ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

19.09.07                                                                                           Справа  № 4/496-11/100

Львівський апеляційний господарський суд  у складі колегії:

головуючого-судді                                   Мурської Х.В.

суддів                                                         Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання           Куцик-Трускавецькій О.Б.

розглянув матеріали апеляційної скарги Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», м. Львів, вих. № 14/1-5548-в від 20.06.2007 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2007 року

у справі № 4/496-11/100, суддя Сало І.А.,

за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», м. Львів

до Відповідача - Житлово-будівельного кооперативу № 63, м. Львів

про спонукання до укладення договору,

за участю представників

від Позивача: Урбанська Т.В. –нач. бюро договірно-претензійної роботи, Досяк Ю.І. –юрисконсульт;

від Відповідача: Кос Д.В. –заступник голови правління;

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 року, матеріали справи передано на перегляд колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді –Мурської Х.В., суддів –Давид Л.Л. та Кордюк Г.Т. з підстав, викладених у ньому.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.05.2007 року у справі № 4/496-11/100 у задоволенні позову  Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», м. Львів до Житлово-будівельного кооперативу № 63, м. Львів про спонукання до укладення Договору на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізаційної мережі –відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ЛМКП «Львівводоканал»звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області у даній справі  скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення, викладені, відповідно, в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла  висновку про те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі –залишити без змін виходячи з наступного.

14 березня 2007 року ЛМКП «Львівводоканал» звернулось в Господарський суд Львівської області з позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу № 63 про спонукання останнього до укладення Договору на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізаційної мережі № 100176 від 18.01.2007 року.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.03.2007 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 4/496-11/100.

Cудом  першої інстанції встановлено, що Позивач ЛМКП «Львіводоканал»направило Відповідачу два примірники проекту Договору № 100176 від 18.01.2007 року на подачу води з комунального водовідводу та приймання стічних вод до комунальної каналізаційної мережі, які були підписані Відповідачем із протоколом розбіжностей (а.с.8).

В силу змісту статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання виникають як на підставі договору, так і на підставі закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов’язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»виробник комунальних послуг зобов’язаний укласти договір з виконавцем (споживачем) про умови надання житлово-комунальних послуг.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, Скаржник покликається на ту обставину, що в силу п.3 ст. 179 ГК України, укладення господарського договору є обов’язковим для сторін, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання. Оскільки, відповідно до п.1 2.1 «Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України»та ст. 19 ЗУ «Про питну воду і питне водопостачання»послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і обов’язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення, то Відповідач зобов’язаний укласти з Позивачем Договір на запропонованих останнім умовах.

Як встановлено апеляційним судом, порядок визначення виконавця житлово-комунальних послуг регулюється, зокрема, наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 60 від 25.04.2005 року «Про затвердження Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді». Так, в п. 1.3 Порядку зазначено, що Виконавцем житлово-комунальних послуг, визначених у пункті 1.1 Порядку, може бути суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг та який може забезпечити виконання обов'язків, визначених у частині другій статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 4.1 Порядку передбачено, що виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення може бути виробник зазначених послуг, виконавець послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків чи інший суб'єкт господарювання, з яким дійшли домовленості про надання таких послуг та який відповідає вимогам пункту 1.3 Порядку.  При цьому, згідно із п.п. 4.2-4.3 Порядку, якщо органом місцевого самоврядування комунальні послуги не включено до переліку послуг, право на здійснення яких виборюється на конкурсних засадах, виконавець комунальних послуг може бути визначений виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків згідно з умовами договору без проведення конкурсу, за згодою суб'єкта господарювання, який відповідає вимогам пункту 1.3 Порядку, або за результатами конкурсу, проведеного відповідно до статей 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»за згодою власників житлових будинків. Якщо виконавець послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків не може визначити відповідного виконавця, він надає послуги власними силами. З виконавцем комунальних послуг укладається відповідний договір про надання комунальних послуг згідно з вимогами статей 21, 25, 26, 28, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Проектом Договору на Відповідача покладаються функції виконавця послуг з водопостачання та водовідведення, однак як зазначалось вище, відповідно до п.1.3 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, виконавцем житлово-комунальних послуг, визначених у пункті 1.1. Порядку, може бути суб’єкт господарювання, предметом якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг та який може забезпечити виконання обов’язків, визначених, у частині другій статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Частиною другою ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»визначено ряд обов’язків виконавця (виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору), серед яких відсутнє забезпечення обов’язків покладених на Відповідача у оспорюваному проекті Договору.

Як вбачається зі Статуту ЖБК № 63, в редакції зареєстрованій 12.10.1994 року, Відповідач є обслуговуючим кооперативом, створеним шляхом об‘єднання фізичних осіб для надання послуг членам Кооперативу, не має на меті отримання прибутку для його розподілу між його членами. Завданням діяльності Кооперативу є підвищення життєвого рівня членів Кооперативу, захист їх майнових інтересів і соціальних прав; належне утримання будинку та прибудинкової території.

Таким чином, Відповідач не може бути виконавцем житлово-комунальних послуг, оскільки метою і завданнями його діяльності не є здійснення господарської діяльності щодо надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та централізованого водовідведення мешканцям будинку по вул. Люблінська, 102 у м. Львові.

Як встановлено місцевим господарським судом, між сторонами у справі виник спір щодо зобов’язання до укладення Договору на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізаційної мережі. Судова колегія вважає, що Позивач необґрунтовано звернувся до місцевого господарського суду з позовом про спонукання ЖБК № 63 до укладення спірного Договору, оскільки укладення даного договору не базується на державному замовленні і не являється обов’язковим для Відповідача у справі через пряму вказівку на це в законі. Відповідач відмовився від укладення Договору в редакції Позивача надавши при цьому протокол розбіжностей.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов’язковим для неї.

Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім цього, також слід зазначити, що позов у формі зобов‘язання вчинити певну дію, а саме спонукати укласти договір, за своєю правовою природою може бути задоволений судом лише на майбутнє, а не як вимагає в позовній заяві Позивач, виходячи з поданого проекту договору з 18 січня 2007 року (строком на один рік»).

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову ЛМКП «Львівводоканал»до Житлово-будівельного кооперативу № 63 про спонукання до укладення Договору № 100176 від 18.01.2007 року на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізаційної мережі, а отже, рішення місцевого господарського суду відповідає чинному законодавству, матеріалам і фактичним обставинам справи і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 107 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2007 року у справі № 4/496-11/100 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Головуючий суддя                                                                                   Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                          Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                          Кордюк Г.Т.