ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.09.07 р.                                                                               Справа № 4/283пн

27.08.2007р. оголошена перерва на 10-30годин 10.09.2007р. на підставіст.77 ГПК України для надання часу позивач для підтвердження права власності на спірне майно.

Представниками сторін не надані письмові клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу. Відповідно до статті 81-1 ГПК України складається протокол судового засідання.

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді  Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання Уханьової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної  заяви:

за позовом –               Державного підприємства “Макіїввугілля” м.Макіївка

до відповідача -         Державного відкритого акціонерного товариства “ЦЗФ “Дзержинська”

Дочірнього підприємства ВАТ “Державна холдінгова компанія

“Донбасвуглезбагачення” м.Дзержинськ

про витребування майна

за участю представників сторін:

від позивача –      Грицьков Д.В. – довіреність № 08-81/1598 від 11.12.2006р.,

від відповідача – Боярська А.А. –  довіреність № 5 від 01.08.2007р.,

Шевченко Н.В. – довіреність № 3 від 03.08.2007р.,

в с т а н о в и в:

Позивач заявив позовні вимоги про витребування майна і просить зобов’язати відповідача передати у власність залишки готової вугільної продукції, яка є власністю технічної одиниці “Шахта Калинівська-Східна” ВП “Шахтоуправління імені В.П. Бажанова” у кількості 6 тон концентрату.

В підтвердження позову позивач посилається на свій Статут за яким він є правонаступником прав і обов’язків реорганізованих шляхом злиття, зокрема, ДВАТ “Шахта ім..В.М. Бажанова” і ДВАТ “Шахта “Калинівська-Східна”.

Підставою для звернення з позовом позивач вважає договір № 49 від 05.11.1996року за яким шахтою “Калинівська-Східна” поставлені ЦЗФ “Дзержинська” рядові вугілля для їх переробки.  Оскільки на балансовому рахунку  шахти знаходиться не повернений після обробці вугільний концентрат в кількості 6 тон, він звернуся з позовом про витребування його. Як докази належності йому концентрату, документів не залишилося, а підтвердженням залишку 6тон концентрату є відомість обігу рядового вугілля на ДВАТ ЦЗФ за серпень 1004року.

Відповідач заперечує проти позову на тій підставі, що за пропуском строку позовної давності, на ЦЗФ не залишилося документів, які би підтвердили поставку рядового вугілля позивачем та залишок вугільного концентрату, який належить позивачу.

Дослідивши матеріали справи та, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено, що спір стосується правомірності володіння майном.

Позови, пов’язані з вимогою власника про повернення свого майна з чужого незаконного володіння (віндикацію) чи правомірного володіння (добросовісного набувача) вирішуються з урахуванням загального строку позовної давності, які слід застосовувати до позовів у відповідності з Главами V, VI Цивільного кодексу України та у залежності від визнання володіння майном правомірним або неправомірним.

2

Кожна сторонами повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення.

Позивач в обґрунтування виникнення своїх прав і обов’язків відповідача посилається на укладений 05.11.1996р. договір № 49, за яким шахта “Калининська-Східна” поставляла ЦЗФ “Дзержинська” рядове вугілля для їх подальшої переробки і одержання продуктів збагачення.

Господарський суд неодноразово вказував позивачу на необхідність надати докази виконання договору, до копії якого не надано ні специфікації, в якої могли бути  обумовлені сторонами кількість, ціна, якість належного до поставки вугілля. Не надано позивачем і доказів часткового виконання відповідачем своїх зобов’язань за укладеним договором. Позивач не довів суду і той факт, що строк дії договору продовжений сторонами.

Як докази свого права власності на 6 тон вугільного концентрату позивач надав тільки акт звірки одержаних рядового вугілля, але за іншим договором ( № 18-01кл від 03.12.02р.) ніж наданий на розгляд суду та відомість обліку рядового вугілля за серпень 2004р. Тобто підстав поставки рядового вугілля для збагачення не надано.

Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов’язань на конкретну дату, баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Тому вирішуючи спір, пов’язаний з визнанням права власника, суд виходить з того, що знаходження майна на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності.

Крім цього в позові позивач посилається на статті 526,530 Цивільного кодексу України і на 20,193 Господарського кодексу України, але не надав жодного документу в підтвердження виконання ним своїх зобов’язань за договором і невиконання (чи не в повному обсязі виконання) відповідачем своїх зобов’язань у  встановлений строк.

Оскільки позивач не довів момент передачі майна, як і сам факт передачі, його кількість, вартість тощо за відсутністю таких документів, суд вважає позов не доведеним, а за тим відмовляє в позові.

Приймаючи до уваги, що з вини позивача виник цей спір, на нього покладаються судові витрати в розмірі, передбаченому законодавством.

На підставі ст.ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49,32-34,82,84, 81-1, 85 ГПК України, господарський суд –

В и р і ш и в:

Відмовити у позові Державного підприємства “Макіїввугілля” м.Макіївка про витребування від Державного відкритого акціонерного товариства “ЦЗФ “Дзержинська” Дочірнього підприємства ВАТ “Державна холдінгова компанія  “Донбасвуглезбагачення” м.Дзержинськ майна за недоведеністю.

Суддя

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду через місцевий господарський суд в термін, передбачений ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення оголошений 10.09.2007року.

Надруковано у 3прим.:

1-до справи

1-позивачу

1-відповідачу