Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27  серпня 2007 року                                                               справа №40/344-07

Колегія суддів у складі:                           головуючого судді В.В.Афанасьєва,

судді А.І.Бухана,

судді В.О.Демченка

при секретарі Бенціонові З.О.,

за участю представників:

позивача                    -          Борисова О.В., Колмакова В.В.

відповідача                    -          Красильник Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання № 5 Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача             (вх. № 2570Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 18 липня 2007 року по справі № 40/344-07

за позовом Агенція з авторських прав та суміжних прав "Лідер-Преміум" ТОВ,

м. Харків

до  Управління Пенсійного фонду України у Орджонікідзевському районі м. Харкова

про  стягнення 117892,18 грн.

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 18 липня 2007 року по справі № 40/344-07  (суддя Хот енець П.В.) позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 117 892,18 грн. надміру сплачених страхових внесків, 1178,92 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з даним рішенням не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18 липня 2007 року по справі        № 40/344-07 та прийняти нове та віднести судові витрати за рахунок позивача. Разом з тим його представник в судовому засіданні повідомив про те, що яких-небудь інших документів, які можуть мати відповідне відношення до розгляду поданої апеляційної скарги у нього немає, і розгляд справи може здійснюватися на підставі наявних у ній матеріалів.

Позивач у своєму відзиві проти доводів, викладених в апеляційній скарзі заперечує, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, просить суд відмовити  у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду Харківської області від 18 липня 2007 року по справі № 40/344-07 залишити без змін.          Разом з тим його представник в судовому засіданні повідомив про те, що яких-небудь інших документів, які можуть мати відповідне відношення до розгляду поданої апеляційної скарги у нього немає, і розгляд справи може здійснюватися на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, викладені у апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального  та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених обставин спору, за якими встановив, що:

Позивач є суб'єктом малого підприємництва - платником єдиного податку за ставкою 10 % відповідно до Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" № 727/98 від 03 липня 1998 року. Статтею 6 Указу Президента України № 727/98 від 03 липня 1998 року передбачено, що суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно статті 3 даного Указу відповідне відділення Державного казначейства України перераховує до Пенсійного фонду України 42 відсотки сплаченого єдиного податку. Згідно пункту 1 статті 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІХ/ від 09 липня 2003 року фізичні та юридичні особи - суб’єкти підприємницької діяльності (включаючи тих, які обрали особливий спосіб оподаткування) є страхувальниками для фізичних осіб, що працюють у них на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, а згідно зі V страхових внесків.

З метою уникнення надмірної сплати страхових внесків за найманих працівників платниками єдиного та фіксованого податків (у зв'язку з одночасною дією Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва") сума коштів, що спрямовується до Пенсійного фонду у вигляді частини ставки єдиного та фіксованого податків зараховувалася в рахунок сплати страхових внесків. Оскільки порядок обчислення розміру єдиного податку, відповідна частина якого спрямовується до Пенсійного фонду України, відрізняється від порядку обчислення страхових внесків, станом на 18 серпня 2006 року позивачем у складі єдиного податку фактично сплачено кошти у розмірі більшому, ніж того вимагає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". На підтвердження наявності переплати позивачем надано Акт № 35 від 18 серпня 2006 року позапланової документальної перевірки Агенції з авторських та суміжних прав "Лідер-Преміум", ТОВ з питань дотримання вимог податкового законодавства відносно сплати збору до Пенсійного фонду за період з 01 січня 2005 року по 20 липня 2005 року, складений та підписаний працівниками відповідача.

Відповідач проти наявності у позивача переплати зі страхових внесків у розмірі 117 892,18 грн. не заперечував, але вказував, що добровільне повернення надміру сплачених страхових внесків за запитом позивача не є можливим, оскільки у Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відсутній чіткий порядок повернення надміру сплачених внесків. Як вбачається з матеріалів справи, позивач листом № 21 від 28 серпня 2006 року звернувся до відповідача з проханням повернути визнані сторонами суми переплати. Листом № 1038-03/32 від 05 вересня 2006 року відповідач відмовив у задоволенні прохання у зв'язку з тим, що позивач не ліквідується, а продовжує свою діяльність.

Аргументи відповідача суд першої інстанції визнав такими, що не відповідають вимогам законодавства, оскільки відповідно до частини 13 статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми надміру сплачених чи помилково сплачених страхових внесків до солідарної системи повертаються страхувальникам або за їх згодою зараховуються в рахунок майбутніх платежів; відповідно до пункту 11.17 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19 грудня 2003 року, суми надміру сплачених чи помилково сплачених страхових внесків та інших платежів (в тому числі частина єдиного та фіксованого податків, що надходить за найманих працівників суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали відповідний особливий спосіб оподаткування) повертаються страхувальникам або за їх згодою зараховуються в рахунок майбутніх платежів страхових внесків.

Отже додаткових умов для повернення сум переплати внесків до Пенсійного фонду України окрім висловленого бажання платника чинне законодавство не висуває.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив.

Викладені вище висновки господарського суду на думку колегії суддів відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна  та належна  правова оцінка, через що відсутні  підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі судового рішення, оскільки відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як свідчать матеріали справи, господарський суд Харківської  області  забезпечив  додержання вимог статті 43 Господарського процесуального Кодексу України, всебічно, повно та об’єктивно   дослідив  фактичні обставини справи та оцінив наявні у ній докази  в їх сукупності, керуючись при цьому чинним законодавством України.

Наведені  відповідачем  у обґрунтування  своєї апеляційної скарги доводи не підтверджені матеріалами справи, оскільки твердження про відсутність у законодавстві вказівки на необхідність повертати надмірно сплачені юридичними особами - платниками єдиного податку страхові внески суперечить нормативним приписам з цього питання, і насамперед  пункту 13 статті 20 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування».  Не відповідає чинному законодавству  також позиція відповідача про відсутність нормативного визначення  поняття «надмір сплачених коштів», оскільки  воно являється загальновживаним .

Колегія суддів не може погодитися з тезою відповідача про те, що питання про повернення  грошових коштів, зайво  переплачених позивачем та одержаних (зарахованих) відповідачем  відноситься до  адміністративної юрисдикції та повинно  було розглядатися за правилами КАСУ. В даному випадку має місце  спір, який  регулюється  цивільним та господарським  законодавством, він не відноситься до категорії публічно-правових, оскільки стосується взаємовідносин двох суб’єктів  грошово-фінансових розрахунків.

Чинний  Кодекс адміністративного судочинства  України  однозначно визначає перелік правовідносин,  спір по яким  повинен розглядатися  відповідно до установлених в ньому правил.

Враховуючи викладене та керуючись статтями  6, 8, 19, 124, 129 Конституції України статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

постановила:

Рішення господарського суду  Харківської області від  18 липня 2007 року по справі № 40/344-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя                                        В.В.Афанасьєв

суддя                                              А.І.Бухан

суддя                                             В.О.Демченко