ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 липня 2007 р.

№ 2-258/06

Вищий
господарський суд України у складі колегії
суддів:

Головуючого
суддів:

Кочерової Н.О. Мележик Н.І.
Черкащенка М.М.

розглянув касаційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення

від 30.08.2006 апеляційного суду
Одеської області

у справі

№ 2-258/06 Приморського районного
суду м. Одеси

за позовом

ОСОБА_1

до  третя особа

товариства з обмеженою
відповідальністю "Цезар" ОСОБА_3,

про

про стягнення 3 891 912 грн. та
стягнення щомісяця 50 % отриманого прибутку

за участю
представників сторін:

від позивача
від ОСОБА_1 -ОСОБА_2 дов. від 18.06.07

від відповідача    не з'явилися

від третьої особи не
з'явилися

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2004 року ОСОБА_1
пред'явив у Приморському  районному суді
м.Одеси позов до товариства з обмеженою відповідальністю "Цезар",
третя особа ОСОБА_3 про стягнення належної йому частки прибутку у розмірі
2069850,0 грн.  та відшкодування шкоди у
розмірі 1454962,0 грн., зобов'язавши відповідача щомісячно, не пізніше          10 числа місяця, наступного за звітним,
сплачувати на його користь 50% прибутку, отриманого за місяць.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що відповідно до протоколу зборів засновників та змін до Статуту
товариства з обмеженою відповідальністю "Цезар" він є засновником
товариства і його частка у статутному фонді товариства складає 50%.

Внаслідок бездіяльності службових
осіб ТОВ "Цезар" належна частка прибутку йому не сплачується.

Крім того, ТОВ "Цезар" з
01.04.2002 використовує 10/100 належного йому на праві власності майнового
готельного комплексу, розташованого на насипному  Новому молі Одеського морського торговельного
порту, вартість якої складає 13 226 931,0 грн. Розмір плати за використання
належної йому частки має становити 793 616,0 грн. на рік, або 66 134,0 грн. на
місяць, а тому за період з 01.04.2002 по 30.11.2004 розмір заподіяної шкоди
складає 1454962,0 грн.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 17.05.2006 позов задоволено частково.

Стягнуто з ТзОВ "Цезар"
на користь ОСОБА_1 належну частку прибутку станом на 30.09.2004 в сумі
1973800,0 грн. та відшкодування шкоди 1454962,0 грн.

Зобов'язано ТзОВ "Цезар"
щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, сплачувати на
користь ОСОБА_1 50% прибутку, отриманого за місяць.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням Одеського апеляційного
господарського суду  від 30.08.2006
рішення Приморського районного суду м.Одеси скасовано і ухвалено нове  рішення, яким ОСОБА_1 у позові до ТОВ
"Цезар", третя особа ОСОБА_3 про стягнення щомісячно  50% отриманого прибутку відмовлено.

Скасовуючи рішення районного суду
та приймаючи нове рішення щодо відмови в позові, апеляційна інстанція виходила
з того, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, а також не
враховано положення Статуту  ТзОВ
"Цезар", що призвело до неправильних висновків.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення апеляційного суду Одеської області скасувати, а рішення Приморського
районного суду м.Одеси залишити без змін, посилаючись на порушення норм
матеріального права.

Заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну
оцінку, Вищий господарський суд України
вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Як встановлено судовими інстанціями
і вбачається з матеріалів справи на час звернення з позовом ОСОБА_1 був
засновником товариства з обмеженою відповідальністю "Цезар" та йому
належало 50% статутного фонду.

Внеском до статутного фонду
товариства з боку позивача було 10/100 готельного комплексу, який розташований
на насипному Новому  молі м.Одеси.

Відповідно до ст.12 Закону України
"Про господарські товариства" товариство є власником майна,
переданого йому засновниками і учасниками у власність.

Таким чином, апеляційна інстанція
прийшла до правильного висновку, що позивачу ОСОБА_1 належать корпоративні
права у ТзОВ "Цезар", а його внесок -частина готельного комплексу
належать ТзОВ "Цезар".

Відповідно до ст.15 Закону України
"Про господарські товариства" прибуток товариства утворюється з
надходжень від господарської діяльності та прирівняних до них витрат і витрат
на оплату праці. З балансового прибутку товариства сплачуються проценти по
кредитах банків та по облігаціях, а також вносяться  передбачені законодавством України податки та
інші платежі до бюджету. Чистий прибуток, одержаний  після зазначених розрахунків, залишається у
повному розпорядженні товариства, яке відповідно до установчих документів
визначає напрями його використання.

Згідно п.7.2 Статуту товариства з
обмеженою відповідальністю
"Цезар" прибуток товариства залишається у його повному
розпорядженні і використовується згідно рішення зборів.

Як встановлено апеляційною
інстанцією та вбачається з матеріалів справи 29.05.2005 приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального округу посвідчено підпис ОСОБА_1 на заяві про
вихід його зі складу учасників ТОВ "Цезар".

Відповідно до ст. 54 Закону України
"Про господарські товариства" при виході учасника з товариства з
обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства,
пропорційна його частці у статутному (складеному) капіталі. Виплата провадиться
після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до
12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може
бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Учаснику, який вибув, виплачується
належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту
його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування,
повертається в натуральній формі без винагороди.

Як суд першої інстанції, так і
апеляційна інстанція в порушення ст. 43 Господарського процесуального кодексу
України щодо повного, всебічного і об'єктивного встановлення обставин справи не
з'ясували належним чином обставини, пов'язані з вимогами позивача ОСОБА_1 щодо
стягнення йому частки прибутку у зв'язку з його виходом з товариства.

Враховуючи викладене, постановлені
судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, а тому вони
підлягають скасуванню.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене і вирішити спір у відповідності з вимогами
закону  і обставинами справи.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119 - 11111  Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення від 30.08.2006 апеляційного
суду Одеської області  та рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2006 у справі № 2-258/06
скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Одеської
області.

Головуючий, суддя                                                                 Н. Кочерова

Судді:
Н.Мележик

М.Черкащенко