СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30.07.07
Справа №  22/200д/07

Суддя

Позивач:

Товариство з обмеженою
відповідальністю “ОСОБА_8”,  69068, м. Запоріжжя, вул. Червона, 26

Відповідач:

Фізична особа -  підприємець ОСОБА_1,  АДРЕСА_1

Про:

визнання договору недійсним

Суддя      Скиданова Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:            Мартиненко О.О., довіреність б/н
від 13.09.2006 р.

від відповідача:      ОСОБА_1, паспорт серіяНОМЕР_1.

ОСОБА_2, довіреність
№КД-2920 від 19.06.2007 р.

СУТНІСТЬ    СПРОРУ:

До господарського суду Запорізької
області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю “ОСОБА_8” з позовною
заявою про визнання  недійсним договору
купівлі-продажу від 11.02.2005 р., що був укладений між позивачем та  гр. ОСОБА_3 та гр..ОСОБА_4 та посвідчений
приватним нотаріусом  Запорізького
нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №131.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 19.04.2007 р. порушено провадження по справі
№22/200д/07, судове засідання призначено на 04.06.2007 р..

Ухвалою господарського суду від
04.06.2007, в порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався до
14.06.2007 р.

Ухвалою голови господарського суду
Запорізької області від 14.06.2007 р., на підставі ст. 69 ГПК України,  продовжено строк розгляду спору по справі до
19.07.2007 р.

Ухвалою господарського суду від
14.06.2007 р., в порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на
18.07.2007 р.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 18.07.2007 р. строк розгляду спору продовжено до
30.07.2007 р., на підставі ст. 69 ГПК України за клопотанням представників
сторін,  судове засідання відкладалося до
26.07.2007 р..

В судовому засіданні 26.07.2007 р.
представником відповідача заявлено клопотання про залучення до участі у справі
в якості інших відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, судом вказане
клопотання відхилено ухвалою від 26.07.2007 р. Відповідачем у судовому
засіданні 26.07.2007 р. заявлено клопотання, про припинення провадження по
справі на підставі  п.1 ч 1. ст. 80 ГПК
України, в обґрунтування зазначеного клопотання відповідач пояснює, що він є
неналежним  відповідачем по справі,
оскільки договір укладався не безпосередньо з ним, а з громадянами ОСОБА_3та
ОСОБА_4, які є фізичними особами, та не можуть бути залучені до участі до
справі у якості відповідачів по господарській справі. Зазначене клопотання
судом прийнято до  розгляду.

У судовому засіданні 26.07.2007 р.
судом оголошено перерву до 30.07.2007 р. для підготовки повного тексту рішення.

У судовому засіданні 30.07.2007 р.
розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України,  суддею оголошено повний текст рішення.

Судові засідання  18.07.2007 р., 26.07.2007 р. та 30.07.2007 р.
проводилися  при застосуванні технічних
засобів фіксації судового процесу ( за клопотанням представника відповідача).

Позивач у
судових засіданнях підтримав позовні вимоги, обґрунтовує їх ст.ст. 89, 179, 207
ГК України, ст.ст. 203 ЦК України, мотивуючи їх наступним. 11.02.2005 р. між
позивачем , в особі генерального директора Івахненка Павла Миколайовича, що
діяв на підставі протоколу дирекції товариства від 10.02.2005 р., та гр.
ОСОБА_3, та гр.ОСОБА_4, було укладено договір купівлі-продажу об'єкту
нерухомості -магазину, розташованого за адресою:АДРЕСА_2 (надалі Договір).
29.04.2005 р. рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя задоволено
позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном. В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ТОВ “ОСОБА_8”  про визнання частково недійсним договору
купівлі-продажу в частині покупця та передання права -відмовлено. Рішенням
апеляційного суду Запорізької області від 08.08.2005 р. рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2005 р.
скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено, позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним в частині покупця  Договір та переведено право покупця по
зазначеному договору на ОСОБА_1. Зазначене рішення не скасовано та набуло
законної чинності. Як вже зазначалося від імені позивача договір було підписано
генеральним директором  ОСОБА_6, який був
призначений на посаду наказом №4-К від 15.01.2004 р., який видано учасником ТОВ
“ОСОБА_8” ОСОБА_6. Зазначений наказ було визнано постановою Запорізького
апеляційного господарського суду  від
29.05.2007 р. по справі №2-802/07
незаконним.  Зазначена постанова
набула чинності та не скасована на час розгляду спору між сторонами  по справі у суді.  У зв'язку з зазначеною обставиною,  позивач просить визнати спірний Договір
недійсним.

Відповідач проти позовних вимог
заперечив, мотивуючи це наступним. Як вбачається  з довідки Головного управління статистики у
Запорізькій області №24/2938 від 25.08.2004 р. про включення до Єдиного
держаного реєстру підприємств та організацій України , керівником підприємства
відповідача на момент укладення договору був ОСОБА_6. На думку відповідача,
позивач не надав суду доказів того, що інша особа, а не ОСОБА_6 був внесений до
Єдиного державного реєстру як керівник ТОВ “ОСОБА_8”  на час вчинення спірного Договору, тобто
станом на 11.02.2005 р., зазначений факт також підтверджується статутом
позивача. Окрім того, відповідач звертає увагу суду на те, що заперечення з
боку позивача проти продажу магазину були відсутні, тому згідно зі ч.2 ст. 241
ЦК України вважається, що  Договір був
схвалений позивачем, а тому позовні вимоги є безпідставними. Окрім того,
відповідач зазначає, що посилання позивача як на підставу задоволення позовних
вимог лише на постанову Запорізького апеляційного суду Запорізької області від
29.05.2007 р. у справі №2-802/7, не може прийматися судом як обґрунтування
позовних вимог і не може бути підставою для їх задоволення.  Відповідач вважає, що   підтвердженням того, що ОСОБА_6 мав
повноваження при укладенні договору є
протокол загальних зборів позивача від 02.01.2002 р, рішення
апеляційного суду Запорізької області від 08.08.2005 р. у справі №22-2545,
тощо. Просить позовну заяву залишити без задоволення в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи у їх сукупності, вислухавши пояснення
представників сторін, суд встановив, що 11.02.2005 р. між товариством з
обмеженою відповідальністю “ОСОБА_8” (продавець за договором, позивач у справі),
в особі генерального директора Івахненка Павла Миколайовича, що діяв на
підставі протоколу дирекції товариства від 10.02.2005 р., та гр. ОСОБА_3 і
гр.ОСОБА_4 (покупці за договором), був укладений договір купівлі-продажу
(надалі Договір). За умовами п.1.1. Договору
продавець передав у власність покупцям, а покупці прийняли в частках,
визначених цим договором, будівлю магазину літ А, А-1, замощення І, загальною
площею 506,6 кв.м. та сплатили ціну, зазначену у цьому договору.  Стан відчужуваного об'єкту задовільний та
знаходиться за адресою:АДРЕСА_2.

Зазначений Договір посвідчений
11.02.2005 р.  приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5. Правочин зареєстровано в
реєстрі за №131.

Відповідно до  п.4 ст. 35 ГПК України, рішення суду
з цивільної справи, що набрало законної сили,
є обов'язковим  для господарського
суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

При розгляді справи встановлено,
що   рішенням Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 29.04.2005 р. позов ОСОБА_3та ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні майном задоволено частково, в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ТОВ
“ОСОБА_8”  про визнання частково
недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця та переведення права
покупця -відмовлено. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від
08.08.2005 р. рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від
29.04.2005 р.  скасовано, в задоволенні
позову ОСОБА_3та ОСОБА_4 відмовлено, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано
договір купівлі-продажу від 11.02.2005 р., укладений між ТОВ “ОСОБА_8” та
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 реєстраційний №131 в частині покупців  недійсним, переведено право покупця об'єкту
нерухомості магазину, розташованого за адресою АДРЕСА_2, по договору
купівлі-продажу від 11.02.2005 р., укладеному між ТОВ “ОСОБА_8” та ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 реєстраційний №131 на ім'я приватного підприємця ОСОБА_1 та переведено
всі права і обов'язки за вказаним договором купівлі-продажу на приватного
підприємця ОСОБА_1.

Постановою Запорізького
апеляційного господарського суду від 29.05.2007 р. по справі №2-802/07 за
позовом  ОСОБА_7 до відповідача ОСОБА_6,
за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог -ТОВ “ОСОБА_8” і ОСОБА_1,
визнано незаконним наказ №4-к від
15.01.2004 р., виданий головою правління ТОВ “ОСОБА_8” ОСОБА_6, про
призначення на посаду генерального директора ТОВ “ОСОБА_8”  ОСОБА_6.

Саме на підставі встановленого
Запорізьким апеляційним господарським судом
факту незаконності  зазначеного
наказу, позивач стверджує, що ОСОБА_6 не мав повноважень на підписання спірного
Договору.

Відповідно до п.1 ст. 35 ГПК
України, обставини,
визнані  господарським судом
загальновідомими, не потребують доказування.

Проаналізувавши норми
законодавства, оцінивши дослідженні докази, пояснення представників сторін, суд
вважає, що вимоги  позивача підлягають
задоволенню з  наступних підстав.

Відповідність чи невідповідність
угоди вимогам законодавства має оцінюватися стосовно законодавства, яке діяло
на момент укладення спірної угоди.

Згідно зі ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків.

Представництво виникає на
підставі  договору, закону, акта  органу юридичної особи та з інших підстав,
встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 241 ЦК України,
правочин, вчинений представником  з
перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки
особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією
особою. Правочин  вважається схваленим
зокрема  у разі, якщо особа, яку він
представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його о виконання.

Відповідно до розділу 9
Роз'яснення  Вищого арбітражного суду
України “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних  з визнанням угод недійсними”, як  правило,
письмова  угода укладається шляхом
складання документа,  що визначає її  зміст,
і  підписується  безпосередньо особою,  від імені якої вона укладена або іншою
особою,  яка діє в силу повноважень,  заснованих,
зокрема,  на законі,  довіреності, установчих  документах.
Для укладення угод органи юридичної особи не потребують
довіреності,  якщо вони діють в  межах
повноважень, наданих законом, іншим правовим актом або установчими
документами. Підписання особою
(органом  юридичної   особи)
угоди   без відповідних   повноважень,   а
також  з  порушенням
наданих  їй повноважень може
згідно зі  статтею  48
ЦК УРСР ( ст. 241 ЦК України)
бути підставою  для визнання
укладеної угоди недійсною як такої,  що
не відповідає вимогам закону.
Пункт 9.2. відповідного роз'яснення визначає, що наступне схвалення
юридичною особою угоди, укладеної від її імені представником,  який не мав належних повноважень,  робить її
дійсною з моменту укладення.
Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення до
другої сторони угоди  чи  до її
представника   (лист,  телеграма,
телетайпограма  тощо)  або вчинення дій,  які свідчать
про  схвалення  угоди
(прийняття  її виконання,  здійснення
платежу другій стороні і т.ін.).

Цивільним кодексом України  передбачено, що набуття юридичною особою  цивільно - правових прав та обов'язків
можливо через органи юридичної особи (ч.1 ст.92 ЦКУ) та представників  юридичної особи ( ст.237 ЦКУ). Для укладення
угод органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах
повноважень, наданих законом, іншим правовим актом або установчими документами.

Порядок призначення або обрання
органів юридичної особи визначається їх статутом (положенням).

Відповідно до п. 5.14. Статуту
позивача, у товаристві створюється виконавчий орган: колегіальний, який
здійснює поточне управління діяльністю товариства. Дирекцію очолює генеральний
директор. Дирекція розв'язує  всі питання,
крім тих, що становлять виняткову компетенцію зборів учасників. Збори
учасників  можуть прийняти ухвалу про
передання частини прав, що їм належать, до компетенції  дирекції. Дирекція є підзвітною зборам
учасників і організовує виконання їх ухвал. Вана не має права приймати ухвали,
обов'язкові для учасників товариства. Директор має право без доручення
виконувати дії від іменні товариства...

Спірний договір був укладений від
імені позивача генеральним директором Івахненко Павлом Миколайовичем, що на
момент укладення договору діяв на підставі наказу №4-К від 15.01.2004 р..

Однак, як вище встановлено,
постановою Запорізького апеляційного суду
від 29.05.2007 р. по справі №2/802/07 зазначений наказ було визнано
незаконним, на тій підставі, що
генеральний директор товариства
повинен був обиратися загальними зборами учасників. Однак, в супереч
законодавству і статуту товариства генеральний директор був призначений на
посаду не загальними зборами, а наказом голови правління. Тобто генеральний
директор призначений особою, яка не мала на це повноважень.

Визнання наказу незаконним (нечинним)
позбавляє його юридичної сили.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що спірний договір  є недійсним
з моменту укладення.

Щодо
протоколу засідання дирекції ТОВ “ОСОБА_8” від 10.02.2005 р., то в ньому
йдеться мова про те, що  продаж
магазинуАДРЕСА_2 є доцільною, у зв'язку з тим, що він потребує капітального
ремонту, а фінансове становище товариства
не дозволяє його провести. Таким чином, в зазначеному протоколі не
йдеться про повноваження ОСОБА_6.

Окрім того, суд при дослідженні
матеріалів справи, дійшов до висновку, що
товариством з обмеженою відповідальністю “ОСОБА_8”          не було схвалено договір укладений
від його імені представником,  який не
мав належних повноважень -ОСОБА_6, оскільки в матеріалах справи відсутні
письмові звернення до другої сторони Договору
чи  до її   представника   з відповідними  листами,
телеграмами,  телетайпограма  тощо. Слід звернути увагу на той факт, що
відповідно до  п.2.2 Договору
купівлі-продажу,  вказаний у цьому
відчужуваний об'єкт продано за 66000,00, у тому числі ПДВ, які покупці сплатили
продавцю на його рахунок у повному обсязі до підписання цього договору. Окрім
того, до матеріалів справи приєднано копії
виписок з особового рахунку
позивача, з яких вбачається, що останній повернув приватному підприємцю
ОСОБА_1 66000,00 грн.  вартості магазину,
зазначений факт визнаний відповідачем у судовому засіданні. Тому суд дійшов до
висновку, що ТОВ “ОСОБА_8” не вчинено дій,
які б свідчили  про  схвалення
спірного Договору.

Таким чином, всі заперечення
відповідача спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного, суд знаходить
законні підстави для визнання спірного Договору недійсним з мотиву його
підписання від імені позивача неуповноваженою особою, позов підлягає
задоволенню.

Розглянувши клопотання відповідача
про припинення провадження по справі на підставі ч.1.п.1. ст. 80 ГПК України,
суд відмовляє у його задоволенні виходячи з вищевикладеного.

Згідно з ст.49 ГПК України  судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, ст.ст.82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати  недійсним з моменту укладення договір
купівлі-продажу б/н укладений 11.02.2005 р. між товариством з обмеженою
відповідальністю “ОСОБА_8” та гр. ОСОБА_3 і гр.ОСОБА_4, що посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрований в реєстрі за №131, який рішенням апеляційного суду Запорізької
області від 08.08.2005 р. визнано недійсним в частині покупця  та переведено право покупця по зазначеному
договору на приватного підприємця ОСОБА_1.

Рішення господарського суду  набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення прийнято  30.07.2007 р.

Суддя
Ю. О. Скиданова