ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.07.2007
Справа №2-13/6755-2007А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі:

судді                                                   Жукової А.І.

при секретарі                               Ковальчук К.В.

за участю:

Від позивача – Калінін І.В. – представник, дов. вд 02.04.2007 року.

Від відповідача –  Вовк В.Н. – гол. спец., ю/к., дов. від 16.10.2006 року

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аква-транс», м. Ялта

До відповідача Комітету з охорони культурної спадщини АРК, м. Сімферополь вул. Гоголя, 14.

Про визнання висновку незаконним

Суть спору: ТОВ «Аква-транс» звернулося до Господарського суду АР Крим із позовом до Комітету з охорони культурної спадщини АРК та просить визнати неправомірними дії Республіканського Комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим, як суб'єкта владних повноважень по видачі товариству з обмеженою відповідальністю « Аква-транс», лист-висновкок № 2460 від 28 квітня 2007 року про фактичну неможливість відведення земельної ділянки площею 0,2247 га(зокрема ділянка №1 площею 0,2118 га і ділянка № 2 площею 0, 0129 га), розташованої  за адресою: Україна, АРК, смт. Симеїз, західна межа, для будівництва і обслуговування водно-спортивного розважального центру. Також просить зобов'язати Республіканський Комітет з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим, як суб'єкта владних повноважень виконати необхідні дії за погодженням товариству з обмеженою відповідальністю « Аква-транс» можливості відведення земельної ділянки площею 0,2247 га (зокрема ділянка №1 площею 0,2118 га і ділянка № 2 площею 0, 0129 га), розташованої за адресою: Україна, АРК, смт. Симеиз, західна межа, для будівництва і обслуговування водно-спортивного розважального центру.

Позовні вимоги мотивовані тим, що  рішенням № 39 28-ій сесії 4-го скликання Сімеїзської селищної ради від 20 жовтня 2004 року ТОВ «Аква-транс» затверджені матеріали попереднього узгодження і дозволено виконати проект землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 0,2247 га (зокрема ділянка №1 площею 0,2118 га і ділянка № 2 площею 0, 0129 га), за адресою: АРК, смт. Сімеїз, західна межа, для будівництва і обслуговування водно-спортивного розважального центру.

Відповідно до ст. 123 ЗК України проект відведення земельної ділянки узгоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури і органом охорони культурної спадщини і представляється в орган місцевого самоврядування.

Проте, Республіканським комітетом з охорони культурної спадщини Автономної республіки Крим від 28 квітня 2007 року за № 2460 ТОВ «Аква-транс» дано висновок про фактичну неможливість відведення вказаної земельної ділянки площею 0,2247 га за адресою: АРК, смт. .Сімеїз  західна межа, для будівництва і обслуговування водно-спортивного розважального центру.

Відповідачем в своєму висновку повідомлено, що вищезгадана земельна ділянка входить в зону ландшафту, що охороняється № 6 згідно історико-архітектурного опорного плану і комплексного охоронного зонування пам'ятників історії, культури і природи адміністративного району Великої Ялти, режим якої не передбачає можливості нового будівництва.

Позивач вважає дії Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим, як суб'єкта владних повноважень, протиправними, такими, що порушують   прав позивача.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог позивача не заперечує та визнає адміністративний позов у повному обсязі.

У судове засідання Ухвалою ГС АР Крим від 07.06.2007 року у порядку статті 65 КАС України були викликані свідки для дачі пояснень – Федулова Л.А. та Барановський О.В. Проте вони у судове засідання не з’явилися, причини неприбуття суду не відомі.

Провадження по справи здійснювалось відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони відмовились від послуг перекладача.

Відповідно до внесених змін до Кодексу Адміністративного судочинства України (від 08.09.2005р. № 2875-ІУ) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу здійснюється судом тільки за вимогою особи, яка бере участь у справі, або за ініціативою суду.

Сторони у судовому засіданні заявили про відмову у фіксуванні судового процесу технічними засобами.

Відповідно до статті 130 Кодексу Адміністративного судочинства України перед початком слухання справи сторонам були вручені пам'ятки про права та обов'язки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до п.6, 8 ст.3 КАС України адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ст.104 КАСУ до адміністративного суду має право звернутися особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч.ч. 1, ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що Рішенням № 39 28-ій сесії 4-го скликання Симєїзського селищної ради від 20 жовтня 2004 року ТОВ «Аква-транс» затверджені матеріали попереднього узгодження і дозволено виконати проект землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 0,2247 га (зокрема ділянка №1 площею 0,2118 га і ділянка № 2 площею 0, 0129 га), за адресою: АРК,  смт. Сімеїз, західна межа, для будівництва і обслуговування водно-спортивного розважального центру.

Відповідно до ст. 123 ЗК України проект відведення земельної ділянки узгоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури і органом охорони культурної спадщини і представляється в орган місцевого самоврядування.

Проте, Республіканським комітетом з охорони культурної спадщини Автономної республіки Крим від 28 квітня 2007 року за № 2460 ТОВ «Аква-транс» дано висновок про фактичну неможливість відведення вказаної земельної ділянки площею 0,2247 га за адресою: АРК, смт. Сімеїз західна межа, для будівництва і обслуговування водно-спортивного розважального центру.

Відповідачем в своєму висновку повідомлено, що вищезгадана земельна ділянка входить в зону ландшафту, що охороняється № 6 згідно історико-архітектурного опорного плану і комплексного охоронного зонування пам'ятників історії, культури і природи адміністративного району Великої Ялти, режим якої не передбачає можливості нового будівництва.

Суд  вважає дії Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим, як суб'єкта владних повноважень, протиправними, такими, що порушують реалізацію прав позивача, по наступних підставах:

Як випливає з листа відповідача № 2460 від 28.04,2007 року, передбачувана до відведення земельна ділянка входить в зону ландшафту, що охороняється, на підставі історико-архітектурного опорного плану і комплексного охоронного зонування пам'ятників історії, культури і природи адміністративного району Великої Ялти», затвердженого постановою № 330 від 16.11.1995 р. Уряду АР Крим.

Проте вказане рішення суперечить вимогам чинного законодавства, порушує права і інтереси позивача, що охороняються законом, на отримання в оренду земельної ділянки, передбачені ст.93, 123, 124, 151 Земельного кодексу України, ст.14 Конституції України.

Постановою Ради Міністрів Автономної Республіки Крим №330 від 16.11.95р. був затверджений історико-архітектурний опорний план і комплексне охоронне зонування пам'ятників історії, культури і природи адміністративного району Великої Ялти, відповідно до якого, у ряді цих зон заборонено нове будівництво.

Ці положення Постанови суперечить ст.32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», прийнятим в його виконання нормативними актам, в частини безумовної заборони містобудівних, архітектурних або ландшафтних змін, будівництва меліоративних, дорожніх і земляних робіт. Згідно ст.32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» всі вказані види роботи допускаються з дозволу органу охорони культурної спадщини і узгодження з Інститутом Археології Національної академії наук України.

Законом України «Про охорону культурної спадщини» і прийнятими в його виконання нормативними актами введені нові: термінологія, назви і визначення об'єктів, що підлягають охороні, а також режими охорони, способи і механізми встановлення охоронних зон.

Так, наприклад, вводяться поняття «Історичний населений пункт» і «історичний ареал населеного пункту», що не передбачається Ухвалою № 330 і законодавством України, на підставі якого воно приймалося.

Постановою Кабінету Міністрів України №878 від 26.06.2001 року затверджений «Список історичних населених пунктів», до якого внесені міста Ялта і Алупка, що входять до складу «Великої Ялти».

Постановою КМУ № 318 від 13 березня 2002 року затверджений «Порядок визначення меж і режимів використання історичних ареалів населених пунктів, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених пунктів» відповідно до якого в даний час повинні визначатися історичні ареали. Зокрема відповідно до п.п. 10, 12 вказаного нормативного акту, «історичний ареал є спеціально виділеною в населеному пункті територією історико-культурного значення із затвердженими межами, яка повинна фіксуватися у всіх землевпоряджувальних і містобудівних документах і розглядатися як специфічний об'єкт містобудівного проектування. Визначені науково-проектною документацією межі історичних ареалів узгоджуються з відповідним органом місцевого самоврядування...».

Історичний ареал - це найбільш освоєна у минулому і частина території населеного пункту, яка відрізняється традиційним характером середовища і значною кількістю об'єктів культурної спадщини від інших, менш освоєних або таких, що погано збереглися частин населеного пункту, що добре збереглася. Історичний ареал є спеціально виділеною в населеному пункті територією історико-культурного значення із затвердженими межами, які повинні фіксуватися у всіх землевпоряджувальних і містобудівних документах і розглядатися як специфічний об'єкт містобудівного проектування.

Для кожного ареалу визначаються режим використання і конкретні обмеження господарської діяльності на його території, які встановлюються правилами охорони і використання історичних ареалів населених пунктів. Правила охорони і використання повинні враховуватися при розробці місцевих правил забудови.

Для населених пунктів віднесених до списку історичних населених пунктів, місцеві правила забудови затверджуються відповідними радами за узгодженням з Міністерством культури, Держкомбудом або уповноваженим їм органом культурної спадщини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України «Правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, відповідно до яких ніхто не може бути заставлений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадовці зобов'язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень і способом, передбаченими Конституцією і законами України».

Слід зазначити що, межі охоронних зон, зокрема заповідної зони № 1, не винесені в натурі на місцевості, відсутній належний картографічний матеріал, що дозволяє встановити розташування і межі.

Статтею 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що зона ландшафту, що охороняється, встановлюється навколо пам'ятників. Згідно ст.2, 32 вказані Закони зони ландшафту, що охороняється, визначаються у межах зон пам'ятників, такі зони повинні бути визначені топографічно.

У районі прошеної позивачем земельної ділянки які-небудь пам'ятники відсутні, що об'єктивно виключає можливість наявності якої-небудь охоронної зони в районі земельної ділянки, орієнтовною площею 0, 2247 га, розташованого за адресою: АРК,  смт. Сімеїз, західна межа.

Крім того, дії відповідача по дачі відповіді №2460 від 28.04.2007 року про фактичну неможливість відведення земельної ділянки противоречат:

Висновку № 0561 від 30.01.2004 року Відділу міського архітектора Ялтинської міської Ради, згідно якому ВДА рекомендує передати земельну ділянку у власність позивача.

Висновку Алупкинськой санітарно-епідеміологічної станції  № 216 від 05.08.2004 року про узгодження відведення названої земельної ділянки.

Технічному висновку по відведенню земельної ділянки під будівництво, виданому ВПВКГ ПБК.

Умовам відведення земельної ділянки Ялтинського міського управління земельних ресурсів від 10.12.2004 роки про склад земельних угідь, згідно якої по статистичному звіту Державного комітету    України    по    земельних    ресурсах    «Облік землі» (форма 6-зем) земельна ділянка орієнтовною площею 0,15 га за адресою: АРК, смт. Сімеїз, західна межа числиться на обліку: -

рядок 12.3. (шифр 96) «землі, не передані у власність і не надані в користування в межах населеного пункту»; по видах земельних угідь - графи 34, 42: «забудовані землі» в т.ч. «комерційного використання».

5. Висновку державної Азово-чорноморської екологічної інспекції №  11М009 від 13.06.2005 роки про узгодження проекту відведення земельної ділянки.

6.Висновку     ДП  «Кримське   республіканське  протизсувне  управління»  №  274   від 13.02.2006          р.

Таким чином, дії відповідача, як суб'єкта владних повноважень, по видачі ТОВ «Аква-транс» висновку №2460 від 28.04.2007 року про фактичну неможливість відведення земельної ділянки порушують права і інтереси позивача, що охороняються законом, в отриманні у власність земельної ділянки площею 0,2247 га, розташованої за адресою: за адресою: АРК, смт. Сімеїз, західна межа, для будівництва і обслуговування водно-спортивного розважального центру.

Відповідно  до ст. 16 Цивільного кодексу України, п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства  права та законні інтереси суб'єктів господарювання  можуть бути захищені   у тому числі і шляхом  визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов’язання його вчинити певні дії.

За викладеними обставинами суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3,40 грн., понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь з Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 94, 98, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати неправомірними дії Республіканського Комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим, як суб'єкта владних повноважень по видачі товариству з обмеженою відповідальністю « Аква-транс», листа-висновку № 2460 від 28 квітня 2007 року про фактичну неможливість відведення земельної ділянки площею 0,2247 га (зокрема ділянка №1 площею 0,2118 га і ділянка № 2 площею 0,0129 га), розташованої  за адресою: Україна, АРК, смт. Сімеїз, західна межа, для будівництва і обслуговування водно-спортивного розважального центру.

3.          Зобов'язати Республіканський Комітет з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим, як суб'єкта владних повноважень виконати необхідні дії за погодженням товариству з обмеженою відповідальністю «Аква-транс» можливості відведення земельної ділянки площею 0,2247 га (зокрема ділянка №1 площею 0,2118 га і ділянка № 2 площею 0, 0129 га), розташованої за адресою: Україна, АРК, смт. Сімеїз, західна межа, для будівництва і обслуговування водно-спортивного розважального центру.

4.          Стягнути з Державного бюджету України (р/р 0002 у банку отримувача: Управління Державного казначейства в АР Крим, отримувач: Держбюджет м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 22301854) на користь товариству з обмеженою відповідальністю «Аква-транс» (м. Ялта вул Українська, 5; банківські реквізити суду не відомі) 3,40 грн. державного мита.

Виконавчий документ видати після вступу постанови у законну силу.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України у Севастопольський апеляційний господарський суд.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Жукова А.І.