ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"15" листопада 2007 р.
Справа № 6/468-07

12.20 год.

за позовом Фізичної
особи -підприємця -ОСОБА_1, м.Київ

до
Фізичної особи -підприємця -ОСОБА_2, м. Миронівна

третя особа на боці відповідача: Регіональне
відділення Фонду державного майна

України
по Київській області

про   стягнення 4 246,00 грн.

Суддя
Маляренко А.В.

Представники:

від
позивача:  ОСОБА_3
(довіреність № б/н від 04.12.06 р.);

ОСОБА_4 (довіреність №
б/н від 17.08.07 р.)

від
відповідача:   ОСОБА_5 (довіреність б/н від 10.10.2007 р.);

ОСОБА_2 (паспорт
НОМЕР_1 від 22.01.1969 р.)

від третьої особи: Осока
О.В. (довіреність № 44 від 12.06.07 р.)

Обставини
справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява Фізичної особи -підприємця -ОСОБА_1
(позивач)  до Фізичної особи -підприємця
-ОСОБА_2 (відповідач) про стягнення боргу.

Позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги тим, що 18.05.2007 р. між позивачем та відповідачем був укладений
договір №17 (далі -договір), згідно якого, позивач передає в суборенду
відповідачу приміщення загальною площею 51 кв. м., що знаходиться в приміщенні
автостанції за адресою м. Миронівка, просп. Победи, 2а, для ведення
господарської діяльності відповідачем.

Відповідно до умов договору
відповідач сплачує орендну плату та відшкодування експлуатаційних та
комунальних щомісячно позивачу -2040 грн., але з невідомих позивачу причин,
відповідач умови договору в частині оплати суборенди не виконує, в результаті
чого утворилась заборгованість на загальну суму 6 544 грн.

Відповідач проти позову заперечує з
підстав, викладених у запереченні на позов з додатком на заперечення проти
позову, посилаючись на неправомірність вимог позивача.

Відповідачем була подана заява вх.
№ 17610 від 15.11.07 р. про залучення до справи третьої особи на боці
відповідача, що не заявляє самостійних вимог, яка була задоволена і Ухвалою від
16.10.07 р. судом було залучено Регіональне відділення Фонду державного майна
України по Київській області, в якості третьої особи.

Про час, дату та місце засідання
господарського суду сторони належним чином повідомлені ухвалою суду від
01.10.2007 р., що підтверджується реєстрами відправки вихідної рекомендованої
кореспонденції суду від 02.10.2007 р. за № 1041.

Відповідно до ст.ст.27, 77, 86 ГПК
оголошувалась перерва до 16.10.2007р., 01.11.2007р., з  01.11.2007 р., 15.11.2007 р.

Провадження у справі було відкрите
відповідно до ухвали від 01.10.2007 р. за правилами ГПК України.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення
спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач орендує частину приміщення автостанції «Миронівка»загальною площею
955,9 м. кв. відповідно до умов договору оренди нерухомого майна, що належить
до державної власності від 18.05.2007 р.

Листом Регіонального
відділення  Фонду державного майна
України по Київській області №14-14-1108 від 22.06.2007 р. позивач отримав
дозвіл на передачу орендуємих ним приміщень в суборенду.

На підставі вищевказаного
договору  та письмової заяви відповідача
між позивачем та відповідачем було укладено договір суборенди №17 від
18.05.2007 р., згідно якого, позивач передає відповідачу в суборенду приміщення
загальною площею 51 кв. м., що знаходиться в приміщенні автостанції за адресою
м. Миронівка Київської області просп. Победи, 2а.

Відповідно до п.5.1 договору,
Суборендар (відповідач) сплачує орендну плату та відшкодування за утримання та
обслуговування орендованого майна в розмірі 2040 грн.

Згідно п.5.2 договору, орендна
плата сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок, або
вноситься готівкою в касу Орендаря (позивача) не пізніше 1 числа кожного
місяця.

Факт прийому відповідачем у
суборенду вказаного в договорі приміщення підтверджується актом прийому
-передачі нежилого приміщення від 18.05.2007 року.

Відповідно до вимог ст. 193 ГК
України суб'єкти господарювання повинні виконувати зобов'язання відповідно до вимог
закону, інших правових актів, договору. Порушення зобов'язань є підставою для
застосування  господарських санкцій,
передбачених  Кодексом, іншими
нормативними актами, договором. Одностороння відмова від виконання зобов'язання
не допускається.

Як було з'ясовано в судовому
засіданні та підтверджується матеріалами справи, а саме -прибутково -касовим
ордером №29 від 06.07р., відповідач сплатив орендну плату за червень 2007 р. в
розмірі 2040 грн.

Виходячи з вищенаведеного, суд
прийшов до висновку, що відповідач дійсно мав намір здійснювати суборенду,
вказаного в договорі приміщення, за ціною 2040 грн. за 1 м.кв., і оплативши
розмір орендної плати, за договором, ще раз це підтвердив.

Відповідно до ч.5 ст. 203 ЦК
України, правочин  має бути спрямований
на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідач, своїми діями (внесення
повного розміру орендної плати за червень місяць) визнав правомірність
передбаченої договором орендної плати, але з невідомих позивачу причин  не сплатив орендну плату за 12 днів травня
місяця, за липень, серпень, вересень та жовтень місяць, в результаті чого
утворилась заборгованість у розмірі 6 544 грн.

Відповідач, у своєму відзові на
позов посилається на ч.3 ст. 22 ЗУ «Про оренду державного та комунального
майна», якою встановлено, що плата за суборенду державного та комунального
майна, яку отримує орендар, не повинна перевищувати орендної плати орендаря.
Виходячи з вищевказаного, відповідач прийшов до хибного висновку, що розмір
орендної плати, яку він зобов'язаний сплачувати по договору розраховано
незаконно, оскільки вона перевищує розмір орендної плати, яку платить позивач,
за орендуєме ним приміщення.

З таким твердженням відповідача суд
не може погодитись, керуючись наступним:

- п. 5.1 договору визначає, що
суборендар сплачує орендну плату та відшкодування за утримання та
обслуговування орендованого майна.

Як зазначено в поданому позивачем
розрахунку вартості суборенди, орендна плата складає 789, 23 грн., що становить
15,78 грн. з ПДВ за 1 кв. м.  і не
перевищує орендної плати позивача, отже умови ч.3 ст. 22 ЗУ «Про оренду
державного та комунального майна»позивачем не порушуються.

Як вбачається із матеріалів справи
та з'ясовано в судовому засіданні договір не був розірваний або визнаний у
встановленому законом порядку недійсним.

Відповідно до ст.204 ЦК України,
правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або
якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ст. 654 ЦК України, зміна
або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що
змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи
не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як вбачається із матеріалів справи,
у звязку із тим, що відповідач систематично не виконував взятих на себе
договором зобов`язань, позивач направив йому договір від 21.07.2007 року про
припинення дії договору суборенди №17 від 18.05.2007 р., від якого відповідач
відмовився і боргу не сплатив.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, суд
вважає, що вимога позивача  про стягнення
з відповідача боргу по за договором суборенди в розмірі 6544 грн. є правомірною
та обґрунтованою, а отже підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі           ст. 49 ГПК України судові
(господарські) витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 203, 204, 525, 654
ЦК України, ст.ст.33, 43, 44, 49,82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов
Фізичної особи -підприємця -ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

2.          Стягнути
з  Фізичної особи -підприємця -ОСОБА_2,
(АДРЕСА_1, свідоцтво про державну реєстрацію НОМЕР_2 від 16.05.02 р. за
НОМЕР_3) 6544 (шість тисяч чотириста сорок чотири) грн. основного боргу,
а  також судові витрати: 102 грн.
державного мита; 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Дане рішення набуває законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його оформлення та підписання і
може бути оскаржене в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя
Маляренко А.В.