ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.08.07 р.                                                                               Справа № 12/222пн

Господарський суд Донецької області у складі        головуючого судді  Приходько І.В.;

при секретарі судового засідання –   Черняк Л.А.;

за участю представники сторін:

від позивача –   Симонова З.Ю.- довіреність;

від відповідача  -  Гнатюк В.А. – довіреність; Столейко В.М. – довіреність;

від  третьої  особи – не  з’явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом   Комунального   комерційного  підприємства “Донецькміськтепломережа” м.Донецьк,

до  відповідача Житлово-будівельного  кооперативу “Мир-197” м.Донецьк,

про   спонукання  до  укладання  договору, -

В С Т А Н О В И В :

До  господарського  суду  звернувся позивач,  Комунальне   комерційне  підприємство “Донецькміськтепломережа” м.Донецьк,  з  позовом  до  відповідача,  Житлово-будівельного  кооперативу “Мир-197” м.Донецьк, про  спонукання  до  укладання  договору  № 2577  про  постачання  теплової  енергії.

Рішенням  суду  від  12.10.2006 р.  у  позові  було  відмовлено.

Постановою  Донецького  апеляційного  господарського  суду  від  05.12.2006 р.   рішення  суду  від   12.10.2006 р.  скасовано,  у  позові  задоволено.

Постановою  Вищого  господарського  суду  України  від  28.02.2007 р.  постанову  Донецького  апеляційного  господарського  суду  від 05.12.2006 р.  та  рішення  суду  від  12.10.2006 р.   скасовано,  справу   направлено  на  новий  розгляд.

07.08.2007 р. від  позивача  надійшло клопотання  про  уточнення  позовних  вимог,  в  якому  він  просить  внести  зміни  до  договору  № 2577,  а  саме  у п.2.7, 3.5., 7.1.,  та  зобов’язати  відповідача  укласти  договір  з  запропонованими  пропозиціями.

Розглянув  заявлене  клопотання,  суд  приходить  до  висновку,  що  воно  не  підлягає  задоволенню,  оскільки  позивач  надав  змінені  позовні  вимоги,  які  не  передбачені  статтею 22  Господарського  процесуального  кодексу  України.

Відповідно  до  положень  вказаної  статті,  позивач  вправі  до   прийняття  рішення  по  справі  змінити  підставу  або  предмет  позову.

Таким  чином,  суд  розглядає  первісні  вимоги  позивача  щодо  спонукання  до  укладання  відповідача  договору  № 2577  про  постачання  теплової  енергії,  який  міститься  в  матеріалах  справи  на  сторінці № 5.

Представник відповідача позовні  вимоги  в  судовому  засіданні  не  визнав  з  підстав  викладених  раніше,  а  також  у  додатковому  відзиві  від 21.06.2007 р.

Розглянув  матеріали  справи,  додатково  представлені  сторонами  документи, заслухав  пояснення  сторін,  господарський  суд  приходить  до  висновку,  що  позовні  вимоги   не підлягають   задоволенню  з  наступних  підстав.

Як  убачається  з  наданих  до  суду  документів, позивач у  липні   2006 р.  звернувся  до  відповідача  з  пропозицією   укласти  договір  про  постачання  теплової  енергії.     Супровідним  листом № 47-ж  проект   договору  № 2577  був  надісланий  відповідачу.

Вказаний  проект  договору  не  був  підписаний  відповідачем,  у  зв’язку  з  чим  позивач  звернувся  до  суду  з  позовом  про  спонукання  до  укладання  договору.

Приймаючи  рішення  суд  враховує  положення  статті 179  Господарського  кодексу  України,  якими  передбачено,  що  господарські  договори  укладаються  за  правилами,  встановленими  Цивільним  кодексом  України  з  урахуванням  особливостей, передбачених  цим  Кодексом,  іншими  нормативно-правовими  актами  щодо  окремих  видів  договорі.

Відповідно  до  пункту  3  статті 179  Господарського  кодексу України,  укладання  господарського  договору  є  обов’язковим  лише  для  сторін,  якщо  він  заснований  на  державному  замовлені,  виконання  якого  є  обов’язком  для  суб’єкта  господарювання  у  випадках,  передбачених  законом,  або  існує  пряма  вказівка  щодо  обов’язковості  укладання  договору   для  певної  категорії  суб’єктів  господарювання  чи  органів  державної  влади  або  органів  місцевого  самоврядування.

Як  убачається  з  положень  статті  19, 22,  24   Закону  України  “Про  теплопостачання”,  відносини  між  учасниками  договірних  відносин  у  сфері  житлово-комунальних  послуг  здійснюються  виключно  на  договірних  засадах,  при  цьому  таке  зобов’язання  покладено  на  виробника.

Відповідно  до  положень статті 13  Закону  України  “Про  житлово-комунальні  послуги” постачання  теплової  енергії  є  однією  з  комунальних  послуг.

Статтею 19  Закону  України  “Про  житлово-комунальні  послуги”  встановлено,  що  учасниками  відносин  у  сфері  житлово-комунальних  послуг  є  власник,  споживач,  виконавець,  виробник.

Згідно  до  наданих  документів,  суд  встановив,  що   позивач  по  справі  є  виробником  теплової  енергії.

Відповідно  до  Статуту  відповідача,  житлово-будівельний  кооператив “Мир-197”,  (відповідач  по  справі)  є  балансоутримувачем  будинку  по  вул.Жарікова 27 у м.Донецьку.

Таким  чином,  суд  приходить  до  висновку,  що  позовні  вимоги  заявлені  до  належного  відповідача.

В  той  же  час  при  вирішенні  спору,  суд  враховує  положення  ст.111-12 Господарського  процесуального  кодексу  України,  якими  визначено,  що  вказівки,  які  містяться  у  постанові  касаційної  інстанції,  є обов’язковими   для  суду  першої  інстанції    під час  нового  розгляду  справи.

Як  убачається  з  постанови  Вищого  господарського  суду  України від  28.02.2007 р. при  новому  розгляді  суду  слід  звернути  увагу  на  яких  умовах  позивач  зобов’язує   укласти  договір   та  доглянути  наданий  до  суду  проект  договору  позивача.

Виконуючи  вказівки  Вищого  господарського  суду  України,  суд  встановив,  що   спірний  договір  № 2577  про  постачання  теплової  енергії  у  вступній  частині  угоди не  містить дату  укладання  та  прізвище  посадової  особі  відповідача.

Крім  того,  у  пункті 2.7.  угоди,  позивач  не  визначив  обсяг  споживання  теплової  енергії як  для  населення,  так  і для  підприємств.

Як  убачається  з  пункту 7.1  договору  позивач  не  запропонував  термін  строку  дії  договору  № 2577.

Суд  також  звертає  увагу  на  той  факт,  що  копію  договору  наданого  до  суду,  не  підписана  з  боку  позивача.

Відповідно  до  ст.12  Господарського  процесуального  кодексу  України  господарським  судам  підвідомчі  справи  у  спорах,  які  виникають при  укладені,  зміні,  розірванні і  виконанні господарських договорів.

Відповідно частини 2, 3 статті 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У  частині 1 статті 26 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” містить перелік істотних умов договору, як то: найменування сторін, вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг, строк дії договору, дата і місце укладення договору тощо.

Статтею 181 Господарського  процесуального  кодексу  України  визначений  порядок  та  строку  укладання  договорів.

Частиною 3  та 4 цієї статті  встановлено,  що  сторона,  яка  одержала  проект  договору,  у  разі  згоди  з  його  умовами  оформлює  договір  відповідно  до  частини першої статті 181 Господарського  кодексу  України, за  наявності  заперечень  щодо окремих умов договору  сторона, яка одержала проект  договору, складає протокол розбіжностей, про що робить застереження  у  договорі,  та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні.

Судом, при вивченні  змісту  спірної  угоди, встановлено, що проект договору про  постачання  теплової  енергії,  надісланий позивачем  на  адресу  відповідача,  не містить передбачених законодавство істотних умов, про що сторони не заперечували  у  судових  засіданнях.

Отже, суд приходить до висновку, що належним чином оформленого проекту спірного договору позивачем підготовлено та надіслано відповідачу не було.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на  вищевикладене,  суд  вважає,  що  позовні  вимоги не обґрунтовані та не  підлягає  задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню відповідно до вимог в порядку ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі статей 179, 180, 181, 188 Господарського кодексу України, статей  13, 19, 26 Закону України „Про житлово-комунальні послуги”, статтями  19, 22,  24   Закону  України  “Про  теплопостачання”, керуючись статтями 22,  33, 43, 49,  82, 84, 85, 111-12  Господарського процесуального кодексу України господарський суд, -

В И Р І Ш И  В  :

Відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального   комерційного  підприємства “Донеццькміськтепломережа” м.Донецьк,  заявлених до   Житлово-будівельного  кооперативу “Мир-197” м.Донецьк, про  спонукання  до  укладання

Суддя