Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "18" вересня 2007 р.
Справа № 15/3316

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

судді

за участю представників сторін

від позивача Костюкевич О.В. - дов. від 25.07.06

від відповідача Лащенко С.А. - дов. від 10.08.07

Гоннова Л.І. - дов. від 10.08.07

від третьої особи: Костюкевич О.В. - дов. від 20.01.07

Розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Централ Плюс" (м. Житомир)

третя особа на стороні позивача: Закрите акціонерне товариство "Юкрейн Петроліум" (м.Київ)

до Державної виконавчої служби у Богунському районі м. Житомира (м.Житомир)

Головного управління державного казначейства у Житомирській області

про відшкодування завданих збитків в сумі 2431117 грн. 58 коп

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 22.08.07 до 10.09.07та 18.09.07  відповідно до ст. 77 ГПК України.

В листопаді 2003 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача збитків у загальній сумі 2431117,58грн., спричинених незаконним накладенням арешту на автозаправну станцію (АЗС), яка знаходиться по вул. Ватутіна, 95 в м. Житомирі та належить йому на праві власності.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 10.02.04 позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 2181117,58грн. збитків, 1525,18грн. державного мита та 105,86грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в частині стягнення збитків у сумі 250000грн. за надання юридичної допомоги відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 27.01.05 рішення господарського суду від 10.02.05 змінено,  позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 1400000 грн. збитків, 978,97грн. державного мита, 67,95грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення збитків у сумі 1031117 грн.58 коп., з яких 250000 грн. - за надання юридичної допомоги та 781117,58грн. збитків у вигляді не отриманого доходу відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.05.05 скасована постанова Житомирського апеляційного господарського суду від 27.01.05, а рішення господарського суду Житомирської області від 10.02.04 залишено в силі.

Постановою Верховного Суду України від 16.08.05 всі судові рішення по даній справі скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді ухвалою господарського суду Житомирської області від 30.03.06 провадження у справі припинено в зв’язку з ліквідацією відповідача – відділу державної виконавчої служби Богунського району Житомирського міського управління юстиції.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 21.11.06, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.03.07, ухвала господарського суду Житомирської області від 30.03.06 скасована, а справа передана на розгляд до суду першої інстанції, оскільки судова колегія дійшла висновку, що до участі у справі в якості відповідача має бути залучена Державна виконавча служба у Богунському районі м. Житомира.

При подальшому розгляді даної справи ухвалою господарського суду Житомирської області від 20.06.07 на задоволення клопотання позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено Головне управління Державного казначейства України в Житомирській області.

Відповідачем надані докази реорганізації органів виконавчої служби, згідно яких з квітня 2007 року діє Богунський відділ Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, який є правонаступником Державної виконавчої служби у Богунському районі м. Житомира.

За таких обставин в порядку процесуального правонаступництва відповідно до приписів ст.25 ГПК України господарський суд проводить заміну відповідача його правонаступником.

В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала в повному обсязі. Вимоги мотивовані тим, що внаслідок накладення відповідачем арешту на АЗС позивач не мав змоги виконати свої зобов’язання по договору купівлі-продажу вказаної АЗС від 17.09.02, а саме, передати її покупцю - ЗАТ "Юкрейн Петроліум". За порушення зобов’язань за договором на вимогу покупця (ЗАТ "Юкрейн Петроліум") позивач сплатив штраф в сумі 1400000,00грн. До суми збитків позивач також відносить і втрачену вигоду в сумі 781117,58грн., яка становить різницю між вартістю АЗС за договором купівлі-продажу із ЗАТ "Юкрейн Петроліум" і договором купівлі-продажу від 02.09.03, згідно якого позивач продав АЗС товариству „Рентойл” за нижчою ціною. Оскільки захист порушеного права позивач здійснює в судовому порядку, а на оплату юридичних послуг витрачено 250000,00грн., то цю суму позивач також просить стягнути з відповідача.

Представники відповідача проти позову заперечують. Заперечення мотивовані тим, що при спричиненні збитків, на які посилається позивач, відсутня вина виконавчої служби, оскільки державний виконавець виконував покладені на нього обов’язки згідно чинного законодавства.

Представник співвідповідача - Головного управління Державного казначейства України в Житомирській області, який був присутній в судовому засіданні 10.09.07, надав письмовий відзив, в якому зазначив, що управління як юридична особа не відповідає за зобов’язаннями виконавчої служби, і що шкода згідно ст.1166 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала. Крім того зазначив, що в Законі України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” відсутні загальнодержавні видатки на відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органів Державної виконавчої служби, а отже і відсутні рахунки Державного бюджету, з яких можливе таке відшкодування (а.с.33 т.3).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

09.07.02 виконавчою службою відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса за №2899 від 03.01.02 про стягнення із ЗАТ „Петротрейд” на користь ТОВ „Зварко” боргу в сумі 200000,00грн. (а.с.12 т.1).

06 серпня 2002 року державним виконавцем при примусовому виконанні наказу господарського суду №9/1399 від 07.05.02 про стягнення з ЗАТ „Петротрейд” на користь ТОВ „Зварко” боргу в сумі 444847,23грн. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.43 т.3). Арешт накладено на все майно, що належить ЗАТ „Петротрейд” юридична адреса якого: м. Житомир, вул. Кафедральна, 4-а.

25.09.02 за заявою представника стягувача ТОВ „Зварко” (а.с.119 т.1) державний виконавець описав та наклав арешт на майно боржника ЗАТ „Петротрейд”, а саме -  на автозаправну станцію, що знаходиться в м. Житомирі по вул. Ватутіна, 95 (а.с.10-11 т.1).

Відповідно до свідоцтва про право власності на автозаправну станцію від 26.02.01 (а.с.13 т.1) АЗС, яка розташована в м. Житомирі по вул. Ватутіна, 95, належить на праві власності ТОВ „Централ Плюс” на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 22.02.01 №124.

17.09.02 товариство „Централ Плюс” (позивач) уклало з ЗАТ „Юкрейн Петроліум” договір купівлі-продажу вказаної АЗС за 2400000,00грн. (а.с.19-22 т.1). Згідно п.1.2 договору перехід права власності на АЗС від продавця до покупця відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі протягом 6 (шести) місяців (п.4.1). Додатковою угодою №1 від 17.03.03 до договору купівлі-продажу від 17.09.02 сторони передбачили, що передача об’єкта продавцем та його приймання покупцем здійснюється протягом 9 (дев’яти) місяців з моменту підписання сторонами цього договору (п.4.1). За порушення продавцем строків передачі об’єкта продавець зобов’язаний сплатити на користь покупця штраф у розмірі 1400000,00грн. (п.6.3).

Позивач вважає, що оскільки на АЗС був накладений арешт, то це унеможливило виконати ним у встановлені строки  свої зобов’язання за договором купівлі-продажу. І як наслідок, покупець -  ЗАТ „Юкрейн Петроліум” 18.06.03 розірвав договір купівлі-продажу та поставив вимогу про сплату штрафу в сумі 1400000,00грн. (а.с.51 т.1), яку позивач сплатив, що підтверджується копіями платіжних доручень №162 від 16.09.03р. та  №217 від 05.11.03р. (а.с.14-15 т.1).

Крім того, вказану АЗС позивач продав тільки 02.09.03 ТОВ „Рентойл” за 1618882,42грн., втративши при цьому 781117,58грн., що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.17-18 т.1).

Для захисту своїх прав як власника майна позивач поніс затрати на оплату юридичних послуг в сумі 250000,00грн. згідно договору від 17.09.03 (а.с.23-25 т.1).

Суму сплаченого штрафу 1400000,00грн., не отриманий доход в сумі 781117,58грн. (втрачену вигоду) та 250000,00грн. понесених витрат на оплату юридичних послуг, всього 2431117,58грн. позивач відносить до збитків, спричинених йому відповідачем внаслідок незаконного арешту майна (АЗС), та просить стягнути цю суму з виконавчої служби.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, господарський суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 86 Закону України „Про виконавче провадження” від 21.04.1999р. № 606-ХІУ (далі Закон №606) встановлено, що збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Позадоговірна шкода, як зазначалось у ст. 440 ЦК УРСР, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у  повному обсязі.

Статтею 1166 чинного ЦК України передбачено, що майнова шкода,  завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Загальними підставами для настання цивільно-правової (деліктної) відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв’язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина.

Відповідно до ч.6 ст.24 Закону №606 державний виконавець, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, вправі за заявою стягувача  накласти арешт на майно боржника та одночасно провести опис і арешт цього майна.

Як зазначалося вище, державний виконавець, з метою забезпечення виконання виконавчих документів про стягнення боргу із ЗАТ „Петротрейд”, за заявою стягувача ТОВ „Зварко” описав та наклав арешт на АЗС, що знаходиться в м. Житомирі по вул. Ватутіна, 95.

З письмового пояснення державного виконавця Томашевського О.В. (а.с.120 т.1) вбачається, що при виїзді за вказаною адресою дійсно знаходилась АЗС, на якій була вивіска ЗАТ „Петротрейд”. Оскільки документи про право власності на АЗС надані не були, він описав дане майно та наклав арешт. Однак постанову про арешт АЗС до нотаріальної контори не вносив.

Арешт майна ТОВ „Централ Плюс” представники відповідача пояснили тим, що за постановою від 06.08.02 про арешт майна боржника ЗАТ „Петротрейд” нотаріальною конторою була накладена заборона на відчуження майна за місцезнаходженням боржника – м. Житомир, вул. Кафедральна,4-а. Оскільки ТОВ „Централ Плюс” на той час також знаходилось за вказаною адресою, то і його майно попало під заборону.

Вказана обставина підтверджується довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об’єктів нерухомого майна від 08.02.06, надану  на запит суду (а.с.49 т.2), в якій зазначено, що на підставі постанови відділу виконавчої служби Богунського РУЮ від 06.08.02 Першою Житомирською державною нотаріальною конторою була накладена заборона на майно, що знаходилось в м. Житомирі по вул. Кафедральній, 4-а, власник – ТОВ „Централ Плюс”. Також згідно довідки статуправління №20-3125 (а.с.32 т.1) місцезнаходження ТОВ „Централ Плюс” - м. Житомир, вул. Кафедральна, 4-а.

Як вбачається з довідки Першої Житомирської державної нотаріальної контори №350 від 09.02.06 (а.с.43 т.2) арешт на АЗС по вул. Ватутіна,95 в м. Житомирі був накладений 24.12.02 на підставі постанови ВДВС Богунського РУЮ від 24.12.02 та знятий 22.08.03 на підставі постанови ВДВС від 19.08.03. Арешт, який накладався на все майно ТОВ „Централ Плюс” на підставі постанови ВДВС від 06.08.02, був знятий 24.12.02 на підставі постанови ВДВС від 24.12.02.

В матеріалах справи на а.с.76 т.1 міститься вказана постанова державного виконавця від 24.12.02, згідно якої знято арешт з всього майна, що належить ТОВ „Централ Плюс”, за винятком АЗС по вул. Ватутіна, 95 в м. Житомирі.

Суд наголошує на тому, що матеріали виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса про стягнення із ЗАТ „Петротрейд” на користь ТОВ „Зварко” 200000,00грн. судом не оглядалися, оскільки на неодноразову вимогу суду вони надані не були. Представники відповідача пояснили, що виконавче провадження було надано суду при першому розгляді справи і у виконавчу службу не поверталось. Тому суд дає оцінку тим письмовим доказам, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст.59 Закону №606 (в редакції, що діяла на час накладення арешту) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй,  а не боржникові, може  звернутися  до  суду  з  позовом  про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Позивач в жовтні 2002 року звертався до суду із позовною заявою про визнання права на майно та звільнення майна з-під арешту. Однак, в зв’язку з недоліками заяви, ухвалою господарського суду Житомирської області від 09.10.02 позовні матеріали були повернуті на підставі п.3 ст.63 ГПК України (а.с.46 т.1).

В подальшому позивач правом на судовий захист свого права власності не скористався. Слід зазначити, що на той час звільнення майна з-під арешту можливо було тільки за рішенням суду. Право начальнику відповідного відділу ДВС, якому підпорядкований державний виконавець, звільняти майно з-під арешту, надано згідно статті ст.59 Закону №606 в редакції Закону від 10.07.03, що набрав чинності з 28.08.03.

Як зазначалось вище, арешт з АЗС знято 22.08.03 на підставі постанови ВДВС Богунського РУЮ №02-6173/9 від 19.08.03, що підтверджується довідкою Першої Житомирської нотаріальної контори №350 від 09.02.06 (а.с.43 т.2) та довідкою з Єдиного реєстру заборон (а.с.49 т.2).

Отже, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець, накладаючи арешт на АЗС, діяв у відповідності до вимог чинного на той час законодавства. Його дії у встановленому законом порядку не визнані неправомірними. Крім того, позивач не довів наявність причинного зв’язку між сплатою ним штрафу за невиконання умов договору купівлі-продажу, не отриманим доходом і оплатою юридичних послуг, які він вважає збитками, та діями державного виконавця по накладенню арешту на АЗС.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про власність” (чинного на час спірних правовідносин) право власності в Україні охороняється законом. Статтею 4 цього Закону передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Тому позивач, вважаючи, що його право власності порушено, не був позбавлений можливості захистити своє право у відповідний спосіб та у встановленому законом порядку, так само як і розпорядитися належним йому майном, не спричиняючи при цьому собі збитки.

За таких обставин справи та приписів чинного на час спірних правовідносин законодавства позовні вимоги безпідставні та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 25, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. В порядку процесуального правонаступництва замінити відповідача -Державну виконавчу службу у Богунському районі м. Житомира на правонаступника - Богунський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції.

2. В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Суддя
Терлецька-Байдюк Н.Я.

Дата підписання рішення: 25 вересня 2006 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3,4,5 - сторонам