ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2007                                                                                   Справа № 10/328-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Лотоцької Л.О.

суддів:  Бахмат Р. М. (доповідача), Євстигнеєва О.С.

при секретарі: Ролдугіної Н.В.

за участю представників сторін, які були присутні у судовому засіданні 18.10.07 р.:

від позивача: Щедро К.О. (дов. б/н  від 01.10.07 р.);

від відповідача: Пруднікова Н.В. (дов. № 1  від 16.05.07 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу:  Товариства з обмеженою відповідальністю “Антал”я-Центр” м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  11.09.07 року   у справі № 10/328-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Антал”я-Центр” м.Дніпропетровськ

до Закритого акціонерного товариства завод “Дніпропластмас” м.Дніпропетровськ

про  визнання дійсним договору та визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської обл. від 11.09.2007 р. у справі № 10/328-07, яке підписано 12.09.07 р. і оформлено відповідно до вимог ст. 84 ГПК України (суддя Кощеєв І.М.) відмовлено у позові ТОВ “Антал”я-Центр” м.Дніпропетровськ до ЗАТ “Дніпропластмас” м.Дніпропетровськ про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1, розташованого за адресою : м. Дніпропетровськ, вул. Степна, 1, укладеного  між ЗАТ "Дніпропластмас" та ТОВ "Антал'я - Центр" 21 вересня 1999 року, не посвідченого нотаріально; визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Антал'я-Центр" право власності на нерухоме майно –ангар. літ. А, загальною площею 355,8 кв. м., розташоване за адресою : Дніпропетровський район, с. Дороге, вул. Степна, 7.

Позивач не погодився з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить  скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги.

Скаржник вказує в апеляційній скарзі, що судом порушені норми матеріального і процесуального права, а саме : ст.ст. 15, 16, 392 ЦК України, ст.ст. 4, 19 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, ст.ст. 4-7, 43 ГПК України, неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, що тягне за собою скасування рішення.

ТОВ “Антал”я –Центр” вважає, що судом не враховано, що на час укладання між сторонами у справі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1 від 21.09.99 р. законодавством України не було встановлено обмежень щодо реєстрації права власності на нерухоме майно виключно за нотаріально посвідченим договором.

З прийняттям Цивільного кодексу України 2003 р. та Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” № 1952-ІУ від 01.07.2004 р. законодавством встановлено, що право власності на нерухоме майно може бути зареєстровано на  підставі договору, який є нотаріально посвідченим.

Згідно статті 19 вказаного Закону підставою для реєстрації є:... в тому числі нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу.

Скаржник вказує в апеляційній скарзі, що судом не надано належної оцінки поясненням відповідача, викладеним у відзиві на позов, в якому відповідач не тільки не визнав право власності, але й оспорював його з підстав, зазначених у відзиві, зокрема, що у позивача відсутні підстави стверджувати, що по спірному договору сторони досягли згоди по всім істотним умовам та сторони досягли мети в договорі, а також з боку продавця договір не підписаний органом юридичної особи, який має на це право.

У відзиві на апеляційну скаргу ЗАТ завод “Дніпропластмас” вказує, що рішення суду першої інстанції є законним.

Відповідач зазначає у відзиві, що позивач просить визнати дійсним договір датований 1999 р., а в той же час до позовної заяви позивачем додані документи, які містять дані про його державну реєстрацію, а саме: копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АА № 985649, копія Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 409408, копія Довідки органу статистики № 9223 –в яких зазначено, що державну реєстрацію позивача здійснено в 2002 році, тобто позивач створений після дати, яка визначена в копії договору, доданого до позову.

Крім того, діюче керівництво ЗАТ заводу “Дніпропластмас” призначене тільки у 2004 р. новими власниками підприємства. В 1999 році власниками підприємства-відповідача були інші особи та керівництво підприємством здійснювала інша адміністрація. У зв’язку з тим, що нинішній адміністрації підприємства невідомо про зазначений позивачем договір та документи щодо такого договору на підприємстві відсутні, надати пояснень з приводу позовних вимог підприємство не має можливості.

В поясненні до апеляційної скарги позивач надає пояснення щодо доводів відповідача, вказаних у відзиві.

На підтвердження доводів, викладених в поясненні, позивач надав до пояснень витяг зі Статуту ТОВ “Антал”я –Центр”; копію Довідки № 2317 про включення до ЄДРПОУ; копію Установчого договору ТОВ фірми “Антал”я-Центр”.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 18.10.07 р. до 23.10.07 р. до 11 год. 20 хвилн.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін,  розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню  з наступних підстав.

Між закритим акціонерним товариством “Дніпропластмас” (продавець) та ТОВ фірма “Антал”я-Центр” (покупець) укладено договір № 1 купівлі-продажу (відчуження) нерухомого майна від 21.09.1999 р.

Згідно з умовами п.1.1 вказаного договору продавець продав, а покупець купив склад коробок, загальною площею 400 кв.м, інвентарний номер 0000103, з датою вводу в експлуатацію серпень 1989 р. за ціною 10 000 грн. з урахуванням ПДВ.

Платіжним дорученням від 22.09.1999 р. № 147 (а.с. 40) позивач перерахував продавцю 10 000 грн.

За актом приймання - передачі від 22.09.1999 р. № 189а продавець передав, а покупець прийняв склад коробок.

Цивільний кодекс УРСР в редакції 1963 р., який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1 від 21.09.1999 р., не вимагав обов’язкової нотаріальної форми договору нежитлових приміщень.

Статтею 128 ЦК УРСР передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Пунктом 1.3 договору сторони встановили, що право власності на склад коробок виникає у покупця з моменту його оплати.

10 січня 2003 р. між позивачем та Дніпропетровською районною державною адміністрацією було укладено договір довгострокової оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., реєстровий № 62, на якій розташовано набуте позивачем вищезазначене нерухоме майно.

24 квітня 2007 р., згідно рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області “Про присвоєння поштової адреси нежитлової будівлі лабораторії ТОВ “Антал”я-Центр”, набутому за вищевказаним договором нерухомому майну присвоєно нову поштову адресу: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с.Дороге, вул. Степна.7.

Комунальним підприємством Дніпропетровського району “Бюро технічної інвентаризації” було проведено інвентаризацію нерухомого майна, набутого позивачем за договором купівлі-продажу № 1 від 21.09.1999 р. та видано Технічний паспорт від 16 липня 2007 р., згідно якого набуте нерухоме майно –ангар, літ. А, загальна площа –355,8 кв.м  знаходиться за адресою: Дніпропетровський район, с.Дороге, вул. Степна, 7.

Згідно ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 19 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” № 1952 від 01.07.2004 р. підставою для реєстрації, зокрема, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

На час набрання чинності ЦК України з 01.01.2004 р. позивач не зареєстрував за собою право власності на нерухоме майно, так як відсутній нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу і не має можливості належним чином користуватися, володіти та розпоряджатися цим майном, а тому звернувся з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1 від 21.09.1999 р., який не посвідчений нотаріально та просив визнати за Товариством “Антал”я-Центр” право власності на нерухоме майно –ангар, літ. А, загальною площею 355,8 кв.м, розташоване за адресою: Дніпропетровський р-н, с.Дороге, вул. Степна,7.

Як вбачається з відзиву відповідача на позовну заяву і апеляційну скаргу відповідач не оспорює право власності позивача на спірне майно, але і не визнає його, зазначає, що діюче керівництво ЗАТ завод “Дніпропластмас” призначене тільки у 2004 р. новими власниками. В 1999 р. власником підприємства були інші особи та керівництво підприємством здійснювала інша адміністрація, нинішній адміністрації невідомо про зазначений позивачем договір та документи щодо такого договору на підприємстві відсутні, а тому немає можливості надати пояснень з приводу позовних вимог.

Відносно доводів відповідача, вказаних в поясненні, позивач пояснив, що 17 червня 1994 року Рішенням виконавчого комітету Кіровської районної ради м.Дніпропетровська № 1031 було зареєстровано товариство з обмеженою відповідальністю фірма “Антал”я-Центр”, ідентифікаційний код 20300738, та включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України згідно Довідки № 2317 про включення до ЄДРПОУ.

В 2002 році засновниками ТОВ Фірма “Антал”я-Центр” було прийнято рішення про перереєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Антал”я-Центр” у Товариство з обмеженою відповідальністю “Антал”я-Центр” з набуванням усіх дебіторських та кредиторських зобов’язань.

Відповідно до ст. 20 Положення про державну реєстрацію суб’єктів підприємницької діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 25.05.1998 р. № 740 (яка діяла на момент проведення перереєстрації) у разі зміни назви, організаційно-правової форми суб’єкта підприємницької діяльності, а також форми власності суб’єкт підприємницької діяльності у місячний термін з моменту настання зазначених змін зобов’язаний подати документи для перереєстрації з підтвердженням опублікування інформації про зміни у друкованих засобах масової інформації.

11 липня 2002 року виконавчим комітетом Кіровської районної ради м.Дніпропетровська було здійснено перереєстрацію ТОВ Фірми “Анталь”я-Центр”  (ідентифікаційний код 20300738) у ТОВ “Антал”я-Центр” (ідентифікаційний код 20300738), реєстраційна справа № 04052471ю0011418, та видано Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи № 409408 від 11.07.2002 р.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю “Антал”я-Центр” є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Антал”я-Центр” і тому є власником нерухомого майна –ангар, літ.А, загальною площею 355,8 кв.м, розташованого за адресою: Дніпропетровський район, с.Дороге, вул. Степна,7, набутого за Договором купівлі-продажу № 1 від 21.09.1999 року, укладеного між закритим акціонерним товариством “Дніпропластмас” та Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою “Антал”я-Центр”.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може  пред’явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідач не оспорює право власності позивача на спірне нерухоме майно, але не визнає його, а тому колегія суддів вважає, що позивач правомірно звернувся  з позовом до суду, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати за ним право власності на майно, вказане в позовній заяві.

Відповідно до статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Зважаючи на вищевикладене колегія суддів вважає, що, приймаючи рішення господарський суд порушив норми  матеріального права, а саме ст.ст. 15, 16, 392 ЦК України, ст. 4, 19 Закону України “Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, норми процесуального права –ст.ст. 4-7, 43 ГПК України. Порушення норм матеріального та процесуального права призвело до прийняття неправильного рішення і, відповідно зі ст. 104 ГПК України, є підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю “Антал”я-Центр” м.Дніпропетровськ задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області  від 11.09.2007 р. у справі № 10/328-07 скасувати.

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Антал”я-Центр”.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1, розташованого за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Степна,1, укладений між ЗАТ “Дніпропластмас” та ТОВ “Антал”я-Центр” 21 вересня 1999 року, не посвідчений нотаріально, дійсним.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю “Антал”я-Центр” право власності на нерухоме майно –ангар, літ. А, загальною площею 355,8 кв. м., розташоване за адресою: Дніпропетровський район, с.Дороге, вул. Степна, 7.

Головуючий                                                                                        Л.О.Лотоцька

Судді:                                                                                   Р.М.Бахмат

О.С.Євстигнєєв

З оригіналом згідно:

Пом. судді                                         І.Г.Логвиненко

23.10.2007 р.