ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2007 р.                                                            Справа № 47/180-07

вх. № 3966/5-47

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Сечкарьова Г.І. за довіреністю № 315 від 20.04.2007р., Крикунова Г.І.за довіреністю №316 від 20.04.2007р.   відповідача - Швец Р.П. за довіреністю від 03.04.2007р.

розглянувши справу за позовом Державної інспекції з карантину рослин по Харківській області, м Харків

до  Відкритого акціонерного товариства "Гіпротракторосільгоспмаш" , м. Харків

про стягнення 167960,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд стягнути з відповідача збитки в сумі 167960 гривень, яки виникли у нього у зв’язку з проведенням капітального ремонту даху будівлі по пр. Леніна, 40 та тому, що відповідач не виконав обов’язків, покладених на нього законодавством.

21.05.2007р. представник позивача звернувся до суду з клопотанням про витребування письмових доказів у відповідача та з клопотанням про залучення документів до матеріалів справи. Клопотання про залучення документів до справи було задоволено судом.

В задоволенні клопотання про витребування доказів було відмовлено як у необгрунтованом.

04.05.2007р. представник позивача надав заяву, в якій просить суд надати запит до ХМБТІ щодо інформаціїї про осіб які володіють на правах власності приміщеннями розташованими в будівлі за адресою пр. Леніна, 40, м. Харків. Суд відмовляє в задоволені заявленого клопотання як необгрунтованого.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому заперечує проти позову та просить суд відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача 21.05.2007р. надав через канцелярію суду доповнення до відзиву на позовну заяву, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому заперечує проти позову та просить суд відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні призначеному на 21.05.2007р. в порядку ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 23.05.2007р.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін господарським судом встановлено, що позивач є власником нежитлових приміщень, які розташовані на шостому поверсі будівлі по пр. Леніна, 40 у м. Харкові. Відповідач також є власником нежитлових приміщень, що розташовані у будівлі по пр. Леніна, 40. При цьому будівля по пр. Леніна, 40 має загальну площу близько 20 тис. кв. м., відповідач є власником  близько 9 тис. кв. м. цієї будівлі, а інша її частина належить на праві власності, у відповідній частини, іншим юридичним та фізичним особам тобто, будівля по пр. Леніна, 40 є спільною власністю осіб, що є власниками приміщень у цей будівлі.

Як вбачається з матеріалів справи, в грудні 2005року виникла аварійна ситуація у вигляді протікання крівлі приміщень шостого поверху, що є власністю позивача. У подальшому позивач уклав договір підряду на ремонт крівлі і сплатив вартість ремонту за свій рахунок у зв’язку з чим звернувся з позовом до відповідача про відшкодування збитків, яки виникли у нього у зв’язку з проведенням ремонту.

Господарський суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими що не можуть бути задоволеними з наступних підстав, а саме посилання позивача на обов’язок відповідача надавати йому комунальні послуги є безпідставним.

Згідно Закону України „Про житлово-комунальні послуги” комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. При цьому вказаний Закон визначає виконавця комунальних послуг як суб’єкта господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, а виробника, як суб’єкта господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виробляє і не створює комунальних послуг.

Господарський суд вважає, що  відповідач не є виконавцем та виробником комунальних послуг. Що стосується договору № 39 на послуги від 01 січня 2006 року, на який посилається позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, то його предметом є, по суті, відношення по використанню та утриманню інженерних комунікацій та приборів обліку будівлі по пр. Леніна, 40. Ніяких зобов’язань відповідача по наданню комунальних послуг позивачеві, та по утриманню приміщень позивача в належному стані, вказаний договір не має.

Таким чином, посилання позивача на обов’язок відповідача надавати йому послуги, передбачені Законом України „Про житлово-комунальні послуги” не мають правової підстави.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Господарський суд вважає, що позивач, крім іншого, не довів відповідність суми своїх вимог фактично необхідним затратам на ремонт крівлі. Так, позивачем не було надано у судове засіданні необхідної документації встановленої форми, яка б обґрунтовувала суму його витрат.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов’язаний утримувати майно, що йому належить, а відповідно до ст. 323 ЦК України ризик випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник. Виходячи з наведеного, Господарський суд вважає, що позивач, як власник належних йому приміщень зобов’язаний утримувати свою власність у належному стані та несе ризик  пошкодження свого майна.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, не підтвердженими матеріалами справи і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 1679,60грн., та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411  судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень слід покласти на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.322, 323 Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В  задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя