ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15.02.2007
Справа № 17/213

№17/214

№17/215

№17/216

№17/217

№17/218

м.Полтава

за позовом Карлівської міжрайонної
державної податкової інспекції

до
1. Закритого акціонерного товариства "Карлівка-Агро"

2. Приватного
сільськогосподарського підприємства "Колос"

про
визнання угод недійсними

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар
судового засідання        Нечипоренко А.П.

Представники:

Від позивача: Мазун Я.В.

від відповідача: 1. Бобир Ю.В.,
Кішко Д.О.

2. не з'явилися

Справа
приянята до свого провадження суддею Тимощенко О.М. на підставі ухвали  голови господарського суду про зміну складу
суду від 25.12.2006р.

Ухвалою суду від 08.02.2007р.
провадження у справах №17/214, №17/217, №17/218, №17/213, №17/215, №17/216 за
однорідними позовними заявами одного і того ж позивача до одних і тих же
відповідачів було об'єднано для спільного розгляду та вирішення на підставі
ст.116 КАС України.

У судовому засіданні  15.02.2007р. було оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Суть справи:
розглядається вимога про визнання недійсними укладених між Відповідачами угод,
а саме:

договір купівлі-продажу пшениці
від. 15.09.2004р №143 на загальну суму 12716 грн;

договір купівлі-продажу кукурудзи
від 15.02.2005р. №21 на загальну суму 5908,10 грн;

договір купівлі-продажу ячменю
від  15.03.2005р. №24 на загальну суму
70968,62 грн;

договір купівлі-продажу пшениці від
27.08.2004р. №114 на загальну суму 26647,5 грн;

договір купівлі-продажу соняшнику
від 04.12.2003р. №245 на загальну суму 26000 грн;

усна угода від 08.12.2004р.
купівлі-продажу кукурудзи на загальну суму 2139,68 грн,

та стягнення з Відповідача-1 всього
одержаного ним за вказаними угодами.

В процесі розгляду справи Позивач
змінив позовні вимоги та просить суд визнати недійсними вищевказані договори.
Дана заява судом задоволена, позовні вимоги розглядаються в новій редакції.

Відповідач-1 проти позову заперечує з
мотивів, викладених у відзиві (в матер.справи).

Відповідач -2 відзив не надав, явку
свого представника в судове засідання не забезпечив. Ухвали суду, які
направлялися йому на адресу, вказану в позові, повернулися з відміткою про те,
що за даною адресою Відповідач-2 не знайдений.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, які прибули в судове засідання, суд встановив:

ЗАТ "Карлівка-Агро"
(Відповідач-1) з 08.09.2002р. перебуває на обліку у Карлівській МДШ як платник
податків, зборів та інших обов'язкових платежів, і з 17.02.2003р. є платником
ПДВ, про що видане свідоцтво №23656916.

Позивачем була проведена виїзна
позапланова документальна перевірка дотримання Відповідачем-1 податкового
законодавства при здійсненні
господарських взаємовідносин з Відповідачем -2 за період з 01.03.2003р.
по 30.06.2006р. В ході перевірки було встановлено, що за вказаний період між
Відповідачем -1 та Відповідачем-2  були
укладені наступні договори:

-договір купівлі-продажу пшениці
№143 від 15.09.2004р. на загальну суму 12716 грн; на виконання цього договору
Відповідачем -2 було виписано накладну від15.09.2004р. за №74 та податкову
накладну від15.09.2004р. №74 (копії - в матер.справи). Відповідач -1 провів
оплату за товар в повному обсязі готівкою з каси, про що свідчить видатковий
касовий ордер від 30.09.2004р. №513 (копія - в матер.справи), та включив суму
податку на додану вартість (2119,33 грн) до податкового кредиту.

-договір купівлі-продажу кукурудзи
від 15.02.2005р. №21 на загальну суму 5908,10 грн; на виконання цього договору
Відповідачем -2 було виписано накладні від 05.02.2005р. №12 та від 22.02.2005р.
№15, та податкові накладні від
05.02.2005р. №12 та від 22.02.2005р. №15 (копії - в матер.справи).
Відповідач -1 провів оплату за товар в повному обсязі готівкою з каси, про що
свідчить видатковий касовий ордер від 01.03.2005р. №138 (копія - в
матер.справи), та включив суму податку на додану вартість (984,68 грн) до
податкового кредиту.

- договір купівлі-продажу ячменю
від  15.03.2005р. №24 на загальну суму
70968,62 грн; на виконання цього договору Відповідачем -2 було виписано
накладні  від 10.03.2005р. №18 тв від
11.03.2005р. №19, від 15.03.2005р. №20, та
податкові накладні від 10.03.2005р. №18, від 11.03.2005р. №19, від
15.03.2005р. №20 (копії - в матер.справи). Відповідач -1 провів оплату за товар
в повному обсязі готівкою з каси, про що свідчать видаткові  касові
ордери від 01.04.2005р. №203 та від 12.04.2005р. №238, та включив суму
податку на додану вартість (11828,10
грн) до податкового кредиту;

- договір купівлі-продажу пшениці
від 27.08.2004р. №114 на загальну суму 26647,5 грн;на виконання цього договору
Відповідачем -2 було виписано накладну від 27.08.2004р. №78 та податкову
накладну від 28.08.2004р. №78 (копії - в матер.справи). Відповідач -1 провів
оплату за товар в повному обсязі готівкою з каси, про що свідчить видатковий
касовий ордер від 31.08.2004р. №439, та включив суму податку на додану вартість
(4441,25 грн) до податкового кредиту;

- договір купівлі-продажу соняшнику
від 04.12.2003р. №245 на загальну суму 26000 грн; на виконання цього договору
Відповідачем -2 було виписано накладну від 04.12.2003р. №38 та податкову
накладну від 04.12.2003р. №48  (копії - в
матер.справи). Відповідач -1 провів оплату за товар в повному обсязі готівкою з
каси, про що свідчить видатковий касовий ордер від 16.12.2003 №455, та включив
суму податку на додану вартість  до
податкового кредиту;

- усна угода від 08.12.2004р.
купівлі-продажу кукурудзи на загальну суму 2139,68 грн;на виконання цього
правочину Відповідачем -2 було виписано накладну від 08.12.2004р. №73 та
податкову накладну від 08.12.2004р. №73 (копії - в матер.справи). Відповідач -1
провів оплату за товар в повному обсязі готівкою з каси, про що свідчить
видатковий касовий ордер від 01.03.2005р. №138, та включив суму податку на
додану вартість до податкового кредиту (356,61 грн).

Позивач
просить визнати вказані договори недійсними, посилаючись  на невідповідність їх вимогам закону та
вважаючи їх такими, що вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства.

Статтею  67 Конституції України встановлено, що кожен
зобов”язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановленому
законодавством.

Як було встановлено Позивачем,
Відповідач-2 не звітується до ДПІ за місцем реєстрації з квітня 2003р., податки
до бюджету в період з 01.08.2004р. по 01.05.2005р. від нього не надходили, за
адресою, вказаною в установчих документах, він не знаходиться, а тому перебуває
в розшуку. Вказане підтверджується листами Державної податкової інспекції у
Фрнзенському районі м.Харкова №5066/7/29-070 від 10.11.2005р.,  №5335/7/29-070 від 29.11.05, №4790/7/23-195
від 25.10.2005р.,  актом перевірки
місцезнаходження  від 11.11.2005р.
№249/15-126 (копії -в матер.справи).

Крім того, Позивач має в
розпорядженні письмові пояснення засновника та директора Відповідача-2 ОСОБА_1
про те, що з квітня 2003р. господарської діяльності вона не здійснювала, жодних  документів не підписувала, нікого на це не
уповноважувала.  В матеріалах справи є
також висновок  спеціаліста
науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в
Полтавській області  від 18.09.2006р.
№730 та від 07.09.2006р. №696, з яких слідує, що  підписи на вищевказаних податкових накладних
та договорах виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

На підставі цього, Позивач стверджує,
що вказані договори були укладені з метою, завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства. В підтвердження цього він посилається на встановлені
факти відсутності платника податків і зборів -Відповідача-2 за юридичною
адресою, неподання звітності до контролюючих органів, наявність пояснень
керівника Відповідача-2 та висновків експерта, стверджуючи, що це є достатнім
доказом спрямованості умислу суб”єкта підприємницької діяльності на
приховування від оподаткування прибутків та доходів, а відтак -підтвердженням
укладення спірних договорів з метою, завідомо суперечною інтересам держави і
суспільства.

Відповідно до ст.207 Господарського
кодексу України  господарське
зобов”язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладене  учасниками
господарських відносин з порушенням хоча б одним із них господарської
компетенції (спеціальної правосуб”єктності), може бути на вимогу  однієї з сторін або відповідного органу
державної влади визнано судом недійсним повністю або частково.

На підставі цього Позивач і просить
суд визнати недійсними спірні угоди.
Основними доказами, покладеними Позивачем в обгрунтування своїх вимог,
є, по-перше, ухилення Відповідача-2 від сплати податків і зборів, по-друге,
відсутність його за юридичною адресою та підписання документів (договорів та
податкових накладних) не повноважною особою Відповідача-2.

Суд дійшов до висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Позивачем не доведено суперечливості
угод  вимогам закону або вчинення їх з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Аналіз
матеріалів справи дає суду підстави стверджувати, що дії сторін по спірним
угодам здійснені з дотриманням порядку здійснення господарських відносин.  В угодах відсутні будь-які умови про
обов”язки чи відповідальність сторін щодо сплати податків. Зі змісту угод не
випливає мета  на ухилення від сплати
податків та намір сторін діяти відповідним чином, а зі змісту ст.207 ГК України
саме мета, завідомо суперечлива інтересам
держави і суспільства, є підставою для можливого визнання угоди
недійсною. Наявність умислу у сторони угоди означає, що вона, виходячи з
обставин справи, усвідомлювала або повинна була усвідомлювати
протиправність  угоди, що
укладається,  і суперечність її мети інтересам
держави та суспільства і прагнула або свідомо допускала настання протиправних
наслідків.

Умисел юридичної особи визначається
як умисел   тієї посадової  або іншої фізичної особи, що підписала
договір від імені юридичної особи, маючи на це належні повноваження. За відсутності
таких повноважень наявність умислу у юридичної особи не може вважатися
встановленою.

Суд звертає увагу на те, що наявність
чи відсутність умислу є предметом доказування в кримінальному процесі. У справі
немає жодних відомостей про порушення кримінальної справи  ні по факту несплати податків Відповідачем-2,  ні по факту фальсифікації підписів на
вказаних  договорах та накладних, ні      порушеної стосовно керівника Відповідача
-2 ОСОБА_1

Позивачем не доведено, що дані
угоди укладалися з метою ухилення від оподаткування чи з будь-якою іншою метою,
що суперечить інтересам держави чи суспільства. Договори були виконані належним
чином відповідно до їх умов: Відповідач-2 поставив сільськогосподарську
продукцію, Відповідач-1-оплатив кошти за поставлений товар, нарахувавши та
включивши до декларацій за звітні періоди податок на додану вартість відповідно
до чинного податкового законодавства (що, до речі, Позивачем не заперечується).
Вказане підтверджується копіями декларацій та актами виїзних  планових документальних перевірок дотримання
вимог податкового та валютного законодавства ЗАТ
«Карлівка-Агро»№142/23-32217726 від 29.07.2004р. за період з 01.07.2003р. по
31.03.2004р., № 70/23-32217726 від 02.11.2005р. за період з 01.04.2004р. по
30.06.2005р. та № 45/23-32217726 від 06.10.2006р.  за період з 01.07.2005р. по 30.06.2006р.

З матеріалів справи видно, що
Відповідач-2 надав Відповідачеві -1 копії свідоцтва про державну реєстрацію,
про реєстрацію як платника податку на додану вартість та податкові накладні.
Позивачем не спростовано твердження Відповідача-1 про те, що на момент
укладення договорів Відповідач-2 був включений до ЄДРПОУ та перебував на
податковому обліку. За таких обставин Відповідач-1 не може нести
відповідальнісь за можливу недостовірність відомостей про Відповідача -2,
включених до Єдиного державного реєстру, за умови необізнаності покупця щодо
таких (Позивачем не доведено, що Відповідач-1 був обізнаний). Крім того,
відсутність за юридичною адресою і неповідомлення про місцезнаходження однією
зі сторін угоди, як правомірно зазначає у відзиві Відповідач-1,  не свідчать про укладення угоди з метою
завідомо суперечною інтересам держави та суспільства і не можуть бути підставою
для визнання угоди недійсною.

Позивачем також не було надано
доказів  щодо визнання недійсними
статутних та інших документів Відповідача-2 в судовому порядку, а отже
Відповідач-2  має цивільну
правоздатність, та право на укладання цивільно-правових угод (ст.ст.23-26 ЦК
України). Як видно з матеріалів справи, Відповідач-2 і на час укладення спірних
угод, і на день винесення рішення судом не виключений з реєстру підприємств.

Що стосується несплати Відповідачем
-2 податків, то згідно ст.10 Закону України
“Про податок на додану вартість”, саме платник податку відповідає
за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за
повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.   Таким чином, сама по собі несплата
податку  продавцем (у тому числі ухилення
від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на
податковий кредит покупця та не може бути підставою для притягнення  його до відповідальності. Чинним
законодавством України не передбачений обов”язок покупця  перевіряти достовірність даних, які
вказуються  контрагентом  в його первинних документах, та контролювати
сплату ним податків.

Суд не бере до уваги надані
позивачем висновки спеціаліста №730 від 18.09.2006р. та №696 від 07.09.2006р. у
яких зазначено, що підписи від імені керівної особи ПСП «Колос»у спірному
договорі  виконані не гр. ОСОБА_1, а
іншою особою (за умов відсутності інших варіантів підпису) оскільки ,
по-перше,   не подано доказів отримання
при проведенні досліджень  вільних,
умовно-вільних та експериментальних зразків почерку у належній кількості, які
достатні  для достовірного
проведення  почеркознавчого дослідження,
а дослідження проводилося лише при наявності
пояснень ОСОБА_1, які  складалися
не самою ОСОБА_1, а слідчим , і лише два рядки
«з моїх слів записано вірно»написані самою ОСОБА_1; по-друге,  тексти, що досліджувалися, і особливо
підписи, виконувались на бланках (касові ордери, податкові накладні), а
експериментальні зразки не були відібрані
ні на жодному схожому бланку  і не
на папері, що розграфлений у відповідності до бланка, в порушення вимог  «Інструкції про призначення та проведення
судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та
призначення судових експертиз», затвердженої наказом Міністерства юстиції
України 53/5 від 08.10.1998р.

При прийнятті постанови суд виходив
з того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення (ст.71 КАС України), ніякі докази не мають для суду
встановленої сили.

У відповідності до ст.108
Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним,
якщо між сторонами у передбачемних законом порядку і формі досягнуто згоди щодо
всіх його істотних умов. Підставою недійсності правочину є недодержання в
момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених ч.1-3,5,6 ст.203
Цивільного кодексу України. Позивач у відповідності до вимог статей 69-71,79
КАСУ не надав належні докази та не довів ті обставини, на які він посилався в
обґрунтування своїх вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.10 Закону України “Про податок на додану вартість”, ст.ст.203,215 ЦК
України, ст.108,207 ГК України, ст.ст.70,71, 137,158-163, п.6 розд.VІІ КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          У задоволенні позовних вимог
-відмовити.

2. Копії постанови направити
сторонам.

Суддя                                                                                             О.М.Тимощенко

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку,
визначеному ст.186 КАС України.

Постанова підписана 22.02.2007 року

З оригіналом згідно

Помічник
судді
А.П.Нечипоренко