ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2007 р.
№ 28/179(3/82-07)

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Остапенка М.І.

суддів :
Борденюк Є.М.
Михайлюка М.В.

розглянувши касаційну скаргу
ВАТ «Мода-Сервіс»

на  ухвалу

та постанову
Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2007 року
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.06.2007 року

у справі за позовом
Приватного виробничо-комерціного підприємства «ЮПІ»

до

ВАТ «Мода-Сервіс»

про

стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

у червні 2006 року, приватне виробничо-комерційне підприємство "ЮПІ" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з ВАТ "Мода-Сервіс" 4 722,36 грн. на відшкодування завданих йому збитків, доходів, які він міг би отримати за звичайних обставин у сумі 29 352,48 грн. та витребування майна чи стягнення його вартості у сумі 82 722,71 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що з 1996 року орендує у відповідача 8 кв.м нежитлового приміщення у будинку №113 по вул. Героїв Сталінграду м. Дніпропетровська.

Останній договір укладено 30.12.2004 року на період до 30.06.2005 року і розглядаючи його позов про укладення договору найму на новий строк, господарський суд Дніпропетровської області у своєму рішенні від 23.09.2005 року у справі №12/108, визнав його право користуватися об’єктом оренди до 31.12.2005 року.

Але, в порушення договірних зобов’язань, відповідач перешкоджає користуватись об’єктом оренди, самовільно демонтував обладнання, що призвело до припинення роботи фотолабораторії, пошкодження хімреактивів вартістю 691,60 грн., звільнення працівників і виплати їм заробітної плати за час простою та компенсаційних виплат при звільненні на суму 4 030,76 грн., а також втрати доходів, які складають 29 352,48 грн.

Крім того, позивач посилався на неналежне зберігання його обладнання і поряд з вимогами про відшкодування збитків просив зобов’язати відповідача повернути обладнання фотолабораторії  у технічно-придатному стані, або стягнути на відшкодування його вартості 82 722,71 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2006 року позов задоволено.

За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.09.2006 року рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу відповідача –без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2006 року постановлені у справі судові рішення скасовано, а справу передано на новий судовий розгляд, під час якого ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2007р. вжито заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача у сумі 117 973, 55 грн.

За наслідками перегляду судового рішення в апеляційному порядку, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.06.2007р. апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення, а ухвала господарського суду першої інстанції від 14.03.2007р. без змін.

Судові рішення оскаржено у касаційному порядку і ухвалою Вищого господарського суду України від 04.07.2007р. порушено касаційне провадження у справі за касаційною скаргою відповідача, у якій він посилається на безпідставність накладення арешту на грошову кошти і просить вжиті судом заходи забезпечення позову, скасувати, як незаконні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, судова колегія вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Заходи щодо забезпечення позову визначені ст. 67 ГПК України і передбачають: накладення арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; заборону відповідачеві вчиняти певні дії; заборону іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Вживаючи передбачені цією нормою заходи щодо забезпечення позову, суд правомірно виходив з розміру заявлених вимог та відсутності обставин, які б забезпечували виконання рішення суду у разі задоволення позову і наведені судом мотиви доводами касаційної скарги не спростовуються, а тому при такому положенні підстав для скасування судових рішень за наведених у касаційній скарзі мотивів судова колегія не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1119, 11111 ГПК України, Вищий Господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2007 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.06.2007 року без змін.

Головуючий                                                                          М.І. Остапенко

Судді                                                                                     Є.М. Борденюк

М.В. Михайлюк