ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.10.07 р.                                                                               Справа № 11/232

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при секретарі судового засідання Острополець В.С.

За участю представників:

від позивача: Гусаченко І.А.– за довіреністю

від відповідача: Цвітун М.М. – за довіреністю

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Закритого акціонерного товариства „Донецьксталь” – металургійний завод”  м.Донецьк

до відповідача: Державного підприємства „Донецька залізниця” м.Донецьк

про: стягнення 5354,09грн.

У судовому засіданні оголошено

перерву з 01.10.07р. по 02.10.07р.

згідно до ст.77 ГПК України

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Закрите акціонерне товариство „Донецьксталь” – металургійний завод”  м.Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача,  Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк, про стягнення збитків в сумі 5354,09грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копію залізничної накладної                       № 49592683,  комерційного акту № БА 784778/2,  копію бухгалтерської довідки про вартість продукції, якої не вистачає, копію претензії  № 17/17-396юр від 19.07.2007р., копію відповіді на претензію № 237мю від 25.07.07р.,  ст. 113 Статуту залізниць України та інше.

Відповідач надав відзив № 2022/896 від 06.09.07р., в якому проти позовних вимог заперечує, посилаючись на вимоги ст.ст.24, 111 Статуту залізниць України.

Представником позивача у судовому засіданні 01.10.07р. надано лист від 28.09.07р.                № 01-336, в якому зазначено перелік продукції, яку було відправлено у вагоні № 68734540 за залізничною накладною № 49592683 зі станції Донецьк на станцію Нижня Кринка, її кількість, вартість одиниці та № сертифіката якості по кожному виду продукції.

У судовому засіданні представник позивача надав заяву, в порядку ст.22 ГПК України,              про зміну позовних вимог та просить стягнути з відповідача суму нестачі продукції в розмірі 5354,09грн. Суд  розглянув заяву та прийняв до розгляду зазначені позовні вимоги.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Справа слуханням була відкладена, згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив, що за залізничною накладною  № 49592683 у  вагоні № 68734540 зі станції Донецьк на адресу ЗАТ „Донецький металургійний завод” (ст. призначення Нижньокринка Донецької залізниці) була відправлена  металопродукція (сталь сортова) у кількості  69,9т, вантажовідправником якої є позивач.

При прибутті вантажу на станцію  призначення було здійснено комісійну видачу вантажу.

Під час комісійної видачі вантажу було виявлено нестачу металопродукції у вагоні                        № 68734540пв у кількості  1600кг.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України був складений комерційний акт                      № БА 784778/2 від 09.07.07р.

Згідно комерційного акту № БА 784778/2 від 09.07.07р.: при переважуванні виявилось – „вантаж - сталь сортова, завантаження навалом, вага: у вагоні № 68734540 брутто: 88500г, тара : 20200кг, нетто: 68300кг”, що менш зазначеного в документі на 1600кг. „При повторному переважуванні вагонів нестача підтвердились”. В акті також зазначено, що „вантаж прибув  на станцію з ознаками розкрадання, вагон в технічному стані справний, вантаж завантажений у два штабелі, сформований у пачки. У двох пачках обох штабелів, розташованих біля протилежних   бортів вагону, проволочні ув’язки не ідентичні іншим, є доступ до вантажу, переривається маркування фарбою білого кольору.”

Переважування вантажу здійснювалося на справних перевірених 150т  вагонних вагах.

Комерційний акт підписаний начальником станції, прийомоздавачем, представником вантажоотримувача.

З огляду на норми чинного законодавства слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язується доставити довіреній йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

У випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст.920 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.924 ЦК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України “Про залізничний транспорт” та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Відповідальність перевізників за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України, встановлено ст.23 ЗУ “Про залізничний транспорт”.

Згідно ч.2 ст.23 ЗУ “Про залізничний транспорт” та ст.113 Статуту залізниць України  передбачає, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до ст.26 вищезазначеного закону обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складання актів визначаються Статутом залізниць України.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт (ст.129 Статуту залізниць України).

Отже, саме комерційний акт є підставою для застосування матеріальної відповідальності до перевізника.

Таким чином, відповідач не довів, у розумінні ст.ст.33, 36 Господарського процесуального кодексу України, що нестача вантажу виникла з причин незалежних від перевізника.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В адресу відповідача була направлена претензія № 17/17-396юр від 19.07.2007р. Листом від 25.07.2007р. № 237 претензія була відхилена.

Щодо заперечень відповідача стосовно способу перевірки маси вантажу, слід зазначити, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадилася  відповідно до п.22 Правил видачі вантажів, затверджених  наказом  Міністерства транспорту України  від 21 листопада 2000р. N 644,   таким  самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Отже, сума вагової нестачі металопродукції (сталь сортова) складає 5354,09грн.                      із розрахунку (1,60т * 2788,59грн. (вартість 1т металопродукції) + ПДВ = 5354,09грн.).

Тому, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Господарські витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.909, 920, 924, 925 Цивільного кодексу України, Законом України “Про залізничний транспорт”, Статутом залізниць України, Правилами видачі вантажів, затвердженими  наказом  Міністерства транспорту України  від 21 листопада 2000р. N 644  та на підставі ст.ст.42, 43, 22, 33, 36, 43, 49,  77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги – задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк (адреса: вул.Артема, 68, м.Донецьк, 83000, ) на користь Закритого акціонерного товариства „Донецьксталь” – металургійний завод”  м.Донецьк (адреса: вул.Івана Ткаченко, 122,   м.Донецьк, 83062; поштова адреса: вул.Челюскінців, 174, м.Донецьк, 83055; р/р 8081 у Донбаській філії ВАТ „Кредитпромбанк”, МФО 335593, ) розмір позовних вимог в сумі 5354,09грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 102,00грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00грн.

У судовому засіданні 02.10.2007р., за згодою сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя                                                                         Чернота Л.Ф.

Повний текст рішення підписаний   05.10.2007р.