ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.07 р.                                                                             Справа № 26/89а

Постановлена у нарадчій кімнаті 05 квітня 2007 р. о 15год. 55 хв.

Господарський суд Донецької області  у складі судді  Наумової  К.Г.

При секретарі судового засідання – Митрофановій А.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду адміністративну справу №   26/89а

за  позовом Українсько-канадського спільного підприємства „Донбас-                     Ліберті”  (м. Харцизьк, Донецької області)

до               Державної податкової інспекції у м. Харцизьку (м. Харцизьк, Донецької області)

про             визнання недійсним  рішення  про застосування штрафних (фінансових) санкцій  від 15.01.2007 р. № /0

Українсько-канадське спільне підприємство „Донбас-Ліберті”                            (м. Харцизьк, Донецької області) звернулось до господарського суду Донецької області з адміністративним позовом  до  Державної податкової інспекції у м. Харцизьку (м. Харцизьк, Донецької області),  далі за текстом “ДПІ”,  про визнання недійсним рішення  про застосування штрафних (фінансових) санкцій  від 15.01.2007 р. № /0, яким до  позивача застосована  фінансова санкція   за порушення ст.. 2 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” на підставі ст. 4 даного закону  у сумі 25277 грн. 47 коп.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним.

Позивач вважає, що не припусків порушення строків розрахунків в іноземній валюті. Позивач придбав у іноземної фірми автомобіль та бронзовий звалювальний дріт. Позивач оплатив поставку 07.08.2006 р. Постачальник виконав обов’язки за договором  своєчасно відправивши вантаж 03.09.2006 р. за коносаментом                      №  ZIMUTRT93687. Відповідно до додаткової угоди № 8 від 20.07.2006 р. до договору на поставку наведених товарів № 10/2004 від 10.04.2004 р., поставка здійснюється на умовах CIF Одеса Правил ІНКОТЕРМС.  Вантаж  прибув у порт м. Одеса та взятий під митний контроль 29.09.2006 р. Автомобіль та  бронзовий звалювальний дріт знаходились під митним контролем з 29.09.2006 р. по  13.01.2007 р. у зв’язку з тим, що автомобіль підлягав обов’язковій сертифікації. Останній висновок експертизи був отриманий лише 27.12.2006 р. Під час перевірки позивачем були надані працівникам ДПІ документи, які підтверджують ввезення товару на територію України.  Умови CIF Правил ІНКОТЕРМС  передбачають перехід ризику втрати або пошкодження товару з продавця на покупця у момент переходу товару через поручні судна у вказаному в договорі порту призначення. Відповідно до ст. 323 ЦК України, ризик втрати або пошкодження майна несе власник майна.  Факт перетину митного кордону підтверджується відміткою Одеської митниці на коносаменті. Таким чином, товар поставлений на територію України у встановлені строки. Перевірка проведена ДПІ без згоди позивача. З п. 3.3. р. 3 Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, яку затверджено Постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 р. N 136, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 травня 1999 р. за N 338/3631 вбачається, що банк знімає імпортну операцію резидента з контролю після пред'явлення останнім ВМД або іншого документа, який згідно з умовами договору засвідчує здійснення нерезидентом поставки продукції, виконання робіт, надання послуг.

ДПІ проти позову заперечує, посилаючись на наступне.

Під час перевірки проведеної відповідно до вимог п. 5 ст. 11-1  Закону України „Про державну податкову службу в Україні” було встановлено порушення позивачем ст. 2 Закону  України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” тобто порушені терміни відстрочення поставки імпортної продукції з причин ненадання до перевірки належним чином оформленої митної декларації. До перевірки був наданий лише коносамент №  ZIMUTRT93687 про находження автомобіля  на митну територію України, з відміткою Одеської митниці, який взято під митний контроль.

Для встановлення дати імпорту та з метою  практичного застосування ст. 2 Закону  України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” слід керуватися нормами валютного, митного законодавства оскільки нормами зазначеного закону  не передбачено конкретної дати надходження товарів по імпорту, яка застосовується для відрахування 90-денного строку розрахунків.

Згідно п.п.3.2 п. 3 Порядку замовлення, видачі, зберігання, обліку та використання особистих митних забезпечень інспекторів, який затверджено наказом Державної митної служби України від 17.11.98 р. N 723, штамп "Під митним контролем"  носить застережно-заборонний характер: означає, що вантаж або транспортний засіб взято під митний контроль і будь-яке розпорядження ним (переміщення, перевезення, навантаження, розвантаження та ін.) без дозволу митниці забороняється. Відтиск зазначеного штампа засвідчує факт і дати перетину митного кордону України. Відповідно до п. 23. ст. 1 гл. 1 Митного кодексу України, при переміщенні товарів через митний кордон України вантажних відправлень оформлюється вантажна митна декларація. П. 35 ст. 1 гл. 1 даного кодексу встановлено, що пропуском товарів і транспортних засобів через митний кордон України вважається  дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур. Таким чином, поняття „перетин товаром митного кордону„ та „пропуск через митний кордон” не є тотожними, але такими, які є взаємопов’язаними і обов’язковими для врахування при вирішенні питання визначення дати імпорту, оскільки пропуск через митний кордон означає дозвіл використовувати товари у визначеному митному режимі. Про закінчення митного оформлення вантажів свідчить наявність на товаросупроводних документах та вантажної митної деклараціях типу ІМ-40 митного забезпечення, а саме відтисків штампа „Під митним контролем” (імпорт) та особистої номерної печатки митниці повного митного оформлення, що свідчить про випуск вантажу у вільне використання. Яке надасть право власнику вантажу використовувати його з метою, заявленою у ВМД.

Відповідно до п. 3.3. р. 3 Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, яку затверджено Постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 р. N 136, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 травня 1999 р. за N 338/3631, уповноважений банк знімає імпортну операцію  резидента з контролю лише після отримання реєстру ВМД. Таким чином, датою імпорту товару слід вважати дату  надходження товару на митну територію України, фактичного перетину митного кордону України, що підтверджується поставленням митного забезпечення (Штампу „Під митним контролем” та особистої номерної печатки митниці, тобто  повного митного оформлення) на товаросупроводжувальних документах та обов’язкової наявності ВМД типу ІМ-40. Відповідно, стягнення з позивача пені на підставі ст. 4 Закону  України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” у разі відсутності на момент проведення документальної перевірки належним чином оформленої ВМД типу ІМ-40 та наявності лише товаросупроводжувальних документів з відтиском штампа „Під митним контролем” є правомірним.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд

ВСТАНОВИВ:

ДПІ здійснила   виїзну позапланову документальну  перевірку  позивача з питання дотримання вимог валютного законодавства.

Зазначену перевірку здійснено у зв’язку з наступним.

07.12.2006 р. ДПІ отримала від  Філії „Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області” повідомлення від 04.11.2006 р. № 34-05/1083Ю згідно якого за імпортною операцією позивача по договору 10/2004 від 10.04.2004 р.  має місце порушення законодавчо встановлених строків розрахунків. На запит ДПІ від 12.12.2006 р.  17338/22-213-4 про надання пояснень та документів по виконанню наведеного контракту, позивач листом від 20.12.2006 р. повідомив ДПІ про неможливість надати копії документів у зв’язку з тим, що вони ще не отримані з Одеської митниці.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” начальником ДПІ був прийнятий наказ від 21.12.2006 р. № 384 „Про проведення позапланової виїзної перевірки СП „Донбас-Ліберті”

Позивач допустив працівників ДПІ до проведення перевірки.

Таким чином, порушень вимог законодавства щодо порядку здійснення позапланових перевірок з боку ДПІ не вбачається.

За наслідками даної перевірки складено Акт “Про результати виїзної позапланової   перевірки спільного українсько-канадського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю  „Донбас-Ліберті” (00242861) з питання   дотримання вимог валютного законодавства за період з 01.04.06 р. по 25.12.06 за контрактом 10/2004 від 10.04.2004 з фірмою „Performance Steel Specialties Inc” (Канада)” від 29.12.2006 р. № 2507/22-00242861.

На підставі даного акту, ДПІ прийнято рішення  про застосування штрафних (фінансових) санкцій  від 15.01.2007 р. № /0, яким до  позивача застосована  фінансова санкція   за порушення ст.. 2 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” на підставі ст. 4 даного закону  у сумі 25277 грн. 47 коп.

Згідно ату перевірки, ДПІ встановлено що позивач має дебіторську заборгованість за контрактом № 10/2004 від 10.04.2004 р. у сумі 33369,60 дол. США. До перевірки наданий товаросупроводжувальний документ – коносамент     №  ZIMUTRT93687 про надходження автомобіля, що придбаний за наведеним контрактом, на митну територію України, який взято під митний контроль 29.09.2006 р. На дату закінчення перевірки (25.12.06 р.) підприємством не надано до перевірки ВМД типу ІМ-40, яка оформлена належним чином. У порушення ст. 2 Закону  України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” не надійшла імпортна  продукція на суму  33369,60 дол. США. за перерахуванням від 07.08.06 р., що є підставою для нарахування пені відповідно до ст. 4 даного закону.

Матеріалами справи встановлюється наступне.

Позивачем з фірмою „Performance Steel Specialties Inc” (Канада) укладено договір № 10/2004 від 10.04.2004 р. на поставку продукції. За даним договором іноземний контрагент зобов’язався  поставити за замовленнями позивача продукцію в асортименті, строки та по цінам зазначеним у додатках до договору.

20.07.2006 р. сторонами була підписана додаткова угода № 8  до даного договору, згідно якої іноземний контрагент зобов’язався поставити позивачу автомобіль Toyota Camry Hybrid VIN JTNBB46K573008117 вартістю 28000  дол. США та бронзовий пруток для паяння LFT 1/8”X36” на суму 5369,60 грн. загальною вартістю 33369,60 грн., на умовах СИФ-Одеса, згідно міжнародних правил ІНКОТЕРМС (2000).

Позивач перерахував кошти у сумі  33369,60 грн., фірмі  „Performance Steel Specialties Inc” (Канада)  07.08.2006 р.

На коносаменті №  ZIMUTRT93687 є штамп Одеської митниці, згідно якого зазначений вантаж прийнято під митний контролю 29.09.06 р.

Згідно ВМД № 500060000/7/200438 митне оформлення закінчено 13.01.07р., про що свідчить номерна печатка Одеської митниці.

Статтею 4  Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” встановлено, що порушення резидента?ми термінів, передбачених ста?ттями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержано?ї виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Статтею 2 цього закону передбачено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення по?ставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, по?требують індивідуальної ліц?ензії Національного банку Ук?раїни.

З наведених норм вбачається, що при імпорті товару пеня  нараховується у разі  якщо строк поставки перевищує 90 днів.

Відповідно до Офіційних правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС, (редакція 2000 року), видання МТП N 560,   введені в дію з 01.01.2000 р., традиційно бортовий коносамент є єдиним прийнятним документом, який може надавати продавець відповідно до термінів CFR і CIF. Коносамент виконує три важливі функції:

доказ поставки товару на борт судна;

доказ укладення договору перевезення;

засіб передання прав на товар у дорозі іншій стороні шляхом передачі їй паперового документа.

Термін CIF - "вартість, страхування та фрахт" - оз?начає, що поставка є здійснено?ю продавцем, коли товар перейш?ов через поручні судна в порту? відвантаження.

Покупець зобов'язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження.

Покупець зобов'язаний одержати на власний ризик і за власний рахунок будь-яку імпортну ліцензію або інший офіційний дозвільний документ і виконати, де це нале?жить, усі митні формальності, необхідні для імпорту товару та його транзитного перевезення через будь-яку країну.

Продавець зобов'язаний?, за власний рахунок, негайно надати покупцю звичайний транспортний документ, виписаний для узгодженого порту призначення. Покупець зобов'язаний прийняти транспортний документ якщо він відповідає умовам договору.

Таким, чином, згідно наведених правил, поставка вважається здійсненою у момент коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження, що посвідчується переданням  коносаменту.

Відповідно до  Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", контроль за дотриманням резидентами встановлених законодавством строків розрахунків за експортними, імпортними та лізинговими операціями і отримання резидентами індивідуальних ліцензій здійснюється уповноваженими банками.

П. 3.3. Інструкції про порядо?к здійснення контролю і отрим?ання ліцензій за експортними?, імпортними та лізинговими оп?ераціями, яку затверджено Пос?тановою Правління Національ?ного банку України від 24 березня 1999 р. N 136, зареєстровано в Міністе?рстві юстиції України 28 травня 1999 р. за N 338/3631 встановлено, що банк знімає імпортну операцію резидента з контролю після пред'явлення останнім документа, який згідно з умовами договору засвідчує здійснення н?ерезидентом поставки продук?ції, виконання робіт, надання послуг. Якщо цим докумен?том є ВМД, то банк знімає операцію з контролю за наявності інформації про цю операцію у реєстрі ВМД.

З огляду на зазначене,  ВМД не є єдиним документом який засвідчує факт поставки та пред’явлення якого є обов’язковою умовою для зняття операції з контролю, а,  відповідно до Офіційних правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС  щодо постачання товарів на умовах CIF, взагалі не є документом який засвідчує факт виконання договору поставки.

У даному випадку вантаж поставлений на митну територію України та товаросупроводжувальний документ – коносамент переданий у строк, що не перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення передплати, тобто товар поставлений позивачу у строк встановлений Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", відповідно підстави для нарахування пені за порушення строків встановлених цим законом відсутні.

Посилання ДПІ на те, що до перевірки не надано належно оформлену ВМД з відміткою про закінчення митних процедур, а також на те, що знаходження товару під митним контролем позбавляє отримувача  вантажу права розпоряджатись цим майном до закінчення митних процедур не приймається судом до уваги з огляду на наступне. Закон України „Про порядок здійснення розр?ахунків в іноземній валюті” визначення строків при імпорті товарів  не пов’язує  з митним оформленням та з наявністю належно оформленої ВМД, а пов’язує  саме з поставкою товару. Знаходження товарів під митним контролем, позбавляє власника майна права розпоряджатись цим майном до закінчення митних процедур, але не позбавляє права власності на це майно.

Враховуючи наведене, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 15.01.2007 р. № /0, яким до позивача застосована  фінансова санкція у сумі 25277 грн. 47 коп., не може вважатися обґрунтованим та законним та підлягає визнанню недійсним,  відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Згідно платіжного доручення № 8003 від 21.02.2007 р.  позивач сплатив держмито у сумі 3 грн. 40 коп.

Враховуючи, що позов задоволено, витрати по сплаті державного мита у сумі 3 грн. 40 коп. підлягають стягненню з коштів Державного бюджету на користь позивача.

Враховуючи викладене та, керуючись  Законом України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”,  Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС, (редакція 2000 року), видання МТП N 560,   введені в дію з 01.01.2000 р., Інструкцією про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, яку затверджено Постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 р. N 136, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 травня 1999 р. за N 338/3631,

ст. ст. 2, 7 –12, 69-72, 94, 122-163, 254, та прикінцевими та перехідними положеннями   Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій Державної податкової інспекції у м. Харцизьку (м. Харцизьк)                             від 15.01.2007 р. № /0, яким до Українсько-канадського спільного підприємства  „Донбас-Ліберті” (м. Харцизьк) застосована  фінансова санкція на підставі ст. 4 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” у сумі 25277 грн. 47 коп.

Стягнути з коштів Державного бюджету України  на користь Українсько-канадського спільного підприємства „Донбас-Ліберті”  (м. Харцизьк, Донецької області) витрати по сплаті державного мита у сумі 3 грн. 40 коп.

Дана постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Заява та скарга подається на ім’я Донецького апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області.

Постанову підписано  10 квітня  2007 р.

Суддя