ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2007 р.                                                            Справа № 29/507-07

вх. № 10405/5-29

Суддя господарського суду Тихий П.В.

при секретарі судового засідання Мазур Т.В.

за участю представників сторін:

позивача - Шевирьова О.О.  відповідача - тітова Л.І.

2-го відповідача - Канищев О.О., Мазепа Г.Б.

розглянувши справу за позовом ЗАТ Хар. Дослідно-Конструкторське бюро Автоматики" "Хімавтоматика" м.Х-в

до  Регіональне відділення ФДМУ по Харківській обл. м.Харків

та до ТОВ ВКФ "Делікат"

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд визнати договір купівлі - продажу об"єкта групи Ж- їдальні (будинок та устаткування їдальні), що знаходиться на балансі ЗАТ ХДКБА "Хімавтоматика" і орендується ТОВ "ВКФ "Делікат" від 14.08.07.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що :

- існують спори щодо визнання права власності на вищезгадане майно (у приклад наводить лише призначене судове засідання у Вищому адміністративному суді України). При цьому ЗАТ “ХДКБА “Хіматоматика” має на увазі господарський спір за позовом РВ ФДМУ до позивача і до ТОВ “ВКФ “Делікат”, стосовно визнання права власності Держави Україна на будівлю їдальні літ. К-2 загальною площею 1732,7 м2, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Кибальчича, 18 та зустрічний позов ЗАТ “ХДКБА “Хіматоматика” до РВ ФДМУ, про визнання за товариством права власності на це майно (справа № 33/313-05).

- на неможливість укладання оспореного договору в обґрунтування позову через наявність судових справ з визначення власника,

- на те, що позивач обґрунтовує своїм статусом балансоутримувача.

- позивач посилається на ст. 203 Цивільного кодексу України як підставу для визнання договору купівлі від 14.08.2007р. № 1238 недійсним.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд визнав позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом договору є їдальня (будинок та устаткування) що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Кибальчича, 18, яка не увійшла до статутного фонду ЗАТ “ХДКБА “Хіматоматика” і є об’єктом державної власності.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає про існування спорів щодо визнання права власності на вищезгадане майно (у приклад наводить лише призначене судове засідання у Вищому адміністративному суді України).

При цьому ЗАТ “ХДКБА “Хіматоматика” має на увазі господарський спір за позовом РВ ФДМУ до позивача і до ТОВ “ВКФ “Делікат”, стосовно визнання права власності Держави Україна на будівлю їдальні літ. К-2 загальною площею 1732,7 м2, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Кибальчича, 18 та зустрічний позов ЗАТ “ХДКБА “Хіматоматика” до РВ ФДМУ, про визнання за товариством права власності на це майно (справа № 33/313-05).

Однак такий довід не є обґрунтованим.

Господарська справа – № 33/313-05 щодо встановлення власника їдальні була вже  розглянута у 2006 році.

Крім того, розглянута і господарська справа № 33/61-07 (в.о.о. 33/313-05) щодо перегляду вищезазначеної справи за нововиявленими обставинами.

Кодекс адміністративного судочинства в Україні, а саме: глава 4 не передбачає зупинення рішення суду (в даному випадку – Постанови господарського суду Харківської області від 19.02.2007р. по справі № АС – 27/55–07), яке набрало законної сили, або неприйняття встановлених у ній доводів, в зв’язку з переглядом іншого спору за нововиявленими обставинами або в касаційній інстанції. Те ж стосується і господарського процесу (розділ ХІІІ Господарського процесуального кодексу України (по тексту: ГПК України). Подання відповідної заяви також не зупиняє встановлених таким рішенням фактів (та ж сама глава 4 КАСУ, розділ ХІІІ ГПК України).

Позивач послався на неможливість укладання оспореного договору в обґрунтування позову через наявність судових справ з визначення власника, однак в силу ст. 33 (по тексту: ГПК України) він зобов’язаний довести цю обставину з посиланням на конкретну норму права, чого зроблено не було, тому цей довід не може бути прийнятий як доказ.

Договір купівлі-продажу № 1238 від 14.08.2007р. був укладений РВ ФДМУ з ТОВ “ВКФ “Делікат” на виконання Постанови господарського суду Харківської області від 19.02.2007р. та Ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 10.04.2007р. по справі № АС – 27/55–07.

До того ж, вибір способу приватизації є прерогативою органів приватизації.

Цей довід підтверджується рішенням Конституційного суду України від 13.12.2000р. № 14-рп/2000 у справі № 1-16/2000 (справа за конституційним зверненням товариства  покупців членів трудового колективу перукарні № 163 “Черемшина”, м. Київ).

Цим рішенням визначено право органів приватизації приймати рішення щодо визначення способу приватизації.

Таким чином, ні  потенційний покупець, який подав заяву на приватизацію об’єкту, ні будь які інші особи не вправі вимагати встановлювати той чи інший спосіб приватизації.

Свою “зацікавленість” щодо предмету спору позивач обґрунтовує своїм статусом балансоутримувача.

Такий довід також не може прийматися судом до уваги, оскільки у процесі приватизації балансоутримувач не є стороною відповідних відносин (сторонами є орган приватизації – продавець та юридична особа – покупець). Питання приватизації об’єктів, що не увійшли до статутного фонду господарського товариства – балансоутримувача при приватизації, не узгоджуються. Державний орган приватизації тільки повідомляє такого балансоутримувача про факт здійснення приватизації.

Між тим, листом № 08-8263 від 14.08.2007р. РВ ФДМУ повідомило ЗАТ “ХДКБА “Хіматоматика” про включення згідно з Наказом № 681-П від 09.08.2007р. їдальні до переліку об’єктів державної власності , що підлягають приватизації шляхом викупу. Також, до цього листа було надано копію договору купівлі-продажу від 14.08.2007р. № 1238. А другим листом № 08-9136 від 06.09.2007р. РВ ФДМУ надало ЗАТ “ХДКБА “Хіматоматика” копію акта приймання-передачі проданого майна та запропонувало зняти його з балансу.

Ст. 10 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, передбачено, що публікація переліку об’єктів приватизації відбувається в чітко визначених засобах масової інформації: в інформаційному бюлетені та місцевій пресі. Це було зроблено у газетах “Відомості приватизації” № 32 (473) та “Слобідському Краї” № 90 від 18.08.2007р. у продовж п’ятнадцяти днів (див. ч. 2 ст. 7 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”) з дня прийняття рішення про приватизацію – Наказу РВ ФДМУ № 681-П від 09.08.2007р.

Ніяких приписів щодо розміщення інформації в електронних засобах зазначена норма не містить.

Позивач посилається на ст. 203 Цивільного кодексу України як підставу для визнання договору купівлі від 14.08.2007р. № 1238 недійсним, але це загальна норма і позивач не пояснив, які саме були порушення і яких саме норм, що стали б підставами скасування спірного договору.

Крім того, акт перевірки стану та використання державного майна № 372 від 21.06.2007р. не є актом громадянського стану.

За таких обставин, суд, керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення підписано 24.10.07

Суддя                                                                                            Тихий П.В.