ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

справа №

За позовом: Державного підприємства „Центральне конструкторське бюро „Чорноморець”  (99011 м. Севастополь, вул. В. Морська, 1)

до Приватного підприємства „Феба”  (99040 м. Севастополь, пр. Ген. Острякова, б. 205, кв. 60; 99003 м. Севастополь, вул. Комуністична, 10)

Про витребування майна із чужого незаконного володіння

По зустрічному позову: Приватного підприємства „Феба”  (99040 м. Севастополь, пр. Ген. Острякова, б. 205, кв. 60; 99003 м. Севастополь, вул. Комуністична, 10)

До: Державного підприємства „Центральне конструкторське бюро „Чорноморець”  (99011 м. Севастополь, вул. В. Морська, 1)

Про стягнення матеріальної та моральної шкоди в розмірі 98348,00 грн.

Суддя Євдокимов І.В.

Представники сторін:

Первісний позивач - Махіня Валерій Павлович, представник, довіреність № 8-5-279 від 21.05.07, Державне підприємство "Центральне конструкторське бюро "Чорноморець";

Первісний відповідач - Кам'єнська Ольга Борисівна, директор, наказ №1 від 16.10.00,     ПП "ФЕБА";

Первісний відповідач - П’ятенко Олександр Васильович, представник, довіреність № б/н від 11.04.07,     ПП "ФЕБА";

Суть спору:

Позивач - ДП „Центральне конструкторське бюро „Чорноморець”,   звернувся до господарського суду міста Севастополя з позовом до відповідача - ПП „Феба”, про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відмовляється повернути майно, яке належить йому на праві власності.

Відповідач позовні вимоги не визнав, мотивуючі свої заперечення тим, що він неодноразово звертався до позивача з пропозицію забрати майно, яке знаходилось на території відповідача, але відповіді від позивача він не отримав.

У ході розгляду справи відповідач заявив зустрічний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди в розмірі 98348,00 грн.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що ДП „Центральне конструкторське бюро „Чорноморець” своїми діями причинив збитки ПП „Феба”, що стало причиною перенесеного позивачем стресу, душевних страждань та руйнування ділового та особистого устрою життя. Тому, відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України він вимагає стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 90000,00 грн.

Відповідач за зустрічним позовом позовні вимоги не визнав, мотивуючі свої заперечення тим, що сума заявлена до стягнення необґрунтована, та не підтверджена документально.

Представникам сторін роз'яснені їх процесуальні права і обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши представників сторін, суд, -

в с т а н о в и в:

У січні 2004 року позивач замовив у відповідача паперову продукцію в асортименті та кількості відповідно до рахунку-фактурі відповідача № ФБ-0000039 від 16.01.2004.

13.02.2004 позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача 10250,00 грн. в рахунок оплати за продукцію.

18.02.2004 відповідач по витратної накладної № РН-39 від 18.02.2004 поставив позивачу товар на суму 2750,00 грн. по позиціям № 1, 2, 3 асортименту відповідно до рахунку-фактури № ФБ-0000039, прийнятого позивачем до оплати та недопоставив товар по позиції № 4 асортименту „Пресшпан” в кількості 250 кг за ціною 30,00 грн. за 1 кг на суму 7500,00 грн.

03.06.2004 відповідач поставив позивачу картон електроізоляційний у кількості 254 кг.

22.06.2004 позивач повернув відповідачу поставлений товар, на підставі того, що він не відповідає умовам рахунку-фактури, та просив повернути грошові кошти в розмірі 7500,00 грн.

Відповідач неодноразово звертався до позивача з пропозицією забрати майно з його території, але відповіді не отримав.

Як вбачається із матеріалів справи рішенням господарського суду м. Севастополя від 21.10.2004, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 08.12.2004, встановлено, що картон електроізоляційний у кількості 254 кг належить ДП „Центральне конструкторське бюро „Чорноморець”.

Вивчивши матеріали справи, надані докази заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.  На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 323 Цивільного кодексу України ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 349 Цивільного кодексу України право власності на майно припиняється в разі його знищення.

Як свідчать матеріали справи (а.с.11,13,32,42), 22.06.2004 позивач повернув відповідачу поставлений товар, на підставі того, що він не відповідає умовам рахунку-фактури.

Вказаний товар - картон електроізоляційний у кількості 254 кг, знаходився на складі, що орендувало ПП “Феба” у ТБ “Купеческий” з 22.06.2004 до 11.05.05.

11.05.05 приватним підприємством “Феба” був виданий наказ № 3, відповідно до п.1 якого, було доручено видалення рулону картону ЕЗП-1 у технічний двір ТБ “Купеческий”, про що листом № 53 від 29.04.05 був повідомлений позивач (а.с.42).

У судових засіданнях та відзиві на позов (а.с.29-30), представник ПП “Феба” неодноразово пояснив, що у даній час йому не відомо місце знаходження спірного майна, а також не відомо існує вказане майно на даній час в натурі чи ні, у зв’язку з тим, що офіс  ПП “Феба” переїхав за другою адресою по вул. Л. Толстого, б. 25 у м. Севастополі.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що на момент подання первісного позову (23.02.07р.), спірне майно –рулон електроізоляційного картону ЕЗП-1 був знищений та не існував взагалі, місцезнаходження його нікому не відомо, що не оспорюється сторонами у справі.

У разі загибелі або втрати індивідуально визначеного майна позов про витребування майна із чужого незаконного володіння не може бути пред’явлений за відсутності об’єкта позову, а власник майна має право лише на відшкодування вартості знищеної або втраченої речі.

Проте, вимоги за первісним позовом про відшкодування вартості рулону електроізоляційного картону ЕЗП-1, ДП „Центральне конструкторське бюро „Чорноморець” заявлені не були.

При таких обставинах, враховуючи, що об’єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути тільки індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову, суд вважає позовні вимоги ДП „Центральне конструкторське бюро „Чорноморець” не підлягаючими задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходить з наступних обставин.

Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у  фізичному  болю  та  стражданнях,  яких  фізична  особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у  душевних  стражданнях,  яких  фізична  особа  зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої,  членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у  душевних  стражданнях,  яких  фізична  особа  зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;  4) у приниженні честі,  гідності,  а також ділової  репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми,  іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної  шкоди  визначається судом  залежно  від характеру правопорушення,  глибини фізичних та душевних  страждань,   погіршення   здібностей   потерпілого   або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди,  якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин,  які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.2005 під моральною  шкодою  слід  розуміти  втрати  немайнового характеру  внаслідок  моральних  чи фізичних страждань,  або інших негативних  явищ,   заподіяних   фізичній   чи   юридичній   особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до  чинного  законодавства  моральна  шкода   може полягати, зокрема:  у  приниженні  честі,  гідності,  престижу або ділової репутації,  моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я,  у   порушенні   права   власності   (в   тому   числі інтелектуальної),  прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у  зв'язку  з  незаконним  перебуванням  під слідством і судом,  у порушенні  нормальних   життєвих   зв'язків   через   неможливість продовження  активного  громадського життя,  порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під  немайновою  шкодою,  заподіяною  юридичній  особі,  слід розуміти втрати немайнового характеру,  що  настали  у  зв'язку  з приниженням   її   ділової   репутації,   посяганням   на  фірмове найменування,  товарний  знак,  виробничу   марку,   розголошенням комерційної  таємниці,  а  також  вчиненням  дій,  спрямованих  на зниження  престижу  чи  підрив  довіри до її діяльності.

Згідно роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України від 29.02.1996 № 02-5/95 моральною   визнається   шкода,   заподіяна    організації порушенням  її  законних  немайнових  прав.

Позивач за зустрічним позовом наполягає на задоволенні позовних вимог, а саме: на відшкодуванні йому моральної шкоди, яка, на його думку, була заподіяна в результаті перевірок, що проводилися контролюючими органами, та порушенням відповідачем конституційних прав, що призвело до порушення його справ, він переніс психологічний стрес, погіршило можливості по веденню підприємницької діяльності.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди позивачем не вказано, у чому полягає моральна шкода, завдана йому як підприємцю, не визначено з чого виходив позивач при встановленні суми моральної шкоди у розмірі 90000грн.

Виходячи з наданих позивачем доказів суд встановив, що обставини, які свідчили б про приниження відповідачем за зустрічним позовом ділової репутації ПП «Феба», посягання на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення комерційної таємниці, зниження престижу чи підрив довіри до його діяльності, відсутні.

Обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, передбачений Цивільним кодексом України,  пов'язаний  із зобов'язанням, що  виникає  внаслідок  заподіяння  шкоди,  а не із зобов'язанням, яке  виникає  з  договору  чи  з   інших   підстав.  Виходячи  з  викладеного,  у  випадках  невиконання  або неналежного виконання  договірних  зобов'язань відсутні підстави для застосування до винної  сторони статті 23 Цивільного кодексу України (Лист Вищого арбітражного суду України від 27.04.1995 № 01-8/281).

Що стосується стягнення матеріальної шкоди в розмірі 8348,00 грн. за утримання картону на території ПП „Феба”, суд також відмовляє у задоволенні цієї частини позову на підставі того, що дана сума не підтверджена документами, які б свідчили про витрати, які поніс позивач при зберіганні картону.

Згідно ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При таких обставинах, суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на доказах, вимоги ПП „Феба” про стягнення з ДП „Центральне конструкторське бюро „Чорноморець” моральної та матеріальної шкоди.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України при відмові в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 49, 69, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.          У первісному позові відмовити повністю.

2.          У зустрічному позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                                  І.В. Євдокимов

Рішення оформлено

згідно з вимогами

ст. 84 ГПК України

та підписано

03.08.2007

Розсилка:

1.          ДП „Центральне конструкторське бюро „Чорноморець”  (99011 м. Севастополь, вул. В. Морська, 1)

2.          ПП „Феба”  (99040 м. Севастополь, пр. Ген. Острякова, б. 205, кв. 60)

3.          ПП „Феба”  (99003 м. Севастополь, вул. Комуністична, 10)

4.          Справа

5.          наряд