ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 18/145
17.04.07 р.

За позовом:          ЗАТ СК „Велта”;

До:                    ЗАТ „Благо” –Страхова компанія;

Про:                     стягнення 448,63 грн.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Лапко Д.В., представник, довіреність №07/06 від 23.08.2006 р.;

Від відповідача:            не з”явились.

Справа, в порядку статті 77 ГПК України, була відкладена слуханням з 29.03.2007 р. до 17.04.2007 р., про що господарським судом винесена відповідна ухвала від 29.03.2007 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 439,02 грн. заборгованості, 09,61 грн. пені, 102,00 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні 17.04.2007 р. представник позивача надав клопотання про уточнення позовних вимог, в якому просить стягнути з відповідача 09,61 грн. пені, 102,00 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач—Закрите акціонерне товариство „Благо” –Страхова компанія, повноважних представників в судове засідання не направив, незважаючи на визнання судом їх явки обов’язковою, відзив на позов не надав, позовні вимоги по суті не заперечив. Керуючись статтею 75 ГПК України, господарський суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір по суті за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

Між сторонами 20.10.2004 р. укладений договір №14/2004 про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії).

На підставі вищезазначеного договору між сторонами укладений ковер –нот (договір перестрахування) №ТР 090/2006 від 03.05.2006 р., за умовами якого позивач (перестрахувальник) передав, а відповідач (перестраховик) прийняв у перестрахування автомобіль марки „Шкода Октавія Тур” (державний номер АХ 0498 АК), що належить Голубовському Ф.В.

Вищезазначений автомобіль був застрахований позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту №180 серії ТР від 03.05.2006 р.

03.09.2006 р. сталася ДТП, у результаті якої автомобілю марки „Шкода Октавія Тур” (державний номер АХ 0498 АК), були спричинені значні ушкодження.

04.09.2006 р. Голубовський Ф.В. повідомленням №991 сповістив позивача про настання страхового випадку з автомобілем марки „Шкода Октавія Тур” (державний номер АХ 0498 АК).

07.09.2006 р. позивачем був затверджений розрахунок суми страхового відшкодування, на підставі якого позивачем на користь Пантелєєва В’ячеслава Юрійовича було виплачене страхове відшкодування у розмірі 2 246,69 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1725 від 13.09.2006 р.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. При цьому господарський суд виходить з наведеного нижче.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про страхування»перестрахування –це страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Відповідно до п. 3.3.1. договору про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії) №14/2004 від 20.10.2004 р. відповідач зобов’язаний перерахувати позивачеві (або по його заяві –страхувальникові) страхове відшкодування, розмір якого розрахований за умовами даного договору та конкретного договору перестрахування, в строк, передбачений даним договором, якщо інше не передбачено конкретним договором перестрахування.

Відповідно до ковер – ноту №ТР 090/2006 від 03.05.2006 р. до страхових ризиків віднесені:

—дорожньо-транспортна пригода; пошкодження або знищення транспортного засобу або його частин; пошкодження скла, скляних виробів, деталей кузова або іншими предметами, які вилетіли з-під коліс іншого транспортного засобу;

—крадіжка або незаконне заволодіння –крадіжка, угон транспортного засобу, пошкодження, знищення транспортного засобу або його частин, деталей, приладів та обладнання внаслідок такого незаконного заволодіння транспортного засобу: днем (з 06.00 год. до 21.00 год.) –з будь-якого місця; вночі (з 21.00 год. до 06.00 год.) –лише з закритого на замок гаражу або з охороняємої стоянки;

—пошкодження або знищення транспортного засобі внаслідок стихійного лиха, падіння дерев та інших предметів, нападу тварин, а також пожежі або самозгорання транспортного засобу;

—пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих частин, деталей, приладів та обладнання, а також крадіжка окремих частин, деталей, приладів та обладнання транспортних засобів внаслідок ПДТЛ, крім крадіжки, угону транспортного засобу.

Згідно з умовами ковер-ноту відповідальність перестраховика (відповідача) складає 439,02 грн., що у відсотковому відношенні складає 21,94%.

Відповідно до умов п. 3.1.6. договору факультативного перестрахування позивач листом №2262 від 03.10.2006 р. сповістив відповідача про настання страхової події.

Пунктом 4.2. договору факультативного перестрахування передбачено, що відповідальність перестраховика по конкретному договору перестрахування починається одночасно з відповідальністю перестрахувальника, якщо в конкретному договорі перестрахування не передбачений інший термін початку відповідальності перестраховика.

Пунктом 17.2. ковер – ноту визначено, що відповідач зобов’язаний виплатити позивачеві або за його дорученням страховикові страхове відшкодування, пропорційне долі своєї відповідальності по страховому випадку, протягом 10 днів після отримання необхідних документів, або рішення судового органу, на підставі якого у перестраховика виникло зобов’язання виплатити страхове відшкодування.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов’язання за договором про загальні умови факультативного перестрахування та ковер –нотом, а саме, не виплатив на користь позивача свою частку страхового відшкодування.

Згідно з розрахунком загальна сума відповідальності відповідача складає 439,02 грн.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи ту обставину, що після подання позову до господарського суду відповідачем на користь позивача сума перестрахового відшкодування сплачена у повному обсязі, провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 439,02 грн. підлягає припиненню, на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

За прострочку виконання зобов’язань позивачем нарахована пеня у розмірі 09,61 грн., передбачена п. 3.3.5. договору факультативного перестрахування. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Вина відповідача підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи.

Враховуючи ту обставину, що відповідач позовні вимоги не заперечив, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог, вимоги останнього підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 80 п. 1-1, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Благо»- Страхова компанія (інд. 02192, м. Київ, вул. Хмаченко, 2, ) на користь Акціонерного товариства закритого типу Страхова компанія «Велта»(інд. 61001, м. Київ, пр. Гагаріна, 1, ) 09 (дев”ять) грн. 61 коп. пені, 102 (сто дві) грн. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          В іншій частині позову провадження у справі припинити.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя
О.В. Мандриченко