ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2007                                                                                                              Справа № 12/216

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецової І.Л.,

суддів: Чохи Л.В. (доповідача), Сизько І.А.

при секретарі судового засідання: Врони С.В.

за участю прокурора: Зіма Б.В. посвідчення №117 від 13.08.07р. прокурор відділу прокуратури області.

за участю представників:

від відповідача: Милошенко С.В., довіреність №25/256-135 від 22.09.06,  представник;

від позивача представник у судове засідання не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства науково - виробничого об’єднання "Павлоградський хімічний завод", м. Павлоград на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  24.12.2002р.  у справі № 12/216

за позовом закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", м. Дніпропетровськ

до державного підприємства науково - виробничого об’єднання "Павлоградський хімічний завод", м. Павлоград

про стягнення 703 008, 73 грн.,

ВСТАНОВИВ:

21.11.2002 року закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося в господарський суд Дніпропетровської області до державного підприємства науково - виробничого об’єднання "Павлоградський хімічний завод" з позовом про стягнення 703 008, 73 грн. У своїй заяві позивач посилався на те, що 15.08.1994 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та науково - виробничим об’єднанням "Павлоградський хімічний завод" був заключений договір кредиту №239, згідно якого останній отримав кредит у сумі 5 800 000 000 крб  (58 000 грн) зі строком повернення 28.12.1995 року. Відповідно пункту 1 договору позичальник за користування кредитом сплачує 230 відсотків річних, які нараховуються на непогашену частину кредиту. Відповідно до пункту 4.1 договору у разі порушення строків погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної ставки НБУ. Відповідно до додаткової угоди від 23.06.1995 року строк повернення кредиту продовжений до 02.10.2000 року. В порушення умов кредитного договору №239 від 15.08.1994 року і додаткових угод від 03.10.1994 року та 23.06.1995 року відповідач у встановлені строки не повернув суму кредиту і не сплатив відсотки за користування кредитом, у зв”язку з чим виникла заборгованість за кредитом у сумі 49 600, 00 грн, заборгованість за відсотками у сумі 603 271, 63 грн, пеня 50 137, 10 грн,  які підлягають стягненню. (а. с. 2-4 т. 1)

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. (а. с. 49-50 т. 1)

Згідно рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2002 року (суддя Жукова Л.В.) позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту у сумі 49 600 грн, заборгованість по відсотках у сумі 603 271,63 грн, пеню в сумі 50 137,10 та судові витрати. (а. с. 57 т.1)

12.02.2003 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом за апеляційною скаргою державного підприємства науково - виробничого об’єднання "Павлоградський хімічний завод" порушено апеляційне провадження з перегляду рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2002 року. Скарга мотивується слідуючими доводами:

·          суд залишив без уваги ту обставину, що право вимоги по кредитному договору №239 від 15.08.1994 року позивачем було передано 26.06.1995 року по договору уступки права вимоги №9 товариству з обмеженою відповідальністю “Будівельно-промислова компанія “Приват Інвестор”, яке, скориставшись своїм правом, пред”явив претензію після сплину строку позовної давності;

·          рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2002 року у справі №7-Н30/1 про визнання договору уступки права вимоги №9 від 26.06.1995 року недійсним прийнято без участі їх представника;

·          рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2006 року у справі №7-Н30/1 договір уступки права вимоги між закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та товариством з обмеженою відповідальністю “Будівельно-промислова компанія “Приват - Інвестор” визнано недійсним. (а .с. 66 –68 т.1, 16-18 т.2)

Ухвалами Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.03.2003 року і від 30.11.2004 року провадження по даній справі зупинялось.

Заслухавши суддю –доповідача та перевіривши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

15.08.1994 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та державним підприємством науково - виробничим об’єднанням "Павлоградський хімічний завод" був заключений договір кредиту

№239, згідно якого останній отримав кредит у сумі 5 800 000 000 крб  (58 000 грн) зі строком повернення 28.12.1995 року.

26.06.1995 року закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк” та товариством з обмеженою відповідальністю “Будівельно-промислова компанія “Приват –Інвестор” укладено договір №9 про уступку вимоги та додаткову угоду, відповідно до яких компанії було передано право вимоги боргу з державного підприємства науково - виробничого об’єднання "Павлоградський хімічний завод" за кредитним договором №239. (а .с. 15, 16, 17 т.1)

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2006 року у справі №7-Н 30/1 у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельно-промислова компанія “Приват –Інвестор” про визнання недійсним договору уступки права вимоги і додаткових угод до нього відмовлено.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд постановою від 31.07.2007 року рішення суду залишив без змін. (а .с. 16-18 т. 2)

За змістом статті 514 Цивільного кодексу України права первісного кредитора переходять до нового кредитора у повному обсязі.

Отже, передавши компанії права кредитора по кредитному договору №239 від 15.08.1994 року, банк позбавив себе можливості заявити вимоги про повернення кредиту і сплати відсотків  за користування кредитом.

Висновок господарського суду про задоволення позовних вимог банку є помилковим з наведених вище підстав. Оскаржене рішення суду підлягає скасуванню, а в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 101-105 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства науково - виробничого об’єднання "Павлоградський хімічний завод" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2002 року у справі №12/216 скасувати. В позові відмовити.

Стягнути з закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на користь державного підприємства науково - виробничого об’єднання "Павлоградський хімічний завод" витрати по сплаті держмита за розгляд апеляційної скарги у сумі 850 грн.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського суду України.

Головуючий                                                                      І.Л. Кузнецова

Судді:                                                                            Л.В. Чоха

І.А. Сизько