ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

10 серпня 2007 р.                                                                                       Справа  № 16/212

за позовом              товариства з обмеженою відповідальністю „Р.І.Ф. ПАРКЕТ ЛТД”,                     м. Ужгород

до відповідача 1          державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області,                  м. Ужгород

до відповідача 2          державної податкової  адміністрації у Закарпатській області,                      м. Ужгород

до відповідача 3          державної податкової  адміністрації  України, м. Київ

про                                скасування податкових повідомлень-рішень від 29.12.06 №/0, від 07.03.07 №/1, від 14.06.07 №/3, рішень про результати розгляду скарги від 07.03.07 №6675/10/250, від 06.04.07 №615/10/25-055, від 14.06.07            №5736/6/25-0515

Суддя О.В. Васьковський

Представники:

від позивача –Піца М.М. - директор

від відповідача 1 – Товтин М.В. –начальник юридичного відділу (дов. від 10.01.07 №148/9/10)

від відповідача 2 – Сакалош Ю.Ю. – головний державний податковий інспектор юридичного управління (дов. від 25.07.07 №1469)

від відповідача 3 –Сакалош Ю.Ю. – головний державний податковий інспектор юридичного управління ДПА у Закарпатській області (дов. від 13.06.07 №10-2016/2117)

СУТЬ СПОРУ: про скасування: податкових повідомлень-рішень від 29.12.06 №/0, від 07.03.07 №/1, від 14.06.07 №/3, якими позивачу визнано податкове зобов’язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 997950,00 грн., в т.ч. 665300 грн. основного платежу та 332650 грн. штрафних (фінансових) санкцій; рішень про результати розгляду скарги від 07.03.07 №6675/10/250, від 06.04.07 №615/10/25-055, від 14.06.07 №5736/6/25-0515.

Позивач просить позов задоволити мотивуючи тим, що відповідачем безпідставно винесено податкове повідомлення-рішення, згідно якого донараховано податку на прибуток у сумі 665300 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у сумі 332650 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору з ТОВ „ТПП Промпостачання” отримав від останнього п’ять деревообробних верстатів на загальну суму  3 348 840 грн. в т. ч. ПДВ 558140 грн., та розрахувався простим векселем на суму покупки зі строком платежу до 16.05.2015р.  Припинення юридичної особи ТОВ „ТПП Промпостачання” шляхом перетворення у ПП „Табіт”, яке не стало на податковий облік не  може оцінюватися, як підстава для визнання придбаних безоплатно, проданих ТОВ „ТПП Промпостачання” верстатів.

Відповідачі позов заперечують. Їх доводи полягають у тому, що позивач не надав договору щодо вексельних розрахунків з ТОВ „ТПП Промпостачання”. Матеріали припинення юридичної особи, а саме передавальний акт та пояснення колишнього директора Глущенко О.Я. вказують на те, що підприємство на момент ліквідації не мало дебіторської та кредиторської заборгованості. У зв’язку із припиненням юридичної особи з ТОВ „ТПП Промпостачання” позивач не подав доказів про зміну кредитора та виникнення доказів перед новим кредитором.

У судових засіданнях 27.07.07, 06.08.07, за згодою представників сторін, відповідно до ч.2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України оголошувалася перерва.

Відповідно до ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 08.08.07 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони повідомлено, що  повний текст постанови буде виготовлено 13.08.07.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та  додатково подані докази, суд встановив:

За результатами планової документальної перевірки фінансово-господарської діяльності ТзОВ „Р.І.Ф. Паркет ЛТД” за період з 27.02.04 по 30.06.06 складено акт №2539№/23-0/10/32890828.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від 29.12.06, яким позивачу визнано податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 665300 грн. та штрафні (фінансові) санкції у сумі 332650 грн.

Скарги позивача до вищестоящого податкового органу не були задоволені, що стало підставою для винесення відповідачем 1 та відповідачем 2  рішень від 07.03.07 №6675/10/250 та від 06.04.07 №615/10/25-055, а також повторно винесено податкові повідомлення-рішення від 07.03.07 №/1 та від 29.12.06 №/3, якими залишено без змін перше податкове повідомлення рішення.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У порушення вищенаведеної норми відповідачі не довели правомірність прийнятих ними рішень. При цьому, суд відзначає наступні обставини, що були взяти до уваги.

24.03.05 між ТОВ „ТПП Промпостачання” та ТзОВ „Р.І.Ф. Паркет ЛТД” укладено договір поставки №ПП240305/01 (далі –договір поставки), згідно п.1 якого визначено обов’язок ТОВ „ТПП Промпостачання” передати у власність ТзОВ „Р.І.Ф. Паркет ЛТД”, товар а саме: п’ять одиниць деревообробних верстатів загальною вартістю 3348840 грн.

У відповідності до п.4.1 договору оплата вартості товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця, у т.ч. із застосуванням електронних платіжних карток, оплати готівковими коштами, а також можуть застосовуватись інші форми розрахунків, не заборонені діючим законодавством.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач придбав деревообробне обладнання на загальну суму  3 348 840 грн. і використав вексельну форму розрахунків, а саме видав простий вексель від 16.05.05 на суму 3348840 грн. терміном сплати              16.05.2015 р.

Згідно із ст.21 Закону України „Про цінні папери і фондову біржу” від 18 червня 1991 року № 1201-XII (Закон втратив чинність на підставі Закону № 3480-IV ( 3480-15 ) від 23.02.2006) вексель – це цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

У відповідності до ст.4 Закону України „Про обіг векселів в Україні” від  5 квітня 2001 року № 2374-III, видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги.

На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов'язання, сума якого  має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем.

Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов'язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій  формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до ст.6 цього кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог  цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, виходячи з аналізу обставин справи та законодавства, яке регулює спірні відносини, враховуючи, що векселем оформлено борг за фактично поставлені товари, суд не вбачає порушень під час здійснення позивачем господарської операції по придбанню деревообробних верстатів та використанню форми розрахунків.

Висновок акту перевірки  який підтримують відповідачі, що станом на 31.06.06 у ТзОВ „Р.І.Ф. Паркет ЛТД” відсутні боргові зобов’язання по вказаному деревообробному обладнанню, оскільки відсутній кредитор ТОВ ”ТПП Промпостачання” є такими, що не відповідають обставинам справи та чинному законодавству. В основі цього висновку є  відомості про відсутність кредиторської та дебіторської заборгованості на момент припинення юридичної особи ТОВ „ТПП „Промпостачання”, а саме передавальний акт від 31.05.05 та пояснення колишнього директора ТОВ „ТПП „Промпостачання” Глущенко О.Я. від 19.12.06.

У відповідності до ч.1 ст.11, ст.77 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі, будь-який переказний вексель, навіть виданий без прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом індосаменту. Індосамент переносить всі права, що випливають  з переказного векселя (ст.ст.14, 77 Уніфікованого Закону).

Таким чином, враховуючи строк платежу за векселем (16.05.2015), особливості обігу векселів (шляхом індосаменту), твердження відповідачів, що у вексельному зобов’язані, яке виникло із векселя оформленого ТзОВ „Р.І.Ф. Паркет ЛТД”, відсутній кредитор, є безпідставним та таким, що не ґрунтується на належних та допустимих доказах. Доказів відсутності векселя у господарському обігу відповідачами не надано.

Згідно пункту 1.23 ст.1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 2.05 1997 №283/97-ВР безоплатно надані товари (роботи, послуги) –це, зокрема товари, що надаються платником податку згідно з договором дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод; роботи та послуги які надаються платником податку без вимоги про компенсацію їх вартості.

З огляду на вище приведене, обставин, які підтверджують висновок податкового органу про безоплатне придбання деревообробних верстатів судом не встановлено.

Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись, ст. ст. 71, 86, ч.2 ст. 150, ст. ст. 158-163, ч.4 ст.167  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

позов задоволити повністю.

Скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.12.06 №/0, від 07.03.07 №/1, від 14.06.07 №/3, якими товариству з обмеженою відповідальністю „Р.І.Ф. ПАРКЕТ ЛТД”, м. Ужгород визнано податкове зобов’язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 997950,00 грн., в т.ч. 665300 грн. основного платежу та 332650 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Скасувати рішення державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області, м. Ужгород про результати розгляду скарги від 07.03.07 №6675/10/250,  рішення державної податкової  адміністрації у Закарпатській області, м. Ужгород про результати розгляду скарги від 06.04.07 №615/10/25-055, рішення державної податкової  адміністрації  України, м. Київ  про результати розгляду скарги від 14.06.07 №5736/6/25-0515.

Постанова набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складання в повному обсязі відповідно до ст. ст. 160, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя                                                                               О.В. Васьковський