Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2007 р.                                                           Справа № 15/261-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Афанасьєв В.В., судді Демченко В.О. , Шевель О.В.

при секретарі Парасочці Н.В.

за участю представників сторін:

позивача – Котляра П.М. –дов., Корж Т.А. –дов.,

відповідача – Ващенко Т.Д. –дов.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вхідний № 2277Х/3-9) на рішення господарського суду Харківської області від 20 червня 2007 року по справі № 15/261-06

за позовом Державного комунального підприємства каналізаційного господарства «Харківкомуночиствод», м. Харків

до  Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», м. Харків

про  стягнення 4621136,83 грн.

встановила:

Позивач, Державне комунальне підприємство каналізаційного господарства «Харківкомуночиствод», звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача, Комунального підприємства «Харківські теплові мережі»,  4621136,83 грн. заборгованості, з яких: 3026747,14 грн. основний борг за січень-березень 2006 року,  1594389,69 грн. - борг за скид стічних вод з перевищенням ДВП за березень 2006 року. До прийняття рішення по справі позивачем було подано заяву (т. 1 арк.справи 129) про зменшення позовних вимог щодо боргу за скид стічних вод з перевищенням ДВП за березень 2006 року до 1018587,10 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20 червня 2007 року по справі №15/261-06 (суддя Прохоров С.А.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь Державного комунального підприємства каналізаційного господарства «Харківкомуночиствод» 3026747,14 грн. за послуги водовідведення та 1018587,10 грн. за скид стічних вод з перевищенням ДВП, 25500,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач, КП «Харківські теплові мережі», з рішенням господарського суду Харківської області в частині стягнення 860990,80 грн. боргу за скид стічних вод з перевищенням ДВП не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 20 червня 2007 року змінити та зменшити суму сплати за скид стічних вод з перевищенням ДВП, яка підлягає стягненню, на 860990,80 грн. В іншій сумі стягнення відповідач з рішенням суду першої інстанції погоджується та не оскаржує його. В підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, відповідач вказує на те, що зазначене рішення в оскаржуваній його частині винесене з порушенням норм процесуального права та при неповному дослідженні усіх фактичних даних. Зокрема, як зазначає відповідач, суд першої інстанції не врахував тих обставин, що позивачем при здійсненні розрахунків невірно визначені обсяги скинутих вод, що підтверджується дослідженнями, проведеними Харківською національною академією міського господарства за період з жовтня 2005 р. по жовтень 2006 р.

Позивач, ДКП КГ «Харківкомуночиствод», проти апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення. У відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях позивач посилається на те, що розрахунок позовних вимог ним здійснений на підставі укладеного між сторонами договору та норм чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши у судових засіданнях повноважних представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів встановила наступне:

12.11.2002 року між сторонами по даній справі укладений договір № 9224/02-АП2 на приймання стічних вод. Відповідно п.п. 1.1 і 1.2 Договору позивач зобов'язався приймати від відповідача стічні води згідно з договором, а відповідач - сплачувати вартість послуг ДКП КГ «Харківкомуночиствод».

Згідно п.п. 2.1.2 ( в редакції додаткової угоди № 2 від 10.11.04 року), 2.1.3 договору № 9224/02-АП2, обсяг наданих позивачем послуг водовідведення складається із обсягу спожитої води з відрахуванням безповоротних втрат та додаткової кількості стічних вод, що проникають до каналізаційної мережі відповідно п. 15.9 «б» «Правил користування мережами комунального водопостачання і водовідведення у містах і селищах України», затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 1.07.94 р. за № 65.

Позивач свої зобов'язання виконав, що підтверджується як матеріалами справи, так і  листами відповідача щодо обсягу скинутих стічних вод за січень - березень 2006 року та листами Харківського обласного центру з гідрометеорології за цей період.

Відповідно до обсягу скинутих стічних вод із урахуванням діючих тарифів та в зв'язку з частковою сплатою у відповідача виникла заборгованість за період січень 2006 р. - березень 2006 р. у сумі 3026747,14 грн., у зв‘язку з чим позивачем на адресу відповідача на вказану суму направлені платіжні вимоги-доручення.

Як свідчать матеріали справи, сума основного боргу на  час прийняття рішення по справі не була сплачена. Відповідач вказану суму визнає та не оскаржує її у встановленому порядку.

За таких обставин, рішення суду в частині стягнення 3026747,14 грн. основного боргу підтверджено матеріалами справи, визнано відповідачем та обргунтовано задоволено місцевим господарським судом.

Згідно з п. 3.4 Договору КП «Харківські теплові мережі» взяло на себе зобов'язання скидати стічні води, якісні показники яких не повинні перевищувати встановлених Правилами допустимих величин показників забруднення (ДВП). Також відповідач зобов'язався у випадку скиду стічних вод з перевищенням ДВП провадити сплату за підвищеними тарифами згідно розділу 6 Правил.

20.03.06 р. і 21.03.06 р. представниками позивача в присутності представника відповідача було здійснено відбори проб стічних вод в структурних підрозділах відповідача, про що складено акти відбору проб стічної води. Проби були опломбовані та доставлені до незалежної лабораторії аналітичних досліджень та стандартизації інституту НІОХІМ.

Результатами дослідження проб стічної води лабораторією інституту НІОХІМ від 28.03.2006 р. було зафіксовано перевищення ДВП по ряду показників.

На підставі результатів дослідження та відповідно розділу 6 «Правил прийняття ...» позивачем була нарахована відповідачу сума 1594389,69 грн. підвищеного платежу за скид стічних вод з перевищенням ДВП за березень 2006 р.

Відповідна платіжна вимога-доручення №276146 від 11.04.2006 р. позивачем була направлена відповідачу та отримана останнім. Про це свідчить письмовий доказ - повідомлення про вручення платіжної вимоги-доручення з відміткою про це.

Також позивачем на адресу відповідача 15.04.2006 р. було направлено претензію № 426/08182, яку відповідач одержав 18.04.2006 р., що підтверджується письмовим доказом - повідомленням про вручення поштового відправлення.

До прийняття рішення по справі позивач надав заяву про зменшення позовних вимоги в частині стягнення суми за скид стічних вод з перевищенням ДВП до 1018587,10 грн.

Не оскаржуючи по суті факт здійснення відбору проб стічних вод, порядок здійснення відбору таких проб та правомірність здійснених позивачем розрахунків, відповідач, разом з тим, вважає, що для здійснення розрахунку стічних вод з перевищенням ДВП необхідно враховувати лише відсоток стічних вод – 5-7%, оскільки інший відсоток – це є вода, що використовується на підтримання мереж теплопостачання і компенсацію втрат в мережах гарячого водопостачання, тобто, це чиста вода, що транспортується по мережам та не скидається до колодязів.

Разом з тим, такі твердження відповідача не узгоджуються з приписами названих вище нормативних актів та пунктів договору, у відповідності з якими позивачем здійснені відповідні розрахунки.

Згідно відзиву на позов від 25.09.2006 р. № 599, відповідач визнав заборгованість за скид стічних вод за період з січня 2006 року по березень 2006 року включно у розмірі 3026747,14 грн. Саме з такої кількості скинутих стічних вод за відповідний період (березень) і були здійснені розрахунки за скид стічних вод з перевищенням ДВП та саме така кількість стічних вод не оскаржується відповідачем при визначенні суми основного боргу.

До розрахунку підвищеного платежу позивачем взято обсяги стічних вод саме на власні потреби, надані згідно з листом відповідача від 04.04.2006 р. № 22-857. Ті обсяги, що не потрапляють до каналізації, є безповоротними втратами і вони відокремлюються згідно умов договору (п. 1 додаткової угоди № 1 від 12.11.02 р. до договору на приймання стічних вод № 9224/02-АП2 від 12.11.02 р.).

Також, згідно паспорта водного господарства відповідача, затвердженого обома сторонами по справі, а також п.  1 додаткової угоди № 2 від 10.11.2004 р. до договору на приймання стічних вод, безповоротні  втрати  води складають   12,7% і до них відносяться саме втрати, які перераховано вище в доводах відповідача.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача у зв’язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю і відсутністю фактів, які б підтверджували наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, зроблені при довільному трактуванні норм діючого законодавства і дійсних обставин справи,  на їх підтвердження не надано відповідно до ст. 33, 36 ГПК України  доказів з посиланням на конкретні норми матеріального та процесуального права які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Посилання відповідача на наявність звіту Харківської національної академії міського господарства з приводу аналізу та обгрунтування обсягів стічних вод, що надходять до контрольних колодязів позивача від основних джерел відповідача, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки такий звіт має рекомендаційний характер та не є обов‘язковим. Разом з тим, наявність такого звіту може бути підставою для вирішення сторонами питання щодо внесення змін до умов договору, ін.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями  99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України,

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 20 червня 2007 року по справі № 15/261-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                                    Афанасьєв В.В.

Судді                                                                    Демченко В.О.

Шевель О.В.