ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 13/642
26.07.07 р.

За позовом   Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства Агрофірми «Крим»

до          Товариства з обмеженою відповідальністю «Винороб Молдови Компані»

про          стягнення 229 737,44 грн.

Суддя М.Є. Літвінова

Представники:

від позивача:          не з’явились;

(Бабаскін А.В. –предст. за довір. №8 від 12.02.2007р. був присутній в судових засіданнях 01.03.07р., 22.03.07р., 29.03.07р., 02.04.07р., 26.04.07р.);

від відповідача:          не з’явились;

(Піхур О.В. –предст. за довір. №б/н від 06.02.2007р. була присутня в судових засіданнях 01.03.07р., 22.03.07р., 02.04.07р.,  26.04.07р.,  04.06.07р.,  14.06.07р., 09.07.07р.).

Обставини справи:

Сільськогосподарським закритим акціонерним товариством Агрофірма «Крим»заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 229 737,44 грн. заподіяного збитку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2006р. суддею Євдокимовим О.В. порушено провадження у справі № 13/642.

У зв‘язку з перебуванням судді Євдокимова О.В. на лікарняному, на підставі розпорядження № 04-1/128 Заступника голови Господарського суду міста Києва від 01.02.2007р. справу № 13/642 передано на розгляд по суті судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2007р., прийнято справу №13/642 до провадження суддею Літвіновою М.Є., розгляд справи призначений на 01.03.2007р.

В судовому засіданні представником позивача надані суду документи на виконання вимог ухвали суду у справі № 13/642 від 28.10.2006 року.

Представником відповідача в судовому засіданні частково надані суду документи на виконання вимог ухвали суду у справі № 13/642 від 28.10.2006 року.

Ухвалою Господарського суду  міста Києва від 01.03.2007р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 22.03.2007р.

В судовому засіданні 22.03.2007р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 29.03.2007р.

В судовому засіданні 29.03.2007р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 02.04.2007р.

В судовому засіданні представником відповідача подано клопотання про продовження строку вирішення спору з метою необхідності проведення звірки між сторонами. Представник позивача не заперечував проти клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 69 ГПК України за клопотанням обох сторін чи клопотанням однієї сторони, погодженим з другою стороною, спір може бути вирішено у більш тривалий строк, ніж встановлено частиною першою цієї статті.

Клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи судом задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2007р., на підставі ч. 4  ст. 69 ГПК України, продовжено строк вирішення спору у справі, та відкладено розгляд справи на 26.04.2007р., відповідно до ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 26.04.2007 року, на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 04.06.2007 року. Представники сторін були повідомлені належним чином про час та дату судового засідання.

01.06.2007 року через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові докази до справи.

В судове засідання 04.06.2007 року представник позивача не з”явився, про причини нез”явлення суд не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання з”явився, та заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання часу сторонам для врегулювання спору мирним шляхом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2007р.,  на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено до 14.06.2007р.

До початку судового засідання від позивача надійшла телеграма, в якій останній просив суд перенести розгляд справи на іншу дату.

Представник відповідача проти перенесення розгляду справи не заперечував.

В судовому засіданні 14.06.2007р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 25.06.2007р.

В судове засідання, призначене на 25.06.2007р., позивач та відповідач не з‘явилися, своїх представників не направили, про поважність причин нез‘явлення суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2007р.,  на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи було відкладено до 09.07.2007р.

До початку судового засідання від позивача надійшла телеграма, в якій останній просив суд перенести розгляд справи на іншу дату.

Представник відповідача в судовому засіданні надав документи для огляду суду.

В судовому засіданні 09.07.2007р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 26.07.2007р.

До початку судового засідання від позивача надійшла телеграма, в якій останній просив суд перенести розгляд справи на іншу дату. Приймаючи до уваги не однократні звернення позивача з клопотанням про відкладення розгляду справи, та ненадання суду останнім належних доказів на підтвердження поважності причин неможливості бути присутнім в судовому засіданні, в задоволені даного клопотання судом відмовлено як безпідставного та необґрунтованого.

До початку судового засідання від відповідача надійшли додаткові пояснення та копії документів.

Представники відповідача в судове засідання не з”явились, про поважність причин нез”явлення суд не повідомили.

За таких підстав, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2004 року згідно усної домовленості Сільськогосподарське закрите акціонерне товариства Агрофірми «Крим»(надалі позивач) здійснив продаж товару Товариству з  обмеженою відповідальністю «Винороб Молдови Компані»(надалі відповідач).

За твердженням позивача, останнім було передано товар відповідачу на загальну суму  2 634 988,50 грн.

Проте, з боку відповідача було здійснено лише часткову сплату вартості отриманого товару, а саме на суму  2 456 831,00 грн.

Решта суми вартості отриманого товару в розмірі 178 157,00  грн. не була сплачена відповідачем.

Таким чином, заборгованість відповідача становить 178 157,00  грн.

Крім того, позивачем здійснено нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 51 580,44 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача збитки в розмірі 178 157,00 грн. та пені в розмірі 51 580,44 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача  не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В ході розгляду справи в судовому засіданні,  відповідачем заявлялось клопотання про надання сторонам можливості проведення взаємних розрахунків по даній заборгованості.

В зв’язку з цим в судових засіданнях неодноразово відкладався розгляд справи.

Проте, сторонами не було надано суду відповідного акту звіряння взаємних розрахунків, підписаного повноважними представниками сторін та завіреного печатками підприємств.

В процесі розгляду даної справи в судовому засіданні позивачем було надано пакет документів, а саме первинної документації за різний період часу, до якої входили безпосередньо: реєстр накладних, видаткові накладні, довіреності на отримання матеріальних цінностей, товарно – транспортні накладні, відомості про вантаж, податкові накладні.

Проте, позивачем не було надано відповідного нормативного обґрунтування, з посиланням на конкретні первинні документи, суми заборгованості, що стягується з відповідача.

Слід зазначити, що зі змісту наданих позивачем первинних документів, суду не можливо дійти висновку, щодо стягуваної суми заборгованості, а саме, за який період зазначена сума стягується, за яку кількість товару, по яким накладним, тощо.

Суд неодноразово зобов’язував позивача здійснити відповідні обґрунтування стягуваної суми з посиланням на конкретні первинні документи.

В ході розгляду справи відповідачем були подані письмові пояснення, в яких зазначено, що станом на 05.07.2007р. між позивачем та відповідачем було здійснено сплату заборгованості у повному розмірі.

На підтвердження викладеного відповідачем наданий акт звіряння розрахунків за період з 21.05.2007р. по 25.07.2007р. та копії банківських виписок.

Зазначені документи, не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів на підтвердження обставин справи, оскільки акт на який посилається відповідач підписаний та завірений печаткою  лише з боку відповідача, тобто в односторонньому порядку.

Щодо копій банківських виписок наданих відповідачем, слід зауважити, що зі змісту останніх неможливо дійти висновку, яка саме сума коштів була сплачена відповідачем.

Крім того, позивач в судові засідання не з’являвся та не надав суду відповідного підтвердження того, що між сторонами відсутній предмет спору, в зв’язку зі сплатою відповідачем вказаної суми заборгованості.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 178 157,00 грн. та пені в розмірі 51 580,44 грн., є необґрунтованими, документально не підтвердженими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не були надані суду належні докази на підтвердження викладеного в позові.

Витрати по оплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, згідно ст. 49 ГПК України,  покладаються  на   позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                               М.Є. Літвінова