СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02.11.07                                                                                 Справа № 18/516ад.

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши  матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ПКФ «Кисень», м. Луганськ

до  Головного управління Державного казначейства України у Луганській області, м. Луганськ

про  стягнення 330 грн.

при секретарі Герасименко Р.В.

за участю представників:

від позивача:               Цукер І.Б. за дов. від 23.10.2007;

від відповідача:          Ямщикова Н.В. за дов. від 26.07.2007.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з Державного бюджету України надміру сплаченого державного мита в сумі 330 грн.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на пропущення позивачем строку звернення з даним позовом, який встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито»(1 рік).

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

21.06.2005 позивачем  до державного бюджету було сплачене державне мито в сумі 330 грн. за подачу до господарського суду Луганської області позовної заяви до ОКП «Луганськводпром»про стягнення грошових коштів, що підтверджується банківською квитанцією позивача від 21.06.2005 (оригінал квитанції залучено до матеріалів справи).

Однак, позовна заява до господарського суду позивачем не направлялася.

Тобто позивач зайве сплатив державне мито.

31.07.2007 позивач листом від 14.07.2007 звернувся до відповідача з проханням повернути надміру сплачене державне мито в сумі 330 грн. До вказаного листа позивач додав банківську квитанцію від 21.06.2005, яка підтверджувала сплату вказаного державного мита.

Листом від 01.08.2007 № 1061 відповідач відмовив позивачу у поверненні держмита посилаючись на пропущення ним строку звернення з такими вимогами, який встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито»(1 рік) та в зв’язку з ненаданням позивачем оригіналу судового документу із зазначенням необхідності повернення мита з бюджету, надання якого (судового документу) передбачено листом Держказначейства України від 30.10.2002 № 03-06/1126-9376 «Щодо повернення держмита».

Позивач на підставі ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»пред’явив до відповідача позов про стягнення з Державного бюджету України надміру сплаченого державного мита в сумі 330 грн.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що статтею 15 вказаного Закону встановлено, що заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на пропущення позивачем строку, встановленого для повернення держмита (Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито»такий строк складає 1 рік) та зазначив, що позивач не подавав йому оригіналу судового документу із зазначенням необхідності повернення мита з бюджету, надання якого (судового документу) передбачено листом Держказначейства України від 30.10.2002 № 03-06/1126-9376 «Щодо повернення держмита».

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав:

Статтею 14 Закону України «Про систему оподаткування»до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів) (крім інших) віднесено державне мито.

Таким чином, державне мито є загальнодержавним податком (збором).

Згідно преамбули Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до п. 19.6. ст. 19 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»закони та інші нормативно-правові акти діють у частині, що не суперечить нормам цього Закону.

Підпунктом 15.3.1. пункту 15.3. ст. 15 вказаного Закону заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Позивач зайве сплатив держмито 21.06.2005 що підтверджується банківською квитанцією позивача від 21.06.2005 (оригінал квитанції залучено до матеріалів справи).

Таким чином, позивач може звернутися з заявою про повернення надміру сплаченого держмита (як до відповідача, так і до суду) в строк –до 22.06.2008 (протягом 1095 днів, наступних за днем здійснення переплати).

Позивач звернувся до відповідача з листом про повернення держмита 31.07.2007 та до суду –27.08.2007, тобто у межах строку встановленого законом.

Посилання відповідача на пропущення позивачем строку встановленого Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито»(1 рік) не приймаються судом до уваги, так як Декрет Кабінету Міністрів України «Про державне мито»діє у частині, що не суперечить нормам Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Положення вказаного Декрету (про подачу заяви про повернення державного мита протягом року з дня зарахування його до бюджету) суперечать нормам зазначеного Закону, і тому, не діють.

Враховуючи, що позивач сплатив до держбюджету держмито в сумі 330 грн. за подачу до суду позовної заяви, але таку позовну заяву до суду не подав, а також враховуючи те, що позивач звернувся до суду у межах строків встановлених законом, позов підлягає задоволенню.

За таких обставин, надміру сплачене державне мито в сумі 330 грн. підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача.

Відповідно до ст. 94 КАС України суд витрати позивача на державне мито в сумі 3,30 грн. підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю ПКФ «Кисень»(м. Луганськ, вул. Ватутіна, 97, ідентифікаційний код 23490171, п/р 090 в Луганському відділенні Ощадбанку, МФО 364393) надміру сплачене державне мито в сумі 330 грн.

3.          Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю ПКФ «Кисень», м. Луганськ, вул. Ватутіна, 97, ідентифікаційний код 23490171, витрати на державне мито в сумі 3,30 грн.

02 листопада 2007 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови. Постанова, оформлена відповідно до ст. 163 КАСУ, підписана 12 листопада 2007 р.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторонами по справі протягом десяти днів з 12 листопада 2007 р. може бути подана заява про апеляційне оскарження даної постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через господарський суд Луганської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається  протягом  двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                                В.В. Корнієнко