ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"12" липня 2007 р.                                                              Справа №  10/2537

Господарський суд Черкаської області в складі судді Шумка В.В.,  при секретарі судового засідання Рикуновій Л.М., за участю представників сторін:

позивача –Басюка О.І. –за довіреністю,

відповідача –Білого М.М. –за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом

КП „Смілакомунтеплоенерго”

до ВАТ „Смілянський цукровий комбінат”

про  стягнення 258370,80 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про стягнення з відповідача на користь позивача 135819,64 грн. боргу по оплаті  постановленої  теплової енергії,    121552,13  грн. пені,   999,03 грн. –3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов’язання.

Представник позивача позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи це тим, що договір на теплопостачання сторонами не укладений, плата за теплову енергію позивачем встановлена по завищених, непогоджених з відповідачем тарифах.

Встановивши на підставі поданих суду доказів обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких мотивів.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на  які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з Законом України „Про теплопостачання” від 02.06.2005 р. №2633-IV теплопостачання споживачів теплової енергії здійснюється на підставі договору. Згідно з ст. 24 цього Закону одним із основних обов’язків  споживача теплової енергії, (яким є відповідач), є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією (якою є  позивач), на постачання теплової енергії. Згідно з ст. 19 вказаного Закону, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Факт постачання позивачем відповідачеві, в період з листопада 2006 р. по березень 2007 р., теплової енергії в кількості 421,32 Гкал., підтверджений поданими суду доказами та не заперечується відповідачем.

Постачання здійснювалось на підставі договору №20531 про постачання теплової енергії у вигляді гарячої води, укладеного сторонами 20.10.2006 р., та додатків 1, 2 до договору.

Доказом цього є подана суду копія цього договору, звірена судом з оригіналом у засіданні суду, та додатків до нього.

Вартість поставленої відповідачеві теплової енергії , за вказаними у додатках до договору тарифами, становить 135819,64 грн. Це підтверджено копіями вказаних додатків, рахунків, наданих позивачем відповідачу на оплату теплової енергії на підставі договору, показів приладів обліку,  та не спростовано відповідачем.

Доказів сплати вартості поставленої йому теплової енергії відповідач суду не подав.

Договір №20531 від 20.10.2006 р. на підставі якого позивач здійснював постачання теплової енергії відповідачеві, додатки 1, 2 до цього договору  підписані та засвідчені сторонами. У вказаному договорі є застереження про його підписання „з протоколом розбіжностей”.

Однак протоколу розбіжностей, протоколу узгодження розбіжностей до договору, які були б узгоджені та засвідчені обома сторонами, суду не подано.

Згідно з ст. 10 ГПК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів, можуть бути подані на вирішення господарського суду.

Порядок вирішення переддоговірних спорів встановлений ст. 649 ЦК України. Доказів вирішення сторонами переддоговірного спору в порядку встановленому цією статтею, ст. 10 ГПК України, суду не подано.

Згідно з п. 24 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення”, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2005 р. №630, споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та гарячої води.

Доказів відмови від постачання позивачем теплової енергії відповідачем суду не подано.

Рахунки на оплату поставленої теплової енергії позивачем надавались відповідачу щомісячно. Доказів повернення відповідачем позивачу цих рахунків, заперечень проти них суду не подано.

За викладених обставин суд вважає, що твердження відповідача про не укладення договору з позивачем на постачання теплової енергії не відповідають чинному законодавству, фактичним обставинам справи, тому не можуть бути прийняті судом.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а одностороння відмова від зобов’язання, або одностороння зміна його умов не допускається.

За викладених обставин підлягає стягненню з відповідача на користь позивача борг в сумі   135819,64 грн.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі цього положення позивачем нараховано та підлягає стягненню 999,03 грн. – 3 % річних за час прострочення  відповідачем виконання грошового зобов’язання.

Твердження відповідача про невірне проведення розрахунку цієї суми не відповідає дійсності.

Згідно з ст. 231 ГК України, п.п. 3.2.6 п. 3 договору сторін позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 121552,13 грн. (1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення).

Такий порядок нарахування пені встановлений Законом „Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” від 20.05.1999 р.

Відповідач є суб’єктом підприємницької діяльності, постачання теплової енергії, за вказаним Законом, є комунальною послугою.

За таких обставин суд вважає, що пеня позивачем нарахована та заявлена до стягнення згідно з чинним законодавством , договором сторін.

Однак враховуючи нетривалий строк порушення  відповідачем грошових зобов’язань, значний розмір нарахованої пені, часткове відшкодування позивачеві 3% річних за час прострочення відповідачем грошового зобов’язання суд, застосовуючи надане йому ст. 83 ГПК України право, вважає за можливе, як виняток, зменшити пеню, і стягти її в розмірі 60000,00 грн.

Спір виник з вини відповідача, тому судові  витрати покладаються на нього.

Враховуючи викладене,  керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити  частково.

Стягти з відкритого акціонерного товариства „Смілянський цукровий комбінат”, м. Сміла, вул. Р. Люксембург, 6, код 00373563,   на користь комунального підприємства „Смілакомунтеплоенерго”, м. Сміла, вул. Дзержинського, 72а, код 33648312,   135819,64 грн. боргу,     60000,00 грн. пені,    999,03 грн. –3 % річних,    2583,71 грн. відшкодування сплаченого державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ  видати.

У решті позову відмовити.

Суддя                                                                                                    В.В. Шумко