ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.09.07 р.                                                                               Справа № 44/265пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою приватного підприємства „Кронос” (представник Лаврін Ю.В., довіреність 20/05-07 від 14.05.07 року), до акціонерного товариства закритого типу „Науково-виробничий центр „РЕГУЛ” („REGUL”)” (представник Вієцька С.А., довіреність від 23.07.07 року), про:

ь          визнання незаконними дій відповідача щодо відмови від продажу приватному підприємству „Кронос” частини вбудованого нежитлового приміщення площею 106,1 м2, розташованої за адресою місто Донецьк, вулиця Щорса 39 за ціною приватизації;

ь          зобов’язання відповідача продати приватному підприємству „Кронос” частину вбудованого нежитлового приміщення площею 106,1 м2, розташованої за адресою місто Донецьк, вулиця Щорса 39 за ціною приватизації, а саме 147’992,52 грн. з податком на додану вартість, про що укласти відповідний договір купівлі-продажу;

ь          визнання дійсним договору про надання юридичних послуг від 03.10.06 року, укладеного між приватним підприємством „Кронос” та акціонерним товариством закритого типу „Науково-виробничий центр „РЕГУЛ” („REGUL”)”;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „Кронос” (далі – Підприємство) звернулося до суду з позовом до акціонерного товариства закритого типу „Науково-виробничий центр „РЕГУЛ” („REGUL”)” (далі – Товариство) про визнання незаконними дій Товариства щодо відмови від продажу Підприємству частини вбудованого нежитлового приміщення площею 106,1 м2, розташованої за адресою місто Донецьк, вулиця Щорса 39 (далі – Будівля) за ціною приватизації, а також про зобов’язання відповідача продати Підприємству Будівлю за ціною приватизації, а саме 147’992,52 грн. з податком на додану вартість, про що укласти відповідний договір купівлі-продажу.

Позовні вимоги Підприємства ґрунтуються тому, що відповідач безпідставно ухиляється від виконання підпунктів А та Б пункту 3.1 договору про надання юридичних послуг від 03.10.06 року (далі – Договір), згідно яких відповідач зобов’язався після державної реєстрації права власності Товариства на нерухомість, до якої входить Будівля, в десятиденний строк продати Будівлю Підприємству.

Додатково позивач висунув клопотання щодо накладення арешту та заборони відчуження у будь-який спосіб відносно нерухомості, до якої входить Будівля – з метою забезпечення позову. В порядку статті 22 ГПК України 29.08.07 року позивач збільшив розмір позовних вимог, вимагаючи визнати Договір дійсним через те, що відповідач безпідставно ухилився від нотаріального посвідчення зазначеного правочину, запропонованого Підприємством згідно листа від 10.01.07 року № 06/01-07.

Представник Підприємства підтримав заявлені позов та клопотання і пояснив суду, що ТОВ „РА „Чорне та біле” не має ліцензії на доставку простих та реєстрованих листів.

Представник Товариства письмово заперечив проти позову, вважаючи підпункти А та Б пункту 3.1 Договору нікчемними через недотримання обов’язкової нотаріальної форми Договору в цій частині. Відповідач вважає надані позивачем докази звернення до відповідача з пропозицією щодо нотаріального посвідчення Договору – неналежними доказами, які штучно створено для протиправного формування доказової бази, оскільки жодні письмові пропозиції щодо нотаріального посвідчення Договору відповідачу не надходили. Відповідач надав письмові пояснення працівників Товариства, які працювали станом на 11.01.07 року, із зазначенням відсутності факту отримання пропозицій щодо нотаріального посвідчення Договору.

В судовому засіданні оголошувалась перерва 04.09.07 року з 1550 до 1700 години для підготовки повного тексту рішення суду.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Підприємства не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали, які підтверджують волю сторін на встановлення правовідносин, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є складним правочином, який вміщує в себе елементи договорів про надання послуг, які підпадають під правове регулювання норм статей 901-907 ЦК України, а також попереднього договору купівлі-продажу нерухомості, який підпадає під правове регулювання приписів статей 635 та 655-697 ЦК України.

Таким чином, в силу статей 635, 655 та 901 ЦК України, а також розділів 1-3 Договору, Підприємство зобов’язався надавати Товариству низку юридичних послуг (консультування, підготовка висновків, підготовка проектів та експертиза договорів тощо), а Товариство зобов’язалося сплачувати зазначені послуги у повному обсязі та відшкодовувати витрати Підприємства. Окрім того, за змістом підпунктів А та Б пункту 3.1 Договору, які за висновками суду по своїй суті є умовами попереднього договору купівлі-продажу Будівлі, Товариство зобов’язується в десятиденний строк з моменту реєстрації права власності Товариства на вбудоване нежитлове приміщення площею 170,5 м2 на другому поверсі гуртожитку в будинку 39 по вулиці Щорса в місті Донецьку – продати Підприємству Будівлю по ціні приватизації. Неможливість виконання цього зобов’язання тягне за собою обов’язок Товариства сплатити Фірмі еквівалент ринкової вартості Будівлі.

Позовні вимоги Підприємства фактично ґрунтуються на приписах статті 187 ГК України (укладення договору за рішенням суду), згідно якого спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов’язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом – підлягають розгляду судом. Обов’язковість укладення договору купівлі-продажу Будівлі ґрунтується на нормах статті 182 ГК України та статті 635 ЦК України – в силу наявності попереднього договору, умови якого визначені підпунктами А та Б пункту 3.1 Договору.

Статтями 635 та 657 ЦК України передбачено, що договори купівлі-продажу нерухомості мають обов’язково укладатися в письмовій формі, посвідчуватися нотаріусом та піддаватися державній реєстрації, причому для попереднього договору купівлі-продажу нерухомості встановлюється така сама форма, як і до основного договору.

Сторони не здійснили нотаріального посвідчення та державної реєстрації ані зазначеного Договору, як вимагає стаття 657 ЦК України, ані принаймні підпунктів А та Б пункту 3.1 Договору, як вимагає стаття 635 ЦК України, а також не зважаючи на вимогу суду, не надали переконливих доказів вжиття заходів щодо нотаріального засвідчення Договору або його частини, яка стосується попереднього договору купівлі-продажу Будівлі. Статтею 640 ЦК України зазначено, що правочини, подібні умовам підпунктів А та Б пункту 3.1 Договору, набувають чинності лише з моменту їх нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Наданий позивачем лист № 06/01-07 від 10.01.07 року, в якому начебто запропоновано відповідачу здійснити нотаріальне посвідчення Договору, суд не вважає належним доказом висунення Товариству пропозиції до нотаріального посвідчення, оскільки в розпорядженні суду відсутні належні та допустимі докази вручення зазначеного листа Товариству.

Зокрема, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 15/01 від 15.01.07 року, згідно якого товариство з обмеженою відповідальністю „Рекламне агентство „Чорне та біле” здійснило Підприємству послуги доставки на 48 грн., а також бланк доставки, згідно якого рекламне агентство BLACK&WHITE style здійснив 11.01.07 доставку на адресу Товариства – не є належними доказами доставки Товариству листа № 06/01-07 від 10.01.07 року, оскільки зміст зазначених документів на це не вказує.

Окрім того, суд доходить висновку про те, що ані товариство з обмеженою відповідальністю „Рекламне агентство „Чорне та біле”, ані рекламне агентство BLACK&WHITE style не могли здійснити доставку Товариству листа № 06/01-07 від 10.01.07 року, оскільки позивачем суду не доведено наявності у товариства з обмеженою відповідальністю „Рекламне агентство „Чорне та біле” та рекламного агентства BLACK&WHITE style правового статусу оператора поштового зв’язку в розумінні статті 1 Закону України „Про поштовий зв’язок”, який надає право здійснювати надання послуг з поштової доставки кореспонденції.

Окрім того, суду не надано доказів наявності у товариства з обмеженою відповідальністю „Рекламне агентство „Чорне та біле” та рекламного агентства BLACK&WHITE style ліцензії на право здійснення доставки поштової кореспонденції, яка є необхідною передумовою для здійснення господарської діяльності на ринку поштових послуг згідно статті 8 Закону України „Про поштовий зв’язок” та пункту 46 статті 9 Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності”. Навпаки, позивач в судовому засіданні заявив про відсутність такої ліцензії.

Реєстр кур’єрської доставки товариства з обмеженою відповідальністю „Рекламне агентство „Чорне та біле” від 11.01.07 року про те, що 11.01.07 року товариство з обмеженою відповідальністю „Рекламне агентство „Чорне та біле” прийняло від Підприємства лист № 06/01-07 від 10.01.07 року – також не береться до уваги, оскільки зазначений реєстр не вказує на вручення листа № 06/01-07 від 10.01.07 року відповідачу Товариству.

Як зазначено вище, імперативні приписи статей 635 та 657 ЦК України вимагають письмової форми з нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією для правочинів, подібних умовам підпунктів А та Б пункту 3.1 Договору. Недотримання такої форми в силу статей 203, 209, 215 та 220 ЦК України тягне за собою нікчемність правочину.

Враховуючи вказане, суд вважає умови підпунктів А та Б пункту 3.1 Договору нікчемними, тобто апріорі незаконними в силу правової норми. Як зазначалося вище, належні та допустимі докази здійснення сторонами дій щодо створення правових підстав для визнання Договору в цілому або умов підпунктів А та Б пункту 3.1 Договору дійсними в порядку частини 2 статті 220 ЦК України (за наявності фактичного виконання сторонами умов підпунктів А та Б пункту 3.1 Договору та наявності належних і допустимих доказів, які б свідчили те, що про нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від волі позивача, або відповідач умисно ухилився від нотаріального посвідчення Договору) – суду не надавалися. Таким чином, позовні вимоги про визнання Договору дійсним – задоволенню на підлягають.

До того ж, позивачем не доведено факту надіслання відповідачу проекту договору купівлі-продажу Будівлі, який (факт) є необхідною умовою для передання до суду спору про зобов’язання укласти договір на підставі попереднього договору в силу частини 1 статті 181 ГК України, частини 4 статті 182 ГК України та частини 3 статті 635 ЦК України.

З огляду на все наведене, позовні вимоги Підприємства до Товариства задоволенню не підлягають, оскільки правова підстава позову (умови підпунктів А та Б пункту 3.1 Договору) є нікчемною. Таким чином, причиною виникнення спору та відмови у задоволенні позову є недоведеність факту дійсності умов підпунктів А та Б пункту 3.1 Договору.

Клопотання позивача про накладення арешту на Будівлю не підлягає задоволенню через недоведення Підприємством обставин неможливості або ускладненості примусового виконання можливого позитивного рішення суду, а також через безпідставність позовних вимог.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача.

На підставі ст.ст.220, 328, 392, 640 та 657 ЦК України, ст.ст.181-188 ГК України, керуючись ст.ст.1, 2, 22, 27, 36, 43, 49, 78, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову приватного підприємства „Кронос” до акціонерного товариства закритого типу „Науково-виробничий центр „РЕГУЛ” („REGUL”)” про:

ь          визнання незаконними дій відповідача щодо відмови від продажу приватному підприємству „Кронос” частини вбудованого нежитлового приміщення площею 106,1 м2, розташованої за адресою місто Донецьк, вулиця Щорса 39 за ціною приватизації;

ь          зобов’язання відповідача продати приватному підприємству „Кронос” частини вбудованого нежитлового приміщення площею 106,1 м2, розташованої за адресою місто Донецьк, вулиця Щорса 39 за ціною приватизації, а саме 147’992,52 грн. з податком на додану вартість, про що укласти відповідний договір купівлі-продажу;

ь          визнання дійсним договору про надання юридичних послуг від 03.10.06 року, укладеного між приватним підприємством „Кронос” та акціонерним товариством закритого типу „Науково-виробничий центр „РЕГУЛ” („REGUL”)”.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 3 примірниках:

1 – позивачу

2 – відповідачу

3 – господарському суду Донецької області