ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"05" вересня 2007 р.
справа № 20-5/308

За позовом: Закритого акціонерного товариства „Механизация Строительства”   (99053 м. Севастополь, Фіолентовське шосе, 1-В)

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Славянская Гавань” (99055 м. Севастополь, вул. Ген. Лебедя, б. 30, кв. 38)

про стягнення заборгованості  в розмірі 18588,25 грн.

Суддя Євдокимов І.В.

Представники сторін:

Позивач: Чумак В.І., довіреність  № 721 від 29.12.2006;

Відповідач: не з’явився.

Суть спору:

Позивач,  ЗАТ „Механизация Строительства”,   звернувся до суду з позовом до відповідача, ТОВ „Славянская Гавань”, про стягнення заборгованості  в розмірі 18588,25 грн., з яких: 17983,30 грн. –основний борг,  503,53 грн. –збитки від інфляції, 101,42 грн. –3% річних.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем належним чином не виконувались обов’язки щодо оплати  наданих послуг.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представникам сторін в судовому засіданні 21.08.2007 роз'яснені їх процесуальні права і обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази,  суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до гарантійного листа відповідача від 23.01.2007 позивач надав відповідачу механізми для виконання робіт на його території (а.с. 5).

Зобов’язання по наданню техніки  позивачем виконувались належним чином, та  своєчасно, але оплата використання техніки відповідачем здійснювалась несвоєчасно та не повному об’ємі.

Позивачем були надані відповідачу акти виконаних робіт за березень, квітень 2007 року, які відповідачем були підписані, але оплата здійснена не була (а.с. 8-9).

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Згідно положень  статті 193 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статей 525, 526  Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 зобов’язання повинні виконуватись належним чином  відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна  його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до  530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.  Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, вимоги  позивача про стягнення суми боргу обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Суму основного боргу в розмірі 17983,30 грн. позивач просить стягнути з урахуванням  збитків від інфляції та 3% річних.

Згідно ст. 611  Цивільного кодексу України  у разі порушення зобов'язання настають  правові  наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три відсотку річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

15.07.2005 Інформаційним листом № 3.2.-2005 Верховний Суд України виклав правову позицію про природу трьох процентів річних та індексу інфляції, що передбачені статтями 214 ЦК УРСР та 625 ЦК України, згідно з якими боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів; грошовими зобов'язаннями боржника перед кредитором є грошова сума, що визначена з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних; оскільки інфляційні втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов'язань та в зв'язку з цим відносити до санкцій.

Відповідно наданому позивачем розрахунку сума 3% річних складає  101,42 грн., збитків від інфляції –503,53 грн.

Відповідач в порядку ст. 121 Господарського процесуального кодексу України звернувся з клопотанням розстрочити виконання рішення суду на три місяця.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 18588,25 грн., з яких: 17983,30 грн. – основний борг,  503,53 грн. –збитки від інфляції, 101,42 грн. –3% річних.

Згідно ст.  ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати на сплату державного мита в сумі 185,88 грн.  і інформаційне –технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. покладаються  на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 49, 82 –85, 115, 116, 121  Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Славянская Гавань” (99055 м. Севастополь, вул. Ген. Лебедя, б. 30, кв. 38,  , п/р 8001 в СФ КБ „Приватбанк, МФО 324935) на користь Закритого акціонерного товариства „Механизация Строительства”   (99053 м. Севастополь, Фіолентовське шосе, 1-В,  , п/р 5457 в ПИБ м. Севастополя,  МФО 324514) заборгованість в сумі  18588,25 грн., з яких: 17983,30 грн. –основний борг,  503,53 грн. –збитки від інфляції, 101,42 грн. –3% річних,  витрати по сплаті державного мита в сумі 185,88 грн., а також  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                                    І.В.  Євдокимов

Рішення оформлено

згідно з вимогами

ст. 84 ГПК України

та підписано

07.09.2007

Розсилка:

1.          ЗАТ „МС”   (99053 м. Севастополь, Фіолентовське шосе, 1-В)

2.          ТОВ „Славянская Гавань” (99055 м. Севастополь, вул. Ген. Лебедя, б. 30, кв. 38)

3.          Справа

4.          наряд