ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2007 р.
№ 20/410

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Перепічая В.С. (головуючого),

Рибака В.В.

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Українського  державного концерну  по матеріально –технічному  і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу “Украгротехсервіс”  на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду  від  12 квітня  2007 року у справі № 20/410-06 за позовом  Українського  державного концерну  по матеріально – технічному  і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу “Украгротехсервіс” до Науково –виробничої дослідної агрофірми “Наукова” про розірвання договору  та  повернення  майна,-

Встановив:

У вересні 2006 року  Український  державний концерн  по матеріально –технічному  і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу “Украгротехсервіс” звернувся до господарського  суду Дніпропетровської області з позовом до Науково –виробничої дослідної агрофірми “Наукова” про розірвання договору   № 99/07-185 від  20 вересня  1999р. укладеного між сторонами  та повернення   позивачу  двох тракторів „ John Deere -8400” RW 8400PO21968, RG6081H058158 та „John Deere -8400” RW 8400Р022067, RG608ІH058759,  які знаходяться у користуванні відповідача.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2006 року позов задоволено,  розірвано договір від 20 вересня 1999 року № 99/07-185, укладений між сторонами. Вилучено у відповідача на користь позивача два трактори: „ John Deere -8400”     RW 8400PO21968, RG6081H058158 та „John Deere -8400”   RW 8400Р022067, RG608ІH058759 загальною вартістю 276260,74 грн.

Стягнуто з  відповідача на користь позивача державного мита  2847,61 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно  - технічне забезпечення судового процесу.

Постановою    Дніпропетровського апеляційного господарського суд   від   12  квітня  2007р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2006 року скасовано, у позові відмовлено. Стягнуто з позивача на користь відповідача  державне мито  1381,31 грн.

У  касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить  залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду  без змін, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення проти них, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 20 вересня 2006р. року між сторонами у справі  укладено договір № 99/07-185 про поставку позивачем, сільськогосподарської техніки фірми „Дір енд Компані”, запасних частин і технічних рідин. Згідно   умов   вказаного   договору   позивач зобов'язався передати, а відповідач прийняти товар - трактори „Джон-Дір 8400” в кількості 10 од. загальною вартістю 1188640 дол. США. та оплатити його вартість на умовах розстрочення кінцевого розрахунку та під процент.

Відповідно до умов вказаного договору та додаткових угод до нього відповідач  після отримання товару зобов'язався сплатити позивачу:

п.п.5.1.1 договору - вартість товару, відсотки та витрати по обслуговуванню кредиту на умовах розстрочення платежу у терміни та обсягах згідно додатку №3,

п.п.5.5 договору - першочергові витрати постачальника у розмірі 12079.08 доларів США не пізніше 5-ти днів з дня підписання договору,

п.п.5.6 договору - плату Кабінету Міністрів України за надання гарантій та кредиту у обсягах та у терміни згідно додатку №4,

п.п.5.7 договору - агентську винагороду за надання послуг по

обслуговуванню Договору, поставці товару, шляхом здійснення платежів у розмірі 1.5 % річних від неоплаченої частини вартості товару щорічно до 15 грудня.

У відповідності з п.п.5.1.1 п.5 договору та додатку № 3 до договору  відповідач зобов'язався здійснювати платежі за товар з урахуванням відсотків та витрат по обслуговуванню зі строком розрахунків до 15 грудня відповідного року в розмірах встановлених в додатку  № 3 до  договору.

Відповідно з п.п.5.6 п.5 договору та додатку № 4 відповідач зобов'язався здійснювати плату Кабінету Міністрів України за надання гарантій по кредиту зі строком платежу не пізніше 15 грудня кожного року в розмірах встановлених в додатку  № 4 до  договору:

Пунктом 2.2 договору сторони передбачили, що покупець стає власником товару після кінцевого розрахунку по цьому договору.

Також, п.10.4 договору сторонами встановлено, що у випадку банкрутства покупця, арешту чи конфіскації його майна техніка відокремлюється від загального майна і підлягає поверненню постачальнику.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи,  на виконання умов договору позивач передав відповідачу 10 тракторів „Джон Дір 8400”.

Відповідач на підставі договору сплатив на користь позивача 299433,36 дол. США по оплаті вартості товару та відсотків, 28866,12 дол. США по оплаті агентської винагороди та 12079,08 дол. США по оплаті першочергових витрат, всього - 340378,56 дол. США.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2004 року за заявою ЗАТ КБ „Приватбанк” порушено провадження у справі № Б29/59/04 про банкрутство відповідача.

1 червня 2004 року позивачем було подано заяву з грошовими вимогами до відповідача на підставі договору від 20 вересня 1999 року № 99/07-185 у розмірі 7876793,42 гри.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2004 р. у справі № Б29/59/04 в редакції, викладеній постановою Дніпропетровського апеляційного господарскього суду від 31 січня 2005 р., визнані грошові вимоги позивача до відповідача на суму 1882932 грн.76 коп. з віднесенням до 4 черги задоволення та на суму 82333,16 грн. з віднесенням до 6 черги задоволення.  В решті  заявлених грошових вимог  відмовлено, у зв’язку  з пропуском кредитором  строку  позовної давності.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27 липня 2005 року у справі № Б29/59/04 відкрито процедуру санації строком на 12 місяців - до 26 липня 2006 р. Ухвалою від 19 вересня 2006 року господарським судом продовжено строк процедури санації до 26 січня 2007 р.

Позивачем  вилучено    у    відповідача    8    тракторів    „Джон-Дір    8400”.

Предметом даного судового розгляду є вимоги позивача щодо розірвання укладеного між сторонами договору та повернення  двох тракторів отриманих відповідачем.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції,  та відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції посилався на те, що факт невиконання відповідачем зобов'язання за договором щодо оплати вартості тракторів  та  відсотків  та  наявності  заборгованості  відповідача перед  позивачем  за договором від 20 вересня 1999 року № 99/07-185 в загальній сумі 1965265,92 грн. встановлений постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31 січня 2005 року у справі № Б29/59/04 і у відповідності з ч.2 ст.35 ГПК України вважається          доведеним. Згідно вказаної постанови, заборгованість боржника перед кредитором по зобов'язанням з оплати вартості товару та відсотків за 2001-2003 рік складає 304618,88 дол. США, яка розрахована з відрахуванням вартості 8 вилучених позивачем у відповідача          комбайнів, а тому в суми заявлені позивачем у справі про банкрутство та визнані господарським судом  як грошові вимоги входить несплачена відповідачем вартість двох

тракторів, які залишились у останнього і знаходяться в його користуванні. Отже вимоги щодо стягнення з останнього вартості двох тракторів є розглянутими і вирішеними, у зв'язку з чим підстави для вилучення у відповідача вказаних тракторів відсутні.

При цьому, судом апеляційної інстанції визнані безпідставними посилання відповідача на п. 10.4 договору, який передбачає повернення покупцем техніки у разі його банкрутства, оскільки відповідач не визнаний  банкрутом  у встановленому законодавством порядку.

Крім того, апеляційним судом визнані безпідставними посилання позивача на ст. 50 Закону України "Про власність" щодо повернення майна із чужого незаконного володіння, оскільки спірні трактори правомірно знаходяться у користуванні відповідача на підставі укладеного між сторонами договору.

Щодо вимог  про розірвання договору укладеного між сторонами, то вони також визнані судом апеляційної інстанції безпідставними, оскільки вимоги в цій частині позивачем не обгрунтовані і не доведені.

Враховуюче викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку,  що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки прийняте з  порушенням   та неправильним  застосуванням норм матеріального і процесуального, та відмовив в позові.

Вказані висновки суду першої інстанції  відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, грунтуються на правильному застосуванні норм матеріального  права з дотриманням процесуальних норм, доводи касаційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для зміни або скасування постанови суду апеляційної інстанції  не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Українського  державного концерну  по матеріально –технічному  і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу “Украгротехсервіс” залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду  від  12 квітня  2007 року у справі № 20/410–без змін.

Головуючий          Перепічай В.С.

Судді                                                                                    Рибак В.В.

Гончарук П.А.