ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

27 серпня 2007 р.                                                                              Справа № 14/89-07/02-2а

Суддя господарського суду Залімський І.Г.  , розглянувши матеріали справи

за позовом:Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова, м. Вінниця

до:1) Регіонального відділення Фонду державного майна України у Вінницькій області, м. Вінниця

2) ЗАТ "Вінниця", м. Вінниця

про визнання незаконним свідоцтва від 22.02.1995 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява  №1624 від  09.08.07.

Розглянувши дану заяву суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню без розгляду виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві.

У розумінні вказаної норми актом є офіційний письмовий документ державного чи іншого органу (посадової особи), виданий в межах його компетенції, визначеної законом, який має точно визначені зовнішні реквізити та породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, спрямований на регулювання суспільних відносин, має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, поширює свою чинність на певний час, територію, коло суб'єктів.

Оспорюване  позивачем свідоцтво про право власності не відповідає наведеним вище критеріям, оскільки  зазначені документи, без відповідних правовстановлюючих документів на підставі яких його видано, не породжує  правові наслідки та не створює юридичний стан.

Разом з тим, на  спори   фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, відповідно до п.1 ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, поширюється   компетенція адміністративних судів.

Згідно п.1 ч.1 ст. 3 КАС України  публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень є справою адміністративної юрисдикції.

Виходячи з того, що позивач заявивши вимогу про визнання незаконним свідоцтва про власність, не порушує  питання щодо скасування чи визнання недійсними правовстановлюючих документів на підставі яких його видано та  не висуває вимоги щодо захисту порушеного, на думку позивача, права власності, спір про право за даним позовом відсутній.

Враховуючи викладене, на вимогу, сформульовану в прохальній частині позовної заяви, поширюється компетенція адміністративних судів і вона має розглядатися в порядку адміністративного судочинства відповідним адміністративним судом, натомість  при зверненні до суду  позивач керується  нормами  ГПК України.

Разом з тим, позивачем не дотримано порядок звернення та вимоги до позовної заяви в порядку ГПК.

Так, відповідно до ст.54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, законодавство, на підставі якого подається позов.

Проте, в порушення  вказаних норм в позовній заяві не вказано та не надано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини. Так, позивач обмежившись наданням довідки №289 від 29.03.05, не надав доказів, які б підтверджували  факт  приналежності Вінницької клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова до об'єктів спільної власності територіальних громад Вінницької області, зокрема не надав  рішення  обласної ради від 30.10.92 "Про перелік об'єктів комунальної власності обласної ради народних депутатів, що передаються в управління обласної державної адміністрації та розмежування майнових інтересів між суб'єктами власності". Також позивач не  надав доказів щодо юридичного статусу спірного майна, зокрема доказів, що їдальня №212  передана лікарні в оперативне управління та перебуває на його балансі.

Крім того,  не надано доказів наявності у позивача   повноважень реалізовувати процесуальні права, в тому рахунку пред'являти позов щодо спірного майна, яке є власністю територіальних громад області посилання на що містяться  в позовній заяві.

До того ж, надавши з позовними матеріалами договір купівлі-продажу  №11/12 від 11.12.98, відповідно до якого власником спірного майна фактично є  МКВКП "Авіценна", позивач  не зазначив вказане підприємство ні в якості відповідача, ні в якості третьої особи, тоді як  вирішення даного спору може  вплинути на його  права та законні інтереси.

Позивачем  не  надано також  доказів сплати державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  у встановленому порядку.  Так, реквізит  "Призначення   платежу"   платіжного  документу заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється сплата коштів. Натомість  з  відповідної графи  квитанції №18 від 08.08.07 про сплату 102 грн.  державного мита неможливо встановити, що держмито сплачено з даної  позовної заяви, зокрема не вказано предмет позову, реквізити позовної заяви (номер, дата), найменування сторін. Викладене вище стосується і квитанції  №8399 від 08.08.07 про сплату 118 грн. витрат на інформпослуги.

Також, всупереч ст. 36 ГПК України, згідно з якою  письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідчених копіях,  позивачем  з позовною заявою надані не завірені належним чином ксерокопії  документів.

Відповідно до  п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві позовної заяви і доданих до неї матеріалів.

До матеріалів позовної заяви   №1624 від  09.08.07,  як доказ надсилання відповідачам копії позовної заяви додано  фіскальні чеки №№1865, 1864 від 17.08.07.  Проте, із зазначених чеків не можливо встановити які  саме документи направлялись  відповідачам.

В свою чергу, належним доказом направлення  копії позовної заяви відповідачу, є бланк опису вкладення, який згідно ч.2 п.78 Правил надання послуг поштового зв'язку заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник об'єкта поштового зв'язку перевіряє відповідність вкладення опису, розписується на обох його примірниках і проставляє відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису видається відправникові, другий вкладається до поштового відправлення. Дані вимоги позивачем  не було дотримано і опису вкладення до матеріалів справи не надано.

Керуючись п.п. 3,4,6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ :

1. Позовну заяву №1624  від 09.08.07   разом з матеріалами   повернути позивачу.

2. Копію ухвали надіслати сторонам.

Суддя                                                Залімський І.Г.