ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

02.11.07р.

Справа № А37/212(А23/96)-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю транспортно-експедиторської компанії "Транском", смт. Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

до  Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області, смт. Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська області,

про визнання дій Дніпропетровської МДПІ Дніпропетровської області незаконними та про  скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 16.11.06 р.

Суддя Кеся Н.Б..

Представники:

від позивача: Коваленко С.О. дов № 03/07 від 23.03.2007 року

від відповідача: Сеннов О.А. дов № 14858/9/10-017 від 10.08.2006 року

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства  України в судовому засіданні оголошена  вступна та резолютивна частина постанови.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю транспортно-експедиторської компанії "Транском"(далі –Позивач) звернулося до суду з позовом до Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області (далі –Відповідач) та просить суд, з урахуванням уточнень від 23.07.2007 р.:

-          визнати дії Дніпропетровської МДПІ Дніпропетровської області з проведення позапланової перевірки незаконними;

-          скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 16.11.2006року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перевірка товариства зроблена незаконно, нарахування позивачу податку на доходи нерезидентів зроблені безпідставно, оскільки позивач надавав лише транспортно-експедиційні послуги, а виплата доходів нерезидентам за перевезення здійснювалася ним за рахунок його замовників. Крім того, вказані доходи нерезидентів не підлягають оподаткуванню в Україні в силу міжнародних угод. Позивач також вказує на те, що номер акту спірної перевірки не співпадає з номером акту, який зазначений в спірному повідомленні –рішенні.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що спірна перевірка  проводилася на підставі постанови слідчого в рамках кримінальної справи, тому є законною. Номер акту перевірки в спірному повідомленні-рішенні був помилково визначений за номером проміжної довідки за результатами спірної перевірки, яка також містить викладення порушень. Заперечення позивача щодо відсутності цих порушень відповідач спростовує тим, що позивач в ході перевірки не надав доказів нерезиденства   осіб, якім був сплачений дохід, а наявність посередницьких послуг з його боку не має значення, оскільки в силу податкового закону сплата податку здійснюється незалежно від того, чи є особа, яка сплачує такий дохід, платником цього податку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд , -

Встановив:

На підставі акту перевірки від 02.11.2006року №220ДСК/232/32280604 „Про результати виїзної позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю транспортно-експедиторської компанії "Транском" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.06.2003 по 30.06..2006року” відповідачем прийнято повідомлення-рішення від 16.11.2006року №/0, яким донараховано податок на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 237248,19грн. та застосовано штрафні санкції на суму 474496,38грн.

Обставини справи свідчать про те, що за результатами вказаної перевірки відповідачем було спочатку складено довідку №220ДСК/22-006/32280604 від 02.11.2006року, висновки якої є тотожними висновкам, викладеним в акті. При складанні спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем було помилково зазначено про акт від 02.11.2006року з номером, який належить довідці за цією ж перевіркою.

Нарахування податку із штрафними санкціями пов’язується з наступними обставинами, які викладені в акті перевірки.

ТОВ ТЕК ”Транском” на умовах укладених договорів на транспортно-експедиційне обслуговування з резидентами України укладає від свого імені договора з брокерами-нерезидентами для пошуку нерезидентів-судовласників, які можуть надати послуги з перевезення вантажів морськими суднами. В подальшому ТОВ ТЕК „Транском” укладає договори (чартери) з такими нерезидентами-судовласниками на перевезення  товарів морськими судами з порту „Октябрськ”, м.Миколаїв до пунктів призначення згідно замовлень „Клієнтів” –резидентів України. ТОВ ТЕК Транском” на надані послуги щодо експедиції вантажів отримує винагороду від резидентів-замовників та компенсацію понесених витрат згідно виставлених рахунків. Перевіркою встановлено, що резидент, який виплачував такі доходи нерезидентам, є підприємство ТОВ ТЕК „Транском”. При цьому виявлено, що підприємством ТОВ ТЕК „Транском” не нараховано та не плачено до бюджету податок на доход нерезидента в момент виплати таких доходів  на користь нерезидентів за фрахт.

В ході  проведення перевірки підприємством ТОВ ТЕК „Транском” не надані довідки, які підтверджують, що нерезиденти є резидентами країни з якою укладено міжнародні договори про уникнення подвійного оподаткування, що передбачено п.4 Постановою від 06.05.2001 р. №470 „Про затвердження Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з  міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування”, які є  підставою для звільнення від оподаткування доходів із джерелом походження з України.

Таким чином, відповідачем зроблено висновок про порушення товариством вимог п.13.5 ст.13 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” внаслідок не нарахування та не сплати суми податку на доход нерезидента в розмірі 237248,19 грн., а саме:

у ІІ кварталі  2003 року у сумі 9279,42 грн.: у ІІІ кварталі 2003 року в сумі –29914,31 грн., у ІУ кварталі 2003 року в сумі 62393,16 грн., всього за 2003 рік  сума податку складає 101586,89 грн.;

у І кварталі 2004 року  в сумі –22233,65 грн.; у ІІ кварталі 2004 року в сумі  - 59996,50 грн., у ІІІ кварталі 2004 року в сумі –23006,30 грн., у ІУ кварталі  2004 року в сумі –30424,85 грн. Всього за 2004 рік складає 135661,30 грн.

Всього по результатах перевірки за перевіряємий період підприємством не сплачено до державного бюджету податок на доход нерезидента в сумі –237248,19 грн.

В ході судового розгляду операції з надання позивачем транспортно-експедиційних послуг та фрахтування ним морських суден нерезидентів знайшли своє підтвердження в матеріалах справи у вигляді договорів на транспортно-експедиторське обслуговування та чартерних договорів, актів виконаних робіт до цих договорів, коносаментів  для використання з чартер-партіями, банківських виписок тощо. З вказаних документів вбачається, що дійсно позивач здійснював оплату послуг нерезидентів за фрахт морських суден, яка відшкодовувалася йому замовниками       транспортно-експедиційних послуг.

Відповідно до п/п. „в” п.13.1 ст.13 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” будь-які доходи,  отримані нерезидентом із джерелом  їх походження з України, від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях) оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними цією статтею.  Для цілей цієї статті під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, слід розуміти, зокрема, фрахт.

Сума    доходів   нерезидентів,   яка   виплачується резидентами як оплата вартості фрахту, оподатковується за ставкою 6 відсотків у джерела виплати таких доходів за їх рахунок.

При цьому:

базою для оподаткування є базова ставка такого фрахту;

особами, уповноваженими стягувати цей податок та вносити його до бюджету, є резидент, який виплачує такі доходи, незалежно від того, чи є він платником цього податку чи ні, а також чи є він суб'єктом спрощеного оподаткування чи ні. (п.13.5 ст.13 Закону).

Таким чином, позивач повинен був стягнути та перерахувати до бюджету податок на суму  вартості фрахту, оскільки грошові кошти на користь нерезидентів перераховувалися ним безпосередньо. У зв’язку з цим посилання позивача на те, що він здійснював оплату за рахунок замовників  транспортно-експедиційних послуг, суд вважає таким, що не звільняє його як джерело виплати від обов’язку стягнути та перерахувати податок.

Матеріали справи також свідчать, що чартерні договори укладалися позивачем з підприємствами, місцезнаходження яких зазначено в Росії, Туреччині, Великобританії, Греції та Латвії.

Відповідно до п.1 ст.7 Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилення від сплати податків, підписаної 02.02.1995року, ратифікованої 16.10.1995року, п1 ст.8 Угоди між Урядом України та Урядом Турецької Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і майно, підписаної 27.11.1996року, ратифікованої 16.01.1998року, п.1 ст.8 Конвенції між Урядом України та Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна, підписаної 10.02.1993року, п.1 ст.8 Конвенції між Урядом України та Урядом Латвійської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і на майно, підписаної 21.11.1995року, ратифікованої 12.07.1996року, п.2 ст.8 Конвенції між Урядом України та Урядом Грецької Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і на майно, підписаної 06.11.2000року, ратифікованої 29.05.2001року, прибуток, одержаний резидентом Договірної Держави від експлуатації, зокрема, морських суден у міжнародних перевезеннях, оподатковується лише в цій Державі.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

З метою вдосконалення процедури адміністрування оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, які набрали чинності в установленому порядку, та відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про міжнародні договори України" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 6 травня 2001 р. N 470, якою затвердив Порядок    звільнення    (зменшення)     від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування (далі –Порядок).

У зв’язку з викладеним суд вважає безпідставними аргументи позивача про те, що зазначений Порядок не узгоджується із Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств” та з наведеними міжнародними угодами.

Отже, пунктами 4, 8 зазначеного Порядку встановлено, що підставою  для  звільнення  (зменшення)  від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з  урахуванням особливостей, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, особі, яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором.

Довідка видається компетентним органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором, за формою згідно з додатком 1 або згідно із законодавством такої країни. Довідка, яка надається за  формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України та обов'язково містити таку інформацію: повну назву або прізвище нерезидента; підтвердження, що нерезидент є особою, на яку поширюється дія положення міжнародного договору, тобто відповідно до законодавства відповідної країни підлягає оподаткуванню в цій країні на підставі постійного місцеперебування (місця проживання) або на іншій підставі; назву компетентного органу, прізвище та підпис уповноваженої особи компетентного органу, яка засвідчує підтвердження; дату видачі.

У разі необхідності така  довідка  може  бути  затребувана  у нерезидента особою, яка виплачує йому доходи, або органом державної податкової служби під час розгляду питання про повернення сум надміру сплаченого податку на іншу дату, що передує даті виплати доходів.

У разі необхідності особа, яка виплачує доходи нерезидентові, може звернутись до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) щодо здійснення Державною податковою адміністрацією запиту до компетентного органу країни, з якою укладено міжнародний договір, про підтвердження зазначеної у довідці інформації.

У разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 4 цього Порядку доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування.

Беручи до уваги те, що позивач не надав жодного доказу того, що нерезиденти, з якими позивачем укладені чартерні договори, є резидентами країн (нерезиденти в Україні), з якими укладені вищевказані міжнародні угоди, суд вважає правомірним висновок відповідача про відсутність підстав для звільнення спірних доходів цих нерезидентів від оподаткування в Україні.

Враховуючи те, що порушення чинного законодавства за спірними операціями з фрахтування морських судне нерезидентів знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, суд не вбачає підстав для визнання спірного повідомлення-рішення недійсним, тому в  цій частині  позову суд відмовляє.

Щодо незаконності проведення перевірки суд зазначає, що в будь-якому випадку дані обставини згідно зі ст.11-1 Закону України „Про Державну податкову службу в Україні” тягнуть правовий наслідок лише у вигляді недопущення до перевірки. У зв’язку з тим, що позовні вимоги  про визнання дій Дніпропетровської МДПІ Дніпропетровської області з проведення позапланової перевірки незаконними не є підвідомчими господарському суду в силу приписів ст.12 Господарського процесуального кодексу України і тому на підставі п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства  України не підлягають розгляду ним, суд залишає їх без розгляду.

Керуючись ст. 94, 160-163, п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства  України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позовних вимог про скасування  податкового повідомлення –рішення № /0 від 16.11.06 р., видане Дніпропетровською міжрайонною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області –відмовити.

Позовні вимоги про визнання дій Дніпропетровської МДПІ Дніпропетровської області з проведення позапланової перевірки незаконними –залишити без розгляду

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                  Н.Б.Кеся

Постанову підписано у повному обсязі 09.11.2007ро