ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2007                                                                                   Справа № 39/426

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Лотоцької Л.О.

суддів:  Бахмат Р. М. (доповідача), Євстигнеєва О.С.

при секретарі: Ролдугіної Н.В.

за участю представників сторін:

від позивача: представники у судове засідання не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином;

від відповідача:  Лучкова Ю.В. (дов. № 938  від 18.07.07 р.);

від третьої особи-2:  Левченко В.В. (дов. б/н  від 27.04.07 р.);

від третьої особи-4:  Сакало П.А. (дов. № 56  від 12.09.06 р.);

третьої особи-3, 4, 5: представники у судове засідання не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу:  Приватного підприємства “Експо-Трейд” м. Кривий Ріг на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  11.04.07 р.   у справі №  39/426

за позовом:  Приватного підприємства “Експо-Трейд” м. Кривий Ріг

до  Комунального підприємства “Криворізьке бюро технічної інвентаризації” м.Кривий Ріг;

3-тя особа-1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Дочірнє підприємство “Новий Світ” Кіпрської компанії “Неолюкс Трейдінг Лімітед”  м.Кривий Ріг;

3-тя особа-2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Відкрите акціонерне товариство “Криворізьке автотранспортне підприємство 14100”  м. Кривий Ріг;

3-тя особа-3, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватне підприємство “Надія”  с.м.т. Широке;

3-тя особа-4, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору : Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській обл. м.Дніпропетровськ;

3-тя особа-5, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю “Восточний Крим” п.м.т. Леніно

про  зобов’язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської обл. від 11.04.07 р. у справі № 39/426 (суддя Ліпинський О.В.) в частині позовних вимог, заявлених Приватним підприємством “Експо-Трейд” м.Кривий Ріг до Комунального підприємства “Криворізьке бюро технічної інвентаризації” м.Кривий Ріг та третіх осіб:  Дочірнього підприємства “Новий Світ” Кіпрської компанії “Неолюкс Трейдінг Лімітед” м.Кривий Ріг; Відкритого акціонерного товариства “Криворізьке автотранспортне підприємство 14100”  м.Дніпропетровськ; Приватного підприємства “Надія”  с.м.т. Широке; Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській обл.; Товариства з обмеженою відповідальністю “Восточний Крим” п.м.т. Леніно про визнання права власності, провадження у справі припинено.

В решті позову відмовлено.

Приватне підприємство “Експо-Трейд” не погодилось з вказаним рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просить  відновити строк для подання апеляційної скарги, посилаючись на поважність пропущеного строку отримання оскаржуваного рішення лише 12.05. 2007 р.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд, ухвалою про прийняття апеляційної скарги від 20.06.2007 р., визнав причину пропуску строку подання апеляційної скарги поважною і відновив строк подання апеляційної скарги.

Оскаржуючи рішення господарського суду Дніпропетровської обл. від 11.04.2007 р., скаржник просить скасувати рішення  та  прийняти нове рішення, яким визнати право власності позивача на  майно:

-          нежитлову 3-х поверхову будівлю площею 488 кв.м з асфальтобетонною площадкою за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Отто Брозовського, 74-а;

-          асфальтовану автозупинку площею 8 800 кв.м;

-          дім сторожа та металеві гаражі за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Л. Бородича,1.

Також позивач просить зобов’язати відповідача зареєструвати право власності позивача на перелічене майно.

Скаржник вважає, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до п.1.1  договору купівлі-продажу № 02 від 28.09.2003 р. споживче товариство “Надія” (продавець) зобов’язалося продати, а приватне підприємство “Експо-Трейд” (покупець) прийняти у продавця нерухомість:

-          нежитлову 3-х поверхову будівлю площею 488 кв.м з асфальтобетонною площадкою за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Отто Брозовського, 74-а;

-          асфальтовану автозупинку площею 8 800 кв.м;

-    дім сторожа та металеві гаражі за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Л. Бородича,1.

Відповідно до п.4.1 договору № 02 від 28.09.03 р. ціна майна згідно протоколу погодження договірної ціни складала 38 797,25 грн. Вказане майно було передано покупцю за актом приймання-передачі на підставі п.2.1 договору.

Відповідно до ст. 224 Цивільного кодексу УРСР, який був чинний на момент укладення договору № 02 від 28.09.03 р., за договором купівлі-продажу продавець зобов’язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов’язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 Цивільного кодексу УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Таким чином, право власності покупця на майно виникло в момент передачі майна за актом приймання-передачі, а саме –28 вересня 2003 р.

08.11.04 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про реєстрацію права власності, придбаної за договором № 02 від 28.09.03 р. нерухомості.

23.11.04 р. відповідач відмовив в реєстрації права власності на придбане нерухоме майно з посиланням на вилучення архівних справ слідчим прокуратури Довгінцевського району м.Кривий Ріг (копія листу –відмови № 822 від 23.11.2004 р. додається).

На теперішній момент, як й на момент звернення до відповідача, порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно врегульовано Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 р. № 7/5.

Вказане Тимчасове положення не містить такої підстави для відмови в реєстрації права власності, яке було зазначено відповідачем в листі № 822 від 23.11.2004 р.

Відсутність реєстрації права власності обмежує право власності позивача на придбане за договором № 02 від 28.09.2003 р., зокрема на відчуження майна.

Відповідно до ч. 2 та 3 статті 48 ЗУ “Про власність” власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом.

Крім того, скаржник звертає увагу суду на те, що жоден з учасників спору не був повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи у судовому засіданні 11.04.2007 р. Вказане порушення процесуального права є безумовною підставою для скасування рішення від 11.04.2007 р. відповідно до приписів ст.. 104 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради “Криворізьке бюро технічної інвентаризації” просить залишити апеляційну скаргу позивача  без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської обл. від 11.04.2007 р. без змін.

Відповідач вважає, що зазначене вище рішення є законним та обґрунтованим, та таким, що винесене із додержанням норм процесуального та матеріального права, а апеляційна скарга позивача є безпідставною та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

08.11.2004 р. позивач звернувся до КП “ДОР “Криворізьке БТІ” з заявою про реєстрацію права власності.

23.11.2004 р. відповідач відмовив заявнику в реєстрації права власності  у зв’язку з тим, що архівні справи по зазначеним об’єктам нерухомості були вилучені слідчим прокуратури Довгинцівського району м.Кривого Рогу відповідно до протоколу виїмки від 17.12.2003 р.

Згідно вимог п.3.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5, реєстратор з моменту прийняття заяви про реєстрацію повинен встановити відповідність заявленого права і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленим та вже зареєстрованим правом на об’єкти нерухомості. Для встановлення факту наявності чи відсутності таких суперечностей реєстратору необхідно ознайомитися з інвентарною справою. За відсутності інвентарної справи реєстратор не має можливості здійснити реєстрацію прав власності.

Відповідач вважає, що рішення господарського суду Дніпропетровської обл. від 11.04.07 р. було прийняте з урахуванням усіх обставин справи. В частині вимог про визнання права власності на нерухомість провадження в справі було припинено, тому що відмова в реєстрації прав власності  у зв’язку з вилученням архівної справи не свідчить про невизнання чи оспорювання права власності позивача з боку КП “Криворізьке БТІ”.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма “Восточний Крим” “ просить скасувати рішення по справі № 39/426 від 11.04.07 р., задовольнити апеляційну скаргу позивача та винести нове рішення, яким визнати право власності позивача на нерухоме майно та зобов’язати відповідача зареєструвати право власності позивача на нерухоме майно, оскільки вважає, що дане рішення винесено в порушення процесуального та матеріального права.

ТОВ фірма “Восточний Крим” вказує, що висновок суду, що відповідач фактично не міг здійснити реєстрацію прав власності позивача на нерухоме майно в зв’язку з відсутністю архівної справи, суперечить Тимчасовому положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні  також не було з’ясовано підстав вилучення архівних справ слідчим прокуратури Довгинцівського району м.Кривого Рогу з КП “Криворізьке БТІ” 04.02.2003 р. та 17.12.2003 р. Крім того, вилучення архівних справ не позбавляє можливості відповідача відновити дані справи за два роки.

У відзиві на апеляційну скаргу Споживче товариство “Надія”  також просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської обл. від 11.04.07 р. по справі № 39/426 та задовольнити апеляційну скаргу позивача, оскільки вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність спору щодо права власності на нерухомість є помилковим та не відповідає обставинам справи.

27.07.07 р. керуючий санацією ВАТ “Криворізьке автотранспортне підприємство 14100” Рукавишников К.Р. звернувся з клопотанням № 27/1 від 27.07.07 р., в якому просив припинити провадження у справі, оскільки згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” (далі –Закон) державна реєстрація прав є публічною, здійснюється місцевим органом державної реєстрації прав.

До створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об’єктів нерухомості поводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації (п. 5 прикінцевих положень Закону).

Відповідно до ст. 3 КАСУ справа адміністративної юрисдикції –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону державна реєстрація прав є публічною, БТІ делеговані повноваження по державній реєстрації прав на нерухоме майно, то і даний спір повинен вирішуватись відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАСУ), а не за нормами Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК).

Відповідно до ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Згідно з п.6 прикінцевих та перехідних положень КАСУ до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши  суддю-доповідача та пояснення представників сторін, які були присутні у судовому засіданні, розглянувши та обговоривши доводи, вказані в  апеляційній скарзі, у відзивах на апеляційну скаргу,  перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Предметом позову в даній справі є, зокрема, визнання за позивачем права власності на 3-х поверхову будівлю площею 488 кв.м з асфальтобетонною площадкою за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Отто Брозовського, 74”а”, асфальтовану автозупинку площею 8800 кв.м; будинок сторожа та металеві гаражі за адресою: м.Кривий ріг, вул. Л.Бородича, 1 та зобов’язання КП “Криворізьке бюро технічної інвентаризації” зареєструвати право власності на нерухоме майно.

Господарський суд, керуючись п.1-1 ст. 80 ГПК України припинив провадження у справі про визнання права власності на вищевказане майно, оскільки вважав, що відсутній предмет спору, так як КП “Криворізьке бюро технічної інвентаризації” відмовило позивачу в реєстрації права власності позивача на нерухоме майно не з мотивів відсутності у нього документів, що підтверджують його право власності на дані приміщення, а у зв’язку з вилученням реєстраційної (архівної) справи на спірні об’єкти, що унеможливлює проведення реєстрації відповідно до вимог Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме  майно, що не свідчить про невизнання чи оспорювання права власності позивача.

Колегія суддів не згодна з тим, що господарський суд припинив провадження у справі відносно позовних вимог щодо визнання права власності і вважає, що слід було відмовити в цій частині у позові, так як, відповідно до вимог статті 392 ЦК України, власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач пред’явив позов до відповідача - КП “Криворізьке бюро технічної інвентаризації, яке не оспорює право власності на спірне майно.

Реєстрацію прав власності згідно з п.1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджено наказом Міністерства юстиції від 28 січня 2003 р. № 6/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 28 січня 2003 р. № 66/7387, здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації (далі БТІ).

Вказане свідчить, що БТІ на основі законодавства делеговані владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, пов’язаних зі здійсненням від імені держави дій щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, БТІ в розумінні п.7 ст. 3 КАС України є суб’єктом владних повноважень.

Аналіз суб’єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що вимоги щодо зобов’язання БТІ зареєструвати право власності на нерухоме майно є справою адміністративної юрисдикції.

У відповідності з п.7 розділу УІІ “Прикінцевих та перехідних положень” КАС України, після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні, касаційні скарги (подання) розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Господарському суду слід було мати на увазі, що ГПК не передбачено можливості об’єднання в одне провадження вимог, що підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. Тому, в разі подання позову, в якому такі вимоги об’єднано, господарський суд повинен був прийняти позовну заяву в частині вимог, що підлягають розглядові господарськими судами, а в іншій частині,  з посиланням на пункт 1 частини першої статті 62 ГПК, відмовити у прийнятті позовної заяви. Враховуючи, що господарський суд провадження в цій частині порушив помилково, провадження у справі щодо зобов’язання відповідача зареєструвати право власності на нерухоме майно, згідно з пунктом 1 частини першої статті 80 ГПК України, підлягає припиненню.

На порушення цих вимог суд розглядав дану справу, керуючись положеннями ГПК України.

Неправильне застосування судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм процесуального права призвело до прийняття неправильного рішення, що відповідно до норм ст.. 104 ГПК України є підставою для його скасування.

Керуючись п. 1 ст. 80, ст.ст.103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -                          П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства “Експо-Трейд” м. Кривий Ріг задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області  від 11.04.2007 р. у справі № 39/426 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Провадження у справі, в частині зобов’язання Комунального підприємства “Криворізьке бюро технічної інвентаризації” здійснити державну реєстрацію права власності, припинити.

В інший частині позову відмовити.

Справу направити до місцевого господарського суду.

Головуючий                                                                                        Л.О.Лотоцька

Судді:                                                                                   Р.М.Бахмат

О.С.Євстигнеєв

З оригіналом згідно:

Пом. судді                                    І.Г.Логвиненко

02.08.2007 р.