ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2007 р.
№ 8/179

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого –судді
Дерепи В.І.

суддів :
Грека Б.М. –(доповідача у справі)
Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Лубенського комбінату будівельних матеріалів об'єднання “Полтаваоблагробуд”

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.07.07

у справі
№ 8/179

господарського суду
Полтавської області

за позовом
Полтавського обласного міжгосподарського виробничого об'єднання по агропромисловому “Полтаваагробуд”

до
Лубенського комбінату будівельних матеріалів об'єднання “Полтаваоблагробуд”

третя особа
Лубенська районна державна адміністрація

про
визнання установчих документів недійсними

за участю представників від:

позивача
не з'явилися, були належно повідомлені

відповідача
Чуфістова Ю.Г. (дов. від 01.03.07)

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.04.07 порушено провадження у справі про визнання установчих документів недійними. В ухвалі серед дій щодо підготовки справи до розгляду було вирішено питання про вжиття заходів до забезпечення позову. Так, судом було заборонено  Державному реєстратору  Лубенської районної державної адміністрації вчиняти реєстаційні дії по внесенню записів до Єдиного державного реєстру щодо Лубенського комбінату будівельних  матеріалів,  будь-якими особам вчиняти дії, пов’язані з відчуженням будь-якого майна, корпоративних та інших прав Лубенського комбінату будівельних матеріалів. Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.07.07 вказана ухвала залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Суб’єкт  касаційного скарження вважає, що оспорюванні судові акти є необґрунтованими та винесеними з порушенням норм процесуального права, а отже просить скасувати ухвалу господарського суду  Полтавської області від 17.04.07 в частині забезпечення позову, та постанову  Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.07.07.

В обґрунтуванні доводів неправочинності судових актів, скаржник відмічає, що судами вжито запобіжні заходи, які не передбачені ст. 67 ГПК України. Крім того, в порушення приписів ст. 43 ГПК України судами не з’ясовано обставин, що мають значення  для справи, а висновки викладені в постанові апеляційного господарського суду, не відповідають обставинам справи.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 66 ГПК України господарський суд  за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову здійснюється в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів лише  утруднить чи зробить неможливим виконання рішень господарського суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства  при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.06 за

№ 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує ральна загроза невиконання  чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з’ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

При встановленні зазначеної відповідальності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки  позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв’язку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на викладене, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути пов’язаними з предметом позову, співрозмірними заявленим вимогам, необхідними та достатніми для забезпечення виконання судового рішення чи недопущення збитків. Предметом даного спору є визнання недійсними протоколів  загальних зборів засновників та установчих документів Лубенського комбінату будівельних матеріалів. Задовольнивши вимоги про вжиття  запобіжних заходів, суд першої та апеляційної інстанції виходили з тих підстав, що вжиті заходи забезпечення позову відповідають поданим позивачем доказам, а неприйняття даних заходів може утруднити виконання судового рішення в майбутньому.

Колегія суддів відмічає, що при прийнятті заходів забезпечення позову, слід враховувати не лише інтереси позивача, але й негативні наслідки для відповідача та інших осіб. Заходи забезпечення позову повинні бути розумними та не паралізувати діяльність відповідача. Заходи забезпечення позову можуть застосовуватись лише щодо предмету позову, співрозмірні заявленій вимозі та достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Між тим, в клопотанні про забезпечення позову не наведено доводів, що обґрунтовують необхідність вжиття запобіжних заходів, пов’язаних з відчуженням будь-якого майна, корпоративних та інших прав.

Крім того, захід щодо  заборони відчудження майна не конкретизує, здійснення яких конкретно дій повинно бути заборонено вжити відповідачу, а також не наводяться мотиви, що неприйняття даного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Враховуючи, що судом першої та апеляційної інстанцій не встановлено обставин, що можуть утруднити чи зробити  неможливим виконання судового акту чи причинити значної шкоди позивачу, колегія суддів вважає, що заходів забезпечення позову в частині заборони відчуження майна чи укладення угод слід скасувати, оскільки  підстав для задоволення заявленого клопотання позивача про накладення арешту на майно шляхом заборони відчуження  чи укладення угод у суду не було, а  в іншій частині вжитих  заходів забезпечення позову, судові акти залишити без змін.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 11110 ГПК України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Лубенського комбінату будівельних матеріалів об'єднання “Полтаваоблагробуд” задовольнити частково. Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.07.07 та ухвалу господарського суду Полтавської області від 17.04.07 у справі

№ 8/179 скасувати в частині заборони будь-яким особам вчиняти дії, пов'язані з відчуженням будь-якого майна, корпоративних та інших прав Лубенського комбінату будівельних матеріалів. В решті постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.07.07 та ухвалу господарського суду Полтавської області від 17.04.07 у справі

№ 8/179 залишити без змін.

Головуючий - суддя                                                                      В. Дерепа

Судді                                                                                                    Б. Грек

Л. Стратієнко