ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 9/438н-ад.
Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, с. Новосімейкіно
Краснодонського р-ну Луганської області
до Краснодонської об'єднаної державної податкової інспекції
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача -Державна податкова адміністрація в Луганській області
визнання рішення недійсним
в присутності представників:
позивача -ОСОБА_1 - СПД, свідоцтво № НОМЕР_1 серія ВОО від 21.11.95,  ОСОБА_2 - адвокат, свідоцтво № 637 від
06.12.2000, договір від 21.08.07,
відповідача -Фоменко В.С. - держ. подат. інсп., дов. № 9 від 29.12.06,
3-ї особи - Іпатенко Г.О. - гол. держ. подат. інсп., дов. № 49/10-228 від
27.12.06,  Міщенко Ю.А. - ст. держ.
Суть спору: позивачем заявлено вимогу про визнання
недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09.07.07р.
№ 1776-ІІІ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі -Закон про РРО).
Заявою про уточнення позовних вимог, наданою у судовому засіданні
11.09.07р., позивач остаточно виклав позовну вимогу наступним чином:
санкцій в сумі 6627,75 грн. на підставі ст. 22 Закону України від
01.06.2000 р. № 1776-ІІІ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»,
Відповідач, Краснодонська
ОДПІ, проти позову заперечує (письмові заперечення від 14.08.07р. за №
1. Перевірка фахівцями ДПА в Луганській області проводилася у
відповідності до ст. 15 Закону про РРО, п. 2 ст. 11 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»на підставі направлень на право проведення
перевірки згідно плану перевірок.
2. Актом перевірки № 12320675/2340 від 18.06.07р., яка проводилася
у присутності ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, було встановлено факт порушень чинного
законодавства, тому спірне рішення прийнято законно та обґрунтовано.
просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на акт перевірки, яким
встановлені порушення законодавства.
В обгрунтування позовної вимоги позивач виклав
18.06.07р. працівниками ДПА в Луганській області було здійснено
перевірку господарської одиниці -павільйону «Васильок», що розташована за
адресою: Луганська обл., м. Краснодон, вул. Строітельна, що належить позивачу,
з питань контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та
безготівкового обігу, за результатами якої складено акт № 12320675/2340 від
Акт перевірки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 підписано із зауваженнями та
незгодою щодо висновків перевірки.
Позивач стверджує, що до суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків була долучена сума 1388,45 грн. з каси іншого
підприємця, ОСОБА_4, який здійснює господарську діяльність за цією ж адресою і
яка підтверджена витягом з його книги обліку прибутків і витрат за формою Ф 10
Таким чином, в акті перевірки містяться відомості, які не
відповідають дійсності, щодо невідповідності суми виручки сумі, яка відображена
в денному звіті РРО.
Оцінивши доводи позивача і надані докази, суд дійшов висновку про
необґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.
Працівниками 3-ї особи 18.06.07р. згідно плану проведення
перевірок на червень 2007 року було проведено планову перевірку господарської
одиниці -павільйону «Васильок», який належить позивачу і розташований за
адресою: Луганська обл., м. Краснодон, кв. Лютикова, вул. Будівельна, з питання
контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового
обігу, за результатами якої було складено акт від 18.06.07р. № 12320675/2340.
Як було встановлено перевіркою позивача та зазначено в акті
перевірки від 18.06.07р., позивачем було порушено п.п. 1, 2 та 13 ст. 3 Закону
·          при продажу
підакцизних товарів на суму 77,35 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3  розрахункову операцію проведена без
застосування зареєстрованого, опломбованого та переведеного у фіскальний режим
яка отримала товар, роздрукований документ встановленої форми не виданий,
перевірки не забезпечено відповідність готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена у денному звіті РРО. Сума
невідповідності склала 1480,25 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 підписала акт перевірки із зауваженнями: не
согласна с актом проверки: касса была предпринимателя ОСОБА_4 в сумме 1388,45
грн., сумма в РРО составляет 156,80 грн., від надання письмових пояснень
На підставі акту перевірки відповідач прийняв спірне рішення про
застосував до позивача штрафні санкції у розмірі 7401,25 грн.:
386,75 грн. -за порушення п.п. 1, 2 ст. 3 Закону про РРО, 7014,50 грн. -за
порушення п. 13 ст. 3 Закону про РРО.
Позивач не заперечує проти встановленого перевіркою порушення щодо
проведення розрахункової операції без застосування РРО, тому санкція у розмірі
386,75 грн. ним не оскаржується.
Відповідно до ст. 15 Закону про РРО контроль за додержанням
суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього
Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення
планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.
Відповідно до ст. 16 Закону про РРО контролюючі органи мають право
відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб,
які підпадають під дію цього Закону.
Положеннями ст. 3 Закону про РРО визначено, що суб'єкти
господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо) при продажу товарів
(наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані,
Ø          забезпечувати  відповідність
сум  готівкових  коштів
на місці проведення розрахунків сумі коштів,  яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку
Позивач не погоджується з висновками перевірки та рішенням
податкового органу і  одним з доводів є
те, що податківцями було вилучено 1388,45 грн. не в касі
позивача, а в іншого підприємця, який здійснює господарську діяльність у цьому
ж магазині і працює за спрощеною системою сплати (єдиного) податку.
Для встановлення фактичних обставин щодо предмету спору судом було
допитано в якості свідків ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Свідчення свідка ОСОБА_3 зводилися до того, що у зв'язку з тим, що
в касі були відсутні кошти для надання здачі за придбані акцизні товари, їх
довелося взяти гроші в касі іншого підприємця, ОСОБА_4, які й були залучені до
загальної суми готівкових коштів, на місці проведення розрахункових операцій.
Крім того, свідок ОСОБА_3 пояснила, що на неї здійснювався тиск з боку
податківців, тому вона відмовилася від надання письмових пояснень до акту
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні стверджував, що вилучені
готівкові кошти в сумі 1388,45 грн. належали саме йому.
В обгрунтування цього доводу ОСОБА_4 надав копію (витяг) з книги
обліку прибутків та витрат СПД ОСОБА_4, в якій на 18 червня 2007 року (день
проведення перевірки) позначена сума валового доходу у розмірі 1448,10 грн.
Суд не приймає цей документ в якості належного доказу.
По-перше, відповідно до ч. 1 ст. ст. 70 КАС України належними є
докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
По-друге, відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які
за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли
щодо таких обставин не виникає спору.
Суд вважає, що копія з книги обліку іншого підприємця ніяким чином
не може бути доказом того, що спірна сума виручки була вилучена податківцями
саме у СПД ОСОБА_4, оскільки, як пояснив ОСОБА_4, формування позначеної у книзі
суми 1448,10 грн. відбулося в кінці робочого дня, о 22 год. 00
хв., а на час роздрукування денного Х звіту, о 17 год. 47 хв.
вказана сума була значно меншою, враховуючи, що мова йде про вилучення 1388,45
Крім того, купівля підакцизних товарів була здійснена на суму
77,35 грн, а згідно з  роздрукованим
денним Х звітом станом на 17 год. 47 хв. 18.06.07р. сума продажу та сума
готівки склала 65 грн., що не відповідає даним опису готівкових коштів
на місці проведення розрахунків (додаток до акту перевірки), який власноруч
складала ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
Доказів щодо тиску на ІНФОРМАЦІЯ_1 з боку податківців при
підписанні акту перевірки, складанні опису готівкових коштів на місці
проведення розрахунків позивачем не надано.
Суд звертає увагу на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в акті перевірки
зауважила, що сума готівки в РРО складає 156,80 грн., при цьому
продаж акцизного товару здійснено на суму 77,35 грн., а в денному
Х звіті зазначена сума 65,0 грн. З арифметичного  підрахунку випливає: якщо до суми, яка
позначена в Х звіті (65,0 грн.) додати суму покупки (77,35 грн.),
то сума в РРО повинна складати не 156,80 грн., а 142,35
Суд вважає, що належним доказом того, що сума 1388,45
грн. була вилучена саме в касі позивача є опис готівкових коштів, що
знаходилися на момент перевірки на місці проведення розрахунків, який
складено власноруч ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, з позначенням суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків ОСОБА_1, підписом ІНФОРМАЦІЯ_1 та датою.
Суд погоджується з правильністю розрахунку штрафних (фінансових)
санкцій за порушення п. 13 ст. 3 Закону про РРО у розмірі 7014,50 грн.,
наданому податковим органом до матеріалів справи, оскільки відповідно до ст. 17
Закону про РРО до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі:
- невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів по розрахунковим квитанціям виданим з початку робочого
розмір суми, на яку виявлено невідповідність.
Зазначені фінансові (штрафні) санкції підпадають під визначення
адміністративно-господарських санкцій, закріплене у ст. 238 ГК України, а саме:
є заходом майнового характеру, спрямованим на припинення порушення суб'єкта
господарювання встановлених законодавчим актом правил здійснення господарської
Відповідно до ст. 250 ГК України адміністративно-господарські
санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести
місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської
діяльності, крім випадків, передбачених законом.
Судом встановлено, що порушення, встановлені компетентним
(податковим) органом  виявлено під час
проведення перевірки 18.06.07р. та застосовані штрафні санкції
спірним рішенням від 09.07.07р., тобто в межах строків,
передбачених ст. 250 ГК України.
Таким чином, позивач, з урахуванням вимог чинного законодавства,
правомірно прийняв спірне податкове повідомлення-рішення, тому позов не
підлягає задоволенню.
Суд вважає, що матеріалами справи доведений факт порушень,
зазначених у акті перевірки від 18.06.07р., це не спростовано відповідачем,
тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у
судовому засіданні, в  якому закінчився
розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та
повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде
виготовлено протягом 5-денного строку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 17, 87, 89, 94, 98, 158
- 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд
п о с т а н о в и в:
1.   У задоволенні позову
2. Судові витрати покласти на позивача.
Постанова  набирає законної
сили після  закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку
заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 28.09.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення
суду  першої  інстанції спочатку  подається
заява.  Обґрунтування  мотивів
оскарження  і вимоги до суду
апеляційної інстанції  викладаються  в
апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне
оскарження  та  апеляційна
скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної
інстанції  через суд  першої
інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне
оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення,  а в
разі   складення   постанови
у  повному  обсязі
відповідно  до статті 160 цього
Кодексу -  з  дня
складення  в  повному
обсязі. Апеляційна  скарга  на
постанову  суду першої інстанції
подається протягом  двадцяти  днів
після  подання  заяви
про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може
бути  подана  без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                     А.Г.
Ворожцов