ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

28.11.07р.

Справа № А3/483-07

За позовом  Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області, м. Павлоград

до  Закритого акціонерного товариства "Павлоградське ремонтно-будівельне управління", м. Павлоград

про стягнення 8 454 грн. 85 коп.

Суддя Юзіков С.Г.

Секретар судового засідання Мацкова К.В.

Представники сторін:

позивача - Хорошева Н. М., головний спеціаліст юрисконсульт, дов. №2262/01-19 від 16.06.2007р.

відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за страховими внесками на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 8 454,85 грн.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Згідно зі ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідач зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в управлінні Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області.

Згідно зі ст. 14, 15 Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон) Відповідач є страхувальником і платником збору на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування та зобов’язаний відповідно до п. 6 ч.2 ст. 17 та ч. 6 ст. 20 Закону сплачувати щомісячно та в повному обсязі страхові внески на найманих працівників у розмірі 32% та 1-2% від фонду оплати праці.

Частиною 12 ст. 20 Закону передбачено, що вищевказані страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника –Відповідача.

Відповідно   до   положень   Закону   та "Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затверджених Постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.03р. (далі Інструкція) на Відповідача покладено обов'язки по нарахуванню, обчисленню і  сплаті в установлені строки та в повному обсязі страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з п. 5.1  Інструкції підприємства, установи та організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання проводять щомісячне нарахування страхових внесків на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення)   заробітної   плати    (доходу). Страхові   внески нараховуються незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати. Нараховані за відповідний базовий звітний календарний місяць страхові внески сплачуються платниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 Закону суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст. 20 Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків, тобто недоїмкою.

Відповідач не виконав вказані вимоги законодавства: за період з липня 2007р. до серпня  2007р. ним самостійно визначено розмір страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування у розмірі 8 454,85 грн., що підтверджується розрахунком суми позову.

Статтею 67 Закону передбачено право Пенсійного фонду України стягувати не сплачені суми недоїмки.

Відповідач не надав суду контррозрахунку стягуваної суми чи доказів відсутності боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.  94, 158-160, 254, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Павлоградське ремонтно-будівельне управління", 51400, м. Павлоград, вул. Харківська, 17 (,                             р/р 3009 у ДФ АТ "Індекс-банк", МФО 307015) на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області, 51400, м. Павлоград, пр. Шахтобудівників, 5 (, р/р 1306 у Павлоградському відділенні №2992 ВАТ "Державний ощадний банк України", МФО 306298) 8 454,85 грн. –боргу.

Постанова набирає чинності відповідно до ст. 254 Кодексу Адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки,  встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

.

Суддя                                                                                                              С.Г. Юзіков