ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

05.09.07                                                              Справа №5/34-5/35

Запорізький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

Головуючий суддя Кагітіна Л.П. судді  Кагітіна Л.П.    , Зубкова Т.П.  , Яценко О.М.

при секретарі: Соколові А.А.,

за участю представників:

позивача: Коваль О.В. - довіреність № 34 від 30.08.2007 року;

відповідача: Сергєєв - довіреність б/н від 10.05.2007 року;

Хорунжий Я.В. – довіреність б/н від 12.12.2006 року;

Павелко О.М. – довіреність б/н від 04.09.2007року

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі на  рішення господарського суду Запорізької області  від 25.04.2005р. по справі № 5/34-5/35

за позовом: Дочірнього підприємства «Імідж Холдінг» АК «Імідж Холдінг АпС», c. Нове Запоріжжя Запорізького району Запорізької області

до відповідача: Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

Дочірнє підприємство «Імідж Холдінг» АК «Імідж Холдінг АпС»,  c. Нове Запоріжжя Запорізького району Запорізької області звернулося до господарського суду Запорізької області з позовами до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі про визнання недійсними: податкового повідомлення-рішення № /1 від 02.07.2004 року в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 4446309грн.23коп. та № /2 від 30.07.2004 року в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 4446309грн.23коп.

Оскільки позовні заяви були однорідними, господарський суд першої інстанції об’єднав справи № 5/34 та 5/35 в одне провадження, привласнивши об’єднаній справі №5/34-5/35.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.04.2005р. по справі №5/34-5/35 (суддя Проскуряков К.В.) позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі від 02.07.2004 р. за № /1 в сумі 4446309,23грн. В іншій частині провадження по справі припинено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 85 грн. державного мита та 59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення господарського суду мотивовано неправомірністю висновків податкового органу щодо завищення позивачем податкового кредиту у липні 2003 р., жовтні 2003р. та січні 2004р. на загальну суму 222403,39 грн., оскільки  Закон України «Про податок на додану вартість» однозначно визначає, що платники податку мають право включати до складу податкового кредиту суми ПДВ, сплачені ними при придбанні товарів (робіт, послуг), які відносяться до складу валових витрат або підлягають амортизації за правилом першої події. Також, судом зроблено висновок про безпідставність виключення з податкового кредиту суми ПДВ на додану вартість у розмірі 2443905,84грн. у зв’язку з неотриманням відповідачем результатів зустрічних перевірок.

Відповідач по справі - Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі не погодилась з рішенням господарського суду та звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду в частині визнання недійсним податкового повідомленні-рішення від 02.07.2004р.                                  № /1 в сумі 4446309,23грн, в іншій частині рішення суду залишити без змін, а судові витрати покласти на позивача. При цьому, заявник апеляційної скарги посилається на прийняття рішення з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те,  що судом не були застосовані норми права, які підлягають застосуванню, зокрема, п.п.8.2.1. п.8.2. ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пункт 4 Положення (стандарту бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби»), а також неправильно застосовано норму матеріального права, а саме п.п.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість». Вважає, що за змістом п.п.8.2.1. п.8.2. ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» використання матеріальних цінностей у господарській діяльності платника податку є необхідною ознакою для їх кваліфікації як основних фондів, а тому право платника податків на включення до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених (нарахованих) у зв’язку із придбанням основних фондів виникає саме з факту використання цього об’єкту у господарській діяльності. Також, вважає, що судом не було застосовано п.1.8. ст.1 Закону «Про податок на додану вартість». Зазначає, що судом не було враховано, що необхідною умовою визначення будь-яких сум як бюджетного відшкодування необхідно встановити факт надмірної сплати податку на додану вартість.

Позивач по справі  - Дочірнє підприємство «Імідж Холдінг» АК «Імідж Холдінг АпС» не погодилось з доводами апеляційної скарги. Зазначає, що рішення господарського суду повністю відповідає нормам діючого законодавства. Зазначає, що  відповідач неправомірно зв’язує право платника податку на включення до податкового кредиту ПДВ, сплачених або нарахованих у зв’язку з придбанням основних фондів, з датою амортизації основних фондів. Вказує, що це ствердження суперечить ч.2.пп..7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість». Погодився з думкою суду першої інстанції про те, що відповідач, виключивши з податкового кредиту суми ПДВ тільки на тій підставі, що у відповідача відсутні результаті зустрічних перевірок, грубо порушив  норми Закону України «Про податок на додану вартість», що регулює порядок формування податкового кредиту та порядок розрахунку суми бюджетного відшкодування.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду від 21.06.2005 року № 1878 справу № 5/34-5/35 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Коробка Н.Д., Мірошниченко М.В., якою апеляційна скарга прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 22.06.2005 року оголошувалася перерва до 27.07.2005 року.

Листом від 13.07.05р. Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі надала пояснення з питання неможливості підтвердження правильності (достовірності) заявлених підприємством сум ПДВ, належних до відшкодування з бюджету по отриманих зливках з нержавіючої сталі від ТОВ “УСС” в сумі 4223905,86грн. Зазначає в цьому листі, що з метою підтвердження факту  відвантаження шихтового матеріалу на адресу ТОВ «УСС» і отримання сплати були направлені запити на проведення зустрічних перевірок по ланцюгу підприємств та одержані відповіді, згідно до яких  деякі підприємства по  ланцюгу взаємовідносин не знаходяться за юридичною адресою,  звітували з показниками, які свідчать про відсутність фінансово-господарської діяльності або не значаться зареєстрованими. Вважає, що відсутність відомостей про сплату ПДВ, задекларованого позивачем, як сума бюджетного відшкодування дозволяє стверджувати, що відповідну суму задекларовано платником податку всупереч приписам Закону «Про податок на додану вартість».

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду від 26.07.2005 року № 2218 справу № 5/34-5/35 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Радченко О.П., Хуторной В.М., якою апеляційна скарга прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 27.07.2005 року оголошувалася перерва до 03.08.2005 року.

Листом від 01.08.2005 р. позивач  надав заперечення  на пояснення відповідача, в якому зазначив, що зазначена у поясненнях відповідача від 13.07.05 р. інформація потребує підтвердження та документального обґрунтування, а тому просив суд продовжити термін розгляду справи до 07.10.2005р.

Також позивачем направлено до апеляційної інстанції клопотання від 03.08.2005р. про зобов’язання відповідача: надати до суду податкові декларації з ПДВ ОАО «Енергомашспецсталь» за липень-жовтень 2003 р., запросити у цього ж переробника шихтового матеріалу інформацію про суми ПДВ у складі вартості послуг по переробці шихти, наданих ТОВ «УСС» та стосовно того, чи включені такі суми до складу податкових зобов’язань з ПДВ до Декларацій з ПДВ, зобов’язати відповідача направити запити до державних податкових служб за місцем знаходження   ПП «Промтехнологія», ТОВ «Метал-Інвест ВВ», ПП «МеталУкрСтрой» про направлення копій Декларацій з ПДВ по цим підприємствам за липень-жовтень 2003р. Також, позивач клопотав про продовження терміну розгляду справи до 07.10.2005р.

Представники відповідача, які були присутні в судовому засіданні 03.08.2005р. не дали згоди на продовження терміну розгляду справи.

Колегія суддів  відхилила  заявлені  клопотання позивача, у зв’язку з  відсутністю підстав для їх задоволення, оскільки апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня надходження справи разом з апеляційною скаргою в апеляційну інстанцію.

Також, від позивача надійшли клопотання про зупинення провадження по справі, у зв’язку з неможливістю розгляду даної справи до вирішення пов’язаної з нею справи та про призначення по даній справі судово-бухгалтерської експертизи.

Вказані клопотання колегією суддів задоволені не були,                                                             на підставі наступного:

Так, позивач просив зупинити розгляд даної справи до вирішення Запорізьким районним судом пов’язаної з нею справи за позовом Доленко Ю.В. про визнання договору № 01/15/08 про купівлю-продаж зливків нержавіючої сталі від 15.08.2003 року недійсним. Однак, апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду по цій справі виходячи з обставин справи, які існували на момент його прийняття, а позовна заява про визнання недійсним зазначеного договору подана вже після прийняття рішення суду по цій справі.  До того ж, набрання чинності рішенням щодо задоволення позову про визнання недійсним договору № 01/15/08 про купівлю-продаж зливків нержавіючої сталі від 15.08.2003 року буде лише підставою для перегляду судового акту по даній справі за нововиявленими обставинами.

Не задоволено було колегією суддів і клопотання позивача щодо призначення по справі судово-бухгалтерської експертизи, оскільки вирішення питання щодо права позивача на включення до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених постачальнику товару, і проданого потім на експорт, є виключено питанням вирішення суду по цій справі. До того ж, призначення по справі експертизи є правом суду. Колегія суддів не  визнала доцільним призначення по цій справі судово-бухгалтерської експертизи для вирішення господарського спору.

В судовому засіданні  03.08.2005 року представник позивача заявив клопотання про оголошення постанови у повному обсязі, у зв”язку з чим  було оголошено перерву для підготовки  постанови у повному обсязі до 09.08.2005 року.

В судовому засіданні 09.08.2005 року від позивача надійшло клопотання про заміну судової колегії по цій справі. Для розгляду головою суду питання про відвід колегії суддів у справі № 5/34-5/35 в судовому засіданні оголошувалася перерва.

Крім того, 10.08.2005 року від позивача також надійшла заява № 494 від 09.08.2005 року про заміну судової колегії по цій справі.

Ухвалою заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду від 11.08.2005 року по справі № 5/34-5/35 заяву та клопотання Дочірнього підприємства “Імідж Холдінг” АК “Імідж Холдінг АпС” м. Запоріжжя  було залишено без задоволення.

15.08.2005 року від позивача до Запорізького апеляційного господарського суду повторно надійшли клопотання про надання додаткових доказів, продовження строку розгляду справи, призначення по справі судово-бухгалтерської експертизи та зупинення розгляду даної справи до вирішення Запорізьким районним судом пов’язаної з нею справи. Зазначені клопотання не задоволені колегією суддів з вищезазначених підстав.

Судове засідання було продовжено до 16.08.2005 року.

16.08.2005 року позивач надав до апеляційного господарського суду копію заяви, яка адресована Вищому господарському суду України, в якій Дочірнє підприємство «Імідж Холдінг» АК «Імідж Холдінг АпС» просить касаційну інстанцію справу № 5/34-5/35 витребувати у Запорізького апеляційного господарського суду  та направити її на розгляд будь-якого іншого апеляційного господарського суду з метою подальшого об’єктивного та неупередженого її розгляду. Позивачем до вказаної заяви надано фінансовий чек, який підтверджує направлення цієї заяви на адресу Вищого господарського суду України.

Для надання позивачем інформації  щодо розгляду  заяви касаційною інстанцією судове засідання відкладалося до 01.09.2005 року.

Однак, на час судового засідання (01.09.2005р.) сторони не надали доказів розгляду Вищим господарським судом України заяви позивача за вих. № 520 від 15.08.2005 року. Окрім того  01.09.2005 року до Запорізького апеляційного господарського суду надійшло дві копії заяв позивача вих. № 648 від 27.08.2005 року та вих. № 734 від 01.09.2005 року також адресовані Вищому господарському суду України, в яких Дочірнє підприємство “Імідж Холдінг” АК “Імідж Холдінг АпС” м. Запоріжжя просить касаційну інстанцію відвести голову Запорізького апеляційного господарського суду, замінити судову колегію, справу № 5/34-5/35 витребувати у Запорізького апеляційного господарського суду та направити її на розгляд будь-якого іншого апеляційного господарського суду з метою подальшого об’єктивного та неупередженого її розгляду. До заяв додані докази їх направлення до Вищого господарського суду України.

Крім того, 01.09.2005 року до Запорізького апеляційного господарського суду надійшов запит № 03-18/163 від 01.09.2005 року Вищого господарського суду України  про надіслання справи № 5/34-5/35 до касаційної інстанції, у зв’язку з надходженням заяви Дочірнього підприємства “Імідж Холдінг” АК “Імідж Холдінг АпС” м. Запоріжжя.

Враховуючи запит Вищого господарського суду України, направлення позивачем вищезазначених заяв до касаційної інстанції, подальший розгляд справи є неможливим, колегія суддів зупинила апеляційне провадження по цій справі, про що було прийнято відповідну ухвалу  від 01.09.2007 року.

З метою вирішення питання щодо поновлення провадження у справі апеляційний господарський суд неодноразово звертався до сторін із відповідними запитами.

У зв’язку з оскарженням позивачем ухвали Запорізького апеляційного господарського суду від 01.09.2005 року у справі № 5/34-5/35, справа надійшла до Запорізького апеляційного господарського суду лише 06.07.2007 року. Постановою Президії Вищого господарського суду України від 24.10.2005 року заяву Дочірнього підприємства «Імідж Холдінг» АК «Імідж Холдінг АпС» про відвід голови Запорізького апеляційного господарського суду від розгляду справи № 5/34-5/35 було залишено без задоволення.

Враховуючи, що обставини, які були підставою для зупинення апеляційного провадження у справі відпали, колегія суддів у складі: головуючий Кагітіна Л.П., судді: Зубкова Т.П., Колодій Н.А., призначена розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду від 09.07.2007 року, визнала за необхідне поновити апеляційне провадження у цій справі, про що було прийнято ухвалу про поновлення провадження у справі та призначення судового засідання на 05.09.2007 року.

При прийнятті цієї ухвали, колегією суддів також було враховано, що апеляційний розгляд справи було  порушено 17.05.2005 року за нормами Господарського процесуального кодексу України. З 01.09.2005 року набув чинності Кодекс адміністративного судочинства України. Справа № 5/34-5/35 є адміністративною справою. У відповідності з п. п. 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку  діяльності  окружних  та  апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським  судам  відповідно  до Господарського процесуального кодексу України 1991 року,  вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Після  набрання чинності цим Кодексом позовні заяви у господарських справах,  що віднесені цим Кодексом до адміністративної юрисдикції,  а також  апеляційні, касаційні  скарги (подання),  заяви (подання) про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими  та  винятковими  обставинами  у таких  справах,  подані  і  не  розглянуті  до  набрання  чинності Кодексом адміністративного судочинства  України,  розглядаються  в порядку,  встановленому  цим  Кодексом. Після початку діяльності апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги в адміністративних справах, подані до відповідних  апеляційних господарських судів, передаються цими судами до апеляційного  адміністративного суду, якщо апеляційне провадження у справі ще не відкрито. Адміністративні справи, провадження в яких було відкрито місцевими та  апеляційними господарськими судами до початку діяльності  відповідного адміністративного суду, розглядаються і вирішуються цими судами відповідно до абзацу першого цього пункту.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги, що апеляційне провадження у цій справі було порушено до прийняття Кодексу адміністративного судочинства  України і  початку діяльності відповідного апеляційного адміністративного суду, і з набранням чинності цього кодексу, вказана справа повинна розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства  України, подальший апеляційний розгляд справи здійснювався Запорізьким апеляційним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

У доповненнях до апеляційної скарги, наданих відповідачем з урахуванням норм Кодексу адміністративного судочинства України, Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі вказує на порушення судом при прийнятті оскаржуваного рішення приписів матеріального та процесуального законодавства. На підставі норм Кодексу адміністративного  судочинства України, заявник просить суд скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 25.04.2005 року в частині визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 02.07.2004 року                         № /1 в сумі 4446309грн.23коп., в іншій частині – залишити без змін. В позові ДП «Імідж холдінг» АК «Імідж Холдінг АпС» відмовити у повному обсязі. Податкове повідомлення-рішення від 02.07.2004 року № /1 - залишити без змін.

Розпорядженням Першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду від 04.09.2007 року № 2464 справу № 5/34-5/35 передано колегії суддів у складі: головуючий Кагітіна Л.П. (доповідач у справі), судді: Зубкова Т.П., Яценко О.М., якою апеляційна скарга прийнята до розгляду.

У запереченнях на апеляційну скаргу, поданих з урахуванням норм Кодексу адміністративного судочинства України, позивач  просить залишити рішення господарського суду Запорізької області без змін, а апеляційну скаргу відповідача – без задоволення. Вважає апеляційні вимоги відповідача безпідставними та такими, що не відповідають нормам матеріального права. Щодо правомірності виключення зі складу податкового кредиту сум ПДВ сплачених у зв’язку зі спорудженням основних фондів (222403грн.39коп.) позивач вказує, що відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит  у зв’язку зі спорудженням основних фондів формується у звітних періодах, коли понесені відповідні витрати. Споруджувані основні фонди не можуть бути введені  в експлуатацію до завершення будівництва, але при цьому саме поточні витрати на сплату ПДВ становлять суму податкового кредиту  за такими господарськими операціями. Вважає недоречним посилання відповідача на п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в редакції до внесення змін Законом України  «Про внесення змін до закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 24.12.2002 року № 349-ІV, в той час як нарахування було здійснено за період 2003, 2004 років. Вважає, що рішення суду в цій частині є цілком обґрунтованим і винесене у відповідності до приписів п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та з урахуванням приписів п.п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Щодо неможливості підтвердити правильність (достовірність) заявлених підприємством сум ПДВ, належних до відшкодування з бюджету по отриманих зливках з нержавіючої сталі від ТОВ «УСС» у сумі 4223905грн.86коп. позивач вказує, що в цій частині оскаржуване повідомлення-рішення винесене з порушенням прямих приписів норм Закону України «Про податок на додану вартість», якими встановлено порядок визначення суми бюджетного відшкодування та норми Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами».

Представники позивача та відповідача в судовому засіданні 05.09.2007 року підтримали свої доводи та заперечення.

За згодою представників позивача та відповідача, апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів запису судового процесу.

Згідно ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції  в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд здійснюється колегією суддів у складі трьох суддів за правилами розгляду справи судом першої інстанції з урахуванням особливостей, встановлених цією главою.

По закінченні судового засідання 05.09.2007 року, за згодою представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Фахівцями  Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі  було проведено документальну перевірку Дочірнього підприємства “Імідж Холдінг АК “Імідж-Холдінг АпС” з питання правомірності обчислення сум податку на додану вартість за липень 2003р., серпень 2003р., вересень 2003р., жовтень 2003р., січень 2004р., про що складено акт перевірки від 27.05.2004 р. за № 32/32-04.

За результатами перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № /0 від 02.06.2004р. про завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 4475964,6 грн., яке позивач оскаржив  в апеляційному порядку до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі та до Державної податкової адміністрації у Запорізькій області. Рішенням Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі  від 02.07.2004р. № 8810/10/10 про результати розгляду первинної скарги сума завищення бюджетного відшкодування податку на додану вартість змінена та склала 4525311,97 грн. Рішенням Державної податкової адміністрації у Запорізькій області від 28.07.2004р. № 6935/7/25-020 про результати розгляду скарги залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 02.06.2004р. № /0 з урахуванням рішення про результати розгляду первинної скарги від 02.07.2004р. № 8810/10/10, а скарга позивача  - без задоволення.

За наслідками розгляду скарги відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № /1 від 02.07.2004р., яке оскаржується позивачем лише в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 4446309,23 грн.

Також, за наслідками розгляду скарги  Державної податкової адміністрації у Запорізькій області прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № /2 від 30.07.2004р., яке оскаржується позивачем лише  в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 4446309,23 грн.

Рішенням господарського суду по справі № 23/319 визнано податкове повідомлення-рішення від 02.06.2004р. № /0 відкликаним з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування або зміну раніше нарахованої суми податкового зобов’язання, а саме  рішенням Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі  від 02.07.2004р. № 8810/10/10 про результати розгляду первинної скарги, а тому спірне податкове повідомлення-рішення № /1 від 02.07.2004р., оскільки ним збільшено донараховану позивачу суму ПДВ, є актом ненормативного характеру, яке підлягає оскарженню в судовому порядку.

Актом ненормативного характеру, яке підлягає оскарженню в судовому порядку, оскільки може порушувати права та інтереси позивача є і податкове повідомлення-рішення                                № /2 від 30.07.2004р.

Позивач по справі оскаржив  до господарського суду  податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі  № /1 від 02.07.2004р. в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 4446309,23 грн., а також податкове повідомлення-рішення № /2 від 30.07.2004р. в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 4446309,23грн.

Господарським судом Запорізької області правомірно об”єднано дві однорідні заяви позивача в одне провадження.

Рішенням господарського суду першої інстанції позовні вимоги задоволено частково, а саме  в частині визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі  від 02.07.2004 р. за № /1 в сумі 4446309,23 грн. В іншій частині провадження по справі припинено.

Відповідач по справі не погодившись з цим рішенням суду, звернувся  з апеляційною скаргою про його скасування саме в задоволеній частині.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваного рішення,  враховуючи приписи Кодексу адміністративного судочинства України, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню в силу наступного:

Так, актом перевірки встановлено порушення з боку позивача п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7, п.п.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», чим  завищено суму від’ємного значення ПДВ: за липень 2003р. на 75000 грн., вересень 2003р. на 29655,35 грн., жовтень 2003р. на 63395,52 грн., січень 2004р. на 84007,87 грн.

Колегія суддів погоджується з цим висновком податкового органу на підставі нижчевикладеного:

Щодо правомірності виключення зі складу податкового кредиту сум ПДВ сплачених у зв’язку зі спорудженням основних фондів (222403грн.39коп.)

Згідно з п.п 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням (спорудженням)  основних фондів, що підлягають амортизації, включаються до складу податкового кредиту такого звітного періоду, незалежно від строків введення в експлуатацію основних фондів, а також від того, чи мав платник податку оподатковувані обороти протягом  такого  звітного періоду.

Як вбачається з акту перевірки та інших матеріалів справи, позивач в перевіряємому періоді здійснював будівництво основних фондів, що в цілому складало лікерогорілчаний завод. Для цієї мети позивач придбавав будівельні матеріали та здійснював будівельно-монтажні роботи.  Суми податку на додану вартість у складі вартості таких матеріалів та робіт включалися позивачем до податкового кредиту.

П.п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8  Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначено  під терміном «основні фонди» - матеріальні цінності, що призначаються  платником податку для використання у господарській  діяльності  платника податку протягом періоду, який перевищує  365  календарних  днів  з  дати введення в експлуатацію таких   матеріальних   цінностей,   та   вартість  яких  поступово зменшується  у  зв'язку  з  фізичним або моральним зносом.

В силу п.1.1. ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» визначення основних фондів поширюється і на сферу правовідносин, що виникають у зв”язку зі сплатою ПДВ.

П. 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 “Основні засоби”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000р. №92, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.05.2000р. за №288/4509, зазначено, що основні засоби –це матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх в процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим способом або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного користування (експлуатації) яких більше одного року ( або  операційного циклу, якщо він більший за рік).

Також, пунктом 22 зазначеного Положення встановлено, що об”єктом амортизації є вартість основних засобів ( крім вартості землі і незавершених капітальних інвестицій).

Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов”язань і господарських операцій  підприємств і організацій, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 30.11. 99 р. за №291, інформація про наявність та рух об”єктів, які віднесені до складу основних засобів, обліковуються  та узагальнюються на синтетичному рахунку 10 “основні засоби”. Синтетичний рахунок 15 “капітальні інвестиції” призначений для обліку витрат на придбання або створення матеріальних і нематеріальних активів.

Частина 2  ст. 3. Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачає, що податкова звітність ґрунтується  на даних бухгалтерського обліку.

Враховуючи, що п.п.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» амортизація основних фондів чи нематеріальних активів передбачена як необхідна умова для включення до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених ( нарахованих) платником податку у зв”язку з їх придбанням, податковий кредит може складатися їх сум ПДВ, сплачених (нарахованих) у зв”язку з придбанням основних фондів, вартість яких у бухгалтерському обліку платника відтворена на синтетичному рахунку 10 “основні фонди”.

Оскільки за змістом п.п.8.2.1. п.8.2. ст.8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” використання матеріальних цінностей у господарський діяльності платника податку є необхідною ознакою для їх кваліфікації  як основних фондів, то і право платника податку на включення до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених ( нарахованих) у зв”язку з придбанням основних фондів виникає саме з факту використання цього об”єкту у господарський діяльності.

Таким чином, господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, необґрунтовано не застосував норми п.п.8.2.1. п.8.2. ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пункту 4 Положення (стандарту)  бухгалтерського обліку 7 “основні засоби”, а також безпідставно застосував по даному питанню тільки норми п.п.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

За таких обставин слід вважати обґрунтованим виключення податковим органом зі складу податкового кредиту 222403,39 грн.

Щодо  сум ПДВ, належних до відшкодування з бюджету в  розмірі 4223905грн.86коп.

Як вбачається з акту перевірки та інших матеріалів справи, позивачем протягом серпня –жовтня 2003р. було придбано у ТОВ “УСС” зливки нержавіючої сталі у загальній кількості 2347,155 тн на загальну суму 25343435 грн., у т.ч. ПДВ – 4223905,86 грн. В рахунок погашення кредиторської заборгованості позивач перерахував з розрахункових рахунків грошові кошти на загальну суму 21892206,66 грн. Придбані зливки позивач передав на комісію ВАТ „Енергомашспецсталь” м. Краматорськ у кількості 2347,155 тн на загальну суму без ПДВ 21273970,73 грн., які були експортовані Комісіонером нерезиденту –фірмі “Costas Group”. Отримані від реалізації грошові кошти перераховані комісіонером на рахунки комітента в сумі 21273970,22 грн.

Із загальної задекларованої до відшкодування суми ПДВ 7061261 грн., суму 4223905,86 грн. складає ПДВ по придбаних зливках від ТОВ „УСС” .

За результатами зустрічної перевірки ТОВ “УСС” з питання взаємовідносин з ДП “Імідж Холдінг” АК “Імідж Холдінг АпС” за період з липня 2003 р. по січень 2004 р. встановлено, що ТОВ “УСС” в період з 01.07.03р. по 01.01.04р. придбавало шихтовий матеріал від постачальників: ТОВ “Метал-Інвест ВВ”, ПП “МеталУКрБуд”, ПП “Промтехнологія”, ПП “Молочник”, ПП “Промкомплекс”, а також   використовував відвали вуглезабезпечення, використанням корисних матеріалів  і відходів фабрики вуглезабезпечення, що зафіксовано в Довідці від 24.05.04р. №86/32-04.

З метою підтвердження факту відвантаження шихтового матеріалу на адресу ТОВ “УСС” і отримання сплати податковим органом були надіслані відповідні запити на проведення зустрічних перевірок по ланцюгу підприємств.

На зазначені запити  відповідачем отримані наступні відповіді:

ПП “Промтехкомплекс” за юридичною адресою не знаходиться, а фактична адреса не відома ( лист ДПА у м. Києві від 01.07.04р. за № 4123/7вх/26-3515);

ПП “Промтехнологія” за юридичною адресою не знаходиться, а фактична не відома, звітує з показниками, які свідчать про відсутність фінансово-господарської діяльності ( лист ДПА у м. Києві від 01.07.04р. № 4125/7вх/26-3515);

ТОВ “Метал-Іевест ВВ” згідно з базою даних УПМ ДПА  у м. Києві зареєстрованим не значиться ( лист ДПА у м. Києві від 23.06.04р. №4124/7вх/26-3515);

ПП”МеталУкрБуд” надало звіт з показниками, які свідчать про відсутність фінансово-господарської діяльності. Місцезнаходження підприємства  та його посадових осіб не встановлено ( лист ДПА у м. Києві від 29.06.04р. № 4122/7вх/26-3515).

Також , була проведена позапланова зустрічна перевірка ПП “Молочник” з питань взаємовідносин з ТОВ “УСС” за грудень 2003 р., за результатами якої  складено довідку від 09.06.04 р. № 169/26-2/14. Перевіркою було встановлено, що ПП “Молочник” отримав шихтовий матеріал в грудні 2003 р. від ПП “Бовайс” м. Київ.

Листом від 18.11.04р. за №564/7вх/26-10/3 щодо проведення зустрічної перевірки між ПП “Бовайс” та ПП “Молочник” ДПІ у Шевченківському районі м. Києва повідомила, що ПП “Бовайс” не звітує, остання звітність податна за листопад 2003р., за юридичною адресою не знаходиться, місце знаходження не встановлено.

Однак, господарським судом при прийнятті рішення щодо ПДВ в сумі 4223905,86грн. не взято уваги те, що відповідно до п.1.8. ст.1 Закону України “Про податок  на додану вартість” бюджетне відшкодування – це сума, що підлягає поверненню платнику податку  ПДВ з бюджету у  зв”язку з надмірною сплатою  податку у випадках,  визначених цим Законом.

На підставі ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» господарським судом зроблено висновок, що  цим Законом не передбачено здійснення відшкодування сум ПДВ платнику податків після сплати відповідних сум податків до бюджету його контрагентами, а також, що відомості про відсутність результатів зустрічних перевірок контрагента не є підставою для зменшення податкового кредиту та продовження  встановленого законом терміну для відшкодування з державного бюджету податку на додану вартість.

Однак, з  таким висновком суду не можна погодитися.

П.п. 7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, крім інших обов”язкових підстав  виникнення у платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість, передбачає обов”язкову наявність ще й такої підстави, як сплата платником податку у звітному періоді відповідних сум.

Відповідно до п.п.7.7.5. п.7.7. ст.7 того ж Закону України  суми податку на додану вартість зараховуються до Державного бюджету  України та використовуються у першу чергу для бюджетного відшкодування  податку на додану вартість згідно з цим Законом .

Отже, чинним законодавством чітко передбачено, що однією з обов”язкових підстав для включення до податкового кредиту з податку на додану вартість є сплата  цих сум до Державного бюджету України. Тобто, положеннями Закону України “Про податок на додану вартість” встановлено прямий зв”язок між сплатою, надходженням до бюджету сум податку на додану вартість та його відшкодуванням.

Таким чином, право на відшкодування виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість, а не з факту існування зобов”язання  по сплаті такого податку в ціні товару.

Відсутність надмірної сплати податку на додану вартість за спірні звітні періоди не спростована позивачем, а також господарським судом.

Ненадходження податку на додану вартість до бюджету по всьому ланцюгу правовідносин підтверджено результатами проведених зустрічних перевірок та відповідями на запити відповідача, які знаходяться в матеріалах справи.

Посилання позивача на те, що зазначені перевірки та відповіді не можуть  бути достатніми доказами, слід вважати безпідставним, оскільки даної інформації достатньо для підтвердження факту несплати податку на додану вартість вищезазначеними  підприємствами-постачальниками шихтового матеріалу. Клопотання позивача щодо відкладення розгляду скарги та справи до 07.10.2005 р. для надання суду додаткових доказів  щодо включення податку на додану вартість до податкових зобов”язань ВАТ “Енергомашспецсталь”, та іншими підприємствами, зазначеними відповідачем в його поясненні до апеляційної скарги,  не є підставою неврахування в даному випадку норм  п.1.8. ст.1 Закону України “Про податок на додану вартість”.

До того, позивач не був позбавлений права спростовувати належними доказами позицію податкового органу з цього питання  ще  в суді першої інстанції, тим більш, що  довідки по результатам перевірки та відповідні відповіді на запити податкового органу надавалися відповідачем до господарського суду.

Таким чином, висновок господарського суду щодо визнання недійсним податкового повідомлення рішення від 02.07.2004р. за № /1  і щодо  суми 4223905,86грн. слід вважати необґрунтованим, оскільки господарський суд дійшов його без всебічного і повного з”ясування усіх обставин справи, з якими Закон України “Про податок на додану вартість” пов”язує виникнення права платника податку на податковий кредит, і без належної оцінки доводів  податкового органу, а також з неправильним застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, рішення господарського суду в частині  визнання недійсним податкового повідомлення рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі від 02.07.2004 р. №/1 підлягає скасуванню.

В іншій частині рішення, а саме в частині припинення провадження у справі щодо визнання недійсним податкового повідомленні-рішення від  30.07.2004 р. за № /2 рішення господарського суду першої інстанції також слід скасувати, враховуючи наступне:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень  щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи безвісті.

Згідно п.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України (чинного для цієї категорії спорів на момент розгляду цієї справи господарським судом першої інстанції), господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві.

Акт державного чи іншого органу (правовий акт індивідуальної дії) – це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов’язковий характер для суб’єктів цих відносин.

Суттєвою ознакою актів ненормативного характеру є породження прав та обов’язків внаслідок їх прийняття.

Позивач просить визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі від 30.07.2004р. за № /2 в спірній сумі, яке є актом ненормативного характеру (правовим актом індивідуальної дії), який породжує права та обов’язки у платника податків, отже спір щодо оскарження такого рішення податкового органу підлягає вирішенню в адміністративних (господарських – на момент розгляду справи в суді першої інстанції) судах України.

У позові щодо визнання недійсним податкового повідомленні-рішення від  30.07.2004 р. за № /2 в сумі 4223905,86грн. слід відмовити з тих же підстав що і стосовно до податкового повідомлення рішення від 02.07.2004р. за № /1  щодо  суми 4223905,86грн.

Враховуючи, що відповідач в апеляційній скарзі просив суд скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 25.04.2005 року в частині визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 02.07.2004 року № /1 в сумі 4446309грн.23коп., в іншій частині – залишити без змін, а за наслідками апеляційного перегляду рішення господарського суду першої інстанції у цій справі скасовано у повному обсязі, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, враховуючи невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, за результатами апеляційного перегляду, рішення господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню. Колегією суддів приймається нова постанова, якою у задоволенні позовних вимог відмовляється у повному обсязі.

Судові витрати за позовом відносяться на позивача.

Оскільки, в даному випадку відповідачем та заявником апеляційної скарги є суб’єкт владних повноважень, який звільнений від сплати судового збору, а  позивачем – юридична особа, відповідно до ч.4  ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України,  судові витрати  відповідачем за подання апеляційної скарги здійснені не були, а отже і з  позивача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. 94, ст. 195, ст. 196,  п. 3 ч. 1 ст. 198,  п.  3 та п. 4  ч.1 ст. 202 , ч. 2 ст. 205, ст. 207 Кодексу  адміністративного судочинства України,  Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області  від 25.04.05р. по справі № 5/34-5/35

скасувати та прийняти нову постанову по справі.

Відмовити у позові у повному обсязі.

Постанова набирає  законної сили з моменту її проголошення.

Відповідно до ст.ст. 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи,  які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права,  свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої  інстанції  після їх  перегляду в апеляційному порядку,  а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково. Касаційна скарга  подається   безпосередньо  до адміністративного суду касаційної інстанції. Касаційна  скарга  на  судові  рішення  подається протягом одного місяця після набрання законної сили судовим  рішенням  суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі  складення  постанови  в  повному  обсязі   відповідно   до статті 160  цього  Кодексу  -  з дня складення постанови в повному обсязі.

Постанову складено у повному обсязі 10.09.2007 року.

Головуючий суддя Кагітіна Л.П.

судді  Кагітіна Л.П.

Зубкова Т.П.  Яценко О.М.