ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
м.Чернігів                                                                                                                            тел.7-99-18
просп.Миру,20                                                                                                                    тел.178-853
=============================================================
Р І Ш Е Н Н Я

30 жовтня 2007р.                                                                                     Справа № 8/253

За позовом: Закритого акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк”, вул.Набережна Перемоги, 50, м.Дніпропетровськ  (Філія “Чернігівське Регіональне управління Закритого акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк”, вул..Сереьожнікова, 6, м.Чернігів

До відповідача: Колективного сільськогосподарського підприємства “Птахофабрика “Носівська”,  вул..Троїцька, 31-А, м.Носівка

Про  стягнення  329399грн.55коп.

Суддя   Т.Г.Оленич

ПРЕДСТАВНИКИ   СТОРІН:

від позивача: Падалка О.В. –заст..нач.юридичного відділу, довір.пост. №1248 від         10.05.06р.

від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем на підставі договору №28 від 23.03.06р. відступлення прав вимоги, укладеного між ним та ВАТ АБ “Приватінвест” заявлено позов про стягнення з відповідача 249960грн.13коп. боргу по кредиту,  наданому останньому на підставі кредитного договору №24 від 03.12.04р., 78063грн.10коп. боргу по відсотках за користування кредитом, нарахованих за період з 08.12.05р. по 17.09.07р., 1376грн.32коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків за кредит за період з 17.09.06р. по 17.09.07р.

Після порушення провадження у справі позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині пені, в якій позивач просить стягнути 1252грн.15коп. пені, що нарахована за вказаний період. Враховуючи, що відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог, судом приймається заява до розгляду і спір вирішується з її урахуванням.

Відповідач відзив на позов не надав. Справа розглядається за наявними у ній матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, незважаючи на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що відповідач не скористався належним йому правом брати участь у господарських засіданнях, судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов’язковою не визнавалася, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивач, з’ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наданими доказами,  суд ВСТАНОВИВ:

23 березня 2006р. між позивачем та  ВАТ АБ „Приватінвест” укладено договір №28 відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого акціонерним банком „Приватінвест” відступлено позивачу право вимоги, що виплаває з кредитного договору №24 від 03.12.04р., укладеного між АБ „Приватінвест” та колективним сільськогосподарським підприємством “Птахофабрика “Носівська” (відповідач у даній справі).

Згідно з п.1 договору відступлення прав вимоги позивачем  набуто право вимоги  на отримання на свою користь від КСП “Птахофабрика “Носівська” платежів по кредиту, відсоткам, комісіям, винагородам, інших платежів, неустойки (штрафу, пені), які зазначені у розрахунку (додаток № 1 до договору), а також право на отримання від боржника за кредитним договором платежів,  які виникнуть після укладення договору відступлення прав вимоги до повного виконання позичальником зобов’язань за кредитним договором.

Кредитний договір №24 від 03.12.04р. укладений між ВАТ АБ „Приватінвест” та відповідачем у справі. За умовами даного договору  банк  зобов’язувався надати відповідачу кредит шляхом відкриття кредитної лінії в сумі 250000грн. терміном до 02.12.05р. та зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19% річних.  Позичальник  (відповідач) зобов’язувався  використати кредит на зазначені в договорі цілі, повернути кредит у встановлені договором строки відповідно до Графіку погашення кредиту та щомісяця в строк до 25 числа поточного місяця сплачувати нараховані відсотки за користування кредитом.

Факт надання кредиту в сумі 249959грн.91коп., яка не перевищує встановлений договором ліміт кредитної лінії,  підтверджується копіями платіжних доручень, що знаходяться в матеріалах справи і  які свідчить, що кредитні кошти були перераховані з позичкового рахунку на оплату  вищезазначених платіжних доручень.

З метою забезпечення  належного виконання зобов’язань за кредитним договором, між ВАТ АБ “Приватінвест” та відповідачем у справі укладений договір іпотеки  від 03.12.04р., згідно із яким  відповідачем передані у заставу об’єкти нерухомості: цех №1, цех №4, цех №5 та автогараж. Даний договір 08.12.04р. посвідчений приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №2944. В цей же день, 08.12.04р., приватним нотаріусом накладена заборона відчуження  вищезазначених  об’єктів нерухомості.

В зв’язку з укладенням між позивачем у справі та ВАТ АБ “Приватінвест” договору №28 від 23.03.06р. відступлення прав вимоги по кредитному договору, між цими ж банківськими установами укладений договір від 30.03.06 відступлення прав вимоги по нотаріально посвідченому договору іпотеки від 08.12.04р. Договір   30.03.06р. посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №893.

Кредитні правовідносини, які виникли на підставі кредитного договору №24  від 03.12.04р.,  регулюються § 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк  зобов’язується надати  грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено § 2 гл.71 ЦК України, або не випливає із суті кредитного договору.

В силу ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання, якими є сторони у справі, повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач зобов’язання по кредитному договору належним чином не виконав, кредит в строки, передбачені договором,  не повернув.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). В силу ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов’язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше встановлено законом або договором. Як свідчить аналіз договору відступлення прав вимоги від 23.03.06р.,  до позивача крім права вимоги заборгованості, яка виникла на момент укладення цього договору, перейшло також право вимоги тих платежів за кредитним договором, які виникнуть після укладення договору відступлення прав. Таким чином, позивач правомірно вимагає стягнення заборгованості в тій сумі, право вимоги якої була йому передана ВАТ АБ “Приватінвест” при  укладенні договору, а також платежів, строки здійснення яких настали після 02.12.05р.

Відповідач листом № 08900-03/959 від 10.04.06р. був повідомлений про перехід до позивача прав вимоги виконання зобов’язань за кредитним договором №24 від 03.12.04р.

25 липня 2006р. на підставі заяви позивача приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу вчинений виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки:  об’єкти нерухомості: цех №1, цех №4, цех №5 та авто гараж, що належить відповідачу на праві власності  та знаходиться за адресою: м.Носівка, вул..18 Партз’їзду, 31а. За рахунок коштів, що мають бути отримані від реалізації предмета іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги позивача в сумі 302108грн.78коп., в тому числі: 249960грн.13коп. заборгованості по кредиту, 42768грн.94коп. заборгованості по прострочених відсотках, 9379грн.72коп. пені за прострочення сплати відсотків, а також 3222грн. плати за вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №3425.

Як вбачається із листа відділу Державної виконавчої служби Носівського районного управління юстиції від 23.10.07р. №1555,  згаданий виконавчий напис знаходиться на виконанні  у відділу ДВС Носівського райуправління юстиції. За станом на 23.10.07р. грошові кошти по виконавчому документу не стягувалися та позивачу не перераховувалися.

Виходячи із змісту ст.575 Цивільного кодексу України  іпотека є окремим видом  забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном,  що залишається у володінні і  користуванні  іпотекодавця. Ця норма кореспондується із ст. 1 Закону України “Про іпотеку”.  В силу ст.33 цього ж Закону в разі  невиконання  або  неналежного   виконання боржником основного  зобов'язання  іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням  шляхом  звернення  стягнення  на предмет іпотеки. При цьому звернення стягнення  на  предмет  іпотеки  здійснюється  на підставі рішення суду,  виконавчого напису нотаріуса або згідно  з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.  Як свідчать матеріали справи, позивач скористався своїм правом і звернув стягнення на предмет іпотеки  на підставі виконавчого напису нотаріуса, який на день вирішення спору по суті знаходиться на виконанні  в органах Державної виконавчої служби.  Тобто, звернувшись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису  позивач скористався своїм правом на отримання задоволення своїх майнових вимог за рахунок предмету іпотеки.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільним кодексом України визначаються способи захисту порушеного права, в тому числі, виходячи із змісту ст.18 цього Кодексу,  вчинення виконавчого напису нотаріуса на борговому документі у випадках і в порядку, встановленому законом, є одним із способів захисту цивільних прав.

Враховуючи, що по заяві позивача приватним нотаріусом вчинений виконавчий напис від 25.07.06р. на договорі іпотеки,  яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, суд приходить до висновку, що позивачем обраний один із способів захисту його порушеного права. При цьому, як встановлено судом вище, виконавчий напис знаходиться на виконанні, позивачем не втрачена можливість отримати задоволення своїх вимог за рахунок реалізації заставленого майна, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 249960грн.13коп. боргу по кредиту та 42768грн.94коп. боргу по нарахованих відсотках за період з 23.03.06р. по 22.05.06р. є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України проценти, які підлягають сплаті за позикою, виплачуються щомісяця до дня повернення позики, якщо інше не передбачено договором. Згідно з п.4.3. кредитного договору відповідач зобов’язаний був  сплачувати  відсотки за користування кредитом 25 числа кожного поточного місяця.  Пунктом 4.8. кредитного договору  передбачено, що нарахування відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно нараховані відсотки за користування кредитом після  настання строку  його повернення, а також після вчинення виконавчого напису нотаріуса, оскільки на день на день звернення позивача до суду з позовною заявою погашення кредиту не відбулося.

Відповідачем зобов’язання по сплаті відсотків належним чином не виконувалися.  В силу п. 4.2. кредитного договору, оскільки  відповідачем  кредит своєчасно не повернутий, позивач правомірно нараховував відсотки за користування кредитом  із застосуванням підвищеної процентної ставки в розмірі 50% річних.

5 червня 2006р. між сторонами у справі укладено додаткову угоду до кредитного договору №24 від 03.12.04р., відповідно до умов якої сторонами зменшено розмір відсоткової ставки за користування кредитом до 7,1%.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по відсотках, складений з урахуванням всіх змін розміру відсоткової ставки за користування кредитом, за період з 08.12.05р. по 17.09.07р. нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 84095грн.49коп. Відповідачем сплачено за цей період 7130грн.80коп.. На підставі виконавчого напису стягнуто  42768грн.94коп. Отже, сума заборгованості по відсотках за період з 23.05.06р. по 17.09.07р. становить 34195грн.75коп.        Враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів сплати боргу по відсотках, нарахованих за період з 23.05.06р. по 17.09.07р., суд приходить до висновку, що ця сума підлягає стягненню з відповідача.

В зв’язку з невиконанням відповідачем зобов’язань за кредитним договором, позивачем на підставі п.5.1. кредитного договору нарахована пеня в розмірі 1252грн.15коп. за прострочення сплати відсотків за період з 17.09.06р. по 17.09.07р. При цьому, як свідчать розрахунки, пеня обчислювалася із застосуванням подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи, що відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України пеня застосовується до несправних боржників у випадку порушення ними  зобов’язання за договором, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов’язань за кредитним договором в частині своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовано нарахована  та заявлена до стягнення пеня в сумі 1252грн.15коп. за прострочення сплати відсотків, яку відповідач має сплатити,  оскільки його  вина у простроченні погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитними ресурсами доведена матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідачем на день вирішення спору не надані докази виконання зобов’язань за кредитним договором або первісному кредитору (ВАТ АБ “Приватінвест”) або позивачу у справі, суд доходить висновку, що ним зобов’язання по сплаті нарахованих відсотків не виконані. За таких обставин, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 34195грн.75коп. боргу по відсотках та 1252грн.15коп. пені за прострочення сплати відсотків. У стягненні 249960грн.13коп. основного боргу  та 42768грн.94коп. боргу по відсотках  має бути відмовлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

В  силу ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати  покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.15,18,512,514,549,575,1048,1049,1054 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Колективного сільськогосподарського підприємства “Птахофабрика “Носівська”, м.Носівка, вул..Троїцька, 31-А (ідентифікаційний код 05443989, п/р 3432 в Чернігівському РУ ПриватБанку, МФО 353586) на користь Закритого акціонерного товариства  Комерційний банк “ПриватБанк”, м.Дніпропетровськ, вул..Набережна Перемоги,50 (ідентифікаційний код 14360570,  к/р 0 в Нацбанку України, МФО 305299) 34195грн.75коп. боргу по відсотках, 1252грн.15коп. пені, 354грн.48коп. держмита та 12грн.70коп.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Суддя                                                                     Т.Г.Оленич