ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2007 р.
№ 16/633-06

Вищий  господарський  суд  України  у складі колегії суддів:

головуючого
Т.Б.  Дроботової,

суддів :
Н.О. Волковицької,
Л. І.  Рогач

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Сумської міжрайонної державної податкової інспекції

на  постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 18.04.2007р.

у справі
№ 16/633-06

господарського суду
Сумської області

за позовом
Прокурора Білопільського району в інтересах держави в особі Сумської міжрайонної державної податкової інспекції

до
Селянсько-фермерського господарства “Нагорний”

про
стягнення 136448,50 грн. за рахунок активів

за участю представників:

позивача
Сумська МДПІ  -  Охріменко Н.М.,
дов. від 10.01.2007р.

відповідача
не з’явились (про час та місце судового засідання повідомлені належно)

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Білопільського району в інтересах держави в особі Сумської міжрайонної державної податкової інспекції звернувся до господарського суду Сумської області з позовом до Селянсько-фермерського господарства “Нагорний” про стягнення з відповідача на користь держави 136448,50 грн. податкового боргу за рахунок його активів.

В обгрунтування позовних вимог прокурор послався на результати позапланової виїзної перевірки правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб за період з 01.03.2005р. по 30.06.2005р., статті 7, 8 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” та статтю 3 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, відповідно до вимог яких та внаслідок акту невиїзної(камеральної) перевірки встановлення заборгованості з податку з доходів фізичних осіб встановлено, що станом на 01.07.2006р. СФГ “Нагорний” має заборгованість перед бюджетом по податку з доходів фізичних осіб у сумі 136 448,50 грн., яка не погашена, а тому повинна бути стягнута в судовому порядку.

Відповідач відзив на позов не подав та не направив представника в судове засідання першої інстанції.

Рішенням господарського суду Сумської області від 27.11.2006р. (суддя Моїсеєнко В.М.) позов задоволено: стягнуто з СФГ “Нагорний” на користь Сумської міжрайонної державної податкової інспекції 136448,50 грн. податкового боргу за рахунок активів, в доход бюджету України 1364,49 грн. державного мита, на користь ДП “Судовий інформаційний центр” 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судове рішення обгрунтоване статтею 9 Закону України “Про систему оподаткування", підпунктом 3.1. пункту 3.1 статті 3, пунктом 5.4 статті 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” з підстав правомірності вимог позивача.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.04.2007р. (суддя І.С. Карбань, Л.М. Бабакова, І.А.Шутенко) рішення господарського суду Сумської області від 27.11.2006р. змінено: в частині стягнення з СФГ “Нагорний” на користь Сумської МДПІ 111 063 грн. податкового боргу за рахунок активів відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін; стягнуто з Державного бюджету України на користь СФГ “Нагорний”: 1110,65 грн. державного мита за подання позовної заяви, 555,96 грн. держмита за подання апеляційної скарги.

Постанова вмотивована Указом Президента України “Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності” щодо безпідставністі вимог позивача в частині нарахування податку з доходів фізичних осіб  за період з 01.03.2005р. по 30.06.2006р. в сумі 111 063,59 грн., оскільки станом на 01.03.2006р. залишок складав 111 063,59 грн.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, позивач  –Сумська міжрайонна державна податкова інспекція - звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційної інстанції та залишити в силі рішення першої інстанції.

Скаргу мотивовано доводами про порушення апеляційною  інстанцією норм матеріального та процесуального права, а саме Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-ІІІ, статті 261 Цивільного кодексу України та статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач відзив на касаційну скаргу не надав. Відповідач у справі не скористався правом на участь представника в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді–доповідача, пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь держави 136448,50 грн. податкового боргу за рахунок його активів, обгрунтовані посиланням на результати позапланової виїзної перевірки правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб за період з 01.03.2005р. по 30.06.2005р., акт невиїзної (камеральної) перевірки встановлення заборгованості з податку з доходів фізичних осіб, статтю 3 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, статті 7, 8 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” та статті 11, 14 Закону України “Про систему оподаткування”.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції та, частково відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції виходили з правомірності вимог позивача з огляду на вимоги Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб”.

Разом з тим поза увагою судів першої та, апеляційної інстанцій залишився той факт, що в з 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, і, приймаючи судові акти у справі,  суди попередніх інстанцій не врахували наступного.

Відповідно статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи  (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють  підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначена підвідомчість справ господарським судам.

Виходячи з положень пунктів 1, 7, 9 статті  3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб’єкт владних повноважень - орган державної  влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Таким чином, у контексті зазначених норм Кодексу, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений здійснювати управлінські чи контрольні функції щодо іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Пунктом 1 статті 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” визначено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Згідно підпункту 2.3.1. пункту 2.3 статті 2 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу (далі - органи стягнення), є виключно податкові органи.

Таким чином, позивач, який є органом державної податкової служби, виступає у даних правовідносинах не як суб’єкт господарської діяльності, а як суб’єкт владних повноважень, що у відповідності із підпунктом 4 пункту 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, надає йому право звертатись з адміністративними позовами у випадках, встановлених законом.

Отже, державні податкові інспекції в районах у містах є суб’єктами владних повноважень, які у відповідності із підпунктом 4 пункту 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України мають право звертатись з адміністративними позовами у випадках, встановлених законом.

Суди першої та апеляційної інстанцій повинні були, проаналізувавши суб'єктний склад та характер правовідносин, встановити, до юрисдикції яких судів (господарських чи адміністративних) віднесено спір за позовом Прокурора Білопільського району в інтересах держави в особі Сумської міжрайонної державної податкової інспекції до Селянсько-фермерського господарства “Нагорний” щодо стягнення з відповідача на користь держави 136448,50 грн. податкового боргу за рахунок його активів, як підстави застосування Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб”.

Проте, даний спір попередніми інстанціями розглянуто за правилами Господарського процесуального кодексу України без встановлення належної юрисдикції.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

На порушення цих вимог суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу та переглянули рішення суду у даній справі, керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України. Розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов’язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

У відповідності із частиною 1 статті 11110 Господарського процесуального Кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Керуючись статтями 43, 1115, 1117, пунктом 3 частини 1 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Сумської міжрайонної державної податкової інспекції  задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.04.2007р. у справі № 16/633-06 господарського суду Сумської області та рішення господарського суду Сумської області від 27.11.2006р. скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Головуючий                                                                                         Т. Дроботова

Судді:                                                                                                    Н. Волковицька

Л. Рогач