ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.08.07 р.                                                                               Справа № 29/267

Господарський суд Донецької області, у складі судді Гаврищук Т.Г.при секретарі судового засідання Пашко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом  Акціонерного товариства закритого типу “Ремстрой-2”  м.Донецьк

до відповідача –  Товариства з обмеженою відповідальністю “Білдінг ЛТД”  м.Донецьк

про стягнення 20200 грн.

за участю  представників сторін:

від позивача –Маншиліна Г.О.(за довір.)

від відповідача – Цапко М.Д. - директор

Позивач, Акціонерне товариство закритого типу “Ремстрой-2”,  звернувся до господарського суду з позовною вимогою  до Товариства з обмеженою відповідальністю “Білдінг ЛТД”  про стягнення матеріальних витрат в розмірі 20200 грн. за господарським договором.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на ст..ст..179,193 Господарського кодексу України, ст..526 Цивільного кодексу України та на порушення відповідачем умов договору від 17.09.1999р.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з посиланням  на ті обставини, що він не претендує на одноособове право власності на електричні лінії, а пропонує позивачеві укласти договір на поставку електроенергії на пряму з Донецькими електричними мережами, з використанням   спільної лінії електропередач  та власних приборів, які знаходяться на спільному щиті у приміщенні відповідача. Відповідач також зазначив, що ніяких дій по відключенню або обмеженню використання електроенергії позивача ним не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи , додаткові докази та заслухавши пояснення сторін, господарський суд, встановив :

Між  позивачем, відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю  “Залізобетон” 17.09.1999р. було укладено угоду, за умовами якої прокладена лінія від підстанції до будівлі столярного цеху, що належить відповідачеві, є власністю трьох сторін в рівних долях.

При укладанні наведеної угоди сторони погодились на встановлення контрольно-виміряльних приборів кожного споживача у приміщенні  столярного цеху відповідача  з одночасною передачею йому повноважень на укладання договору з електропостачальною організацією “Донецькі електричні мережі ВАТ “Донецькобленерго”.

В абзаці 4 цієї угоди сторони встановили, що у випадку виникнення конфліктної ситуації, одна з сторін буде пред”являти одноособове  право власності  на вказану електролінію, дана сторона повинна буде відшкодувати матеріальні витрати, понесені двома іншими сторонами при прокладенні даної електролінії в подвійному розмірі, тобто 4,0 тис. у.о. та забезпечити підключення електроенергії від опори у будівлі цеху.

Між позивачем та відповідачем 28.09.2001р. був укладений договір на поставку електроенергії, за яким відповідач взяв на себе зобов”язання поставляти позивачеві електроенергію потужністю 16 КВт. Термін дії договору з 01.10.2001р. по 31.12.2005р.

Відповідачем в адресу позивача 13.12.2006р. був направлений лист , яким у зв”язку з аварією, яка трапилась у листопаді 2006р. на енергопідводячому обладнанні в результаті тривалого перевантаження на одному з проводів повітряної лінії, було запропоновано відшкодувати третю частину витрат на ремонт спільного електрообладнання та звести до мінімуму перенесення фаз.          Крім того, у зв”язку із перевищенням позивачем лімітів використання електроенергії, було запропоновано у двомісячний термін укласти самостійний договір  з РЕС, перепідключити свої прибори  обліку, залишаючись у загальному щиті.

Позивач вважає, що наведений лист свідчить про порушення відповідачем умов угоди від 17.09.99р., оскільки останній пред”являє одноособове право власності на електролінію, тому відповідач зобов”язаний  відшкодувати  матеріальні витрати в розмірі 20200 грн.

Суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України  зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(ст.610 Цивільного кодексу України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;  зміна умов зобов'язання; сплата неустойки;  відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушника господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції(ст.217 Господарського кодексу України).

Позивач не довів порушення відповідачем умов угоди від 17.09.99р. щодо одноособового пред”явлення права власності на електролінію, прокладену від підстанції до будівлі столярного цеху.Лист від 13.12.2006р., на який посилається позивач, не містить в собі наведених відомостей.Навпаки, цим листом було запропоновано позивачеві відшкодувати третю частину витрат на ремонт спільного електрообладнання.

Крім того, згідно до умов абз.4 угоди від 17.09.1999р., на який посилається позивач,  винна сторона зобов”язана відшкодувати матеріальні витрати, понесені двома іншими сторонами при прокладенні даної електролінії в подвійному розмірі.Позивач не надав доказів понесення матеріальних витрат при прокладенні даної електролінії .

З урахуванням вищевикладеного, вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Згідно до ст.49 ГПК України судові витрати у вигляді державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.193,216,217 Господарського кодексу України, ст.526,610,611 Цивільного кодексу України, ст.ст.33,43,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства закритого типу “Ремстрой-2”    до Товариства з обмеженою відповідальністю “Білдінг ЛТД”  про стягнення матеріальних витрат в розмірі 20200 грн. за господарським договором.

У судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суддя

Повний текст рішення підписаний 29.08.2007р.

Надрук.3 примір.

1 суду

2 сторонам