ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.09.07 р.                                                                               Справа № 15/220

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Донбас” с. Велика Шишівка ()

до відповідача закритого акціонерного товариства “Єнакієвський міськмолзавод” м. Єнакієве ()

про стягнення заборгованості за поставлену продукцію у сумі 12254,85 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Рамазанова Т.А. за довіреністю № 3 від 01.08.2007 р.

від відповідача: Мелещенко Л.В. за довіреністю № 1069 від 14.08.2007 р.

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Донбас” с. Велика Шишівка  до закритого акціонерного товариства “Єнакієвський міськмолзавод” м. Єнакієве про стягнення заборгованості за поставлену продукцію у сумі 12254,85 грн.

Ухвалою суду від 03.08.2007 р. позовна заява була прийнята до розгляду та порушено провадження у справі № 15/220.

У судовому засіданні 06.09.2007 р. представниками позивача та відповідача було заявлено письмове клопотання про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалося фіксування судового процесу.

Судом, відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) був укладений договір № 7/12-01 від 07.12.2006 р. про закупівлю молока. Відповідно до умов договору продавець зобов’язаний продавати протягом дії цього договору покупцю молоко, а покупець зобов'язаний прийняти молоко та оплатити його вартість.

Договір вступає у силу з дня його підписання та діє до 31.12.2007 р.

Згідно п. 2.2.2 договору покупець зобов'язаний своєчасно здійснювати оплату за молоко грошовими коштами, але будь-який конкретний строк для оплати договір не визначає.

На виконання умов договору продавець відпустив покупцю молоко у період з грудня 2006 р. по квітень 2007 р. на загальну суму 35588,10 грн., а саме:

-          у грудні на суму 6195 грн., оплачено на суму 5529,80 грн.;

-          у січні на суму 5751 грн., оплачено на суму 2900 грн.;

-          у лютому на суму 8638,50 грн., оплачено на суму 400 грн.;

-          у березні на суму 10857 грн., оплачено на суму 10403,45 грн.;

-          у квітні на суму 4146,60 грн., оплачено на суму 4100 грн.

Таким чином покупець оплатив за молоко тільки 23333,25 грн.

Згідно розрахунку позивача сума боргу складає 12254,85 грн.

Факт продажу молока підтверджується товаро-транспортними накладними, накладними на відпуск товару, довіреностями на отримання товару представниками відповідача, податковими накладними, реєстром отриманих та виданих податкових накладних за спірний період. Вказані накладні оформлені належним чином, підписані повноважними особами та скріплені печатками. Усі вказані документи додані до матеріалів справи.

Факт часткової оплати покупцем за отримане молоко на суму 23333,25 грн. підтверджується витягами з банківського рахунку позивача та прибутковими касовими ордерами, які додані позивачем до справи.

Відповідач надав відзив на позовну заяву № 1067 від 13.08.2007 р., де не заперечує щодо укладення договору, отримання молока на суму 35588,10 грн., часткову оплату за молоко на суму 23333,25 грн., але просить у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що у зв’язку з не визначенням договором строку оплати у позивача не виникло право вимоги на оплату, а у відповідача не виникло зобов’язання оплати за отримане молоко. Як стверджує відповідач, ніяких претензій або вимог на оплату згідно ст. 530 ЦК України від позивача до подачі позову він не отримував, тому право позивача на отримання оплати відповідач не порушив.

На вказані заперечення відповідача позивач надав до суду завірені належним чином копії документів: претензію від 18.05.2007 р. з вимогою оплати суми боргу 12254,85 грн., супроводжувальний лист до вказаної претензії № 142 від 18.05.2007 р., квитанцію про поштове відправлення цієї претензії з відміткою пошти 18.05.07 р., повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу 21.05.2007 р.

За таких обставин суд приймає вказані вище документи як належні докази пред’явлення позивачем відповідачу вимоги на оплату суми боргу. Згідно вимог ст. 530 ЦК України строк виконання зобов’язання на оплату для відповідача виник з 22.05.2007 р. протягом семи днів та закінчився 28.05.2007 р., прострочка оплати наступила з 29.05.2007 р. Саме з цього дня відповідач порушив зобов’язання перед позивачем про здійснення оплати та у позивача виникло право звертатися до суду за захистом порушеного права.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Зобов’язання виникають зокрема з договору.

Відповідно до ст. 526 того ж Кодексу зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та безпідставність заперечень відповідача. Позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того позивач у позовній заяві просить суд для забезпечення позову накласти арешт на майно та грошові кошти відповідача.

Згідно ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Суд, розглянувши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням вищевказану заяву, вважає її такою, що заснована на припущеннях позивача, тому відмовляє у задоволенні заяви стосовно вжиття заходів щодо забезпечення позову у зв’язку з недоведеністю того, що грошові кошти, майно, які є у відповідача, можуть зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитись за якістю на момент винесення рішення господарським судом.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито та витрати на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу у зв’язку із задоволенням позовних вимог покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4-1; 12; 32-34; 36; 49; 82-85; 115; 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з закритого акціонерного товариства “Єнакієвський міськмолзавод” (юридична адреса: 86414, м. Єнакієве, пр. Берегового, 10, ; розрахунковий рахунок № 6070  філії відділення ПІБ в м. Єнакієве; МФО 334215) на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Донбас”  (юридична адреса: 86253, Шахтарський район, с. Велика Шишівка, вул. Деніченко, 45, ; розрахунковий рахунок № 5830 у філії ПІБ м. Шахтарськ; МФО 334613) суму боргу 12254,85 грн., витрати на оплату державного мита в сумі 122,55 грн. та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

В судовому засіданні 05.09.2007 р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення підписаний судом 07.09.2007 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

У разі  подання  апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення,  якщо його не скасовано,  набирає  законної  сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя