ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"30" жовтня 2007 р.                                                              Справа №  10/86

За позовом          Концерн “Техвоєнсервіс” м.Київ

до відповідача:      Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод»

м. Рівне

про стягнення       124 124 грн. 74 коп. заборгованості по розрахунках, 3% річних та

штрафних санкцій

Суддя Павлюк І.Ю.

Представники:

від позивача-             Негода А.Ф., нач. юр. відділу (довіреність №225/К/1178-6 від 11.06.2007р.);

від відповідача-         Климець Н.Г., юрисконсульт (довіреність №б/н від 03.01.2007р.).

Представники сторін не заявили клопотань про технічну фіксацію судового процесу. Суддею роз’яснено сторонам статті 20, 22, 91, 107 ГПК України. Відводу судді не заявлено.

Суть спору: Позивач звернувся до господарського суду з заявою про стягнення з відповідача 107321грн.00коп. заборгованості по розрахунках, 16098 грн. 07 коп. штрафних санкцій згідно укладеного договору комісії, а також 705 грн.67коп. 3% річних.

Відповідач подав суду відзив на позов, яким позовні вимоги заперечив повністю.

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Концерн “Техвоєнсервіс” –комітент та Державне підприємство “Рівненський автомобільний ремонтний завод” - комісіонер 02.03.2007р. уклали договір комісії №225/к/9-07-9д (надалі в тексті Договір). Згідно з п.1.1 Договору комітент доручає, а комісіонер приймає на себе зобов’язання за комісійну винагороду на умовах, що не суперечать цьому Договору, від свого імені в інтересах комітента та за рахунок останнього укласти договір з замовником, надалі покупець, на поставку виробів, згідно зі Специфікаціями, які є його невід’ємною частиною. Комітент поставляє вироби за даним Договором у м.Рівне і здійснює передачу виробів комісіонеру з оформленням Акту прийому-передачі виробів за власний рахунок.(п2.1 Договору). Поставка виробів здійснюється партіями за згодою сторін згідно зі Специфікаціями на протязі терміну дії цього Договору.(п.2.3 Договору). Вартість кожного виробу наведена у Специфікаціях (п.3.1 Договору). Відповідно до п.5.2 Договору після надходження коштів від покупця комісіонер здійснює оплату виробів у розмірі 100% вартості реалізованих виробів на розрахунковий рахунок комітента на протязі 5-ти робочих днів. Строк дії договору –з моменту його підписання та до повного виконання сторонами своїх зобов’язань (п.9.1 Договору). Договір підписаний уповноваженими особами Концерну “Техвоєнсервіс” та Державного підприємства “Рівненський автомобільний ремонтний завод” і скріплений відбитками їх печаток; змін та доповнень до Договору сторони не вносили.

Фактично, на виконання умов Договору Концерн “Техвоєнсервіс” передав ДП “Рівненський автомобільний ремонтний завод” відповідну техніку згідно Актів прийому-передачі та відповідно до Специфікацій (а.с.11-15). ДП “Рівненський автомобільний ремонтний завод” листом за №297 від 16.06.2007р. повідомив Концерн “Техвоєнсервіс” про реалізацію автомобільної техніки відповідно до договору комісії №225/к/9-07-9д із зазначенням переліку, дат та ціни реалізованої техніки. (а.с.35-37).

Таким чином, комісіонер реалізував техніку, але оплату за реалізовану техніку, в порушення п.5.2 Договору здійснив частково в сумі 30 849 грн. 24 коп., що стверджується платіжним дорученням №602 від 05.04.2007р. на суму 30 849 грн. 24 коп.

Сторони провели звірку розрахунків, за наслідками якої склали Акт №36 від 17.07.2007р., з якого вбачається, що станом на 17.07.2007р. заборогованість ДП “Рівненський автомобільний ремонтний завод” складає 107 321 грн. 13 коп. Акт підписано уповноваженими представниками Концерну “Техвоєнсервіс” та ДП “Рівненський автомобільний ремонтний завод”, скріплено відбитками печаток сторін (а.с. 16).

Таким чином, сума основного боргу відповідача станом на 17.07.2007р. становить 107 321 грн. 13 коп.

В зв’язку з невиконанням відповідачем зобов’язань у термін, передбачений договором  відповідно до п.7.2 Договору та на підставі стст.230,231 Господарського кодексу України, враховуючи, що сторони є суб’єктами господарювання, що належать до державного сектору економіки, що стверджується матеріалами справи (а.с.38-59), позивач за прострочення виконання грошового зобов’язання нарахував 8 585 грн. 60 коп. пені за період з 17.07.2007р. по 05.10.2007р. та за прострочення понад 30 днів додатково нарахував 7 512 грн. 47 коп. 7% штрафу.

На підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивач нарахував 705 грн. 67 коп. 3% річних за період з 17.07.2007р. по 05.10.2007р.

В судовому засіданні 30 жовтня 2007р. представник позивача підтримав позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні 30 жовтня 2007р. представник відповідача заперечив позовні вимоги з підстав, зазначених у відзиві на позов №513 від 23.10.2007р. (а.с.24-34). Крім того, представник відповідача подав клопотання про застосування розстрочки виконання рішення (а.с.60). Клопотання прийнято судом до уваги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, - зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.(ст.526 ЦК України).

За договором поставки (ст.1011 ЦК України), - одна сторона (комісіонер) забов’язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії (ст.1022 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (ч.2 ст.625 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно ст.549 ЦК України, - є грошова сума або інше майно, які боржник повинен  передати  кредиторові  в  разі  порушення  боржником  зобов’язання.  Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею  є  неустойка, що обчислюється у

відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Вбачається, що вимоги позивача, а саме 107 321 грн. 00 коп. основного боргу, 8 585 грн. 60 коп. пені, 7512 грн. 47 коп. штрафу, 705 грн. 67 коп. 3% річних стверджуються Договором, Актами прийому-передачі, Специфікаціями, Актом звірки, розрахунком і підлягають задоволенню на підставі стст. 509, 526, 625, 1011, 1012, 1014, 1022 Цивільного кодексу України та стст. 173, 193, 230, 231  Господарського кодексу України.

Несплатою вартості реалізованого товара на суму 107 321 грн. 00 коп. відповідач завдав позивачу майнових збитків.

Доказів сплати боргу відповідач суду не подав. Клопотання про розстрочку виконання рішення прийнято судом до уваги. Враховуючи відсутність заперечень позивача та користуючись наданим п.6 ст.83 ГПК України правом, - господарський суд застосовує розстрочку виконання рішення в частині стягнення боргу та штрафних санкцій на 3 місяці.

Позов обгрунтований і підлягає задоволенню в сумі 124 124 грн. 74 коп. боргу. На відповідача покладаються витрати по сплаті держмита та судові витрати на підставі частини другої ст. 49 ГПК України, внаслідок його неправильних дій - доведення спору до господарського суду.

Керуючись стст. 33, 43, 46-49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.  Позов задоволити .

2. Стягнути з Державного підприємства “Рівненський автомобільний ремонтний завод”, яке знаходиться в м.Рівне, вул.Соборна,364 на користь Концерну “Техвоєнсервіс”, який знаходиться в м.Київ, вул.Дегтярівська,13/24 107 321 грн. 00 коп. заборгованості по розрахунках за реалізовану техніку згідно договору комісії, 8585 грн. 60 коп. пені за період з 17.07.2007р. по 05.10.2007р., 7512 грн. 47 коп. 7% штрафу, 705 грн.67коп. 3% річних за період з 17.07.2007р. по 05.10.2007р., 1241 грн. 24 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. 00 коп. плати за послуги по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

Стягнення заборгованості та штрафних санкцій здійснювати із застосуванням розстрочки на 3 місяці, стягуючи 20 листопада 2007р., 20 грудня 2007р. по 40 000 грн. 00 коп., а 21 січня 2008р. 44124грн. 74 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                    Павлюк І.Ю.

Рішення  підписане суддею  "31" жовтня 2007 р..