ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"07" серпня 2007 р.                                                  Справа № 3/209а

« 07 »    серпня  2007 року                                                                справа № 3/209а

12 год. 00 хв.

За позовом    Комунального  підприємства „Ліки України” Чернігівської обласної ради м.Чернігів, вул.Щорса, 55

до   Ніжинської об”єднаної державної податкової інспекції м.Ніжин, вул.Поштова, 2

про  визнання нечинними податкового повідомлення-рішення та рішення про результати розгляду скарги

Суддя               В. М. Репех

За участю секретаря судового засідання   Карнабеда Т. О.

Представники сторін :

від позивача: Молибога О. В. –юрисконсульт підприємства, довіреність № 01/10-432 від 24.05.2007р.

Цурій В. К. –представник КП „Ліки України”, довіреність № 10/08-482 від 14.06.2007р.

від відповідача: Градобик А. Г. –старший держподатінспектор юридичного відділу Ніжинської ОДПІ, довіреність № 1423/9/10-003 від 14.06.2007р.

Ісаєнко В. В. –головний держподатревізор-інспектор управління податкового аудиту юридичних осіб, довіреність № 1082/9/10-003 від 04.06.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Постанова прийнята після перерви оголошеної в засіданні згідно статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач заявив позов про визнання нечинними податкового повідомлення-рішення Ніжинської об”єднаної державної податкової інспекції № /2 від 27.04.2007р. в частині донарахування Комунальному підприємству „Ліки України” ( Центральна міська аптека № 200 ) податкового зобов’язання  по податку на прибуток за основним платежем в сумі 13287,00 грн. та в сумі 5539,00 грн. штрафних ( фінансових ) санкцій; рішення про результати розгляду повторної скарги від 27.04.2007р. № 907/10/25-020 Державної податкової адміністрації в Чернігівській області.

КП „Ліки України” свої вимоги мотивує невідповідністю оспорюваного акту інспекції вимогам податкового законодавства.

В обґрунтування своїх доводів позивач зазначає, що нарахування амортизації здійснювалось у відповідності до норм Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22 травня 1997 року N 283/97-ВР, як по основним засобам, що рахувалися до введення в дію цього Закону, так і придбаних аптекою після набуття чинності даного Закону. Позивач вважає, що має право для нарахування амортизаційних відрахувань на придбані основні фонди.

Під час  розгляду  справи  позивач подав заяву про відмову від позовних вимог в частині визнання нечинним  рішення про результати розгляду повторної скарги від 27.04.2007р. № 907/10/25-020 Державної податкової адміністрації в Чернігівській області.

Суд приймає часткову відмову позивача від позову, оскільки вважає, що ці дії  не суперечать закону та  не  порушують  чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Відповідач проти  позову  заперечує,  посилаючись  на те,  що нарахування позивачем амортизації в податковому обліку по всіх основних засобах призвело до завищення суми амортизації за період з 01.10.2004 року по 30.06.2006 року, в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток за цей період.

Тому донарахування  позивачу податкових зобов'язань з податку на прибуток спірним податковим  повідомленням-рішенням  відповідач вважає таким,  що відповідає законодавству ( заперечення на позовну заяву в справі ).

Суд,  вислухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши обставини та докази по справі, встановив наступне:

На підставі направлення Ніжинської об”єднаної державної податкової інспекції від 18.10.2006р. №  771, а також вимог ст.11-1 Закону України від 04 грудня 1990 року № 509-XII „Про державну податкову службу в Україні”, із змінами та доповненнями, та відповідно до плану-графіку проведення документальних перевірок суб”єктів господарювання, податковим органом проведена виїзна планова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання Центральною міською аптекою № 200 Чернігівського обласного комунального підприємства „Ліки України” ( код  за ) вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2004р. по 30.06.2006р.

В результаті проведеної перевірки  були виявлені порушення позивачем  податкового законодавства, а саме, п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11, п.п.8.1.1, п.п.8.1.2, п.п.8.4.1 ст.8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22 травня 1997 року N 283/97-ВР, із змінами та доповненнями, про що було складено акт перевірки  № 1061/23-14250752  від 14.11.2006р.

На підставі цього акту перевірки податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.12.2006р. № /0, яким  Комунальному підприємству „Ліки України” ( Центральна міська аптека № 200 ) визначено суму податкового зобов’язання  по податку на прибуток в сумі 24205,77 грн. ( в т.ч. 17084,50 грн. - основний платіж,  7121,27 грн. - штрафні ( фінансові ) санкції ).

За результатами адміністративного оскарження податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.04.2006р. № /2, яким  позивачу визначено суму податкового зобов’язання  по податку на прибуток в сумі 21889,63 грн. ( в т.ч. 14768,36 грн. - основний платіж,  7121,27 грн. - штрафні ( фінансові ) санкції ).

Не погоджуючись з цим податковим повідомленням-рішенням позивач, звернувшись з позовною заявою, просить визнати його нечинним в частині донарахування податкового зобов”язання по податку на прибуток за основним платежем в сумі 13287,00 грн. та в сумі 5539,00 грн. штрафних ( фінансових ) санкцій.

Підставою донарахування податку на прибуток  в  частині,  яка оскаржується позивачем, є акт перевірки  від 14.11.2006р.  № 1061/23-14250752, у якому серед іншого зазначено про порушення позивачем п.п.8.1.1, п.п.8.1.2, п.п.8.4.1 ст.8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22 травня 1997 року N 283/97-ВР, із змінами та доповненнями.

Висновок акта мотивований тим,  що в порушення вищезазначеної норми Закону  N 283/97-ВР   амортизації підлягають не безпосередньо основні фонди, а витрати на їх придбання, виготовлення або поліпшення, які складають балансову вартість таких основних фондів, при цьому платник податку-одержувач ( ЦМА № 200 ) не несе зазначених витрат при безоплатному отриманні основних фондів, то відповідно такий платник має право нараховувати амортизаційні відрахування щодо основних фондів у бухгалтерському обліку та не має такого права у податковому обліку.

Податковий орган вважає безпідставним  нарахування позивачем в податковому обліку амортизації по всіх основних засобах.

Проте такий висновок податкового органу є помилковим, перевіривши  фактичні  обставини  справи  та   заслухавши   пояснення   присутніх   у   засіданні представників   сторін   суд  дійшов  висновку,  що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до  підпункту  8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" під терміном "амортизація" основних фондів і нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення  або поліпшення,  на зменшення скоригованого прибутку платника  податку  у  межах   норм   амортизаційних   відрахувань, установлених цією статтею.

Так, згідно   з   підпунктом   8.1.2  п.8.1  ст.8  Закону N 283/97-ВР   амортизації підлягають витрати на придбання основних фондів   та   нематеріальних   активів  для  власного  виробничого використання,  включаючи витрати на придбання племінної худоби  та придбання,  закладення  і  вирощування  багаторічних  насаджень до початку плодоношення;  самостійне виготовлення основних фондів для власних виробничих потреб, включаючи витрати на виплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовленні таких основних фондів; проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних фондів;  капітальні  поліпшення землі,  не пов'язані з будівництвом,  а саме:  іригація, осушення, збагачення та інші подібні капітальні поліпшення землі.

Отже, відповідно до норм Закону N 283/97-ВР в  податковому обліку  амортизації  підлягають не основні фонди,  а витрати на їх придбання,    виготовлення    або    поліпшення.

Аптека № 200 є структурним підрозділом Комунального підприємства „Ліки України”, перебуває на податковому обліку в Ніжинській ОДПІ.

В перевіряємому періоді підприємство нараховувало амортизацію на основні засоби, які враховувались в обліку підприємства станом на дату введення в дію Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, тобто станом на 01.07.1997р.

Загальна сума амортизації по таких основних засобах за перевіряємий період складає 16860 грн., сума нарахованого податкового зобов”язання –4215 грн., в т.ч. по об”єкту групи 1 –будинку по вул.Озерній, 21 –16038 грн. та 4009 грн.

Вказане приміщення в червні 1994 року відповідно до наказу Державного комунального виробничого підприємства „Фармація” Чернігівської державної адміністрації від 15.06.1994р. № 42 було зараховане на баланс структурного підрозділу Аптека № 200 Державного комунального виробничого підприємства „Фармація” зі списанням з балансу в результаті ліквідації іншого структурного підрозділу цього ж підприємства –аптеки № 14.

Таким чином, зазначений об”єкт був і є на балансі однієї і тієї ж  юридичної особи, тільки враховувався у відокремлених балансах різних структурних підрозділів.

Пункт 22.8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22 травня 1997 року N 283/97-ВР передбачає, що балансова  вартість  основних  фондів,  які  згідно  зі статтею  8 цього Закону підпадають під визначення груп 1,  2 та 3, введених  в  експлуатацію  до  набрання  чинності   цим   Законом, визначається  на  рівні їх залишкової вартості за станом на момент набрання чинності цим  Законом  з  включенням  їх  до  відповідної групи основних фондів з метою подальшої амортизації.

Тобто, зі змісту зазначеного пункту вбачається, що балансовою вартістю, на яку нараховується амортизація таких основних засобів, є не витрати на придбання, а їх залишкова вартість станом на 01.07.1997р.

В акті перевірки зазначено, що за період з 01.10.2004р. по 30.06.2006р. ЦМА № 200 було придбано необоротних активів на 31.7 тис. грн., що підтверджено також і Довідкою додаткової перевірки. Основні засоби придбавались ЦМА № 200 і в інші періоди після набуття чинності Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

По цих об”єктах підприємство понесло витрати по їх придбанню, тому відповідно до пункту 8.1.1 Закону N 283/97-ВР мало право нараховувати амортизацію по таких об”єктах для зменшення оподатковуваного  прибутку. Загальна сума амортизаційних відрахувань по вказаних об”єктах за перевіряємий період складає 45552 грн., а сума нарахованого податковим органом зобов”язання 11388 грн.

Підтвердженням того, що підприємство понесло витрати на придбання основних засобів є дані податкового обліку підприємства, первинні документи.

В той же час підприємство понесло витрати на придбання і тих основних засобів, що були придбані до початку податкової перевірки ( до 01.10.2004р. ), факт придбання таких основних засобів підтверджується даними бухгалтерського і податкового обліку підприємства.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правомірність свого повідомлення-рішення в частині донарахування  позивачу  податку на прибуток за основним платежем в сумі 13287,00 грн. та в сумі 5539,00 грн. штрафних ( фінансових ) санкцій  відповідач суду не довів та не надав достатніх і необхідних доказів на підтвердження своїх заперечень на позов.

При таких обставинах, враховуючи вищезазначене, позов підлягає задоволенню.

У зв'язку  з  задоволенням позову відповідно до вимог частини першої ст.94  Кодексу  адміністративного   судочинства   України  судові  витрати  у розмірі 3,40 грн.  судового збору підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись  ст.ст. 69, 70, 71, 72, 86, 87, 94, 157, 158, 160-163, 167, 186, 254, 255, пунктом 6 розділу VII  Кодексу адміністративного судочинства України суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі в частині визнання нечинним  рішення про результати розгляду повторної скарги від 27.04.2007р. № 907/10/25-020 Державної податкової адміністрації в Чернігівській області.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Ніжинської об”єднаної державної податкової інспекції № /2 від 27.04.2007р. в частині донарахування Комунальному підприємству „Ліки України” ( Центральна міська аптека № 200 ) податкового зобов’язання  по податку на прибуток за основним платежем в сумі 13287,00 грн. та в сумі 5539,00 грн. штрафних ( фінансових ) санкцій.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Комунального  підприємства „Ліки України” Чернігівської обласної ради ( м.Чернігів, вул.Щорса, 55, п/р 9 в ЗАТ „Полікомбанк” м.Чернігів ) 3,40 грн. судових витрат.

Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України  заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку.

У  разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду,  яка набрала законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть  участь  у  справі,  для  їхніх правонаступників,  а також для всіх органів,  підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини,  які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,  в  одній  адміністративній   справі   не   можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя                                                                                                В. М. Репех

Повний текст постанови підписаний