ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.11.07 р.                                                                               Справа № 38/286

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Тулаінової І.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні  в  м. Донецьку справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Електропривод” м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Меткомсплав” м.Донецьк

про стягнення  205 470грн.00коп.

за участю

представників сторін:

від позивача: Сивков Ю.С. юрист за дов. № 08/07 від 09.08.2007р.

від відповідача: не зявився

Суть справи:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Електропривод”                         м. Запоріжжя, звернувся до господарського суду з позовом до  Товариства з обмеженою відповідальністю “Меткомсплав” м. Донецьк про стягнення неустойки у вигляді штрафу за необґрунтовану відмову в прийомі продукції в сумі 205 470грн.00коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на договір поставки № ПР-23-05/4Ц-2007 від 31.05.2007р.

22.10.2007р. на адресу господарського суду Донецької області надійшов лист із Головного управління статистики у Донецькій області від 17.10.2007р. № 22-15/3226, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю „Меткомсплав”                  м. Донецьк значиться у ЄДРПОУ як юридична особа ( ідентифікаційний код 34939938) та знаходиться за  адресою: 83014, м. Донецьк, просп. Дзержинського, 47, кв.22.

Лист судом розглянутий, прийнятий до  уваги та залучений до  матеріалів справи.

29.10.2007р. та 14.11.200р.  позивач надіслав до суду супровідні листи відповідно  № 29/10 та № 14/11, якими додав витребувані судом документи. Листи та додані до них документи судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

14.11.2007р. позивач надав суду письмові пояснення по справі, які судом розглянуті, прийняті до  уваги та залучені до матеріалів справи.

Відповідач у судові засідання не з’явився, про причину неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду не виконав. На адресу господарського суду повернулися конверти, які були направлені судом на адресу відповідача, яку вказав позивач у позовній заяві: 83014, м. Донецьк, проспект Дзержинського, 47/22. Конверти повернулися з позначками „за зазначеною адресою не проживає” та „ не зареєстровані”. Крім цього, судом були направлені конверти на фактичну адресу відповідача: 83014, м. Донецьк.,  вул. Павших Комунарів, 7, офіс 417, але на адресу суду ані конверти, ані поштові повідомлення не  поверталися, тому справу розглянуто за наявними в ній матеріалами, відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

Перед початком розгляду  справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні представник позивача  надав клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши уповноваженого представника позивача , господарський суд

ВСТАНОВИВ:

31.05.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Електропривод”    м. Запоріжжя (за договором – постачальник, далі-позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Меткомсплав” м. Донецьк (за договором – покупець, далі- відповідач) був укладений договір поставки № ПР-023-05/4Ц-2007 (далі – договір) відповідно до  розділу 1 якого, постачальник зобов’язується виготовити та поставити, а покупець - на умовах цього договору прийняти та оплатити продукцію, найменування, кількість, ціна та вартість, а  також строк поставки якої вказані у специфікаціях, які є невід’ємною частиною договору.

Загальна вартість партії продукції, яка поставляється відповідно специфікації складає 5 000 000грн. з ПДВ. Кінцева сума договору визначається вартістю продукції відповідно підписаним специфікаціям (розділ 2 договору).

До договору поставки № ПР-023-05/4Ц-2007  додані специфікація № 1, відповідно до якої постачальник виготовлює ряд продукції, в тому числі й панель управління ПС-630  IP 54  в кількості 1 штуки за ціною 81698 грн.90коп. без ПДВ та панель магнітна ПМС-250 у кількості 2 штук за ціною 18406грн.20коп за штуку, а всього у сумі 36812грн.40коп. без НДС,   та згідно специфікації № 2 постачальник виготовлює панель управління ПС-250  IP 54  у кількості 1 штуки за ціною 52713грн.70коп. без НДС.

Пунктом 3.1 розділу 3 договору передбачено, що  постачальник зобов’язаний відвантажити продукцію на адресу покупця на протязі 30 днів з моменту підписання обома сторонами договору  та надання відповідних документів.

Оплата здійснюється по факту відвантаження у розмірі 30% від вартості партії продукції, але не пізніше 3-х банківських днів від дати поставки, решта 70 %, відповідно акту погашення платежів, який є невід’ємною частиною договору. Для здійснення розрахунків постачальник своєчасно направляє  покупцю рахунок та податкову накладну ( п.п. 4.1, 4.2 договору).

Відповідно до  плану – графіку до договору поставки строком виготовлення та випробовування панелі управління ПС-630  IP 54,  панелі магнітної ПМС-250, панелі управління ПС-250  IP 54 є 12.06.2007р.,  а строком їх готовності до поставки є 13.06.2007р.

Суд вважає договір поставки № ПР-023-05/4Ц-2007 від 31.05.2007р. укладеним згідно вимог ст.638 ЦК України.

31.05.2007р. за № 245-И та № 246-И відповідач надіслав позивачу гарантійні листи, в яких просив розпочати виробництво електрообладнання  відповідно до  специфікацій № 1 та № 2 до  договору ПР 023-05/4Ц-2007 від 31.05.2007р. та гарантував  прийняття виготовленої продукції та її оплату.

09.06.2007р. позивачем виставлений рахунок фактуру № 32  на суму 205794грн. та видана товарно-транспортна накладна № 02АБЕ від 19.06.2007р. на суму 171495грн. без ПДВ (з  урахуванням ПДВ сума складає 205794грн.).

На виконання вимог договору позивач своїм листом від 14.06.2007р. за № 06-85/07 повідомив відповідача, що продукція позивачем виготовлена та просить прийняти першу партію продукції 19.06.2007р.

Оскільки відповідач не прореагував на вищевказаний позивача лист, останній 04.07.2007р. за № 04/07 позивач повторно направляє відповідачу листа, в якому просить  в триденний строк після отримання  цього листа  повідомити позивачу адресу  та конкретну дату  здійснення відповідачем приймання продукції. Крім цього, зазначив, що у разі залишення відповідачем листа - повідомлення без реагування та неприйняття ним у вказаний строк продукції, підприємство позивача  має право вважати, що відповідач навмисне відмовляється від виконання взятих на себе зобов’язань по договору, а тому у позивача виникає право  на стягнення з відповідача штрафних санкцій.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що у разі відмовити від  отримання  замовленої та виготовленої продукції покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 100% від вартості виготовленої  партії продукції, згідно специфікацій № 1 та № 2.

В рахунку фактурі та  товарно-транспортній накладній вказана адреса одержувача – відповідача: 83014, м. Донецьк, вул. Павших комунарів, 7, офіс 417, але за вказаною адресою  підприємство відповідача відсутнє, що підтверджується записом на товарно-транспортній накладній.

Оскільки до  теперішнього часу, відповідач не прийняв ніяких заходів щодо виконання умов договору поставки, а саме: не прийняв виготовлену позивачем першу партію продукції, позивач просить суд стягнути з відповідача  неустойку  у вигляді штрафу за необґрунтовану відмову від приймання продукції у сумі 205470грн.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на договір поставки № ПР-23-05/4Ц-2007 від 31.05.2007р. з  специфікаціями № 1 та № 2 до  нього,  план-графік виробництва та поставки  продукції від 06.06.2007р. , докладну записку від 14.06.2007р., листи від 14.06.2007р. № 05-85/07 та від 04.07.2007р.№ 04/07, гарантійні листи від 31.05.2007р. № 246-И та №245-И, правовстановлюючі документи, тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то  судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській сфері.

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору   ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов’язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором в силу приписів п. 2 ст. 193 ГК України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів  абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Відповідно ст. 509 Цивільного кодексу України  в силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов’язання виникають з договору, або інших підстав, які зазначені у ст. 11 ЦК України.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться в силу ст. 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов”язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що у разі відмовити від  отримання  замовленої та виготовленої продукції покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 100% від вартості виготовленої  партії продукції, згідно специфікацій № 1 та № 2.

Таким чином,  суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача неустойки у вигляді штрафу в сумі 205470грн. за необґрунтовану відмову  від прийняття виготовленої продукції  обґрунтованими, доказаними та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що витрати по сплаті держмита  та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, який необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи викладене та керуючись  ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 526, 549 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Електропривод”             м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю “Меткомсплав” м. Донецьк про стягнення неустойки у вигляді штрафу за необґрунтовану відмову в прийомі продукції в сумі 205 470грн.00коп задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Меткомсплав” ( юридична адреса - 83014, м. Донецьк, проспект Дзержинського, 47, кв.22, фактична адреса – 83014, м. Донецьк, вул. Павших Комунарів, 7, офіс 417, р/р 9996 в Донецькому РУ „ПриватБанк” в м. Донецьку, МФО 335496, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Електропривод” (69008, м. Запоріжжя, вул. Тролейбусна, 34, р/р 00 в Акціонерному банку „АЖИО” в м. Києві, МФО 300175, ) неустойку у вигляді штрафу за необґрунтовану відмову в прийомі продукції в сумі 205 470грн.00коп., держмито у розмірі 2054грн. 70 коп. та витрати на інформаційно-технічне  забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Рішення було оголошено у судовому засіданні 14.11.2007року.

Видати наказ після набрання рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                         Радіонова О.О.

Надруковано 4 примірника:

1 – до справи

3 – сторонам у справі