ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2007                                                                                   Справа № 23/95

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді  Дмитренко А.К.(доповідач)

суддів: Крутовських В.І., Прокопенко А.Є.

Представники сторін:

від позивача:  Пивоварчук А.С. представник, довіреність №б/н  від 22.08.07;

від відповідача:  Дерюга-Сурус О.М. юрисконсульт, довіреність №б/н  від 11.10.07.

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Державна холдингова компанія "Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровської області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від  23.08.07р.  у справі № 23/95

за заявою: відкритого акціонерного товариства "Державна холдингова компанія "Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровської області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Поліпромінвест", м.Дніпропетровськ

до відкритого акціонерного товариства "Державна холдингова компанія "Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 3 577,58 грн.

В засіданні оголошувалась перерва з 02.10.07 по 25.10.07 (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.07 суддя Добродняк І.Ю. відмовила відкритому акціонерному товариству  "Державна холдингова компанія "Павлоградвугілля" у задоволенні заяви про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.04 у справі № 23/95 таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з ухвалою суду, відкрите акціонерне товариство  "Державна холдингова компанія "Павлоградвугілля" просить її скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права і невідповідність висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліпромінвест" вважає викладені в апеляційній скарзі доводи необгрунтованими і просить ухвалу залишити без змін.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.04 у справі № 23/95 з відкритого акціонерного товариства "Державна холдингова компанія "Павлоградвугілля" стягнуто на користь товариство з обмеженою відповідальністю "Поліпромінвест" 3 142 грн. 47 коп. боргу, 44 грн. 80 коп. витрат по сплаті держмита і 103 грн. 65 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання цього рішення 17.05.04 судом видано наказ.

18.06.04 державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу №23/95 від 17.05.04.

11.01.05 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі № Б26/7/05 про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля".

24.09.05 з метою виявлення всіх кредиторів боржника та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, у газеті "Урядовий кур"єр" № 181 було надруковано оголошення про порушення провадження у справі №Б26/7/05 про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля".

Статтею 124 Конституції України закріплено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов"язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов"язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

На підставі п. 8 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" у випадку порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника виконавче провадження з виконання рішення суду підлягає обов"язковому зупиненню до розгляду питання по суті, оскільки протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів відповідно до п. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Враховуючи, що згідно з ч. 7 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство, у випадку припинення провадження у справі про банкрутство виконавче провадження підлягає поновленню.

В силу п. 7 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження закінчується передачею державною виконавчою службою виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи, або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом.

В конкретному випадку процедура банкрутства відповідача не мала наслідком ліквідацію чи визнання відповідача банкрутом, оскільки між учасниками провадження з банкрутства була укладена мирова угода.

Нормами Закону України "Про виконавче провадження", зокрема статтями 34 (обставини, що зумовлюють обов"язкове зупинення виконавчого провадження), 37 (закінчення виконавчого провадження), 40 (повернення виконавчого документа стягувачеві), 40-1 (повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав) не передбачено повернення виконавчого документа чи припинення виконання рішення суду з підстав, вказаних у ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Таким чином, не можна вважати обгрунтованими посилання скаржника на те, що невиконання позивачем зобов"язання подати до суду в місячний строк з дня опублікування оголошення про банкрутство письмову заяву з вимогами до боржника, може мати наслідком оголошення наказу господарського суду таким, що втрачає законну силу і не підлягає виконанню.

Посилання скаржника на норми ст. 598 Цивільного кодексу України в якості правового обгрунтування заявлених вимог є помилковим, оскільки вказана стаття передбачає підстави припинення зобов"язань, а не підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Більш того, за визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" погашеними вимогами кредиторів є: задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну зобов"язання або припинення зобов"язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно лише до цього Закону вважаються погашеними.

Поняття, яке міститься у зазначенному Законі і застосовується у правовідносинах відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, не є тотожним загальному поняттю припинення зобов"язань.

За таких обставин підстав для скасування ухвали, на думку колегії суддів, немає..

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106  Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.07 у даній справі залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Головуючий                                                                     А.К.Дмитренко

Суддя                                                                                 В.І. Крутовських

Суддя                                                                                 А.Є.Прокопенко

З оригіналом згідно

Помічник судді               О.В.  Поштаренко