КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2007                                                                                           № 36/95

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Корсака В.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

Від позивача: Семенська В.О.– за дов.

Від відповідача: Шмаюн К.М.– за дов.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району м.Києва

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.04.2007

у справі № 36/95

за позовом                               Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району м.Києва

до                                                   Споживчого товариства "Діамед"

про                                                  зобов"язання укласти договір оренди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.04.2007р. у справі №36/95 було відмовлено у позові.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся  з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення  скасувати та прийняти нове рішення, яким  задовольнити позов, в зв’язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник вказує на те, що відповідач користується приміщеннями загального користування площею 130,61 кв.м. в будинку №17-А по вул. Симиренко в м. Києві без достатньої правової підстави, оскільки ані договору оренди, ані будь-якого іншого договору, на підставі якого у відповідача було б право користуватися спірним приміщенням, між позивачем та відповідачем не укладалось. До того ж, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано той факт, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою укласти договір оренди майна, проте всупереч вимогам законодавства договір оренди укладено не було, користування майном здійснюється безоплатно, що завдає матеріальної шкоди у зв’язку з неодержаною вигодою позивачу.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила наступне.

01.11.2004 року  між  Комунальним    підприємством    по    утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва та Споживчим товариством «Діамед» був укладений договір №226 оренди нежитлового приміщення.

Відповідно до умов зазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняв в орендне користування нежитлове приміщення площею 346,6 кв.м. в будинку №17-А по вул. Симиренко в місті Києві. Строк дії даного договору сторони визначили з 01.11.2004 року по 29.10.2005 року (п.9.1 договору).

До того ж, 09.03.2005 року між сторонами по справі був укладений договір №46 оренди нежитлового приміщення.

Відповідно до умов цього договору позивач передав, а відповідач прийняв в орендне користування нежитлове приміщення площею 352,87 кв.м. в будинку №17-А по вул. Симиренко в місті Києві. Строк дії даного договору сторони визначили з 09.03.2005 року по 07.03.2006 року (п.9.1 договору).

06.12.2005 року між  Фондом  приватизації  комунального майна Святошинського району міста Києва та відповідачем були укладені договори купівлі — продажу, відповідно до яких відповідач купив нежитлові приміщення в будинку №17-А по вул. Симиренко в місті Києві  загальною площею 264,7 кв.м. та 291,4 кв.м.

Відповідно до ст.181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін.

Згідно з ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Порядок укладення договорів встановлений главою 53 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферту) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ст.639 ЦК України).

Згідно зі ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст.642 ЦК України).

Організаційні відносини, пов'язані з-передачею в оренду комунального майна регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна" (далі по тексту - Закон).

Відповідно до ст.5 Закону та ст.287 Господарського кодексу України орендодавцями щодо майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, а саме щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування.

Орендарями згідно зі ст.6 Закону можуть бути господарські товариства, створені членами трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу, інші юридичні особи та громадяни України, фізичні та юридичні особи іноземних держав, міжнародні організації та особи без громадянства.

Відповідно до ст.7 Закону ініціатива щодо оренди майна може виходити від фізичних та юридичних осіб, які можуть бути орендарями відповідно до статті 6 цього Закону, пропозиція може надходити від орендодавців, зазначених у статті 5 цього Закону.

Порядок укладення договорів оренди визначений статтею 9 Закону, згідно з якою фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України (далі -матеріали), відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону.

Органи, уповноважені управляти майном, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, розглядають подані матеріали і протягом п'ятнадцяти днів після їх надходження повідомляють підприємства про своє рішення (надання дозволу щодо укладення договору оренди або відмову).

Істотні умови договору оренди майна визначені в ст. 10 Закону, серед яких є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір  оренди;  орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Відповідно до наданого позивачем Положення про порядок надання в орендне користування майна, що належить до комунальної власності територіальної громади Святошинського району м. Києва та земельних ділянок, розташованих на території Святошинського району м. Києва, затвердженого рішенням п’ятої сесії Святошинської районної у м. Києві ради від 01.10.2002 р. №55 орендодавцями комунального майна є комунальні підприємства, організації, установи, засновані на комунальній власності територіальної громади Святошинського району міста Києва з дозволу голови адміністрації - щодо нежитлових будівель, споруд, вбудованих та прибудованих нежитлових приміщень.

Згідно п.2.1 даного Положення юридичні та фізичні особи, які бажають укласти договір оренди цілісного майнового комплексу, нерухомого майна, індивідуально визначеного майна, або продовжити дію договору оренди направляють на ім»я голови адміністрації відповідну письмову заяву з переліком документів, що визначений в п. 2.2 Положення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією (вимогою) укласти договір оренди майна. Так, в матеріалах справи містяться копії листів позивача від 21.11.2006 №1371 юр, 16.02.2007р. №231, в яких відповідача було повідомлено про необхідність здати документи в Святошинську райдержадміністрацію м. Києва для отримання розпорядження та укладення в подальшому договору оренди.

Відповідно до листа Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 23.01.2003 року за №310/14-12/41  було відмовлено позивачу в оформленні договору оренди місць загального користування в будинку №127-А по вул. Симиренко в місті Києві.

Матеріали справи не містять доказів відповідних дій сторін щодо укладення договору оренди спірного приміщення, що передбачені  ст.ст.9,10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Судова колегія вважає, що сторонами не було дотримано порядку укладення договору, встановленого ст.ст. 9, 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Господарським та Цивільним кодексом України, а саме в справі відсутні докази направлення відповідачем на адресу позивача заяви та документів, відповідно до Положення та Закону, а також докази направлення позивачем на адресу відповідача проекту договору оренди, який містить істотні умови угоди, що передбачені Законом, отже правових підстав для зобов’язання відповідача укласти такий договір не має.

Таким чином, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необгрунтованості вимог позивача.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення місцевого господарського суду відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, тому не вбачає підстав для його скасування. Апеляційна скарга є безпідставною, до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва та  на рішення господарського суду міста Києва 18.04.2007 р. у справі №36/95 – залишити без задоволення, а рішення -  без змін.

2.Матеріали справи №36/95 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

02.07.07 (відправлено)