ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007 р.
№ 4/123-пн-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
М. Остапенка,

суддів:
Є. Борденюк, В. Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства (ВАТ) “Енергопостачальна компанія “Херсонобленерго”

на постанову
від 12.06.2007 року

Запорізького апеляційного господарського суду

у справі
№ 4/123-пн-06

за позовом
ВАТ “Енергопостачальна компанія “Херсонобленерго”

до
Підприємство "Дніпровський ринок" Херсонської обласної спілки споживчих товариств

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача
Державна інспекція з електронагляду в Херсонській області

про
спонукання до вчинення дій

В судове засідання з’явились представники сторін:

відповідача
Кучерявий О.С. (дов. від 15.10.2007)

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” звернулося до господарського суду з позовом про спонукання підприємства Дніпровський ринок Херсонської ОССТ до виконання актів-приписів енергопостачальника (позивача) № 2637 від 18.02.2003 року, № 2547 від 15.02.2003 року, № 4247 від 19.03.2003 року, № 193 від 12.01.2004 року, № 7241 від 13.10.2004 року, № 5297 від 30.09.2005 року щодо усунення порушень енергетичного законодавства та створення належних умов експлуатації електричних мереж шляхом перенесення торгівельних місць Дніпровського ринку, що знаходяться в охоронній зоні на відстань 15 метрів від крайнього проводу ПЛ-35 КВ, посилаючись в обґрунтування позову на порушення відповідачем положень п. "е" ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України щодо обов'язку землекористувачів дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон, які відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 112 Земельного кодексу України створюються уздовж ліній зв'язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об'єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об'єкти, а також недотримання вимог ч. 6 ст. 19 Закону України "Про електроенергетику" про обмеження, передбачені законодавством України щодо використання земель, які діють в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих об'єктах електроенергетики.

Крім того, позивач зауважує, що будівництво торгових об'єктів в охоронній зоні повітряної лінії суперечить вимогам, що викладені в п. 10. 8. Технічних умовах на проектування електропостачання Дніпровського ринку № 15180-899 від 11.06.2002 року щодо виконання споживачем умов, а саме, звільнення шляху для під'їзду до КП-2 і дотримання норм охоронних зон електроустановок на території Дніпровського ринку, а також п. п. 5, 8, 9 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 року № 209, відповідно до яких охоронні зони електричних мереж встановлюються увздовж повітряних ліній електропередачі –у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на відстань 15 метрів –для повітряних ліній напругою 35 Кв; в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв забороняється виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити пошкодження або нещасні випадки, зокрема, влаштування ринків; також в вищевказаних зонах без письмової згоди енергопідприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, а також присутності їх представника забороняється будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, знесення будівель і споруд.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.01.2007 скасовані рішення господарського суду Херсонської області від 12.07.2006, постанова Запорозького апеляційного господарського суду від 12.10.2006, а справа направлена на новий судовий розгляд.

Цією постановою Вищий господарський суд України зазначив, що підприємство відповідача як ринок є землекористувачем та особою, яка організовує розташування торговельних місць на ринку та здійснює контроль за порядком їх технологічного обладнання продавцями. А тому ринок несе відповідальність за дотриманням у процесі здійснення ним та іншими суб’єктами підприємницької діяльності, які перебувають з ринком у правовідносинах, законодавчих актів порядку землекористування, у тому числі щодо обмежень, пов’язаних з користуванням земельними ділянками, розташованими в охоронних зонах.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 26.03.2007 (суддя Л.Александрова), яке залишене без зміни постановою Запорізького апеляційного господарського суду (колегія суддів: Яценко О.М., Кагітіна Л.П., Коробка Н.Д.) у позові відмовлено з огляду на те, що малі архітектурні форми, перенесення яких з охоронної зони на відстань 15 м від крайнього проводу ВЛ-35 КВ, є позовною вимогою та приписом позивача, не належать на праві власності відповідачу, в тому відповідач не може бути суб’єктом відповідальності у спосіб визначений заявленим позовом.

Доказів про порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки від 22.03.2005, укладеного з Херсонською міською радою на підставі рішення від 28.12.2004 за № 709, до суду не подано.

Крім того, зі змісту ст.27 Закону України “Про електроенергетику” вбачається, що невиконання приписів позивача є підставою для притягнення посадових осіб відповідача до передбаченої законом відповідальності.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, позивач посилається на неправильне застосування судами при ухваленні оскаржуваних рішень норм права, просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій, прийняти нове рішення, задовольнивши позовні вимоги про спонукання відповідача перенести торгівельні місця з охоронної зони на відстань 15 м від крайнього проводу ВЛ-35 КВ.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Функціональним обов’язком ринку є організація та розташування торгівельних місць на його території, у тому числі їх технологічне облаштування. Облаштування продавцями торгівельних місць, які знаходяться під охоронною зоною з дозволу або без дозволу ринку, є відповідальністю ринку як землекористувача та особи, яка забезпечує організацію ринкової торгівлі.

Ухилення ринку від виконання припису позивача про перенесення торгівельних місць з охоронної зоні є доказом неналежної організації відповідачем ринкової торгівлі на відведеній йому території. Однак, зважаючи на те, що облаштування та користування торгівельними місцями здійснюють продавці, які самостійно не вступають у правовідносини землекористування, тому позовна вимога про перенесення торгівельних місць з охоронної зони не є способом захисту порушеного відповідачем права, припинення якого можна здійснити у примусовому порядку на виконання рішення суду.

Незалежно від мотивів, викладених судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень, підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ “Енергопостачальна компанія “Херсонобленерго” залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 12.06.2007 року у справі № 4/123-пн-06 залишити без зміни.

Головуючий, суддя                                                                              М. Остапенко

Судді:          Є. Борденюк

В. Харченко