ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 листопада 2007 р.

№ Б-7/224

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Удовиченка О.С.

суддів:

Мамонтової О.М.

Хандуріна М.І.

розглянувши   касаційну скаргу

арбітражного керуючого
Павликівського Б.

на ухвалу

господарського суду
Івано-Франківської області від 24.04.2007р.

у справі

№ Б-7/224 господарського
суду Івано-Франківської області

за заявою

Калуської ОДПІ

до

ВАТ “Калушхімремонт”

про

банкрутство

арбітражний керуючий

ОСОБА_1

в судовому
засіданні взяли участь  представники :

арбітражний керуючий

ОСОБА_2

В С Т А Н О В
И В:

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 24.04.2007р. у справі № Б-7/224 (суддя
Кишинський М.І.):

-          відмовлено в клопотанні арбітражному
керуючому ОСОБА_2 про зняття арештів та заборони вчинення подальшого
відчуження  майна боржника ВАТ
“Калушхімремонт” з метою одержання додаткової винагороди;

-          усунено арбітражного керуючого
ОСОБА_2від виконання обов'язків ліквідатора по справі № Б-7/224 за
неналежне виконання своїх обов'язків;

-          доручено проведення перевірки
обласному відділу з питань банкрутства;

-          продовжено ліквідаційну процедуру до
01.07.2007р.;

-          ліквідатором по справі № Б-7/224 призначено
ОСОБА_1;

-          зобов'язано  арбітражного керуючого ОСОБА_2 виконати
вимоги цієї ухвали.

Арбітражний керуючий ОСОБА_2
звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від
24.04.2007р. у справі № Б-7/224 та прийняти нове рішення, яким затвердити винагороду
арбітражному керуючому в сумі 161825 грн. та звільнити арбітражного керуючого
ОСОБА_2 від обов'язків ліквідатора у справі № Б-7/224 про банкрутство ВАТ
“Калушхімремонт”.

В обґрунтування своєї касаційної
скарги скаржник посилається на порушення судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, зокрема: ст.32
Конституції України, ст.3-1 Закону України “Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом”.

Судова колегія, розглянувши наявні
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 13.02.2003р. боржника визнано банкрутом,
відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначеноОСОБА_2

Рішенням засідання комітету
кредиторів від 14.02.2007р. вирішено перейти до погашення заборгованості
кредиторам четвертої черги від реалізації майна, яке залишилось та клопотати
перед господарським судом Івано-Франківської області щодо продовження процедури
ліквідації до 15.05.2007р. (а.с. 12-13 т.5).

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 15.02.2007р. заборонено ліквідатору ВАТ
“Калушхімремонт” ОСОБА_2та комітету кредиторів ВАТ “Калушхімремонт” вчиняти
будь-які дії щодо подальшої реалізації майна боржника.

23.03.2007р. ухвалою господарського
суду Івано-Франківської області за клопотанням ТОВ “Реалсервісбуд” (а.с. 19
т.5) скасовано заборону, накладену ухвалою
господарського суду Івано-Франківської області від 15.02.2007р., в
частині розпорядження коштами в сумі 64752,00грн., які поступили від ТОВ
“Реалсервісбуд”, зобов'язаноОСОБА_2 скерувати вказані кошти на погашення
кредиторських вимог 4-тої черги.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 30.03.2007р. зобов'язано ліквідатора ВАТ
“Калушхімремонт” ОСОБА_2М. подати для затвердження судом  звіт.

Ухвалою  господарського суду Івано-Франківської
області від 05.04.2007р. розгляд справи відкладено до 24.04.2007р. для розгляду
звіту ліквідатора ВАТ “Калушхімремонт”.

24.04.2007р. подано клопотання
ліквідатором ВАТ “Калушхімремонт”
ОСОБА_2 щодо продовження строку ліквідаційної процедури до 01.06.2007р.
у зв'язку з непогашенням винагороди ліквідатору у сумі 161825,00 грн. за
наявності майна боржника та скасувати заборону вччинену ухвалою від
15.02.2007р. в частині погашення даної заборгованості. Крім того в клопотанні
було зазначено, що станом на 23.04.2007р. ліквідатором проведено повне погашення
заборгованості кредиторам другої, третьої, четвертої черг. (а.с.46 т.5)

Відповідно до п.11 ст.3-1 Закону
України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” кредитори можуть створювати фонд для оплати послуг, відшкодування
витрат та виплати додаткової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику
майна, керуючому санацією, ліквідатору). Формування фонду та порядок
використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та
затверджуються ухвалою господарського суду.

Відповідно до п.13 ст.3-1 Закону
України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” кредитори мають право встановлювати і виплачувати арбітражному
керуючому за результатами його діяльності додаткову винагороду, розмір якої
затверджується господарським судом.

Таким чином, рішення комітету
кредиторів про виплату арбітражному керуючому додаткової винагороди та її
розмір повинен  бути затверджений судом.

З матеріалів справи вбачається, що на
засіданні комітету кредиторів 22.11.2002р. вирішено підготувати арбітражному
керуючому ОСОБА_2проект договору щодо оплати послуг. (Протокол №1 від
22.11.2002р. а.с. 112-113 т.1)

Судом першої інстанції встановлено,
що в матеріалах справи відсутня ухвала господарського суду Івано-Франківської
області, якою була б затверджена додаткова винагорода за результатами
діяльності арбітражного керуючого ВАТ “Калушхімремонт”ОСОБА_2 та ухвала, якою б
затверджувався розмір щомісячної оплати праці арбітражного керуючого.

В ухвалі суду першої інстанції
зазначено, що клопотання арбітражного керуючого ВАТ “Калушхімремонт”ОСОБА_2 про
продовження ліквідаційної процедури з метою одержання 161825 грн. винагороди є
замахом на розкрадання коштів боржника.

Згідно зі ст.22 Закону України “Про
судоустрій” місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з
господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені  процесуальним законом, а саме ст.12 ГПК
України до їх підсудності.

Таким чином, надаючи юридичну
кваліфікацію діям арбітражного керуючогоОСОБА_2, господарський суд вийшов за
межі своєї компетенції, оскільки відповідно до ст.4 КПК УРСР суд, прокурор,
слідчий і орган дізнання зобов'язані в межах своєї компетенції порушити
кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак злочину, вжити всіх
передбачених законом заходів до встановлення події злочину, осіб, винних у
вчиненні злочину, і до їх покарання.

Колегія суддів вбачає зі змісту
оскаржуваної ухвали, непослідовність доводів та висновків суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Господарський суд
Івано-Франківської області зазначив, що приймаючи рішення про припинення
повноважень ліквідатора, суд враховує заяву арбітражного керуючогоОСОБА_2 про
звільнення від обов'язків арбітражного керуючого у справі Б-7/224 від
07.03.2007р. (а.с. 18 т.5).

З матеріалів справи вбачається, що
комітет кредиторів на позачерговому засіданні вирішив просити суд не
задовольняти заявуОСОБА_2 щодо звільнення його від обов'язків ліквідатора ВАТ
“Калушхімремонт” (а.с. 22-23 т.5).

Таким чином, комітет кредиторів
погоджувався на подальше здійснення ліквідатором ВАТ “Калушхімремонт” ОСОБА_2
своїх обов'язків відповідно до Закону.

Надалі суд першої інстанції в
оскаржуваній ухвалі зазначає, що ліквідатор ВАТ “Калушхімремонт” ОСОБА_2 ухиляється
від виконання обов'язків ліквідатора щодо подачі звіту та ліквідаційного
балансу,  у зв'язку з чим необхідно
призначити нового ліквідатора по справі.

Відповідно до  п. 12. ст.30 Закону ліквідатор зобов'язаний
на вимогу господарського суду або державного органу з питань банкрутства
надавати необхідні відомості щодо проведення ліквідаційної процедури.

Пунктом 13 ст.30 Закону
зазначається, що у разі невиконання або неналежного виконання ліквідатором
своїх обов'язків господарський суд за клопотанням комітету кредиторів може
припинити повноваження ліквідатора і, за пропозицією комітету кредиторів,
призначає нового ліквідатора.

Згідно з ч.1 ст.32 Закону після
завершення усіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського
суду звіт та ліквідаційний баланс.

З матеріалів справи вбачається, що
ліквідатором не було подано звіт на вимогу суду. Натомість було подано
клопотання арбітражним керуючим ОСОБА_2 від 23.04.2007р., в якому зазначалось
про непогашену заборгованість ліквідатору. Крім того, з матеріалів справи не
вбачається, що суду було подано клопотання комітету кредиторів про припинення
повноважень арбітражного керуючогоОСОБА_2

Таким чином, судом першої інстанції
всупереч приписам ст.30, 32 Закону, було припинено повноваження арбітражного керуючогоОСОБА_2

Крім того, господарський суд
Івано-Франківської області в оскаржуваній ухвалі зазначає, що арбітражним
керуючим ОСОБА_2 були допущені порушення при здійсненні ліквідаційної
процедури. При цьому, суд не вказує які саме порушення були допущені.

Відповідно до ч.2 ст.111-7 ГПК
України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Згідно з приписами ч.2 п. 8 ст.3-1
Закону про невиконання або неналежне виконання обов'язків, покладених на
арбітражного керуючого, господарський суд може винести ухвалу, яка
направляється державному органу з питань банкрутства.

Відповідно до п.1.3. Порядку
контролю за додержанням ліцензійних умов провадження господарської діяльності
арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів),
затвердженим наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики
та підприємництва і Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції
України від 13 лютого 2002 р. N 22/35 (надалі Порядок), позапланові перевірки
здійснюють органи контролю лише на підставі надходження до них у письмовій
формі заяви (повідомлення) про порушення арбітражними керуючими Ліцензійних
умов або з метою перевірки виконання розпоряджень про усунення порушень
Ліцензійних умов.

Таким чином, суд першої інстанції,
всупереч приписам ст.3-1 Закону, ст.86 ГПК України та Порядку, не зазначив в
оскаржуваній ухвалі у чому вбачаються порушення арбітражним керуючим ОСОБА_2
ліцензійних умов при здійсненні ліквідаційної процедури у справі про
банкрутство ВАТ “Калушхімремонт” з посиланням на докази, що містяться в
матеріалах справи та відповідне законодавство.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року N 11 “Про судове рішення”
обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які
мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали
допустив порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.3-1,
30, 32 Закону, ст. 12, 86 ГПК України, у зв'язку з чим оскаржувана ухвала суду
першої інстанції підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до
господарського суду Івано-Франківської області.

Господарському суду
Івано-Франківської області при новому розгляді справи № Б-7/224 необхідно з'ясувати
у чому саме вбачається невиконання або неналежне виконання арбітражним керуючим
ОСОБА_2 своїх обов'язків, передбачених Законом, в чому полягають порушення ним
ліцензійних умов, а також чому не було затверджено умов виплати арбітражному
керуючому винагороди.

Господарському суду
Івано-Франківської області при новому розгляді справи № Б-7/224 розглянути
клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_2
з урахуванням всіх обставин справи.

Керуючись статтями  1115,  1117,  1119-11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О
В И В :

Касаційну скаргу арбітражного
керуючогоОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 24.04.2007р. скасувати.

Справу № Б-7/224 передати на новий
розгляд до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий
О.С. Удовиченко

Судді                                                                          О.М.
Мамонтова

М.І. Хандурін