СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

місто  севастополь

2 жовтня 2007 року
Справа № 20-4/367

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Градової О.Г.,

суддів                                                                      Маслової З.Д.,

Котлярової О.Л.,

секретар судового засідання                                        Суровикіна М.С.

за участю представників сторін:

позивача -  Микитченко Л.М., довіреність №  87   від 01 грудня 2006 року,

відповідача - Савельєва В.В., довіреність №  3708/17-2   від 08 червня 2007 року,

Євдокимова І.А., довіреність №  2595/10-0   від 14 травня 2007 року,       Чеботок О.Ю., довіреність №  1432/9/10-036   від 20 квітня 2007 року,

прокурор - Шаблін Є.І.,

розглянувши апеляційну скаргу підприємства "Севастопольський центр професійної, медичної, трудової і соціальної реабілітації інвалідів" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя  Остапова К.А.) від  19 лютого 2007 року по справі № 20-4/367

за позовом підприємства "Севастопольський центр професійної, медичної, трудової і соціальної реабілітації інвалідів" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" (вул. Портова, 8,Севастополь,99009)

до          Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя (вул. Гер. Севастополя, 74,Севастополь,99000) , за участю прокурора міста Севастополя ( вул.Павліченко, 1),

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 24.07.2006

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення про завищення бюджетного відшкодування.

Позов обґрунтований тим, що позивач у певному податковому періоді  мав від'ємне значення податку, у наступному періоді задекларував бюджетне відшкодування, повернення оплати сталося у іншому податковому періоді.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування тому, що позивачу передоплата за договором поставки рибопродукції повернута через не поставку товару, тобто не було надмірної сплати податку.

Постановою господарського суду у позові відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що контрагент позивача повернув передоплату товару через не поставку товару, а тому не було надмірної сплати податку.

Позивач подав  апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, як прийняту з порушенням норм матеріального права, позов задовольнити.

З заперечень на апеляційну скаргу слідує, що відповідач не згідний з доводами позивача тому, що з отриманням передоплати продукції позивач отримав податок на додану вартість, товар поставлений не був.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги,  відповідач підтримав доводи заперечення на апеляційну скаргу, прокурор з апеляційною скаргою не погодився тому, що не було надмірної сплати податку.

Апеляційний суд відповідно до статей 184, 195, 196, 198 Кодексу адміністративного судочинства України витребував додаткові докази (а.с.22,  36-39, 42-43, 49-52, 81-113 т.2), призначив судову експертизу (а.с. 56-60, 65-73 т.2), розглянув справу та встановив  наступне.

24 липня 2006 року керівником Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя на підставі акту перевірки №3571023-4233082536448 від 14 липня 2006 року прийнято податкове повідомлення-рішення №1000423400 про зменшення позивачу бюджетного відшкодування за лютий 2006 року на 100.025 грн. (а.с. 32 т. 1).

З вказаного акту позапланової, документальної перевірки слідує, що підставами для зменшення суми бюджетного відшкодування стало те, що хоч позивач і правильно сформував у січні 2006 року податковий кредит (відніс  у першій події оплати 600.000грн., у тому числі податок 100.000грн., за договором постачання рибопродукції), але продукція поставлена не була, а у березні 2006 року вартість цієї  продукції (з податком) була повернута позивачу (а.с. 31-35 том 1).

З завищення бюджетного відшкодування у сумі 100.000грн.

Позивачем до відповідача були надані податкові декларації з податку на додану вартість та уточнення до них:

17 лютого 2006 року декларація за січень 2006 року, по якій податкові зобов’язання –0, податковий кредит 100.000грн., від'ємне значення податку –100.000грн. (а.с. 88-91 т.1),

15 березня 2006 року декларація за лютий 2006 року, у якій заявлено бюджетне відшкодування на 100.025грн. (а.с. 105-1108 т.1),

20 квітня 2006 року деклараця за березень 2006 року, по якій зменшено  податкового кредиту на 99.320грн. (а.с. 101-104 т.1),

27 квітня 2006 року уточнюючий розрахунок за березень 2006 року, по якому зменшено податкового кредиту на 100.000грн. (а.с. 85-87 т.1).

З письмових доказів вбачається, що податок у сумі 100.00грн. був включений за січень 2006 року до податкового кредиту, а у березні 2006 року виключений по операції придбання позивачем у товариства з обмеженою відповідальністю "Інрибфлот" міста Сімферополя товару.

Дійсно, 16 січня 2006 року між продавцем  - товариством з обмеженою відповідальністю "Інрибфлот" міста Сімферополя та покупцем - позивачем складений договір про поставку рибопродукції, асортимент, кількість, якість та вартість якої в договорі не вказана, є відсилка до накладних, які є частиною договору (а.с. 7-9, 70-72 т.1).

Позивач позиченими 23 січня 2006 року у товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфлот" міста Севастополя 600.000грн. (а.с. 36 т.2) оплатив безготівкою 25 січня 2006 року продавцю рибопродукції 600.000грн., у тому числі податок 100.000грн. (а.с. 11, 69 т.1, 86 т.2).

У той ж день продавець рибопродукції надав податкову накладну №40 про поставку товару на 600.000грн., у тому числі податок 100.000грн. (а.с. 13, 68 т.1, 85 т.2), яка позивачем та продавцем включена до Реєстру отриманих та виданих податкових накладних за січень 2006 року, позивачем 100.000грн. включені до податкового кредиту за січень 2006 року, що підтверджують вказаний реєстр та податкова декларація (а.с.  81 т.2).

Однак продукція не була поставлена та 22 березня 2006 року о 9.56.04 годин товариством "Інрибфлот" міста Сімферополя безготівкою повернуто позивачу передоплати 600.000грн., у тому числі податок 100.000грн. (а.с. 83 т.1), у той ж день позивач повернув займодавцю –товариству "Інтерфлот" міста Севастополя 600.000грн. (а.с. 37 т.2)

22 березня 2006 року товариством "Інрибфлот" міста Сімферополя здійснено коригування вказаної накладної –зменшено податкове зобов’язання продавця (цього товариства) на 100.000грн. (а.с. 67 т.1), позивач також за березень 2006 року коригував свій податковий кредит –зменшив на 100.000грн. (а.с. 119 т.1).

Перевіркою контрагента позивача –товариства "Інрибфлот" міста Сімферополя податковим органом встановлено, що вказаний контрагент позивача виписував вказану накладну та у березні 2006 року здійснив її коригування (а.с. 64-66 т.1).

Декларації та уточнюючі розрахунки цього контрагента позивача свідчать про те, що за січень-лютий 2006 року цей платник податку на додану вартість декларував та самостійно змінював податкові зобов’язання, мав від'ємне значення податку (а.с. 73-82 т.1, 82-84, 8791 т.2).

Відповідно до підпункту 7.4.1 Закону України "Про податок на додану вартість" N168/97-ВР від 3 квітня 1997 року (з змінами на час оподаткування та подачі заяви про бюджетне відшкодування) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням товарів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пункт 1.4 Закону України N168/97-ВР передбачає, що поставка товарів –це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання.

Як слідує з договору позивача з товариством "Інрибфлот", невід'ємною частиною договору є накладні на партію товару (пункт 2.1), право власності та ризики на товар переходять до позивача після підписання накладної (пункт 3.2) (а.с. 7 т.1).

Апеляційний господарський суд приймав до уваги, що позивач не надав суду накладних на партії товару та пояснення позивача про те, що товар не передавався, вважає, що між позивачем та товариством "Інрибфлот"  не було поставки товару, тому що по одному тексту договору не можна визначити найменування, кількість, асортимент, якість товару, про поставку якого стороні мали намір. Позичання коштів на здійснення попередньої  оплати, повернення передоплати та за її рахунок повертання позички також свідчать про те, що між позивачем та товариством "Інрибфлот" не було поставки товару. А тому, у позивача не було підстав для включення суми податку  100.000грн. по передоплати до податкового кредиту.

Підпункти 7.7.1 та 7.7.2 вказаного Закону України  встановлюють порядок визначення від'ємного значення податку та суми бюджетного відшкодування.  Так, від'ємному значенні різниці між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. Але у позивача не було підстав для включення 100.000грн. до податкового кредиту, а тому не було права на визначення від'ємного значення податку за січень 2006 року.

З завищення бюджетного відшкодування у сумі 25грн.

16 січня 2006 року позивач безготівкою оплатив постачальнику послуг 147,95грн., у тому числі податок 24,66грн. (а.с. 10 т.1 чи 39 т.2).

Податкова накладна №2631850000 від 31 грудня 2005 року від продавця послуг ВАТ "Укртелеком" на 24,66грн. (а.с. 12 т.1, 38 т.2).

З пояснень відповідача та податкових декларацій та реєстрів отриманих та виданих податкових накладних за грудень 2005 року та січень 2006 року вбачається, що 25грн. по операції придбання позивачем послуг електрозв’язку не були включені позивачем до податкового кредиту за грудень 2005 року та січень 2006 року (а.с. 49-52, 108-110 т.2).

Як вказано вище, підпункт 7.7.1 Закону України N168/97-ВР встановлює, що від'ємнє значення податку –різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Однак позивач 25грн. по операції придбання у ВАТ "Укртелеком" послуг до податкового кредиту звітного періоду не відніс, а тому не мав права ураховувати цю суму при визначенні від'ємне значення податку.

Апеляційний господарський суд висновок судової експертизи (а.с. 65-76 т.2) оціниває критично та у сукупності з іншими доказами, яким цей висновок суперечить тому, що при здійсненні експертизи експерт не прийняв до уваги фактичні обставини, пов’язані з не поставкою товару та не включення суми податку з послуг електрозв’язку до певного податкового періоду.

Постанова про відмову у порушенні кримінальної справи стосовно посадовців позивача (а.с. 42-43 т.2) не звільняє позивача від відповідальності у вигляді зменшення суми бюджетного відшкодування тому, що кримінальна та цивільна відповідальності мають різний склад порушення. Крім того,  відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України постанова органу досудового слідства не є підставою для звільнення від доказування.

На підставі вказаного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не обґрунтована і задоволенню не підлягає,  місцевим господарським судом постанова прийнята при правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права, при повному  з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, інших підстав для скасування (зміни) судового рішення також не має.

Керуючись статтями  24, 195, 198, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу підприємства "Севастопольський центр професійної, медичної, трудової і соціальної реабілітації інвалідів" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України"  залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду міста Севастополя від 19 лютого 2007 року у справі № 20-4/367  залишити без  змін.

Ухвала набирає законну силу з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        О.Г. Градова

Судді                                                                      З.Д. Маслова

О.Л. Котлярова