ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"22" жовтня 2007 р.
справа № 20-9/215

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Балаклавське рудоуправління                       ім. А.М. Горького”

до Товариства з обмеженою відповідальністю “СГС Плюс”

про  стягнення  194,94 грн.

суддя Рибіна С. А.

представники сторін:

позивач –Мартинюк О.О., довіреність №  2/7037   від 28.12.2006,

відповідач - не з’явився,

Суть спору: Відкрите акціонерне товариство “Балаклавське рудоуправління імені             А.М. Горького” (далі –ВАТ “БРУ ім. А.М. Горького”)  звернулося з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю “СГС Плюс” (далі –ТОВ “СГС Плюс”) про  стягнення  194,94 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем прийнятих зобов’язань по оплаті отриманого товару.

В порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України судовий розгляд відкладений  з 17.09.2007 на 22.10.2007 у зв’язку з неявкою відповідача та невиконанням ним вимог суду, викладених в ухвалі від 03.09.2007.

У судове засідання відповідач явку повноважних представників не забезпечив, про причини нез'явлення суд не повідомив, витребувані судом документи та відзив не надав, про час та місце засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням.

Матеріали справи містять поштове повернення з юридичної адреси відповідача (99704, м. Севастополь, вул. Ангарська, 10), яка зазначена у витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України станом на 03.10.2007, з відміткою поштового відділення зв’язку “за мінуванням строку зберігання”.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вирішив можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно до ст. ст. 20, 22, 811 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представнику позивача  роз'яснені процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням представника позивача, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ним російською мовою.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази, заслухавши представника  позивача, суд встановив.

ВАТ “БРУ ім. А.М. Горького” здійснило відвантаження щебеня відповідачу на суму1486,38 грн., що підтверджується:

-          накладною № 68/04 від 29.04.2005 на суму 192,78 грн.,

-          довіреністю серії ВЗШ №637322 від 20.04.2005, яка видана на ім’я Комжука Сергія Віталійовича (рахунок № 1257 від 30.04.2005),

-          видатковою накладною №60/05 від 30.05.2005 на суму 1293,60 грн.,

-          довіреністю серії ЯЗШ № 637382 від 16.05.2005, яка видана на ім’я Комжука Сергія Віталійовича (рахунок № 1693 від 31.05.2005).

Товар на загальну суму 1468,38 грн. був отриманий відповідачем та оплачений ним в розмірі 1285,20 грн. шляхом передплати (платіжне доручення №15 від 18.04.2005).

Залишок коштів в розмірі 201,18 грн. ТОВ “СГС Плюс” до моменту звернення позивача до суду сплачений не був.

Станом на 01.05.2005 позивач мав перед відповідачем заборгованість в розмірі 6,24 грн.

Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання по поставки продукції на суму 1486,38 грн.

ТОВ “СГС Плюс” не виконало належним чином зобов’язання щодо своєчасної оплати за поставлену продукцію. Заборгованість відповідача, з урахуванням боргу позивача, складає 194,94 грн., на момент розгляду спору не сплачена.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, прийнятих 16.01.2003, Цивільний кодекс в редакції 2003 року і Господарський кодекс України застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто після 01.01.2004.

Правовідносини між сторонами виникли після 01.01.2004, тому при розгляді спору суд керується  Цивільним кодексом України в редакції 2003 року і Господарським кодексом України.

Статтею 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, в листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У відповідності до вимог статті 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу товару, який позивачем виконаний повністю, а відповідачем частково.

Згідно з положеннями  статті 193 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статей 525, 526 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 зобов’язання повинні виконуватись належним чином  відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна  його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

16.06.2006 позивачем на адресу відповідача направлена претензія, з вимогою сплатити суму заборгованості у розмірі 194,94 грн. в строк до 23.06.2006, але ніяких відповідей ТОВ “СГС Плюс” не отримано, сплата заборгованості підприємством не здійснена, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно зі ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський   суд  приймає  тільки  ті  докази,  які  мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав доказів оплати за отриману продукцію на суму 194,94 грн.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на відповідача витрати по сплаті державного мита і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “СГС Плюс” (99704, м.Севастополь, вул. Ангарська, 10, р/р 000 в Укрсиббанке м. Сімферополя, МФО 384801, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Балаклавське рудоуправління імені А.М. Горького” (99043, м. Севастополь, вул. Новикова, 11, р/р 260062010 в СФ АППБ “Аваль”, МФО 324504, ) 414,94 грн., в тому числі: 194,94 грн. –основний борг, 102,00 грн. - витрати по сплаті державного мита у розмірі,  118,00 грн. -  витрати на  інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу у розмірі.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                                                        С.А. Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано 29.10.2007

Розсилка:

1.          ВАТ “БРУ ім. А.М. Горького:99042, м. Севастополь, вул. Новикова, 11

2.          ТОВ “СГС Плюс”: 99704, м. Севастополь, вул. Ангарська, буд.10

3.          справа

наряд