ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.08.07 р.                                                                               Справа № 36/189

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Будко Н.В.

при секретарі судового засідання Крючковой К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Торгівельний дім „Маркет-Груп” м.Дніпропетровськ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „ТОН”С” м.Донецьк про стягнення 3 037грн.

за участю:

представників сторін:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: не з’явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма Торгівельний дім „Маркет-Груп” м.Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „ТОН”С” м.Донецьк, про стягнення заборгованості в сумі 1 436,89грн., % річних в сумі 41,92грн., суми інфляції 1 435,79грн., пені в сумі 122,40грн.

В обґрунтування вимог посилається на договір №До-251/2005 від 01.10.05р., додаткову угоду до нього, довіреність, видаткові накладні, розрахунок.

Відповідач у судове засідання не з’явився, заявлені вимоги не оспорив, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджено поштовими повідомленнями №7237770, №7064850.

Оскільки про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, неможливість присутності в судовому засіданні представника документально підтверджена не була, в матеріалах справи достатньо документів та доказів для вирішення спору по суті, господарський суд вважає можливим розглянути справу відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази судом ВСТАНОВЛЕНО:

01.10.05р. сторони уклали договір №До-251/2005, згідно якого позивач зобов’язався поставити товар у власність відповідача, а останній зобов’язався прийняти його та оплатити в строки та на умовах, передбачених цим договором.

Додатковою угодою від 25.12.05р. сторони змінили строк дії договору та визначили, що договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.06р. включно в частині поставок, а в частині оплат – до виконання зобов’язань за цим договором.

На виконання умов за цим договором позивач передав відповідачу товар за видатковими накладними №7-00004439 від 06.06.06р. на суму 1 130,19грн., №7-00003977 від 19.05.06р. на суму 306,70грн., №7-00003976 від 19.05.06р. на суму 57,27грн., №7-00000537 від 24.01.06р. на суму 523,36грн., №7-00004693 від 25.11.05р. на суму 55,60грн., №7-00004694 від 25.11.05р. на суму 107,20грн., №7-00004374 від 15.11.05р. на суму 187,76грн., №7-00003312 від 06.10.05р. на суму 141,05грн., №7-00003042 від 22.09.05р. на суму 160,32грн., а всього на суму 2 669,45грн.

Відповідачем означений товар прийнято, що підтверджується вищевказаними видатковими накладними та кільцевою довіреністю відповідача на отримання товарно-матеріальних цінностей, підписаними сторонами без зауважень та заперечень і скріпленими печатками обох підприємств.

На підставі вищезазначеного господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт передачі відповідачу товару за видатковими накладними №7-00004439 від 06.06.06р., №7-00003977 від 19.05.06р., №7-00003976 від 19.05.06р., №7-00000537 від 24.01.06р., №7-00004693 від 25.11.05р., №7-00004694 від 25.11.05р., №7-00004374 від 15.11.05р., №7-00003312 від 06.10.05р., №7-00003042 від 22.09.05р., тобто зобов’язання позивача виконано належним чином відповідно до п.1.1 договору.

Згідно п.4.3 договору відповідач зобов’язався оплатити товар протягом 14 календарних днів з моменту його прийняття.

Однак, належним чином відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов’язання, отриманий товар оплатив частково в сумі 1 232,56грн., що підтверджується банківськими виписками від 27.10.05р. на суму 301,37грн., від 05.01.06р. на суму 350,56грн., від 15.03.06р. на суму 523,36грн., від 06.06.06р. на суму 57,27грн.

Доказів оплати залишку боргу в сумі 1 436,89грн. відповідач суду не представив, у зв’язку з чим суд робить висновок, що зобов’язання відповідача перед позивачем на момент прийняття рішення суду залишилось невиконаним, що є порушенням вимог статей  525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи, договором №До-251/2005 від 01.10.05р., видатковими накладними, довіреністю, банківськими виписками, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1 436,89грн.  обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України прострочення відповідачем грошового зобов’язання також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, відповідно до якого 3% річних складають 41,92грн., з огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, за розрахунковим позивача сума інфляції складає  1 435,79грн. однак суд вважає, що він є арифметично невірним, у зв’язку з чим позовні вимоги в цій частині задовольняє частково та стягує з відповідача суму інфляції 151,30грн.

За умовами п.6.1 договору не сплата відповідачем товару у строки, передбачені п. 4.3 договору, тягне за собою нарахування пені в розмірі 0,1% від  суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент невиконання зобов’язання, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, який судом арифметично перевірений, розмір пені складає  122,46грн., однак, у позовній заяві позивачем заявлені вимоги про стягнення пені в сумі 122,40грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 509, 525, 526, 614, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193,  Господарського кодексу України, керуючись ст. ст. 33,49,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Торгівельний дім „Маркет-Груп” м.Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю „ТОН”С” м.Донецьк про стягнення 3 037грн.

Стягнути з  Товариства з обмеженою відповідальністю „ТОН”С”, (83048, м.Донецьк, вул. Визволення Донбасу, 16а, р/р1001 в „Укрінбанк”, МФО 334873) на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Торгівельний Дім „Маркет-Груп”, (49000, м.Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, б.249, р/р2700 в АКІБ „Укрсіббанк”, МФО 351005) основний борг в сумі 1 436,89грн., 3% річних в сумі 41,92грн., суму інфляції 151,30грн., пеню в сумі 122,40грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 58,85грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 68,09грн.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя