донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

26.06.2007 р.                                                                          справа №1/459

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Шевкової  Т.А.

суддів
Діброви  Г.І. , Стойка  О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:
не з’явився,

від відповідача:
Пенькова А.В. дов. № 1-37 від 12.06.2007р.
Авраменко Т.М. директор КП “Софія”,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Колективного підприємства "Софія" м. Краматорськ Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від
27.03.2007 року

по справі
№  1/459 (суддя Азарова З.П.)

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь" м. Донецьк

до
Колективного підприємства "Софія" м. Краматорськ Донецької області

про
стягення 2132грн. 18коп.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю “Русь” м.Донецьк у грудні 2005р. звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Колективного підприємства “Софія” м.Краматорськ 2132грн.18коп., з яких 1946грн.76коп. сума заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договору, 185грн.42коп. –сума пені за несвоєчасну оплату товару.

Заявою від 22.12.2005р. позивач, в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, уточнив позовні вимоги та зменшив суму пені, просив стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну оплату товару у сумі 174грн.70коп.

Ухвалою від 31.01.2006р. провадження у справі № 1/459 було зупинено, матеріали надіслані для проведення перевірки слідчим органам, суд пропонував перевірити факт оплати вартості товару 13.01.2004р. через касу і при можливості встановити платника.

02.11.2006р. господарський суд вдруге направив матеріали Гірняцькому РВ Макіївського ДУ ДУМВС України в Донецькій області для перевірки взаєморозрахунків між сторонами, оскільки питання в частині розрахунків чеками залишилося неперевіреним.

09.02.2007р. до господарського суду надійшли матеріали перевірки взаєморозрахунків між сторонами, а саме: здійснених розрахунків фіскальними чеками у 2004р.

Господарський суд Донецької області рішенням від 27.03.2007р. по справі №1/459 позовні вимоги задовольнив повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 1946грн.76коп. та пеню у сумі 174грн.72коп., 102грн.00коп. –суми державного мита, 118грн.00коп. –суми плати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Колективне підприємство “Софія” м.Краматорськ, не погоджуючись із рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2007р. у справі №1/459, прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ “Виробниче об’єднання ”Русь” у задоволенні позовних вимог.

Заявник скарги вважає, що господарським судом при винесенні рішення не були досліджені у повному обсязі всі обставини, які мають істотне значення для справи.

Зокрема, заявник скарги вважає, що заборгованість у сумі 1946грн.76коп. є погашеною, що підтверджується чеками від 13.10.2004р. та касовим ордером від 21.10.2004р. Перевірка законності та обґрунтованості погашення заборгованості була доручена слідчим органам, і 28.02.2007р. до господарського суду надійшов матеріал слідчої перевірки, тоді як КП “Софія” не було ознайомлено з результатами перевірки.

Заявник скарги вважає, що господарський суд в рішенні безпідставно посилається на накладну № 04857 від 18.11.2004р., як доказ отримання товару відповідачем, за якою позивач передав товар КП “Софія”, оскільки в даній накладній відсутній підпис особи, яка отримала продукцію, та печатка КП “Софія”.

Також заявник скарги вважає, що господарський суд помилково вказує в рішенні на те, що чеки від 13.10.2004р. були сплачені не КП “Софія”, а іншими підприємствами, проте якими саме підприємствами в рішенні не зазначено.

Крім того, на думку заявника скарги, господарський суд порушив його права, не повідомивши належним чином про час та місце розгляду справи, суд безпідставно вказує на те, що відповідач 12.03.2007р. у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, оскільки КП “Софія” ухвалу суду не отримувало, але направило на адресу суду телеграму (а.с. 99), в якій просило вказати дату розгляду справи, відповіді не отримало. Також заявник скарги зазначає, що суд помилково вказує в рішенні, що 12.03.2007р. відповідачу був направлений рекомендований лист за новою адресою, оскільки відповідач адреси не змінював і суд про це не повідомляв.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.98 ГПК України про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Згідно поштових повідомлень, які знаходяться в матеріалах справи, уповноважені представники позивача отримали ухвали Донецького апеляційного господарського суду про призначення апеляційної скарги до розгляду. Крім того, ухвали були надіслані позивачеві на дві адреси.

З наведеного слідує, що як позивач мав достатньо часу для визначення своїх представників для участі у розгляді справи у Донецькому апеляційному господарському суді та забезпечення їх явки у судове засідання.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без представника позивача, оскільки наявних матеріалів достатньо для повного, всебічного та об’єктивного розгляду справи, позивач не скористався правом захисту своїх прав та інтересів у судовому засіданні і правом на направлення свого представника у судове засідання для розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України здійснено фіксацію судового процесу технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Між сторонами 16.03.2004р. було укладено договір, відповідно умов якого позивач зобов’язувався передати у власність відповідачу продукцію у кількості та за цінами, вказаними в накладних, які є невід’ємною частиною даного договору, а відповідач зобов’язувався оплатити її вартість протягом 5 банківських днів з моменту отримання товару.

На виконання умов даного договору відповідач отримав товар за накладною №04857 від 18.11.2004р. на суму 1946грн.76коп.

Позивач, вважаючи, що вказана вартість товару є неоплаченою, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення даної суми з відповідача, в обґрунтування своїх вимог посилався на акт звірки з 01.05.2004р. по 06.12.2004р.

Відповідач заперечує проти існування боргу, в обґрунтування своїх заперечень надав фіскальні чеки від 13.10.2004р. про оплату 1906грн.55коп. через касу Товариства з обмеженою відповідальністю “Русь”.

Господарський суд, враховуючи суперечливі доводи сторін, з метою з’ясування факту проведення розрахунків фіскальними чеками в 2004р., надіслав матеріали справи для проведення перевірки слідчим органам.

28.02.2007р. на адресу господарського суду Донецької області від слідчих органів надійшли матеріали проведеної перевірки взаєморозрахунків і ухвалою господарського суду від 01.03.2007р. провадження у справі було поновлено, розгляд справи призначений на 12.03.2007р.

Як встановлено господарським судом та не заперечувалось представниками заявника скарги, позивач за накладною № 04857 від 18.11.2004р. передав відповідачеві товар на суму 1946грн.76коп.

Відповідачем отримання товару підтверджено підписом в накладній з зазначенням прізвища особи –Бурмака, що здійснено у відповідності до п. 3.2 договору від 16.03.2004р., відповідно до якого факт приймання товару підтверджується підписом матеріально відповідальної особи чи особи, зразок підпису якої є в постійній довіреності на отримання матеріальних цінностей.

Оскільки постійна довіреність відповідачем не оформлювалась, слід визнати, що приймання товару здійснено способом, встановленим умовами договору.

Доводи заявника скарги про те, що приймання продукції було здійснено з порушенням умов договору, а саме пункту 3.2, оскільки на накладній немає відтиску печатки чи штампу, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки сторони при отриманні товару не дотримувались встановленого порядку скріплення накладної печаткою або штампом, про що свідчить як спірна накладна, так і інша накладна (яка була надана позивачем та знаходиться на стор. 30 справи) № 35386 від 05.10.2004р., в якій оформлення одержання товару відповідачем здійснено в тому самому порядку, що і в накладній № 04857 від 18.11.2004р.

Господарський суд дійшов до правильного висновку про наявність заборгованості у відповідача перед позивачем за договором від 16.03.2004р.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Враховуючі те, що відповідачем умови договору від 16.03.2004р. не були виконані, доказів оплати позивачу поставленого товару у сумі 1906грн.55коп. суду надано не було, відповідач не довів, що саме за спірною накладною були здійснені розрахунки, його пояснення спростовані матеріалами перевірки слідчими органами, колегія суддів вважає висновок господарського суду про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення боргу в сумі 1946грн. 76коп. правильним та таким, що відповідає матеріалам справи.

Згідно статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням,  завдатком.

Сторони пунктом 4 договору від 16.03.2004р. передбачили відповідальність за несвоєчасну оплату товару у вигляді пені, яка сплачується в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Оскільки суд визнав доведеною наявність боргу по оплаті поставленого товару, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення вимог позивача в частині стягнення нарахованої позивачем за несвоєчасну оплату товару пені в сумі 174грн.70коп.

Судова колегія вважає недоведеними посилання заявника скарги на те, що господарський суд не повідомив його про час та місце розгляду справи, виходячи з наступного.

Ухвала господарського суду від 12.03.2007р. про відкладення розгляду справи на 27.03.2007р. була направлена відповідачу рекомендованою кореспонденцією 19.03.2007р., про що свідчить штамп канцелярії господарського суду (що підтверджується реєстром рекомендованих листів канцелярії суду №9417), тому колегія суддів вважає, що відповідач був належним чином повідомлений господарським судом про час та місце розгляду справи №1/459 і його доводи в цій частині є необґрунтованими.

Конверт з даною ухвалою на адресу господарського суду Донецької області не був повернений.

Крім того, Донецьке обласне управління статистики на запит Донецького апеляційного господарського суду повідомило, що згідно з ЄДРПОУ КП “Софія” станом на 05.06.2007р. значиться за адресою: 84303, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Ставропольська, 4. Проте кореспонденція, яка направлялася судом за даною адресою, поверталася до суду у зв’язку з не находженням КП “Софія” за вказаною адресою.

Доводи заявника скарги про відсутність заборгованості спростовуються тим, що пред’явлені копії фіскальних чеків, як правильно встановлено господарським судом , не можуть бути визнані доказами погашення спірної сумі боргу, тому як в матеріалах справи немає документів, які б підтверджували оплату товару, отриманого по накладній № 04857, так як чеками оплачений товар, який не значиться в накладній, копія платіжного доручення № 385 від 12.11.2004р. не містить відомостей про оплату товару, отриманого саме за накладною № 04857 від 18.11.2004р.

Отже, враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та вважає безпідставними доводи про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що, відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2007року у справі №1/459 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, підстав до його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Колективного підприємства “Софія” м.Краматорськ Донецької області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2007р. у справі № 1/459 залишити без змін

Головуючий          Т.А.  Шевкова

Судді:          Г.І.  Діброва

О.В.  Стойка

Надруковано 5 прим.:

1,2  –сторонам,

3 –до справи;

4 –ДАГС;

5 –ГСДО