ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

24.07.07                                                                                           Справа  № А-9/187

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого-судді                                                                      М.Г. Слука

Суддів                                                                                          В.В. Онишкевич

П.Д. Скрутовський

при секретарі Тренич А.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду (далі УПФ) України в м. Коломия, Івано-Франківської області за № 5906/06 від 15.11.06 р.;

на постанову господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.06 р.;

у справі №  А-9/187;

за позовом УПФ України в м. Коломия Івано-Франківської області, м. Коломия;

до відповідача: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (далі ВВД ФССНВ) у м. Коломия та Коломийському районі, м. Коломия;

про зобов’язання вчинити дії по підписанню акта звірки по відшкодуванню виплачених сум пенсій громадянам

за участю представників:

від позивача: Грицик М.І. –довіреність № 2465/06 від 17.04.07 р.;

від відповідача: не з’явився.

Ухвалою від 29.11.06 р. розгляд апеляційної скарги призначено на 10.01.07 р. і витребувано від сторін докази зазначені в ухвалі про підготовку справи до розгляду.

Ухвалами від 10.01.07 р.,27.02.07 р. та 24.04.07 р. відкладався розгляд апеляційної скарги та витребувались від сторін додаткові докази.

Розпорядженнями голови Львівського апеляційного господарського суду від 27.02.07 р. та 18.07.07 р. змінювався склад колегії суддів.

Представник відповідача не з’явився в судове засідання, про час і місце розгляду апеляційної скарги належно повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 232820.

16.07.07 р. на адресу суду апеляційної інстанції поступило клопотання відповідача за № 218-2-15/1 вих. 06 р. від 11.07.07 р. про розгляд апеляційної скарги без участі представника відповідача.

До початку судового засідання представнику позивача роз’яснено права і обов’язки передбачені ст.ст. 49, 51 КАС України і задоволено клопотання про відмову від технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши представника позивача, судом встановлено:

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.06р. у справі № А-9/187 (суддя Фанда О.М.) в позові УПФ України в Коломийському районі про зобов’язання ВВД ФССНВУ у м. Коломия та Коломийському районі вчинити дії по підписанню акта звірки сум виплачених пенсій громадянам: Жмундуляк М.В. –за період з 01.04.01 р. по 01.01.04 р. на суму –4 428,5 грн. + 34,9 грн. (витрати на виплату і доставку пенсій); Риндич Г.В. - за період з 01.04.01 р. по 01.01.04 р. на суму –4 428,5 грн. + 34,9 грн. (витрати на виплату і доставку пенсій); Філіпович Ю.Р. - за період з 01.04.01 р. по 01.01.04 р. на суму –4 428,5 грн.; Стеценко Л.Ф. - за період з 01.04.01 р. по 01.01.04 р. на суму –5 360,74 грн. + 42,3 грн. (витрати на виплату і доставку пенсій), відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що: відповідно до ч.1 ст.2 Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров я, які пов’язані з виконанням ними трудових обов’язків, що була підписана 09.09.04 р. державами колишнього СРСР в т.ч. і Україною встановлено, що відшкодування шкоди заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров я (в т.ч. під час втрати працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві, пов’язаних з виконанням працівником трудових обов’язків, після переїзду потерпілого на територію іншої сторони), смерті проводиться роботодавцем сторони законодавство якої поширюється на працівника під час отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров’я, смерті; такий роботодавець проводить відшкодування відповідно до свого законодавства.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що: постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права; просить скасувати постанову господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.06 р. у справі № А-9/187 та зобов’язати ВВД ФССНВУ у м. Коломиї та Коломийському районі вчинити дії по підписанню акта звірки сум виплачених пенсій громадянам: Жмундуляк М.В. –за період з 01.04.01 р. по 01.01.04 р. на суму –4 428,5 грн. + 34,9 грн. (витрати на виплату і доставку пенсій); Риндич Г.В. - за період з 01.04.01 р. по 01.01.04 р. на суму –4 428,5 грн. + 34,9 грн. (витрати на виплату і доставку пенсій); Філіпович Ю.Р. - за період з 01.04.01 р. по 01.01.04 р. на суму –4 428,5 грн.; Стеценко Л.Ф. - за період з 01.04.01 р. по 01.01.04 р. на суму –5 360,74 грн. + 42,3 грн. (витрати на виплату і доставку пенсій).

Відповідач в запереченні на апеляційну скаргу посилається на те, що: потерпілі отримали ушкодження здоров’я поза межами України і переїхали в Україну на постійне місце проживання не є застрахованими в Україні і за них не сплачувалися страхові внески до ФССНВ, а тому у Фонду немає підстав відшкодовувати виплачені пенсії УПФ України у м. Коломия; просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.06 р. у справі № А-9/187 –без змін.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.06 р. у справі № А-9/187, виходячи з такого:

Пенсійний фонд України створено у 1992 р., згідно Постанови КМУ від 28.01.92 р. До його відання віднесено призначення пенсій та забезпечення їх виплати (Указ Президента України від 01.03.01 р. №121/2001).

23.09.99 р. прийнято Закон України  „Про загальнобов”язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 1105-ХІУ (далі Закон № 1105-ХІУ), який набрав чинності 01.04.01р., згідно якого Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань здійснює виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (далі пенсій по інвалідності) та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі пенсій у зв”язку з втратою годувальника) (ст. 21).

Закон № 1105 діє в просторі - в межах України і в часі –з моменту вступу його в законну силу.

Таким чином, з часу набрання чинності Законом № 1105-ХІУ виплату пенсій по інвалідності та пенсій у зв’язку з втратою годувальника повинен здійснювати страховик (ФССНВУ).

При цьому, страховик здійснює виплату таких пенсій застрахованим особам, тобто, фізичним особам, на користь яких здійснюється страхування. Такі особи, вважаються застрахованими з моменту набрання чинності Законом № 1105 (ст.10).

До набрання законної сили Законом № 1105 позивач відшкодовував виплачену потерпілому пенсію в регресному порядку за рахунок страхувальника, тобто підприємства на якому стався нещасний випадок.

Ст.7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 2271-ІІІ від 22.02.01 р. передбачено, що ФССНВУ здійснює виплати з того часу, коли підприємства передали в установленому порядку документи, що підтверджують право працівників, (членів їх сімей), що потерпіли на виробництві до 01.04.01 р. на такі страхові виплати та соціальні послуги.

Однак, діючим законодавством не передбачено права Пенсійного фонду України передати ФССНВУ документи для проведення соціальних виплат у формі виплати пенсій по інвалідності і пенсій у зв’язку з втратою годувальника. Виплату таких пенсій на даний час здійснює Пенсійний фонд України, згідно з Законом України „Про пенсійне забезпечення” та Законом України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058 від 09.07.03 р. (надалі ЗУ № 1058).

Крім цього, ЗУ № 1058 не передбачено права позивача виплачувати пенсію по інвалідності пов’язаної з нещасним випадком на виробництві чи професійним захворюванням.

Відповідно до п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення”, до заяви про призначення пенсії додаються перелік документів, в т.ч. акт про нещасний випадок на виробництві (форма Н-1), акт про розслідування нещасного випадку (аварії) (форма Н-5), акт розслідування професійного захворювання (форма Н-4) і виписка з акту огляду МСЕК.

Для проведення відшкодування будь-яких виплат, відповідач, відповідно до вимог ст. 35 Закону № 1105, в обґрунтування понесених витрат повинен мати акт розслідування і інші документи, як підставу для призначення і проведення виплат.

Відповідно до ст. 2 Закону України № 1105, Закон діє в межах України, а ФССНВУ здійснює страхування застрахованих в Україні осіб з дати набрання чинності Законом № 1105.

Між Російською Федерацією та Україною підписано дві угоди, які стосуються предмету спору: Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92 р. та Угоду про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров’я, які пов’язані з виконанням ними трудових обов’язків від 09.09.94 р., які не ратифіковано Верховною Радою України.

Ці угоди регулюють відносини в галузі пенсійного забезпечення громадян країн СНД щодо місця призначення пенсії, трудового стажу, обчислення та виплати пенсій. Угоди регулюють правовідносини, щодо захисту прав громадян у галузі пенсійного забезпечення і щодо взаємних прав на відшкодування шкоди, завданої працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров’я, пов’язаним з виконанням ними трудових обов’язків.

Однак, ці угоди не регулюють правовідносини між органом який виплатив фізичній особі пенсію (ПФУ) і органом який зобов’язаний відшкодувати виплачені пенсії фізичним особам (в спірному випадку ФССНВ).

Національним законодавством питання відшкодування Пенсійному фонду України витрат пов’язаних з виплатою пенсій громадянам, які отримали трудове каліцтво чи професійне захворювання на території країн СНД, не передбачено.

Тому, колегія суддів не бере до уваги ні Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92 р., ні Угоду про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров’я, які пов’язані з виконанням ними трудових обов’язків від 09.09.94 р., оскільки, вони не ратифіковані Верховною Радою України і не регулюють спірного між сторонами питання взагалі.

Вказані вище угоди не регулюють спірного питання щодо відшкодування виплачених пенсій за рахунок відповідача. Вказані вище угоди передбачають лише виплату пенсій державою - Україна.

Спірне питання повинно було б бути врегульовано національним законодавством.

Позивач посилається на ч.2 ст.2 Закону № 1105, яка передбачає, що особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно з законодавством СРСР та законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов’язаних з виконанням ними трудових обов’язків мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку, відповідно до цього закону.

Однак, ч.2 ст.2 Закону України № 1105, як і ст.2  в цілому, стосується виплат пенсій фізичним особам і не регулює порядку відшкодування Пенсійному фонду України витрат здійснених фізичним особам по відшкодуванню пенсій за рахунок ФССНВ.

На думку колегії суддів, вказана норма закону стосується лише фізичних осіб, яким заподіяно шкоду на території України за часів СРСР, оскільки Закон № 1105 відноситься до національного законодавства і регулює питання загальнообов’язкового державного соціального страхування в просторі та часі на території України.

Згідно ст. 38 Закону № 1105, страхові виплати та надання соціальних послуг може бути припинено на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов’язковість якого надана Верховною Радою України (ратифікація).

Потерпілі, які отримали каліцтво поза межами України і переїхали в Україну на постійне місце проживання не є застрахованими в Україні і за них не сплачувались страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України, а тому у Фонду немає підстав відшкодовувати виплачені пенсії УПФ України. Зобов’язань ФССНВ з відшкодування виплачених пенсій ПФУ фізичним особам діючим законодавством непередбачено.

Ні міжнародним договором від 13.03.92 р., ні іншими законодавчими актами України не врегульовано питання покриття вказаних витрат Пенсійному фонду на виплату пенсії по інвалідності, заподіяної внаслідок трудового каліцтва за межами України, за рахунок коштів ФССНВ України

Враховуючи те, що на час завдання шкоди потерпілим, діяло законодавство, яке передбачало право позивача звернутися з регресною вимогою до страхувальника, міжнародні угоди не ратифіковані, а відповідно до вимог ст. 4 Закону України № 1105 норми цього Закону не застосовуються, якщо міжнародним договором України, згода на обов’язковість якого надана Верховною радою України встановлено інше, обов’язковість відшкодування відповідачем виплачених пенсій позивачем потерпілим, які отримали ушкодження здоров’я за межами України діючим законодавством не передбачено, тому, відсутні підстави для спонукання відповідача прийняти до відшкодування виплачену суму пенсії, про що скласти акт звірки та подати його вищестоящій організації.

На звернення вищестоящого органу відповідача до Головного науково-експертного управління апарату Верховної Ради України з цього питання, останнє листом № 16/3-9 від 10.01.06р. висловило думку про відсутність підстав для відшкодування відповідачем позивачу виплачених пенсій.

Таке відшкодування відповідачем позивачу можливо лише за рахунок коштів Державного бюджету України, оскільки, інший порядок діючим законодавством не передбачено.

Крім цього, позовна вимога документально не обґрунтована.

Оригіналів актів форми Н-1 суду не подано.

Докази виплати пенсій потерпілим суду не надано.

Позивач не може представити суду оригіналів актів форми Н-1 як цього вимагає ст. 35 Закону України № 1105, внаслідок чого, відповідач і суд не може дати правову оцінку документам які необхідні для розгляду справи і не може зобов’язати відповідача бездокументально проводити відшкодування. Позивач не подав суду платіжних документів, з яких можна було б зробити висновок, що позивач виплатив пенсії потерпілим фізичним особам.

Однак, Верховний Суд України в постанові від 20.03.07 р. за позовом УПФ України у Великобагачанському районі Полтавської області до ВВД ФССНВ у Великобагачанському та Решетилівському районах Полтавської області про зобов’язання прийняти до заліку та відшкодування суми зазначив, що позивачем обрано спосіб захисту порушеного права, що не відповідає змісту прав УПФ України, щодо відшкодування понесених ним витрат; що у випадку незгоди на підписання акту, вимоги про стягнення мають вирішуватись в судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, а не шляхом пред’явлення вимог про підписання актів звірки.

На думку членів колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду, такий спір повинен вирішуватися судами на загальних підставах з документальним обґрунтуванням факту настання нещасного випадку на виробництві, розміру нанесених збитків позивачем.

Згідно ст. 71. КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що постанова господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.06 р. у справі № А-9/187 законна і не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 185 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254, та п.6 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень КАС України, Львівський апеляційний господарський суд:-

УХВАЛИВ:

Постанову господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.06 р. у справі № А-9/187 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Матеріали справи повернути до господарського суду Івано-Франківської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі одного місяця.

Головуючий суддя                                                                      Слука М.Г.

Судді                                                                                          Онишкевич В.В.

Скрутовський П.Д.