ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  14/151

17.07.07

За позовом
Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс»

До
Національного комплексу «Експоцентр України»

Третя особа
Державне управління справами Президента України

Про
зобов’язання укладення договору

Суддя Сулім В.В.

Представники сторін:

Від позивача: Шпирь В.М.–генеральний директор

Від відповідача: Степанець О.П. –пред. за довір.

Від третьої особи: Мех Ю.А.–пред. за довір.

Судове засідання відкладалося неодноразово.

Обставини справи:

Позивач у позовній заяві просить зобов’язати Національний комплекс «Експоцентр України»укласти з Позивачем договір купівлі-продажу будівлі, загальною площею –1762,2 кв.м, що знаходиться в буд. 132 по вул. Академіка Заболотного в м. Києві, стягнути з Відповідача судові витрати та витрати на інформаційно-технічні послуги.

Ухвалою господарського суду міста Києва 27.01.05 р. порушено провадження у справі №14/151 та призначено її до розгляду.

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача та відповідача ознайомлено з його правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Крім цього, представникам позивача та відповідача у судовому засіданні роз’яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом, у відповідності з вимогами ст.81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Відповідач у відзиві від 18.02.05р. відхиляє вимоги Позивача, оскільки відчуження спірної будівлі відбулося з порушенням Закону України «Про приватизацію майна невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», а також Закону України «Про перелік об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».

10.03.05р. Відповідач звернувся до суду із клопотанням про залучення у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, на боці Відповідача Державне управління справами Президента України.

Ухвалою від 11.03.05р. суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці Відповідача Державне управління справами Президента України.

Представник Прокурора Голосіївського району міста Києва звернувся із клопотанням від 28.03.05р. про зупинення провадження у справі №14/151 до розгляду Господарським судом міста Києва справи за позовом прокуратури Голосіївського району м. Києва до Державного управління справами Президента України про визнання розпорядження керівника ДУС від 22.07.04р. № 473 недійсним та про визнання результатів аукціону з продажу будівлі по вул. Ак. Заболотного, 132, недійсними.

Ухвалою від 14.04.05р. суд зупинив провадження у справі № 14/151 до вирішення Господарським судом міста Києва справи № 40/114.

Ухвалою від 07.06.05р. суд поновив провадження у справі № 14/151.

Позивач звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження в справі №14/151 до вирішення Господарським судом міста Києва справи № 45/163 за позовом Заступника прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна по місту Києву до Національного комплексу «Експоцентр України»про визнання результатів аукціону з продажу будівлі по вул. Академіка Заболотного, 132, недійсними.

Ухвалою від 21.06.05р. суд зупинив провадження у справі № 14/151 до вирішення Господарським судом міста Києва справи № 45/163.

Ухвалою від 20.09.05р. суд поновив провадження у справі № 14/151.

Позивач звернувся із клопотанням від 28.10.05р. про зупинення провадження в справі до вирішення Господарським судом міста Києва справи № 36/512 за позовом Заступника прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна по місту Києву до Національного комплексу «Експоцентр України»про визнання недійсним аукціону з продажу будівлі по вул. Академіка Заболотного, 132.

Ухвалою від 28.10.05р. суд зупинив провадження у справі № 14/151 до вирішення Господарським судом міста Києва справи № 36/512.

Ухвалою від 22.12.06р. суд поновив провадження у справі № 14/151.

У поясненнях від 26.01.07р. Відповідач зазначає, що спірна будівля не підлягає приватизації, а отже не може бути предметом відчуження; постановою Господарського суду міста Києва № 41/165-А від 27.03.06р. дії Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об’єкти нерухомого майна»були визнані незаконними та було зобов’язано скасувати вчинений 26.07.04р. реєстраційний напис, записаний у реєстрову книгу № 9-24 за реєстровим № 9153 на Свідоцтві про право власності на житловий будинок, яке було видане 23.07.04 Державним управлінням справами серія УК № 000001 з моменту його вчинення, рішення набрало законної сили 08.05.06р., Розпорядженням Керівника Державного управління справами від 10.02.06р. № 39 розпорядження Керівника Державного управління справами від 22.07.06р. № 472 «Про видачу свідоцтва про право власності на об’єкт нерухомого майна»скасовано, а отже відсутній правовстановлюючий документ. У зв’язку із відсутністю правовстановлюючого документу Відповідач не може укласти договір купівлі-продажу.

Розпорядженням Заступника Голови Господарського суду міста Києва про зміну складу суду від 20.02.07р. №04-1/538 справу № 14/151 передано на розгляд судді Палію В.В.

Розпорядженням Заступника Голови Господарського суду міста Києва про зміну складу суду від 12.03.07р. № 04-1/561 справу № 14/151 передано на розгляд судді Суліму В.В.

15.05.07р. Позивач надав суду уточнення до позовної заяви, де зазначає, що Відповідач розмістив інформацію про продаж спірної будівлі на аукціоні, Позивач виконав всі необхідні дії для прийняття участі в аукціоні; 26.07.04р. Позивач прийняв участь на аукціоні, що проводився Українською універсальною товарною біржею; Позивача було визнано переможцем аукціону з продажу Спірної будівлі; представники Позивача та біржі підписали протокол, який містить істотні умови договору купівлі-продажу спірної будівлі, протокол був затверджений Генеральним директором Відповідача; Позивач неодноразово запрошував Генерального директора Відповідача нотаріально посвідчити спірний договір, Відповідач залишив без відповіді всі запрошення; аукціонні торги продажу Спірної будівлі, проведені УУТБ, були способом укладення договору купівлі-продажу спірної будівлі між Позивачем та Відповідачем; Відповідач прийняв пропозицію Позивача укласти договір купівлі-продажу на нових умовах, запропонованих Позивачем в ході аукціонних торгів з продажу спірної будівлі і які викладені в протоколі № 1 від 26.07.04р.; факт прийняття пропозиції доводиться прийняттям Відповідачем часткового виконання договору Позивачем. Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд. 132, укладеного 26.07.04р. за результатами аукціонних торгів на Українській універсальній товарній біржі між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Фенікс»та Національною компанією «Експоцентр України», у редакції та на умовах, зазначених у проекті договору купівлі-продажу від 26.07.2004 року, надісланого Відповідачу 12.04.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козоріз Л.М., а також визнати за Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Фенікс»право власності на будівлю розташовану за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд. 132.

18.06.07р. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву Позивача з врахуванням до неї уточнень від 11.05.07р. № 122, яким Відповідач відхиляє позовні вимоги Позивача в повному обсязі, з наступних підстав: 26.07.04р. Українською універсальною товарною біржею було проведено аукціонні торги з продажу спірної будівлі з грубим порушенням законодавства України; відчуження державного майна може відбуватись тільки відповідно до порядку, визначеного Законами України «Про приватизацію державного майна»та «Про приватизацію майна невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», «Про державну програму приватизації»та з врахуванням Законів України «Про перелік об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», «Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності», а твердження про можливий продаж державного майна лише керуючись нормами Цивільного та Господарського кодексів України є помилковим та не відповідає законодавству; на момент запрошення до офісу приватного нотаріусу Козоріз Л.М. для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірної будівлі набрала чинності постанова Господарського суду міста Києва від 27.03.06р. по справі № 41/165-А, а отже у Відповідача відсутній правовстановлюючий документ; розгляд справ №40/114, №36/512 та №17/82 не давали право Відповідачу вчинити дії щодо укладення договору купівлі-продажу, в тому числі здійснювати дії для його нотаріального посвідчення; на думку Відповідача укладення договору приведе до протиправного позбавлення Відповідача належного йому майна, тобто буде укладеним з порушенням публічного порядку.

19.06.07р. у судовому засіданні Відповідач заявив відвід судді Суліму В.В. (заявою від 18.06.07р. № 01-11/1044 про відвід судді), а також просив здійснити розгляд справи № 14/151 колегіально у складі трьох суддів.

27.06.07р. Господарський суд міста Києва ухвалою у справі № 14/151 заяву Відповідача про відвід судді Суліма В.В. та призначення колегіального розгляду справи залишив без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.06.58р. складено акт приймання Урядовою комісією будівель, інженерних споруд, благоустрію та озелененню Виставки передового досвіду в народному господарстві Української РСР, в тому числі гуртожиток, розташований за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд. 132 (далі –«Спірна будівля»). У додатку № 1 до Акту приймання Урядової комісії від 30.06.58р. –переліку павільйонів, будівель, інженерних споруд і дренажних об’єктів Виставки передового досвіду в народному господарстві УРСР, прийнятих у постійну експлуатацію з 1 липня 1958 року, зазначено також й Спірну будівлю.

Інвентарна картка № 01000013 виготовлена 01.03.05р. обліку основних засобів «Гуртожиток на 209 чол. будівля 3х поверхова»доводить, що Спірна будівля була оприбуткована на баланс Відповідача 12.12.58р.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 15.10.1990 року № 376-ХІІ «Про управління державним майном Української РСР»на Раду Міністрів УРСР покладено функції по управлінню державним майном Української РСР, що є у загальнореспубліканській власності. В силу Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.91р. № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю»правовий режим Спірної будівлі був встановлений як загальнодержавна (республіканська) власність.

Відповідно до п. 5 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України здійснює управління об’єктами державної власності, у тому числі й Національним комплексом „Експоцентр Україна”, як об’єктом державної власності.

Статтею 117 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов’язковими до виконання. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2000 року №165-Р відповідно до Указу Президента України від 23.02.2000 року №278 „Про Державне управління справами” передано в управління Державному управлінню справами об’єкти державної власності згідно з додатком. У додатку до Розпорядження за номером 15 значиться Національний комплекс „Експоцентр України” (м. Київ, проспект Глушкова, 1).

Положенням про Національний комплекс «Експоцентр України», затвердженим Розпорядженням керівника Державного управління справами від 11.11.02р. № 531, у п. 15 встановлено, що майно Експоцентру надане в оперативне управління є державною власністю і закріплюється за ним на праві оперативного управління.

Постановою СЕС Голосіївського району м. Києва про застосування адміністративно-запобіжних заходів за порушення санітарного законодавства від 21.05.04р. № 117 встановлено вкрай незадовільний санітарно-технічний стан приміщення місць загального користування (кухні, туалети, вмивальні кімнати) –поверхня стін, стелі в затіканнях, місцями покрита пліснявою та зі вспученням та відшаровуванням оздоблювального шару, сантехобладнання тече, в коридорах руйнування та прогини підлоги, в гуртожитку ремонт не проводився більш як 50 років. Цією ж постановою заборонено тимчасово користуватися місцями загального користування в гуртожитку Національного комплексу «Експоцентр України»по вул. Заболотного, 132 з 01.06.04. до усунення порушень.

Постановою № 9 про застосування запобіжних заходів від 26.05.04р. Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастроф встановлено, що приміщення гуртожитку експлуатуються з порушенням вимог «Правил пожежної безпеки в Україні». Постановою призупинено подальшу експлуатацію гуртожитку НК Експоцентр України ДУС Президента України за адресою м. Київ, вул. Заболотного, 132, з 25 червня 2004 року.

23 червня 2004 року Національний комплекс «Експоцентр Україна», як Замовник, та Українська універсальна товарна біржа (далі - «УУТБ»), як Виконавець, уклали договір № 136/2/94-4 про надання послуг по проведенню аукціонів.

Відповідно до п.1.1 Договору Сторони, керуючись чинним законодавством України, а також згідно з умовами цього договору, зобов'язуються здійснювати ділове співробітництво з використанням організаційно-правових механізмів аукціонних торгів, матеріально-технічної бази та персоналу Виконавця з метою створення умов для забезпечення ефективності аукціонних торгів по продажу триповерхової будівлі, загальною площею 1762,2 кв.м, яка перебуває на балансі НК «Експоцентр України», за адресою: м.Київ, вул. Академіка Заболотного, 132.

Розпорядженням Державного управління справами Президента України від 22.07.04р.

№473 «Про відчуження майна»Відповідачу було дозволено у встановленому законодавством

порядку здійснити відчуження на конкурентних засадах Спірної будівлі.

На підставі Розпорядження Керівника Державного управління справами Президента України від 22.07.04р. № 472 ДУС Президента України видане свідоцтво про право власності від 23.07.04р. серія УК № 000001 на житловий будинок, яким посвідчено, що житловий будинок площею 1762,20 кв.м, що розташоване в м. Києві вул. Заболотного, 132, належить Національному комплексу «Експоцентр України»на праві загально державної власності. Право власності на Спірну будівлю зареєстроване Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна», про що 26.07.04р. було зроблено запис у реєстровій книзі № 9-24 за реєстрованим № 9153.

Аукціонні торги проводилися УУТБ на підставі Порядку проведення аукціонів на Українській універсальній товарній біржі (далі - «Порядок»), затвердженого Біржовим комітетом УУТБ (протокол № 11 від 06.08.01р.).

Відповідно до п.2.1 Порядку продавець публікує інформаційне повідомлення про майно, запропоноване для продажу на аукціоні, у засобах масової інформації не пізніше, ніж за 30 календарних днів до визначеної дати проведення аукціону.

Судом встановлено, що Відповідач своєчасно опублікував інформацію про продаж спірної будівлі на аукціоні у бюлетені «Цінні папери України»№ 141-142 від 25.06.04р. Зазначена інформація містить відомості: про Спірну будівлю, початкову вартість продажу з урахуванням ПДВ, розмір застави та дату проведення аукціону.

Однією із вимог для участі в аукціонних торгах п.2.5 Порядку встановлено сплату застави по кожному об'єкту продажу, що вноситься у розмірі 10% початкової ціни.

Надане Позивачем платіжне доручення № 420 від 22 липня 2004 року доводить факт сплати ним застави для участі в аукціоні з продажу нерухомості у сумі 140500,00 грн.

26.07.04р. УУТБ проведено аукціонні торги з продажу Спірної будівлі, за результатами яких Позивача визнано переможцем.

Згідно із п.4.2 Порядку після оголошення переможця торгів Ліцитатор та Переможець підписують протокол у трьох примірниках. 26.07.04р. представники Позивача та УУТБ підписали Протокол №1 про хід торгів на аукціоні з продажу. Протокол містить наступні відомості: визначення об'єкту договору купівлі-продажу: лот № 1 - триповерхова будівля, загальною площею - 1762,2 кв.м, що знаходиться на балансі НК «Експоцентр України», що розташована за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд. 132; ціна договору купівлі-продажу: остаточна ціна: 1545500,00 грн.; а також покупець - переможець аукціону: Страхова компанія «Фенікс».

Таким чином, протокол містить істотні умови договору купівлі-продажу Спірної будівлі.

Протокол № 1 від 26.07.04р. затверджено Відповідачем.

Пунктом 4.8 Порядку встановлено, що переможцю аукціону сума застави зараховується при остаточному розрахунку, а отже застава, сплачена платіжним дорученням № 420 від 22.07.04р. Позивачем у сумі 140500,00 грн., отримана Відповідачем в якості часткового виконання договору купівлі-продажу Спірної будівлі.

Згідно із п.4.1 Порядку до покупця, який придбає на аукціоні об'єкт продажу, переходить право володіння, користування і розпорядження цим об'єктом з моменту удару молотком ліцитатором.

Право власності на державне/комунальне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником продавця згідно з чинним законодавством. Цей договір підлягає обов'язковому посвідченню або біржею, або нотаріусом (п.4.3 Порядку). Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Листом від 11.01.05р № 6 Позивач звернувся до Відповідача, яким запропонував укласти до 19.01.05р. договір купівлі-продажу будівлі, який Відповідач отримав 14.01.05р. (вхід. № 30). Відповіді на вищезазначений лист Відповідачем не було надано, а договір не було укладено у письмовій формі та нотаріально не посвідчено.

Розпорядженням Керівника Державного управління справами від 25.03.05р. № 97 «Про визнання Розпорядження Керівника Державного управління справами від 22.07.04р. № 473 таким, що втратило чинність», у зв’язку із коригуванням планів стосовно використання державного майна, що перебуває в оперативному управління Національного комплексу «Експоцентр України», розпорядження Керівника Державного управління справами від 22.07.04р. № 473 «Про відчуження майна»визнано таким, що втратило чинність.

Розпорядженням Керівника Державного управління справами від 10.02.06р. № 39 «Про скасування Розпорядження Керівника Державного управління справами від 22.07.04р. № 472» відповідно до підпункту 3 пункту 10 Положення про Державне управління справами скасовано Розпорядження Керівника Державного управління справами від 22.07.04р. № 472 «Про видачу свідоцтва про право власності на об’єкт нерухомого майна».

Постановою Господарського суду міста Києва від 27.03.06р. у справі № 41/165-А дії Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об’єкти нерухомого майна щодо вчинення 26.07.04р. реєстраційного напису, записаного у реєстрову книгу № 9-24 за реєстровим № 9153 на Свідоцтві про право власності на житловий будинок, яке було видане 23.07.04р. Державним управлінням справами серія УК № 000001, були визнанні незаконними; Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об’єкти нерухомого майна зобов’язано скасувати вчинений 26.07.04р. реєстраційний напис, записаний у реєстрову книгу № 9-24 за реєстровим № 9153 на Свідоцтві про право власності на житловий будинок, яке було видане 23.07.04р. Державним управлінням правами серія УК №000001. Постановою № 0558/41 про закінчення виконавчого провадження від 23.01.07р. Державної виконавчої служби у Шевченківському районі міста Києва встановлено, що рішення суду виконано згідно відповіді БТІ № 1919 від 23.01.07р.

Постановою Господарського суду міста Києва від 19.10.07р. у справі № 40/114-А у задоволені позову в частині визнання недійсним розпорядження Керівника Державного управління справами № 473 від 22.07.04р. «Про відчуження майна»відмовлено. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.07р. у справі № 40/114-А постанову Господарського суду міста Києва від 19.10.06р. у справі № 40/114 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.05р. у справі № 36/512 позов заступника прокурора Голосіївського району м.Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву про визнання результатів аукціону з продажу будівлі по вул. Заболотного, 132, в м. Києві недійсними залишено без розгляду. Постановою Вищого господарського суду України від 26.06.07р. у справі № 36/512 ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.05р. у справі № 36/512 залишено без змін.

12.04.07р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козоріз Л.М. керівнику Відповідача направив заяву Позивача про запрошення керівника НК «Експоцентр України»17.04.07р. в офісі приватного нотаріуса Козоріз Л.М. нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу Спірної будівлі, який було укладено між Позивачем та Відповідачем 26.07.04р. в ході аукціонних торгів. Разом з заявою було передано проект договору купівлі-продажу будівлі без номера від 26.07.04р. Істотні умови проекту договору купівлі-продажу будівлі відповідають істотним умовам, визначеним у протоколі від 26.07.04р.  №1.

В зазначений день керівник Відповідача в офісі нотаріусу не з’явився.

Встановлені судом обставини доводять факт часткового виконання Позивачем договору купівлі-продажу Спірної будівлі, укладеного Сторонами 26.07.04р., та факт прийняття Відповідачем часткового виконання Позивачем зазначеного договору, а також судом встановлений факт ухилення Відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу Спірної будівлі, укладеного Сторонами 26.07.04р.

Таким чином, Відповідач з 26.07.04р. ухиляється від укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірної будівлі, тобто порушує ст. 657 ЦК України та п. 4.3. Порядку проведення аукціонів на УУТБ.

Відповідно до ст.2  Закону України «Про власність», який діяв на момент укладення договору купівлі-продажу Спірної будівлі, власність в Україні виступала в таких формах: приватна, колективна, державна. Статтею 31 Закон передбачено, що до державної власності в Україні належать загально-державна (республіканська) власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність). Майно, що є державною власністю і закріплене за державною установою (організацією), яка перебуває на державному бюджеті, належить їй на праві оперативного управління (ст. 39 Закону).

Згідно із ст. 137 Господарського кодексу України право оперативного управління є речовим правом суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Таким чином, Відповідач, за яким закріплене майно на праві оперативного управління, має право розпоряджатися таким майном у межах, встановлених Господарським кодексом України, іншими законами та власником майна (уповноваженими ним органом).

Судом не приймаються посилання Відповідача на ч. 3 ст. 145 ГК України як довід неможливості відчуження майна державного шляхом іншим ніж приватизація з наступних підстав: по-перше, ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного майна»встановлено, що його дія не поширюється на правовідносини приватизації державного житлового фонду; по-друге, майно Національного комплексу «Експоцентр України»в силу Закону України «Про перелік об’єктів права власності, що не підлягають приватизації»не може бути відчужене шляхом приватизації; по-третє, згідно із ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»приватизації не підлягають кімнати в гуртожитках. Отже, Спірна будівля не може бути відчужена шляхом приватизації. По-четверте,  ч.5 ст. 145 Господарського кодексу України встановлено, що законом можуть бути визначені також інші підстави зміни правового режиму майна суб'єкта господарювання. Саме такою підставою є ст. 137 Господарського кодексу України, яка надає Відповідачу право здійснювати повноваження розпорядження майном, закріпленим за ним на праві оперативного управління.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про те, що Спірна будівля в силу чинного законодавства України не може бути відчужена шляхом приватизації, тобто на спірні правовідносини не поширюється дія законодавства про приватизацію, правовідносини із відчуження Спірної будівлі, в тому числі укладення договору купівлі-продажу, регулюється господарським та цивільним законодавством України.

Статтею 181 Господарського кодексу України встановлено загальний порядок укладання господарських договорів. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Згідно із ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 657 Цивільного кодексу України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозицій однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 650 ЦК України встановлено, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про товарну біржу»правила біржової торгівлі розробляються відповідно до чинного законодавства і є основним документом, що регламентує порядок здійснення біржових операцій, ведення біржової торгівлі та розв'язання спорів з цих питань. Правила укладення договорів за результатами проведення аукціонних торгів визначенні Порядком, а отже аукціонні торги з продажу Спірної будівлі, проведеній УУТБ 26.07.04р., були способом укладення договору купівлі-продажу Спірної будівлі між Позивачем та Відповідачем.

Частина 1 ст. 641 ЦК України визначає, що пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Наявні у матеріалах справи докази доводять, що Відповідач опублікував інформацію про продаж спірної будівлі на аукціоні у бюлетені «Цінні папери України»№141-142 від 25.06.2004 року, тобто здійснив пропозицію невизначеному колу осіб укласти договір купівлі-продажу. Судом встановлено, що пропозиція Відповідача містила істотні умови договору купівлі-продажу: (а) предмет договору купівлі-продажу - Спірна будівля;          (б) початкова вартість продажу з урахуванням ПДВ -1405000,00 грн.; (в) сплата реєстраційного внеску за участь в аукціоні - 17,00 грн.; (г) застава за участь в аукціонні 10% від початкової ціни - 140500,00 грн.; (д) дата проведення аукціону - через 30 календарних днів після публікації в газеті; (є) умови розрахунків - грошові кошти.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її намір прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги/виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено Законом. Судом встановлено, що Позивач прийняв пропозицію Відповідача та виконав дії відповідно до вказаних в пропозиції (опублікованій інформації) умов договору: (а) сплатив реєстраційний внесок за участь в аукціоні; (б) сплатив заставу у встановленому розмірі; (в) прийняв участь в аукціонних торгах з продажу Спірної будівлі, що проводилися УУТБ 26.07.04р.

Статтею 643 ЦК України встановлено, якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку. Надане Позивачем платіжне доручення № 420 від 22.07.04р. та протокол № 1 від 26.07.04.р. про хід торгів на аукціоні з продажу доводять, що Позивач своєчасно надав відповідь Відповідачу про прийняття пропозиції укласти договір купівлі-продажу Спірної будівлі.

Відповідно до ч. 2 ст. 641 ЦК України реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Прийнявши участь в аукціонних торгах з продажу Спірної будівлі, Позивач здійснив пропозицію укласти договір купівлі-продажу Спірної будівлі з наступними істотними умовами: (а) предмет договору купівлі-продажу - Спірна будівля; (б) запропонував найбільшу остаточну ціну - 1545500,00 грн.; (в) умови розрахунку - грошові кошти; (г) часткове виконання грошового зобов'язання Позивачем із сплати вартості Спірної будівлі у суму застави - 140500,00 грн.

Відповідач прийняв пропозицію Позивача укласти договір купівлі-продажу на нових умовах, запропонованих Позивачем в ході аукціонних торгів з продажу Спірної будівлі і які викладені у протоколі № 1 від 26.07.04р. Факт прийняття Відповідачем пропозиції Позивача доводяться підписом Генерального директора Пономаренка В.М. та відбитком печатки Відповідача на цьому протоколі, а також фактом прийняття часткового виконання Позивачем договору.

Частиною 3 ст. 642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Відповідач своєчасно не скористався своїм правом відкликати свою відповідь на пропозицію Позивача укласти договір купівлі-продажу Спірної будівлі, а тому Відповідач є зобов’язаним перед Позивачем укласти у письмовій формі та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу Спірної будівлі на умовах, визначених у протоколі № 1 від 26.07.04р., та виконати його належним чином.

Наявні в матеріалах справи докази доводять, що Генеральний директор Відповідача Пономаренко В.М. на момент проведення УУТБ аукціонних торгів з продажу Спірної будівлі мав необхідний обсяг повноважень, які були надані положенням про національний комплекс «Експоцентр України», затвердженим Розпорядженням керівника Державного управління справами 11.11.02р. №531; Розпорядженням керівника Державного управління справами від 22.07.04р. № 473 «Про відчуження майна». Розпорядження від 22.07.04р. № 473 доводить, що волевиявлення Відповідача було вільним та відповідало його внутрішній волі.

Згідно із ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом, а тому спірний договір має бути укладений у письмовій формі з нотаріальним посвідченням в силу ст. 657 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов Договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Суд не приймає до уваги посилання Відповідача на відсутність правовстановлюючого документу, як обставини, що перешкоджає укладенню договору купівлі-продажу з огляду на наступне.

Згідно із ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток історії та культури; 6) викупу земельної ділянки у зв'язку із суспільною необхідністю; 7) викупу нерухомого майна у зв'язку з викупом з метою суспільної необхідності земельної ділянки, на якій воно розміщене; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Отже, факт скасування реєстраційного запису у реєстровій книзі № 9-24 за реєстровим №9153 на Свідоцтві про право власності на житловий будинок, яке було видане 23.07.04р. Державним управлінням справами серія УК № 000001 з моменту його вчинення не припиняє права державної власності на Спірну будівлю.

Згідно із ст. 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Відповідач надав суду докази, що засвідчують право державної власності на Спірну будівлю та факт закріплення за відповідачем Спірної будівлі на праві оперативного управління, а також надання Відповідачу повноважень із відчуження спірної будівлі. Отже, Відповідач мав правові підстави укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу Спірної будівлі, як особа, за якою закріплено власником майно на праві оперативного управління.

Згідно із ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Судом встановлено, закріплене за Відповідачем на праві оперативного управління майно є державною власністю в силу закону.

Відповідно до ч.3 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України на сторони покладається обов’язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Твердження Відповідача про те, що укладений на аукціонних торгах договір купівлі-продажу Спірної будівлі спрямований на незаконне заволодіння майна держави, тобто є нікчемний в силу ст.ст. 203 та 228 Цивільного кодексу України, є необґрунтованим, оскільки не доведений жодним доказом. Разом з тим, наявні в матеріалах докази спростовують це твердження, зокрема, судовими рішеннями, які в силу ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, є обов’язковими для суду під час розгляду цієї справи, встановили факти як законності правових підстав проведення аукціонних торгів з продажу Спірної будівлі, так і дійсності результатів аукціонних торгів.

Матеріали справи містять письмові докази: по-перше, досягнення згоди з усіх істотних умов договору між Позивачем та Відповідачем - протокол № 1 від 26.07.04р., по-друге, докази спроб Позивача позасудовим шляхом надати договору купівлі-продажу Спірної будівлі письмової форми та нотаріально його посвідчити (лист від 14.01.05р. та заява від 12.04.07р. Позивача), по-третє, платіжне доручення № 420 від 22.07.04р доводить факт часткового виконання договору купівлі-продажу Спірної будівлі та прийняття виконання Відповідачем.

Отже, доведено факт ухиляння Відповідача від укладення та нотаріального посвідчення договору з моменту визнання Позивача переможцем аукціонних торгів з продажу Спірної будівлі 26.07.04р. Такими діями Відповідач порушує право Позивача отримати у власність Спірну будівлю та здійснювати щодо неї свої правомочності власника.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання судом дійсним договору купівлі-продажу Спірної будівлі згідно із ст. 220 України.

Відповідно до ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, сплати державного мита підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати дійсним договір купівлі-продажу будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд. 132, укладеного 26.07.2004 р. за результатами аукціонних торгів на Українській універсальній товарній біржі між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Фенікс»(03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 1, ) та Національною компанією «Експоцентр України»(03680, м. Київ, проспект Академіка Глушкова 1, ), у редакції та на умовах, зазначених у проекті договору купівлі-продажу від 26.07.2004 року, надісланого Відповідачу 12.04.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козоріз Л.М., а саме:

„ Договір

купівлі-продажу

м. Київ                                                                                          26 липня 2004 року

Державне підприємство Національний комплекс „Експоцентр України” (далі –Продавець), в особі Генерального директора Марценюка Олександра Олександровича, який діє на підставі Положення, з однієї сторони,

та

Закрите акціонерне товариство „Страхова компанія „Фенікс” (далі –Покупець), в особі Генерального директора Шпиря Віктора Михайловича, який діє на підставі Статуту, з другої сторони,

які в подальшому разом іменуються як „Сторони”,

уклали цей Договір купівлі-продажу (далі – Договір) про наступне:

1. Предмет договору

1.1.          Предметом договору є триповерхова будівля загальною площею 1762,2 кв.м., що розташована за адресою м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 132 (надалі - "Будівля"), яка придбана Покупцем у ході аукціонних торгів на Українській універсальній товарній біржі, що підтверджується Протоколом №1 про хід торгів на аукціоні від 26 липня 2004 року (Протокол додається до Договору та є невід’ємною його частиною).

2.          Ціна продажу та порядок розрахунків

2.1.          Початкова ціна продажу Будівлі становить 1 405 000 (один мільйон чотириста п’ять тисяч) гривень, відповідно до Протоколу №1 про хід торгів на аукціоні з продажу від 26 липня 2004 року.

2.2.          Остаточна ціна продажу Будівлі становить 1 545 500 (один мільйон п’ятсот сорок п’ять тисяч п’ятсот) гривень 00 копійок відповідно до Протоколу №1 про хід торгів на аукціоні з продажу від 26 липня 2004 року.

2.3.          Суму, зазначену в п. 2.2. цього договору, Покупець сплачує Продавцю частинами в такому порядку:

2.3.1.          Перша частина ціни продажу Будівлі, а саме сума в розмірі 140 500 (сто сорок тисяч п’ятсот) гривень, що становить 10% від початкової ціни продажу Будівлі на аукціоні, була перерахована Покупцем на рахунок Української універсальної товарної біржі в якості застави за участь в аукціонних торгах, відповідно до Порядку проведення аукціонних торгів на Українській універсальній товарній біржі, затвердженому біржовим комітетом (Протокол №11 від 06.08.2001 року).

2.3.2.          Друга частина ціни продажу Будівлі, а саме сума в розмірі 1 405 000 (один мільйон чотириста п’ять тисяч) гривень, сплачується Покупцем у триденний термін з дати реєстрації права власності Покупця на Будівлю в Бюро технічної інвентаризації Київської міської ради.

2.4.          Розрахунки за цим Договором здійснюються через установу банку шляхом перерахування грошових коштів згідно із правилами, передбаченими чинним в Україні законодавством для безготівкових розрахунків.

3.          Передача Об'єкта

3.1.          Продавець передає Будівлю Покупцю за актом прийому-передачі у п’ятиденний термін з моменту зарахування другої частини ціни продажу Будівлі, що зазначена в п.п. 2.3.2. цього Договору, на рахунок Продавця.

3.2.          Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження Будівлі переходить від Продавця до Покупця з моменту підписання акту прийому-передачі.

4.          Права та обов'язки Сторін

4.1.          Продавець зобов’язаний:

4.1.1.          Передати Будівлю Покупцю у встановлений цим Договором термін.

4.1.2.          Повідомляти Покупця про несвоєчасне внесення платежів за Будівлю.

4.2.          Продавець має право:

4.2.1.          На отримання грошових коштів за Будівлю, передбачених пунктом 2.2. цього Договору.

4.2.2.          Вимагати сплати Покупцем пені, у випадку прострочення виконання зобов’язання щодо розрахунків.

4.3.          Покупець зобов’язаний:

4.3.1.          У встановлені цим Договором терміни, порядку та обсягах здійснити розрахунки, за придбану Будівлю.

4.3.2.          У встановлений цим Договором строк прийняти Будівлю.

4.3.3.          Надавати Продавцю необхідні відомості, документи тощо про виконання умов цього Договору.

4.4.          Покупець має право:

4.4.1.          Вимагати сплати Продавцем неустойки, у випадку прострочення виконання зобов’язання щодо передачі Будівлі.

5.          Відповідальність Сторін за порушення договору

5.1.          У випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього Договору (надалі іменується "порушення Договору"), Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством.

5.1.1.          Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.

5.1.2.          Сторона не несе відповідальності за порушення Договору, якщо воно сталося не з її вини (умислу чи необережності).

5.1.3.          Сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення Договору, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього Договору.

5.2.          Покупець за прострочення сплати Продавцеві ціни продажу Будівлі, за вимогою Продавця, зобов'язаний сплатити останньому пеню у розмірі 0,1 % від простроченої суми за кожен день прострочення.

5.3.          У випадку порушення строків передачі Будівлі, Продавець сплачує Покупцю неустойку у розмірі 0,1 % від ціни продажу Будівлі за кожен день прострочення.

5.4.          Сторона, що порушила цей Договір, зобов'язана відшкодувати збитки, завдані таким порушенням, незалежно від вжиття іншою Стороною будь-яких заходів щодо запобігання збиткам або зменшення збитків, окрім випадків коли остання своїм винним (умисним або необережним) діянням (дією чи бездіяльністю) сприяла настанню або збільшенню збитків.

5.5.          Сплата Стороною визначених цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) не звільняє її від обов'язку відшкодувати за вимогою іншої Сторони збитки, завдані порушенням Договору (реальні збитки та (або) упущену вигоду) у повному обсязі, а відшкодування збитків не звільняє її від обов'язку сплатити за вимогою іншої Сторони штрафні санкції у повному обсязі.

5.6.          Сплата Стороною та (або) відшкодування збитків, завданих порушенням Договору, не звільняє її від обов'язку виконати цей Договір в натурі, якщо інше прямо не передбачено чинним в Україні законодавством.

6.          Вирішення спорів

6.1.          Усі спори, що виникають з цього Договору або пов'язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами.

6.2.          Якщо відповідний спір не можливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного в Україні законодавства.

7.          Дія Договору

7.1.          Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін.

7.2.          Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, встановлений у п. 7.1 цього Договору та визначається часом достатнім для реального та належного виконання цього Договору Сторонами.

7.3.          Закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

7.4.          Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним в Україні законодавством, зміни у цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю Сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору.

7.5.          Зміни у цей Договір набирають чинності з моменту належного оформлення Сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або у чинному в Україні законодавстві.

7.6.          На вимогу однієї із Сторін, Договір може бути розірваний або визнано недійсним за рішенням суду, в разі невиконання іншою стороною зобов’язань, передбачених цим договором, у визначені строки.

8.          Прикінцеві положення

8.1.          Цей Договір підписується Сторонами і скріплюється їх печатками.

8.2.          Усі правовідносини, що виникають з цього Договору або пов'язані із ним, у тому числі пов'язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього Договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення Договору, регламентуються цим Договором та відповідними нормами чинного в Україні законодавства, а також застосовними до таких правовідносин звичаями ділового обороту на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості.

8.3.          Після набрання чинності цим Договором всі попередні переговори за ним, листування, попередні договори, протоколи про наміри та будь-які інші усні або письмові домовленості Сторін з питань, що так чи інакше стосуються цього Договору, втрачають юридичну силу, але можуть братися до уваги при тлумаченні умов цього Договору.

8.4.          Сторони несуть повну відповідальність за правильність вказаних ними у цьому Договорів реквізитів та зобов'язуються своєчасно у письмовій формі повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несуть ризик настання пов'язаних із ним несприятливих наслідків.

8.5.          Якщо інше не встановлено чинним в Україні законодавством, додаткові угоди до цього Договору є його невід'ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані Сторонами, скріплені їх печатками, нотаріально посвідчені і зареєстровані.

8.6.          Цей Договір складений при повному розумінні Сторонами його умов та термінології українською мовою у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу.

9.          Місцезнаходження і реквізити сторін

Продавець
Покупець

Державне підприємство
Національний комплекс „Експоцентр України”
м. Київ, пр-т Академіка Глушкова, 1

Генеральний директор

________________ О.О. Марцинюк
ЗАТ “Страховая компания “Феникс”
м. Київ, пр-т Академіка Глушкова, 1
р/р №265006
в філіалі Першого Українського Міжнародного Банку м. Києва,
МФО 322755
Код
Генеральний директор

___________________ В.М. Шпирь”

3. Визнати за Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Фенікс»(03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 1, ) право власності на будівлю, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд. 132, загальною площею 1762,2 кв.м.

4. Стягнути з Національної компанії «Експоцентр України»(03680, м. Київ, проспект Академіка Глушкова 1, ) з  будь-якого  виявленого  рахунку на користь Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс»(03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 1, ) витрати по сплаті державного мита у розмірі 85 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                                         В.В.Сулім

Дата підписання 20.07.07р.