчасного перерахування позивачу суми вартості поставленого товару за договором № 01/112 від 15.02.2006р. Факт порушення договірного зобов’язання щодо своєчасної сплати суми 40.062,00 грн. визнаний і самим позивачем.

В силу ч.2 ст.35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Отже факти, встановлені при розгляді справи № 20/228/06, звільнені від доказування у справі № 9/312/06, оскільки при розгляді названих справ приймали участь ті ж самі сторони.

У відповідності з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З викладених вище обставин справи, а також рішення господарського суду Запорізької області від 07.09.2006р. у справі № 20/228/06 вбачається факт неналежного виконання ВАТ «Запорізький сталепрокатний завод» своїх договірних зобов’язань щодо своєчасної оплати за придбаний товар за договором № 01/112 від 15.02.2006р.

Наслідком невиконання відповідачем своїх договірних зобов’язань стало те, що позивач позбавився можливості придбати товар у ППКФ «Реал-М» за ціною 42.981,00 грн. за договором № 04 від 12.01.2006р. та здійснити подальшу поставку даного товару ДП «АТП-Екологія» за договором № 18/2 від 18.05.2006р. на загальну суму 53.541,00 грн.

Як вказувалось вище, за умовами договору № 18/2 від 18.05.2006р. постачальник (позивач) за власний рахунок повинен був здійснити придбання та поставку товару, а замовник (ДП «АТП-Екологія») оплатити 100 % вартості товару виключно після поставки. Як зазначає позивач, на такі умови поставки він погодився, обґрунтовано розраховуючи на своєчасне здійснення відповідачем остаточних розрахунків за договором № 01/112 від 15.02.2006р. Але оскільки остаточні розрахунки відповідач своєчасно не здійснив, це позбавило можливості позивача придбати необхідний товар у свого контрагента (ППКФ «Реал-М») та поставити такий товар ДП «АТП-Екологія» на умовах вищевказаних договорів. Договір № 18/2 від 18.05.2006р., від виконання якого позивач розраховував на отримання доходу, був розірваний його сторонами, про що зокрема свідчить додаткова угода № 1 до цього договору. Як наслідок, позивачем не був отриманий доход в розмірі 7920,00 грн.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У відповідності зі ст.224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У відповідності зі ст.216 ГК України, господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.

Згідно з ч.2 ст.218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Аналіз обставин справи свідчить про наявність причинного зв’язку між неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань по оплаті товару за договором № 01/112 від 15.02.2006р. та збитками позивача у вигляді неотриманого прибутку. Так, з урахуванням того, що строк виконання відповідачем зобов’язання по здійсненню остаточних розрахунків за названим договором спливав 18.05.2006р., позивач обґрунтовано розраховував на своєчасне отримання суми 40.062,00 грн.

Відповідач невідкладно та своєчасно не повідомляв позивача про неможливість здійснення оплати за товар, як це передбачено ч.2 ст.226 ГК України, згідно до якої сторона, яка порушила своє зобов'язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.

З матеріалів справи також вбачається про відсутність у позивача резервних коштів у необхідній кількості для своєчасного придбання товару за договором з ППКФ «Реал-М» з метою подальшого продажу такого товару ДП «АТП-Екологія», підтвердженням чому є дані про рух грошових коштів на розрахункових рахунках позивача у спірний період.

Позивач також зазначає, що на його складі необхідне обладнання за договором № 18/2 від 18.05.2006р. у період з 18.05.2006р. по 02.06.2006р. в наявності не було і товариством не придбавалось, на підтвердження чого надано довідку від 12.10.2006р. за вих. № 1136 за підписом голови правління та головного бухгалтера.

Частиною 1 ст.232 ГК України передбачено, що якщо за невиконання або неналежне виконання зобов'язання встановлено штрафні санкції, то збитки відшкодовуються в частині, не покритій цими санкціями.

З урахуванням того, що стягнута господарським судом з відповідача на користь позивача у справі № 20/228/06 сума пені у розмірі 722,42 грн. не відшкодовує збитків позивача, а зараховується як залікова неустойка, то стягненню підлягає різниця між сумою збитків та пенею, що складає суму 7197,58 грн. (7920,00 грн. – 722,42 грн. = 7197,58 грн.).

Посилання відповідача на висновок спеціаліста Макеєвої Е.П. від 12.02.2007р. не може прийматися судом до уваги, оскільки такий документ не є належним доказом у справі, як того вимагає ст.34 ГПК України. Так, особа набуває права та несе обов'язки експерта після оголошення (вручення) їй ухвали про призначення експертизи та попередження про відповідальність. Тільки за цих умов висновок експерта набуває доказової сили. Невиконання цих вимог робить неможливим використання висновку експерта як доказу у справі. Зазначене підтверджується зокрема Роз’ясненням ВАСУ № 02-5/424 від 11.11.1998р. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи». Крім того, в порушення ст.41 ГПК України, якою передбачено, що експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань, на вирішення експерта було поставлено правове питання, що є неприпустимим, оскільки вирішення таких питань чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Доводи скаржника про відсутність у технічного директора ДП «АТП-Екологія» Верещаги В.В. повноважень на підписання договору постачання № 18/2 від 18.05.2006р., колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір № 18/2 від 18.05.2006р. не визнаний у встановленому законом порядку судом недійсним і недійсність вказаного договору прямо не встановлена законом, у зв’язку з чим існує презумпція правомірності даного правочину.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України,  Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запорізький сталепрокатний завод», м. Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 21.03.2007р. у справі № 9/312/06 – без змін.

Головуючий суддя Мірошниченко М.В.

судді  Мірошниченко М.В.

Хуторной В.М.  Юхименко О.В.