ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

18.09.2007
Справа №2-15/10862-2007

За позовом Прокурора м. Армянська ( 96018, АР Крим, м. Армянськ, мікр. ім. Васильєва, 1) в інтересах держави в особі Державного підприємства „Національна Енергетична компанія „Укренерго” (01032 м. Київ, вул. Комінтерну, 25, ) в особі відокремленого підрозділу „Держенергонагляд у Кримському регіоні” ( 95034, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Набережна, 69, )

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус-авто» (96012, АР Крим, м. Армянськ, вул.. Сімферопольська, 14а, )

Про стягнення 1700, 00 грн.

Суддя ГС АР Крим І. А. Іщенко

представники:

Від позивача – Муніца Д.Д., довіреність № 307 від 29.12.2006 р., у справі

Від відповідача –  не з’явився

За участю прокуратури АР Крим – Кулібаба С.Є., посвідчення № 07121

Обставини справи: Прокурор м. Армянська в інтересах держави в особі Державного підприємства „Національна Енергетична компанія „Укренерго” в особі відокремленого підрозділу „Держенергонагляд у Кримському регіоні” звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус-авто» про стягнення 1700, 00 грн. штрафу за невиконання припису № 35/28 від 11.08.2006 р.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, мотивуючи тим, що 05.12.2006 р. була проведена перевірка виконання відповідачем припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії в АР Крим Північне відділення №  35/28 від 11.08.2006 р. про усунення порушень законодавства про електроенергетику, про що був складений акт № 35/11 від 05.12.2006 р.

12.02.2007 р. була винесена постанова № 13-кр про накладення штрафу за порушення законодавства про електроенергетику у розмірі 1700,00 грн. за невиконання припису. Однак, до дійсного часу штраф не був сплачений відповідачем, що і стало приводом для звернення з позовом до суду. Вимоги ухвали суду виконав частково, надав до суду установчі документи Державного підприємства „Національна Енергетична компанія „Укренерго”  та  відокремленого підрозділу „Держенергонагляд у Кримському регіоні”.

Відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив, вимоги ухвали суду не виконав, відзиву на позов не надав, про причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був поінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Розглянувши|розгледівши| матеріали справи, суд –

В С Т А Н О В И В :

Позивачем з дійсної справі є Державне підприємство „Національна Енергетична компанія „Укренерго”  в особі  відокремленого підрозділу „Держенергонагляд у Кримському регіоні”.

Згідно довідки № 13727 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України форма власності ДП „НЕК „Укренерго” є державна власність, організаційно-правова форма – держане підприємство. (а.с. 10)

Згідно статуту ДП „НЕК „ Укрененрго” , затвердженого Міністерством палива та енергетики України, погодженого з Антимонопольним комітетом України, ДП „НЕК „Укренерго” створено відповідно до Закону України від 16 жовтня 1997 р. № 575/97-ВР „Про електроенергетику” та наказу Міністерства енергетики України від 15 квітня 1998 р. № 54 на базі держаних підприємств „Національний диспетчерський центр електроенергетики України” і „держана електрична компанія „Укрелектропередача”.(а.с. 17-22)

Підприємство засновано на державній власності і підпорядковується Міністерству палива та енергетики України.

Метою підприємства є забезпечення цілісності об’єднаної енергетичної системи України, задоволення інтересів держави, енергопостачальних підприємств усіх форм власності у сфері забезпечення їх електроенергію по електромережах, через які здійснюється обмін електроенергією з іншими державами, а також споживачів, які мають прямі договори з Підприємством на постачання електроенергії.

Отже, Державне підприємство „Національна енергетична компанія „Укренерго” в спірних правовідносинах діє не як господарюючий суб’єкт, а як особа, до складу якої входить Держенергонагляд, що здійснює контролюючи функції. А, відтак є органом державної влади, який уповноважений здійснювати відповідні владні управлінські функції.

Позивач звернувся до господарського суду АР Крим  з позовом про стягнення штрафу у розмірі 1700,00 грн. за невиконання припису № 35/28 від 11.08.2006 р. на підставі статті  2 Господарського процесуального кодексу України.

Так, суд вважає за необхідне повідомити наступне.

Відповідно до статті 12 Господарського процесуального кодексу України Господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизації державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов’язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно з пунктом 6 Закону України „Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” № 2953-ІV від 06.10.2005 р., що набрав чинність 01.11.2005 р., до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у перший та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, дійсним Кодексом і міжнародними договорами, згода на обов’язковість яких дано Верховною Радою України.

Провадження по адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої процесуальної дії, розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції — переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів України поширюється на:

1)          спори фізичних та юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2)          спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3)          спори між суб’єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

4)          спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом;

5)          спори щодо правовідносин, пов’язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Пунктом 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України  дано визначення поняття  суб’єкта владних повноважень — орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що позивач є суб’єктом владних повноважень.

Аналіз суб’єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

Відповідно до частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що даний спір за предметною ознакою та за суб’єктним складом не підвідомчий господарському суду, а є справою суду адміністративної юрисдикції, а тому провадження у справі підлягає припиненню.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 статті 80, статтею 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

УХВАЛИВ :

Провадження у справі припинити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.