ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ                РІШЕННЯ
"21" серпня 2007 р.                                                                       Справа №  02/3575
Господарський суд Черкаської області в складі   головуючого судді  Пащенко А.Д.,
із секретарем судового засідання Сиволовською О.І., за участю представників:
позивача:  Хомік С.Г. - за довіреністю,  відповідача:  не з’явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу
за позовом  закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв"язок" в Україні в особі Черкаської філії СП "УМЗ"
до  товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова група Український Енергосоюз"
про стягнення 1 448 грн. 07 коп.,
Заявлено позов про стягнення з відповідача 1 448 грн. 07 коп., в тому числі  470 грн.  65 коп. боргу за надані послуги зв’язку та 977 грн. 42 коп. договірної санкції за порушення умов укладених сторонами договорів про надання послуг стільникового радіотелефонного зв’язку  та додаткових угод до них.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов у заявленій сумі.
Відповідач  повідомлений про час і місце розгляду справи, але відзив на позов суду не подав, свого представника  у судове засідання не направив, поважних причин його неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу без представника відповідача, за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.
Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд   встановив наступне.
ЗАТ "Український мобільний зв"язок" в Україні в особі Черкаської філії СП "УМЗ"
та   ТОВ "Торгово-промислова група Український Енергосоюз" уклали договори 15 липня 2003 року № 1221004, 01 грудня 2004 року № 1947869, 09 грудня 2004 року № 1968311 та додаткові угоди до них, відповідно до  яких позивач надавав відповідачу послуги стільникового радіотелефонного  зв’язку за номерами,  вказаними у цих договорах.  Відповідачу відкритий особовий рахунок № 1.10532367, по якому обліковувалася заборгованість відповідача.
У договорах та додаткових угодах до них сторони встановили строки користування номерами телефонів, умови та строки проведення розрахунку, розмір та підстави сплати штрафних санкцій та інші суттєві умови.
Із поданого позивачем розрахунку вбачається,  що за відповідачем рахувалася заборгованість  в сумі 470 грн. 65 коп., яка заявлена до стягнення у позовній заяві.
За умовами вказаних договорів відповідач  повинен був оплачувати  авансові внески та щомісячну абонентну плату  в строк до п’ятнадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим.
За своєю правовою природою вище зазначені договори є договорами про надання послуг.  Згідно статті  903 Цивільного кодексу України  якщо договором передбачено надання послуг за плату,  замовник зобов’язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку,  що встановлені договором.
Відповідно до статті  174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою для виникнення  господарських зобов’язань, які  згідно зі статтями  193, 202 ГК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк  відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов’язання  не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Оскільки відповідач не спростував встановлені факти, не подав суду доказів виконання ним  своїх зобов’язань за договорами та  проведення розрахунку із позивачем, тому суд вважає вимогу позивача про стягнення основного боргу в сумі 470 грн. 65 коп.  такою, що підлягає до задоволення.
В решті суми –977 грн. 42 коп. договірної санкції  позов задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Підставою для нарахування договірної санкції позивач вказує умову пункту 1.2. додаткової угоди до договору. Однак, відповідно до пункту 1.2. додаткової угоди договірна санкція повинна сплачуватися у разі, якщо абонент відмовляється  від основного договору  та/або цієї додаткової угоди, зокрема від послуг голосової телефонії, до закінчення строку,  встановленого пунктом 1.1. цієї додаткової угоди.
Суду не подано доказів відмови відповідача  від основного договору.  Сам факт відсутності коштів на рахунку відповідача протягом певного часу не може бути доказом відмови відповідача  від  договору.
Згідно статті 33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Позивач не довів і належними доказами не підтвердив вказані ним у позовній заяві обставини,  не довів наявність обставин, що могли б бути підставою для стягнення санкції.
З огляду на викладене, позов  підлягає до часткового задоволення в сумі  470 грн. 65 коп. основного боргу.
На підставі частини 2 статті 49 ГПК України з відповідача повністю підлягають відшкодуванню  позивачу  понесені ним  витрати на сплату державного мита  в  сумі  102 грн., 118 грн.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
Виходячи з викладеного, керуючись статтями  49, 82-85 ГПК України, суд
1. Позов задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                                                   А.Д.Пащенко

Рішення підписане суддею 30.08.2007 року