ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

06.03.2007
Справа №2-7/1174-2007

За позовом Приватного підприємства „Фірма „Окси-Юг-Строй” (99003, м. Севастополь, вул. Адм. Азарова, 21; 99014, м. Севастополь, Гагарінський р-н, вул. Корчагіна, 54, к. 39, ідентифікаційний код 31968416)

До відповідача Закритого акціонерного товариства Автохолдінгу „Крим-Авто-Транс” (м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 20-а, ідентифікаційний код 33433737)

Про стягнення 75513,83 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідача  - не з’явився.

Суть справи: Приватне підприємство „Фірма „Окси-Юг-Строй” звернулось до Господарського суду АР Крим з позовом до Закритого акціонерного товариства Автохолдінгу „Крим-Авто-Транс”  про стягнення 75513,83 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням ЗАТ Автохолдінг „Крим-Авто-Транс” своїх обов’язків по повній то своєчасній оплаті виконаних позивачем за договором №84 від 10.05.2006 р. підрядних робіт, через що заборгованість відповідача перед ПП „Фірма „Окси-Юг-Строй” складає 72051,20 грн., яка до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 322,05 грн., 3% річних у сумі 380,16 грн. та 2760,42 грн. інфляційних втрат.

Позивач у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Відповідач у судове засідання не з’явився, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявним  в ній матеріалами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України. По справі оголошувалась перерва у порядку ст. 77 ГПК України. Після закінчення перерви слухання справи було продовжено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд

ВСТАНОВИВ :

10.05.2006 р. між Приватним підприємством „Фірма „Окси-Юг-Строй” (Підрядник) та Закритим акціонерним товариством Автохолдінгом „Крим-Авто-Транс”  (Замовник) був укладений договір підряду №84, згідно п. 1.1 якого Підрядник зобов’язується на свій ризик виконати за завданням Замовника з використанням своїх матеріалів або матеріалів Замовника, а замовник зобов’язується оплатити наступну роботу:

- Реконструкція будівлі автостанції за адресою: с. Піщане Бахчисарайського району

Відповідно до п. 2.1 Договору ціна договору орієнтовано складає 303967,00 грн., в тому числі ПДВ 50661,17 грн.

П. 2.3 Договору передбачено, що вказана в п. 2.1 ціна є попередньою. Остаточна ціна Договору визначається за проектно-кошторисною документацією, наданою Замовником. Ціна договору може бути змінена внаслідок інфляції за взаємним узгодженням сторін.

Згідно з п 3.1 Договору оплата за цим договором здійснюється у вигляді передплати у розмірі 70% від суми договору. Остаточний розрахунок здійснюється Замовником не пізніше трьох днів після повного закінчення робіт, включаючи усунення виявлених в процесі приймання недоліків.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного договору позивачем були здійснені підрядні роботи на загальну суму 322051,20 грн., про що свідчать наступні акти виконаних робіт:

- акт виконаних робіт за серпень 2006 року на суму 162000,00 грн.;

- акт виконаних робіт за вересень 2006 року на суму 160051,20 грн.

Вказані акти виконаних робіт були підписані обома сторонами та скріплені печатям підприємств.

Вартість здійснених робіт була оплачена відповідачем лише частково в розмірі 250000,00 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку Приватного підприємства „Фірма „Окси-Юг-Строй”. Таким чином, заборгованість відповідача перед ПП „Фірма „Окси-Юг-Строй” складає 72051,20 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідач  не представив суду доказів оплати заборгованості перед позивачем у розмірі 72051,20 грн., у той час як відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При таких обставинах  матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по повній та своєчасній оплаті вартості виконаних за договором підряду №84 від 10.05.2006 р. робіт, через що  вимоги позивача в частині стягнення з ЗАТ Автохолдінг „Крим-Авто-Транс” заборгованості у розмірі 72051,20 грн. підлягають задоволенню.

Ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених ст. 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В п. 6.2 Договору сторони передбачили, що за порушення сторонами строків виконання зобов’язань за цим Договором, винна сторона сплачує іншій стороні штраф в розмірі 0,1% від ціни Договору. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з ЗАТ Автохолдінг „Крим-Авто-Транс” штрафу у розмірі 322,05 грн., що дорівнює 0,1% від ціни договору (322051,20 грн.), є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі ст. 536 ЦК України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Судом встановлено, що суми інфляційних втрат у розмірі 2760,42 грн. та 3% річних у розмірі 380,16 грн., згідно з доданим до позовної заяви розрахунку, обчислені позивачем правомірно, а тому підлягають стягненню з Закритого акціонерного товариства Автохолдінгу „Крим-Авто-Транс” на користь Приватного підприємства „Фірма „Окси-Юг-Строй”.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-84  ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Закритого акціонерного товариства Автохолдінгу „Крим-Авто-Транс” (м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 20-а, ідентифікаційний код 33433737) на користь Приватного підприємства „Фірма „Окси-Юг-Строй” (99003, м. Севастополь, вул. Адм. Азарова, 21; 99014, м. Севастополь, Гагарінський р-н, вул. Корчагіна, 54, к. 39, ідентифікаційний код 31968416) суму заборгованості у розмірі 72051,20 грн., штраф у сумі 322,05 грн., 3% річних у розмірі 380,16 грн., інфляційні втрати у розмірі 2760,42 грн., 755,14 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.