ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.06.07                                                                                       Справа №8/69/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі - Шерник О.В.

за участю представників:

позивача:      Бірковський Д.Б., дов. б/н, від 06.02.07;

відповідача: не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудкомплект», м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 27.02.2007р. у справі №8/69/07

за позовом Комунального підприємства «Палац культури «Заводський», м. Запоріжжя

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудкомплект», м. Запоріжжя

про стягнення 6298 грн. 50 коп. неустойки

На підставі розпорядження голови Запорізького апеляційного господарського суду №1725 від 30.05.2007 справу передано на розгляд колегії суддів: головуючий – Шевченко Т.М., судді – Кричмаржевський В.А., Мойсеєнко Т.В.

Справу прийнято до провадження колегією суддів.

Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

За згодою представника позивача в судовому засіданні 05.06.2007 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заявлено позов про стягнення з відповідача 6298 грн. 50 коп. неустойки за прострочення повернення орендованого майна.

Рішенням господарського суду Запорізької області (суддя Попова І.А.) від 27.02.2007 по справі №8/69/07 позовні вимоги задоволено. Рішення мотивовано тим, строк дії договору закінчився, за рішенням господарського суду Запорізької області від 29.03.06 відповідача - ТОВ «Рембудкомплект» зобов’язано звільнити орендоване приміщення, відповідач приміщення не звільнив, находився там безпідставно, таким чином вимоги про стягнення неустойки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, відповідач – ТОВ «Рембудкомплект» звернувся до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

В обґрунтування доводів заявник в апеляційній скарзі зазначає, що в силу ст.ст. 83, ч.3 ГПК України, ч. 3 ст. 219, 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ГК України господарський суд має право зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню, і, якщо невиконання відповідачем господарського зобов’язання було спричинено неправомірними діями позивача, господарський суд може зменшити розмір відповідальності або звільнити від неї взагалі. Зазначає, що ч. 6 ст. 232 ГК України, передбачено нарахування штрафних санкцій протягом шести місяців з дня, коли зобов’язання повинно було виконано. Позивач мав право вимагати стягнення неустойки тільки за період шести місяців з 02.09.2005, яка була стягнута за рішенням суду по справі №22/265. Нарахування неустойки за наступний період: лютий-грудень 2006 року вважає неправомірним.  Просить рішення господарського суду від 27.02.2007р. у справі №8/69/07 скасувати та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимоги в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений завчасно, належним чином, про що свідчать додані до справи документи – повідомлення про вручення поштового відправлення. Через канцелярію суду в день слухання справи відповідач надав клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи хворобою представника ТОВ «Рембуткомплект»  Кіріченко К.Ф.

Позивач, з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу (приєднано до матеріалів справи), вважає рішення господарського суду законним та обґрунтованим, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, рішення суду залишити без змін. Також зазначає, що підстави та розмір стягнення з відповідача неустойки передбачено умовами додаткової угоди, що не суперечить чинному законодавству, а доводи заявника з цього приводу вважає необґрунтованими та недоведеними.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до приписів статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами  повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2001 між ЗДП «Кремніполімер» (орендодавець) та ТОВ «Рембудкомплект» (орендар) укладено договір оренди №36/783, за умовами якого Товариству з обмеженою відповідальністю «Рембудкомплект» передано в оренду  нежитлове приміщення площею 57,1 кв.м, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Орджонікідзе, б.28.

Додатковою угодою від 01.10.2003 до договору оренди, на підставі рішень Запорізької міської ради №51 від 16.06.2003 та №267 від 04.09.2003 сторонами внесено зміни до договору, відповідно до яких орендодавцем вважається КП «Палац культури «Заводський».

Строк дії договору сторонами визначено до 02.09.2005.

Пунктом 5.12 додаткової угоди встановлено, що у випадку припинення договору оренди або його дострокового розірвання орендар зобов’язаний повернути орендодавцю в 10-денний термін за актом приймання-передачі орендоване приміщення в належному стані. В добровільному порядку зазначене зобов’язання  в відповідачем не було виконане, у зв’язку з чим  29.03.2006 господарським судом Запорізької області , за позовом  КП «Палац культури «Заводський» було прийнято рішення по справі 22/265 про зобов’язання ТОВ «Рембудкомплект» звільнити орендоване приміщення площею 57,1 кв.м, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Орджонікідзе, б.28, а також стягнуто 2848,73 грн. неустойки за період  з 02  вересня 2005 року по 30.01.2006 року. Рішення набрало законної сили, але, як свідчать матеріали справи,  дане рішення до  теперішнього  часу не виконане.

Відповідно до п. 3.8 додаткової угоди, у разі невиконання обов’язку щодо повернення майна, орендар повинен сплатити неустойку у розмірі подвійної плати за користування об’єктом оренди за кожен день прострочення.

КП «ПК «Заводський» звернувся до господарського суду про стягненням неустойки в розмірі 6296,50 грн. за прострочення повернення майна.

Колегія судів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення містить ст.193 ГК України.

Стаття 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Обов’язок повернути об’єкт оренди по закінченню строку дії договору передбачено також ст. 785 ЦК України.

Пунктом 5.12. додаткової угоди до договору оренди встановлено обов’язок орендаря повернути орендоване приміщення у разі припинення або розірвання договору.

У статті 795 ЦК України зазначено, що повернення об’єкту оренди оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Факт припинення дії договору оренди вбачається з умов самого договору, а також встановлено господарським судом у справі №22/265. Вказані обставини звільнені від доказування в силу ст.35 ГПК України.

Господарським судом встановлено і підтверджено дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, що відповідач не виконав своє зобов’язання щодо повернення майна позивачу після закінчення строку дії договору оренди.

Відповідно до ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов’язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

За таких обставин господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 6298,50 грн. неустойки, нарахованої за період с лютого 2006 року до 19.12.2006 року, згідно приписів ст. 785 ЦК України та умов договору оренди.

Колегія суддів зазначає, що господарський суд Запорізької області вірно застосував норми матеріального і процесуального права та правильно прийняв рішення про задоволення позовних вимог, правових підстав для скасування чи зміни рішення господарського суду немає.

Доводи заявника апеляційної скарги спростовуються наступним:

Стосовно незастосування  судом  пункту 3 ст. 83 ГПК України, ст. 233 ГК України, колегія суддів зауважує, що зменшення відповідно до п.3 ст. 83 ГПК України , до ст. 233 ГК України розміру неустойки є правом, а не обов’язком суду при вирішенні спору. Незастосування зазначених приписів закону не є порушенням норм матеріального та процесуального права та не є підставою для скасування або зміни рішення.

Щодо строків нарахування неустойки у вигляді подвійної орендної плати, колегія суддів зазначає наступне: відповідно до ст. 232 ГК України, на яку посилається  відповідач, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Виходячи зі змісту спеціальної норми закону – ст. 785 ЦК України, яка регулює питання з приводу нарахування орендарю неустойки за  невиконання ним обов’язку щодо повернення майна, відповідно до умов договору оренди, неустойка нараховується за весь час прострочення виконання зобов’язання,  тобто, законодавець нарахування даного виду неустойки не обмежує 6-ти місячним терміном.

Колегія суддів обговорила і находить клопотання відповідача про відкладення розгляду справи безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідачем у справі є юридична особа – товариство з обмеженою відповідальністю. Відповідно до ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Таким представником відповідача, як свідчать матеріали справ, є керівник підприємства – директор, який повинен був з’явитися в судове засідання або направити представника, повноваження якого підтверджуються довіреністю.

Директор підприємства відповідача до господарського суду не з’явився, не надав доказів поважності причин його не явки, не направив до суду іншого представника (за дорученням).

Як свідчать матеріали справи, в суді першої інстанції інтереси відповідача  представляли декілька осіб за дорученнями.

За таких обставин хвороба одного з представників за довіреністю – Кіріченко К.Ф. не є поважною причиною для відкладення розгляду справи.

Крім того, враховуючи обсяг доказів, що містяться у справі, колегія суддів вважає за можливе переглянути справу за наявними у справі документами, підстав для відкладення розгляду справи не вбачає.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника апеляційної скарги відповідно до приписів ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний  господарський  суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудкомплект», м. Запоріжжя, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 27.02.2007р. у справі №8/69/07 - залишити без змін.

Постанову оформлено відповідно до ст.84 ГПК України та підписано 20.06.2007.