ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

17.07.07                                                                                           Справа  № 02/71-2А

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                                       Бонк Т.Б.

суддів                                                                                          Бойко С.М.

Марко Р.І.

при секретарі судового засідання                              Ковалишин Ю.

за участю представників:

від позивача –Гаврилюк А.Ю. - представник;

від відповідача  –Колошу І.Ф. –головний державний податковий інспектор;

розглянувши           апеляційну скаргу Камінь-Каширської міжрайонної державної податкової інспекції (далі Камінь-Каширської МДПІ) від 27.12.2006р. №2730/10-004

на постанову           Господарського суду Волинської області від 11.12.2006р.

у справі           № 02/71-2А

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивний клуб «ФК Волинь»(далі ТОВ «Спортивний клуб «ФК Волинь») с. Раків

до           Камінь-Каширської МДПІ, м. Камінь-Каширський

про           скасування  податкових повідомлень-рішень Камінь-Каширської МДПІ №/0 від 26.04.2006р. та №000101701/1 від 25.05.2006р.

встановив:

постановою Господарського суду Волинської області від 11.12.2006р. у справі № 02/71-2А, головуючий суддя Костюк С.В., судді Соломка Л.І., Бондарів С.В., позов задоволено, скасовано податкові повідомлення-рішення Камінь-Каширської МДПІ від 26.04.2006р. №/0 та від 25.05.2006р. №/1.

Постанова суду мотивована положеннями норм ст.73 Закону України «Про фізичну культуру і спорт», п.п. «б»п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України»від 23.04.1999р. №663, Постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування фінансування та матеріального забезпечення в галузі спорту»від 06.02.1992р. №63, п.п. «г»п.1 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»від 26.12.1992р. №13-92, п.п.4.2.9. п.4.2 ст.4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а також тим, що кошти виплачені стороннім особам, виплачувались згідно з авансових звітів з підтверджуючими документами; регламентом Всеукраїнських змагань передбачено, що витрати на відрядження для проведення гри, інспектора та арбітра сплачує клуб-господар поля.

Не погоджуючись з постановою першої інстанції, Камінь-Каширської МДПІ подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Господарського суду Волинської області від 11.12.2006р. у справі №02/71-2А та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити, оскільки постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, скаржник посилається на те, що Регламентом Всеукраїнських змагань з футболу передбачено, що авансові звіти складаються встановленої форми, окремої форми такого звіту для спортивних заходів не передбачено; витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналах, що підтверджують вартість цих витрат; витрати пов’язані із відрядженням осіб, які не були працівниками позивача відносяться до загального місячного оподаткованого доходу; згідно авансових звітів із каси позивача було оплачено добові фізичним особам понад граничні норми; харчування працівників проводилось не на підставі п.5.4.1 п.5.4 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»відповідно вартість такого харчування не є компенсаційною витратою.

У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «Спортивний клуб «ФК Волинь»просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим. Зокрема зазначає, що податковим органом при прийнятті податкових повідомлень-рішень не враховано Регламенту Всеукраїнських змагань з футболу , а також Закону України «Про фізичну культуру і спорт»; суми виплачені на харчування в межах норм вважаються компенсаційними витратами, які не включаються до їх сукупного оподаткованого доходу.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав наведених в апеляційній скаргі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив зазначені вимоги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Камінь-Каширської МДПІ проведено виїзну планову перевірку, за результатами якої складено акт від 13.04.2006р. №13 про результати планової виїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ТОВ «Спортивний клуб «ФК Волинь»за період з 01.01.2003р. по 31.12.2005р.(а.с.6-43 том І)

Камінь-Каширської МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.04.2006р. №/0, яким позивачу згідно з п.п. «б» п.п.4.2.2. ст.4, п.п.17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами»на підставі акту перевірки від 13.04.2006р. №13  встановлено порушення п.п. «г»п.1 ст.5, п.3 ст.7, ст.10 ст.11 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»від 26.12.1992р., п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4, п.3.4 ст.3, п.7.1 ст.7, п.п. 8.1.1, п.п.8.1.2 п.8.1 ст.8 п.19.2 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»у зв’язку з чим визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок з доходів фізичних осіб у розмірі 331759,74грн. (з них основний платіж –110586,58грн. штрафні (фінансові) санкції –221173,16грн.) (а.с.5 том І).

Оспорюване податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку, однак визначена сума до сплати, були залишені органами державної податкової служби без змін, а скарги платника податку без задоволення, про що Камінь-Каширської МДПІ прийняте повторне податкове повідомлення-рішення від 25.05.2006р. №/1, яке за своєю суттю не чим не відрізняється від попереднього (а.с.124 том. І).

У п.3.1.6 «Податок з доходів фізичних осіб»акту перевірки зокрема зазначено, що з каси товариства проводилась оплата згідно авансових звітів, що були подані не працівниками позивача –арбітрами , суддями, спостерігачами запрошеними для участі у футбольних матчах з федерації футболу інших областей України. Посвідчення про відрядження для таких осіб видавались тими федераціями футболу, які їх відряджали. В ряді випадків, було встановлено, що до авансових звітів прикладались не оригінали, а копії документів, що підтверджують витрати. Вибірковою перевіркою було встановлено факт оплати авансових звітів сторонніх осіб на загальну суму 42453,53 грн. (а.с.23 том.І)

Таким чином, на думку податкового органу відповідно до Інструкції «Про службові відрядження в межах України та за кордоном»позивач не мав права проводити оплату витрат пов’язаних з відрядженням осіб, які не були його працівниками.

Щодо даного порушення слід зазначити наступне.

Відповідно до п. «г»ч.1 ст.1 Закону України «Про прибутковий податок з громадян»до сукупного оподатковуваного доходу, одержаного громадянами в період, за який здійснюється оподаткування, не включаються, зокрема компенсаційні виплати в грошовій i натуральній формі у межах норм, передбачених чинним законодавством, за винятком компенсації за невикористану відпустку при звільненні.

Відповідно до п.4.3.2 п.4.3 ст.4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»доходи, які не включаються до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу, зокрема, сума коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт, з урахуванням норм пункту 9.10 статті 9 цього Закону;

Відповідно до п.5.4.8 п.5.4 ст.5 Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств»будь-які витрати на відрядження можуть бути включені до складу валових витрат платника податку за наявності підтверджуючих документів щодо зв'язку такого відрядження з основною діяльністю такого платника податку - запрошень приймаючої сторони, діяльність якої збігається з діяльністю платника податку; укладеного договору (контракту); інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь особи, яка відряджена стороною, у переговорах, конференціях або симпозіумах, які проводяться за тематикою, що збігається з основною діяльністю платника податку.

Згідно Регламентів Всеукраїнських змагань з футболу серед професійних клубів за 2003-2005р.р., зокрема п.п. 1, 2 ст.43 (а.с. 125-130) передбачалось, що:

-   витрати на відрядження для  проведення гри інспектора та арбітрів (проїзд, добові, проживання в готелі) сплачує клуб-господар поля.

- для відшкодування витрат на відрядження делегат, інспектор та арбітр складають авансові звіти встановленої форми, які разом з проїзними документами передають уповноваженому представнику клубу. Оплата авансових звітів, проводиться не пізніше, ніж за дві години до початку гри, за нормами передбаченими чинним законодавством України.

Отже, витрати на відрядження фізичним особам арбітрам, суддям, спостерігачам, які не перебувають у трудових відносинах з позивачем, належать до компенсаційних витрат.

В підтвердження зазначених витрат позивачем до перевірки надані всі необхідні документи, які необхідні у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік на фінансову звітність України »та Закон6у України «Про оподаткування прибутку підприємств»(а.с.4-135 том ІІ).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1.7. розділу 1 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 р. N 327 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України  25 серпня 2005 р. за N 925/11205 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У відповідності до п.п.2.3.1., 2.3.2., п.2.3. розділу 2 вищезазначеного порядку, за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно: у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів. При цьому до акта перевірки додаються пояснення посадових осіб або інших працівників суб'єкта господарювання (у межах їх компетенції), що перевіряється, щодо відсутності первинних та інших документів; у разі відмови посадових осіб суб'єкта господарювання надати перевіряючим письмові пояснення щодо встановлених порушень та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, факти відмови відобразити в акті, у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб суб'єкта господарювання щодо встановлених порушень

В акті перевірки не зазначено щодо яких фінансових звітів не надано оригіналів документів, що підтверджують витрати, також у посадових осіб ТОВ «Спортивний клуб «ФК Волинь»не взято жодних пояснень з цього приводу також в акті перевірки не зазначено зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків

У п.3.1.6 «Податок з доходів фізичних осіб»акту перевірки зокрема зазначено, що в ряді випадків встановлено порушення Постанови Кабінету Міністрів України «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України  та за кордоном»ряду працівників товариства відрядні виплачувались у розмірах більших, ніж передбачено вищезазначеною постановою. Таким чином згідно авансових звітів із каси товариства у 2004р.  було оплачено добові фізичним особам понад граничні норми в сумі 7545,60грн.

Відповідно до п.п. «б»п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 р. N 663 «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон». установлено для працівників підприємств, установ і організацій всіх форм власності (крім державних службовців, а також інших осіб, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів) такі граничні норми добових витрат:  у разі коли до рахунків вартості проживання у готелях включаються витрати на триразове харчування, для відряджень у межах України - 10 гривень, для відряджень за кордон - 98 гривень.

Відповідно до Постанови КМУ від 06.02.1992р. №63 "Про впорядкування фінансування та матеріального забезпечення в галузі спорту" надано право Міністерству України у справах молоді і спорту за погодженням з Міністерством фінансів України визначити норми витрат власних коштів у карбованцях і валюті на: організацію й проведення в Україні чемпіонатів і Кубків світу, Європи та України, інших спортивних заходів; утримання і спортивну підготовку штатних національних збірних команд, а також на їхню участь в Олімпійських іграх, чемпіонатах і Кубках світу, Європи, України, в інших змаганнях і спортивних заходах.

Оскільки «Спортивний клуб «ФК Волинь»є учасником чемпіонату України з футболу, то весь тренерський склад на період проведення чемпіонату футболу першої та вищої ліги рахується на учбово-тренувальних зборах, що підтверджується листом голови ВПС "Футбол України" №12/05-211 від 05.12.2006р.

Наказом Державного комітету України з фізичної культури і спорту від 6 травня 1998 року N 917 «Про затвердження Норм витрат на проведення спортивних змагань та навчально-тренувальних зборів»(зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 липня 1998 р. за N 456/2896 ) затверджено норми витрат на проведення спортивних змагань та навчально-тренувальних зборів. Норми витрат на проведення спортивних змагань та навчально-тренувальних зборів (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 1998 р.) застосовуються для визначення розміру видатків на здійснення, передбачених календарними планами, спортивних заходів у межах видатків, затверджених відповідними кошторисами. Учасниками заходу вважаються спортсмени, тренери, судді та інші учасники, які, згідно з Положенням про проведення змагання або списковим складом учасників навчально-тренувального збору, включені до затвердженого відповідним наказом списку осіб, що беруть участь у заході.

Як вбачається з пояснення фінансового директора ТзОВ "СК"Волинь" Кудрицької Л.П. клуб є основним місцем роботи, тренування, участі у змаганнях, та школою підвищення професійної майстерності футболіста. Футболісти перебувають у трудових відносинах з клубом і працюють по укладених контрактах.

Наказом Державного комітету України з фізичної культури і спорту від 6 травня 1998 року N 917 (зі змінами та доповненнями станом на 17.02.2001р.) встановлено норми харчування з розрахунку на одну особу на добу (грн.): для спортсменів 26грн, для тренерів, суддів та інших учасників 18грн. Однак Наказом Державного комітету України з питань фізичної культури і спорту від 2 липня 2004 року N 2097 Про внесення змін та доповнень до наказу Державного комітету України з фізичної культури і спорту від 6 травня 1998 року N 917 "Про затвердження Норм витрат на проведення спортивних змагань та навчально-тренувальних зборів" збільшені норми харчування з розрахунку на одну особу на добу для юніорів, юніорок та дорослих до 52грн., а для тренерів, суддів та інших учасників до 27 грн.

Також слід зазначити, що в порушення Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 р. N 327 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України  25 серпня 2005 р. за N 925/11205 в акті перевірки не зазначено в який саме період та стосовно, яких саме осіб було витрачено кошти ТОВ «Спортивний клуб «ФК Волинь»на харчування його працівникам.

Згідно з п.п. "г" п.1 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №13-92 "Про прибутковий податок з громадян" (із змінами та доповненнями) компенсаційні виплати в грошовій і натуральній формі у межах норм, передбачених чинним законодавством, за винятком компенсації за невикористану відпустку, у т.ч, при звільненні, не включаються до сукупного оподаткованого доходу, одержаного громадянами в період, за який здійснюється оподаткування. Суми компенсаційних виплат, що перевищують встановлені названим вище законодавством норми, включаються до складу місячного сукупного оподатковуваного доходу.

Підпунктом 4.2.9 "б" п.4.2 ст.4 Закону України від 22.05.2003р. №889-ІУ "Про податок з доходів фізичних осіб", передбачено, що до складу загального місячного або річного оподаткування доходу платника податку включається вартість майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених у підпункті 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Оскільки безплатне харчування учасників спортивних заходів (спортсмени, тренери, судді та інші учасники за списковим складом, включені до затвердженого відповідним наказом списку осіб, які беруть участь у заході) на час проведення цих заходів передбачено вищезазначеним Положенням, суми, виплачені їм на харчування в межах установлених норм, вважаються компенсаційними виплатами які не включаються до їх сукупного оподатковуваного доходу.

Враховуючи наведене апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду, щодо помилкового твердження відповідача в частині віднесення суми витрат на харчування до додаткових благ (доходів), які повинні оподатковуватись відповідним податком.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Скаржник не подав у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів, які б підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд, вважає, що постанова Господарського суду Волинської області  у справі №02-71-2А відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, не базуються на законодавстві, що регулюють дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної постанови

Враховуючи наведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.69, 70, 71, 79, 86, 195, 196, 198, 200, 201, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, Львівський апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Постанову Господарського суду Волинської області . у справі №02-71-2А залишити без змін, апеляційну скаргу Камінь-Каширської міжрайонної державної податкової інспекції - без задоволення.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку і строки, визначені ст.ст.212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя                                                            Бонк Т.Б.

Суддя                                                                       Бойко С.М.

Суддя                                                                                Марко Р.І.