ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 18/330
18.09.07 р.

За позовом:          ЗАТ „АВ – Фарма”;

До:                    ТОВ „Комфарма”;

Про:                     стягнення 181 107,43 грн.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Макарова Л.М., генеральний директор, наказ №9 від 01.06.1999 р.;

Рудик В.М., представник, довіреність №16 від 24.01.2007 р.;

Від відповідача:            не з”явились.

Справа, в порядку статті 77 ГПК України, була відкладена слуханням з 24.07.2007 р. до 18.09.2007р., про що господарським судом винесена відповідна ухвала від 24.07.2007 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 166 550,00 грн. заборгованості, 3 958,48 грн. пені, 10 498,95 грн. збитків, 111,08 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у наданому відзиві на позов позовні вимоги заперечує, у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що в процесі реалізації апаратів для вимірювання артеріального тиску ІМС –02 АП було виявлено невідповідність надпису на упаковці по способу застосування та в інструкції по використанню.

Відповідач також зазначає про те, що відповідно до п. 7.2. контракту продавець зобов’язаний замінити товар, що має дефекти внаслідок його неналежної упаковки, невірного або недостатнього маркування.

25.05.2007 р. відповідач звернувся до позивача з листом №07-01/675 з проханням надати згоду на повернення вимірювачів артеріального тиску ІМС –02АВ в кількості 1000 штук та врахувати повернення при взаєморозрахунках, у відповіді на який позивач листом №223 від 25.05.2007 р. відмовив в прийманні та заміні товару.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

Між сторонами 15.01.2007 р. укладений контракт купівлі-продажу №10, за умовами якого позивач зобов’язався поставити, а відповідач прийняти та оплатити продукцію.

Відповідно до п. 5.1. контракту відповідач оплачує позивачеві 50% вартості товару протягом п’яти днів з моменту його поставки та 50% вартості товару протягом 60 календарних днів з моменту його поставки.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач отримав продукцію на загальну суму 66 000,00 доларів США, що підтверджується специфікацією №1 до договору та вантажно-митною декларацією №ЕК10.

Відповідач неналежним чином виконав свої зобов’язання за договором, поставлений позивачем товар оплатив частково у розмірі 33 000,00 доларів США.

Станом на день слухання справи у судовому засіданні сума боргу відповідача перед позивачем складає 33 000,00 доларів США, що на день подання позову згідно з офіційно встановленим курсом НБУ складало 166 650,00 грн.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За прострочку виконання зобов’язань позивачем нарахована пеня у розмірі 3 958,48 грн., передбачена п. 8.5. договору. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи, умовам контракту та підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нараховані позивачем збитки у розмірі 10 498,95 грн. не підлягають задоволенню, оскільки статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У даному випадку це стосувалося позивача, який мав би довести, що неналежне виконання відповідачем зобов’язань за контрактом №10 від 15.01.2007 р. завдало позивачеві збитки у зазначеному розмірі. Такі докази позивачем не доведені та господарському суду не надані, а тому у господарського суду відсутні правові підстави для задоволення зазначеного клопотання.

Твердження відповідача про те, що позивач зобов’язаний прийняти продукцію неналежної якості відповідно до п. 7.2. контракту спростовується наведеним нижче:

—пунктом 7.2. контракту передбачено, що позивач зобов’язаний замінити товари, забракований внаслідок його неналежної упаковки, неправильного або недостатнього маркування;

—у матеріалах справи відсутні та відповідачем не надані жодні докази про те, що товар, поставлений позивачем на виконання умов контракту купівлі-продажу №10 від 15.01.2007 р., є неналежної якості.

Вина відповідача підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи.

Враховуючи ту обставину, що відповідач позовні вимоги не заперечив, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог позивача, вимоги останнього підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Комфарм” (інд. 22031, Республіка Білорусь, м. Мінськ, вул. Сосновий бор, 4, УНП101356064, ОКПО 37483157, рахунок №513, с/в рахунок №42 в ЦБУ №115 „Пріор банк” ВАТ, код 749, 220002, РБ, м. Мінськ, вул. В.Хоружей, 31-а, SWIFT Code PJCB BY 2X) на користь Закритого акціонерного товариства „АВ –Фарма” (м. Київ, Кловський узвіз, 14-а, поточний рахунок №5101 в КБ „Експобанк” м. Києва, МФО 322294, ) 166 550 (сто шістдесят шість тисяч п’ятсот п’ятдесят) грн. заборгованості, 3 958 (три тисячі дев”ятстот п’ятдесят вісім) грн. 48 коп. пені, 1 705 (одна тисяча сімсот п’ять) грн. 09 коп. витрат по сплаті держмита та 111 (сто одинадцять) грн. 16 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя
О.В. Мандриченко