ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2007 р.
№ 17/58-62

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Перепічая В.С.(головуючого),

Рибака В.В.

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги відкритого акціонерного товариства  по газопостачанню та газифікації “Донецькоблгаз” в особі структурного підрозділу –Горлівського  управління по газопостачанню та газифікації та  Дочірньої компанії  “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”   на постанову Донецького апеляційного господарського суду  від  17 квітня  2007 року у справі № 17/58-62 за позовом  відкритого акціонерного товариства  по газопостачанню та газифікації “Донецькоблгаз” в особі структурного підрозділу –Горлівського  управління по газопостачанню та газифікації до відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго”, третя особа –Дочірня компанія  “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”  про зобов’язання  (укласти) підписати додаткову угоду до договору № 04-83/854-2006 Пр на постачання природного газу, -

Встановив:

У травні  2006 р. відкрите акціонерне товариство  по газопостачанню та газифікації “Донецькоблгаз”  в особі структурного підрозділу –Горлівського  управління по газопостачанню та газифікації  звернулось до господарського суду Донецької області  з позовом до відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” про  зобов’язання  (укласти ) підписати  додаткову угоду  до договору  № 04-83/854-2006 Пр від  20 грудня  2005р.

Рішенням  господарського суду Донецької області  від 15 лютого 2007р. залишеним без змін постановою Донецького  апеляційного  господарського суду   від  17 квітня  2007 р. у позові відмовлено.

У касаційній скарзі  позивач  просить скасувати  постанову апеляційної інстанції вказуючи на   порушення   судом  норм  матеріального  і процесуального права та прийняти нове рішення,  яким  задовольнити позовні вимоги.

У касаційній скарзі  ДК  “Газ України” НАК “Нафтогаз України” посилаючись на ті ж підстави, також просить скасувати прийняті у справі судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника третьої особи, яка підтримала  доводи викладені у касаційній скарзі, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційних скарг, суд вважає, що касаційні скарги  не підлягають  задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій,  20 грудня 2005р. між  сторонами справи було укладено договір  №04-83/854-2006 Пр, за умовами якого, позивач зобов’язувався передати природний газ, а відповідач прийняти та оплатити його на умовах даного договору.

5 квітня 2006р. позивачем на адресу відповідача направлено пропозицію № 2281/09 щодо  підписання додаткової угоди від 20 березня 2006р.  до даного договору постачання, про викладення  п.4.1 договору  у новій редакції та  яким визначена нова ціна за 1000,0 кубічних метрів газу з 1січня 2006р. по 19 лютого 2006р. у сумі  543,23 грн.,  де ціна  на природний газ –422,10 грн., цільова надбавка ( у розмірі 2 % до ціни на природний газ) –8,442 грн., ПДВ –86,108 грн., тариф на постачання  газу –14,65 грн., ПДВ –2,93 грн.; з 20 лютого 2006р. –688,33 грн., де ціна на природний газ –548,00 грн., цільова надбавка (  у розмірі 2 % до ціни на природний газ) –10,96 грн. ПДВ –111,79 грн.,  тариф на постачання газу –14,65 грн., ПДВ –2,93 грн.

Пункт 4 договору доповнено п. 4.2 наступного змісту: „Податок на додану вартість нараховується усім Покупцям, незалежно від їхнього статусу платника ПДВ, згідно ст. 8 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” у зв’язку з постачанням природного газу, що одержаний на підставі зовнішньоекономічних контрактів, які укладені не на виконання міжнародних договорів”.

Зміни умов договору позивач мотивує передачею покупцеві природного газу, який ввозиться на митну територію України на інших, ніж відповідно до зовнішньоекономічних контрактів, укладених на виконання міжнародних договорів України, умовах. Такі операції підлягають  оподаткуванню податком на додану вартість на загальних підставах і нульова ставка податку, згідно з статтею 8 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік”, до таких операцій не застосовується.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, господарський суд  першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, виходив з того, що позивач не довів наявності підстав для зміни договору встановлених статтею 651 Цивільного кодексу України і ст. 188 ГК України, та того, що ставки податку на додану вартість не можуть встановлюватись чи змінюватись судом.

Позивач намагаючись внести зміни до п.4.1 договору  та доповнити договір п.4.2 у своїй редакції,  по суті просив суд встановити запропоновану ним ставку ПДВ, що є не припустимим, оскільки в преамбулі Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.97р. №168/97-ВР із змінами та доповненнями (далі по тексту –Закон України №168/97-ВР) зазначено, що об'єкти, база, ставки оподаткування, та порядок обчислення і сплати  податку визначаються Законом України „Про податок на додану вартість”.

Встановивши, що даний спір випливає з встановлення контрагентами ціни газу, збільшеної за рахунок ставки податку на додану вартість,  апеляційний господарський суд прийшов до висновку про відсутність  правових підстав для задоволення  позову та необхідність залишення без змін  рішення суду першої інстанції.

Дані  висновки  суду  другої інстанції є  законними відповідають нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування постанови суду апеляційної інстанції  не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги відкритого акціонерного товариства  по газопостачанню та газифікації “Донецькоблгаз” в особі структурного підрозділу –Горлівського  управління по газопостачанню та газифікації та  Дочірньої компанії  “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”   залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду  від  17 квітня  2007 року у справі № 17/58-62 –без змін.

Головуючий                                                                        Перепічай В.С.

Судді                                                                               Рибак В.В.

Гончарук П.А.