ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"16" серпня 2007 р.

Справа № 2-1877/06

Одеський апеляційний господарський суд
у складі колегії суддів:

головуючого судді  Л.І.Бандури

суддів Л.І.
Бойко, Т.А. Величко

при секретарі судового засідання:
О.О. Соломахіній

за участю представників сторін:

від позивача -не з'явився, про
день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином

від відповідача -О.О. Барбул

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Кілійського
районного суду Одеської області

від 29.01.2007р.

у справі №
2-1877/06

за позовом
ОСОБА_1

до  ЗАТ „Кілійський винзавод”

про
встановлення факту належності частки в майні ОП „Кілійський винзавод”, визнання
права власності та витребування майна з незаконного володіння

встановив:

16.06.2006р. ОСОБА_1 звернувся
до Кілійського районного суду Одеської області з позовом про встановлення факту
належності частки в майні у розмірі 0,474% вартістю 50422,22грн.,
напрацьованому за період оренди в Орендному підприємстві „Кілійський винзавод”,
просив  визнати за ним право власності на
вказану частку майна та витребувати її з незаконного володіння ЗАТ „Кілійський
винзавод” і стягнути доходи, отримані відповідачем за використання належної
позивачу частки майна.

Ухвалою Кілійського районного суду
Одеської області від 20.06.2006р. (суддя Бошков М.І.) вказаний позов залишений
без руху із наданням позивачу строку до 30.06.2006р. для виправлення недоліків,
так як останнім порушені вимоги ст. 119 ЦПК України, а саме: держмито та
витрати на ІТЗ сплачені не в повному обсязі.

Не погодившись з вищеназваною
ухвалою, 04.07.2006р. ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою до апеляційного
суду Одеської області, яка ухвалою апеляційної інстанції від 25.10.2006р.
залишено без змін ухвалу суду першої інстанції від 20.06.2006р.

Ухвалою Кілійського районного суду
Одеської області від 29.01.2007р., у зв'язку з невиконанням ухвали суду першої
інстанції, позовна заява визнана судом як неподана та повернута позивачу,
відповідно до ст. 121 ЦПК України.

14.02.2007р. ОСОБА_1 звернувся із
апеляційною скаргою до апеляційного суду Одеської області на ухвалу суду від
29.01.2007р., в якій просив її скасувати, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Зазначена апеляційна скарга разом
зі справою скерована апеляційним судом Одеської області 14.06.2007р. для
розгляду до Одеського апеляційного господарського суду, відповідно до п.4 ч.1
ст.12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України
№ 483-V від 15.12.2006р.)  яким
передбачено, що господарським судам підвідомчі спори, які виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,
акціонером), у т.ч. учасником, що вибув, а також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств, які пов'язані із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Одночасно скаржником заявлено
клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку оскарження ухвали
Кілійського районного суду Одеської області від 29.01.2007р. з причини
отримання ухвали після закінчення строку на її оскарження.

Зазначене клопотання ухвалою суду
апеляційної інстанції від 23.07.2007р. задоволено, згідно ст.ст. 53, 93 ГПК
України.

Заслухавши доводи представника
відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної
оцінки, дослідивши надані докази та обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія встановила:

У позовній заяві позивач
сформулював свої вимоги, а саме:

- просив встановити факт належності
частки в майні у розмірі 0,474% вартістю              50 422,22грн., напрацьованому за
період оренди в Орендному підприємстві „Кілійський винзавод”;

- визнати за ним право власності на
вказану частку майна та витребувати її з незаконного володіння  ЗАТ „Кілійський винзавод” та стягнути доходи,
отримані відповідачем за використання належної позивачу частки майна.

Оскільки позов носить майновий
характер, то сума держмита повинна складати 1% від ціни позову, відповідно до
п. а) ч.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” від 21.01.1993р.
№ 7-93.

Як вбачається з позовної заяви
позивачем заявлено вимогу про визнання за ним права власності на майно,
вартість якого складає 50 422,22 грн., отже позивачем повинно бути сплачено
504,22 грн., фактично сплачено лише 51,42грн., згідно до квитанції № 90 від
14.06.2006 Акціонерного комерційного банку „Імексбанк”.

Крім того, до матеріалів позовної
заяви додано квитанцію про сплату 1,5грн. за інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи, відповідно до квитанції № 91 від 14.06.2006р.
Акціонерного комерційного банку „Імексбанк”, тоді як відповідно до Постанови
КМУ „Про затвердження порядку оплати витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів” від 21.12.2005р. № 1258
для справ позовного провадження майнового характеру сума даних витрат становить
30грн.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не
оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення  розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення недоліків.

Ухвалою Кілійського районного суду
Одеської області від 20.06.2006р. позов ОСОБА_1 був
залишений без руху, яка ухвалою апеляційного суду Одеської області від
25.10.2006р. залишена без змін.

Оскільки, позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк не виконав вимоги, визначені статтями 119 і
120 ЦПК України, не сплатив у повному обсязі суму судового збору, а також
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, позовна заява
відповідно до ст. 121 цього кодексу вважається неподаною і повертається
позивачеві.

З урахуванням викладеного, Кілійський
районний суд в Одеської області обґрунтовано визнав позовну заяву неподаною та
повернув її позивачу, що відповідає матеріалам справи, чинному законодавству, а
тому підстави для зміни або скасування ухвали відсутні.

Керуючись
ст.ст. 85, 99, 101, 103, 106 Господарського процесуального кодексу України,
колегія суддів -

постановила:

Ухвалу Кілійського районного суду
Одеської області від 29.01.07р. у справі № 2-1877/06 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня
набрання постанови законної сили.

Головуючий
суддя
Л.
І. Бандура

Суддя
Л. І. Бойко

Суддя
Т. А. Величко