донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

26.09.2007 р.
справа №32/130

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Кабанова Л.О. за  довіреністю,

від відповідача:

ОСОБА_1 особисто,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
м.Маріуполь Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

15.06.2007 року

по справі

№32/130

за позовом

Відкритого акціонерного
товариства "Донецькобленерго" м.Горлівка Донецької області в особі
структурного підрозділу - Приазовських електричних мереж м.Маріуполь
Донецької області

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м.Маріуполь Донецької області

про

стягнення заборгованості за
електроенергію з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, пені, штрафу в
розмірі                      1 813 грн.
22 коп.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2007р. до Господарського
суду звернулось  Відкрите
акціонерне товариство "Донецькобленерго" м.Горлівка Донецької області
в особі структурного підрозділу - Приазовських електричних мереж м.Маріуполь
Донецької області з позовом  до Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м.Маріуполь Донецької
області про   стягнення  заборгованості за  електричну
енергію в розмірі 1758,93грн.,
інфляційних в розмірі
15,67грн.,  3% річних у
розмірі  4,25грн.,  штраф у розмірі 11,10 грн.,  пені у розмірі  23,27грн.

В процесі  розгляду справи  позивач
надав  заяву  про
збільшення    позовних  вимог та
просив  стягнути з  відповідача
заборгованість за  спожиту  електричну
енергію у розмірі 1758,93грн.,
інфляційних  в розмірі  15,67грн., 3% річних у розмірі  10,80грн.,
штраф  у розмірі  123,12грн., пеню у розмірі 46,05грн.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 15.06.2007 р. вимоги позивача задоволені  у
повному  обсязі  з
урахуванням  збільшеної  суми
позовних  вимог.

Відповідач, не погодившись з
прийнятим судом першої інстанції рішенням
звернувся  до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в повному обсязі через порушення
норм матеріального та процесуального права.

Позивач проти задоволення
апеляційної скарги заперечує і вважає рішення господарського суду законним і
обґрунтованим.

Відповідно до статті 101
Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду
у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому  задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи,  між сторонами  було
укладено  Договір  про
постачання електричної  енергії №11/4596
від 27.01.05р. відповідно до якого позивач зобов'язався поставляти на кіоск
відповідача, розташований за АДРЕСА_1, електричну  енергію, а останній сплачувати її вартість
відповідно до  умов Договору та
Додатків  до  нього.

Умовами  Договору
сторони встановили, що   під  час
виконання  умов  Договору, а також  вирішення
усіх  питань, що  не
обумовлені  цим  Договором, сторони зобов»язуються
керуватися  чинним  законодавством України, зокрема  Правилами
користування  електричною  енергією.

Пунктом 2.2.3. Договору сторони
встановили, що відповідач  зобов'язується
оплачувати позивачу вартість електричної енергії згідно з умовами додатку  № 5 „Порядок розрахунків за електроенергію”
та № 6 „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії”.

Відповідно  до
умов п.2, п.3 Додатку №6  до  Договору
відповідач зобов»язаний
протягом  12  годин з
моменту  зняття показань електролічильників
довести  їх  значення
до  позивача за  встановленою
формою Додатка 7, тобто  у  вигляді
акту  приймання-передачі. У  разі
неподання   даних  про
обсяги  спожитої  електроенергії в  зазначений
термін визначення  обсягу  використаної
електроенергії  здійснюється  позивачем
за  середньодобовим
споживанням  за  попередній
період.

Позивач свої  позовні
вимоги  обґрунтовує  тим, що
відповідач,  всупереч  умовам Договору, показання   розрахункового   приладу
обліку з   червня  2006р.
по  березень 2007р. не  надавав та
оплату  за  спожиту
електричну   енергію    не
виконував у зв»язку  з  чим
позивачем  було  зроблено
розрахунок   спожитої  електричної
енергії по  середньодобовому  споживанню енергії відповідача та  виставлено
рахунки до  сплати  наявної
заборгованості за реактивну енергію в розмірі 1758,93грн. за період з
червня 2006р. по березень 2007р.

В якості доказу постачання
електроенергії відповідачу в спірний період позивач посилається на акти
приймання-передачі кількості
спожитої  відповідачем  електричної
енергії за  квітень 2006р.  та  за  травень 2006р., які  підписані
повноважними  представниками  сторін.

На підставі даних актів, що
містяться  в матеріалах справи,
позивачем  відповідачу  були
виставлені  рахунки для  сплати
за  спожиту  електричну
енергію №11/4596 на  суму  136,36 грн. та  №11/4596
на  суму  22,25грн. за
квітень та  травень відповідно.

Зазначені  рахунки
відповідачем  оплачені  не
були, але сума заборгованості за ними відповідачем визнається.

Заперечуючи проти наявності
заборгованості за подальший період,
відповідач вказує, що в ході рейду 27.04.06р. за участю Орджонікідзевської
районної адміністрації Маріупольської
міської  ради було  здійснено демонтаж об»єкту  споживання
електричної  енергії  - кіоску, який  розташований
за  АДРЕСА_2, тому з цього моменту
він споживання електричної  енергії за
даним Договором не здійснював.

Факт демонтажу  кіоску
підтверджується  листом  від
06.09.07р. Орджонікідзевської
районної  адміністрації
Маріупольської  міської  ради, доказів продовження користування
електричною енергію відповідачем та постачання її позивачем за даною адресою
відповідно до умов Договору, позивачем не надано.

Позивачем не надано будь-яких
доказів постачання електричної енергії відповідачу з моменту демонтування
кіоску органами місцевого самоврядування у межах заявлених позовних вимог.

За приписами п.2.5. Договору, у
разі звільнення відповідачем зайнятого
приміщення, реорганізації, ліквідації, відчуження в будь-якій спосіб
зайнятого  приміщення відповідач
зобов'язаний повідомити позивача  за  7  діб
до  дня
зміни власника приміщення і в цей
самий  термін здійснити  сплату усіх
видів  платежів передбачених   цим
Договором до дня зміни
власника  включно, а  позивач
зобов»язаний  припинити  постачання
електричної  енергії з дня  звільнення
відповідачем  приміщення.

Судова колегія не приймає до уваги
посилання позивача на порушення відповідачем п. 2.5 Договору, як підставу
задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки демонтування
електроприймачів мало місце поза її волею.

Крім того, будь-якої
відповідальності  у вигляді оплати
неотримуваної енергії в подальший період внаслідок неповідомлення позивача про
демонтування приміщення, вимогами закону або Договору не передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи,
та не оспорюється сторонами, розрахункові прилади за Договором знаходяться в
межах балансової належності саме позивача, тому він мав можливість
встановити  факт наявності або
відсутності споживання електроенергії відповідачем в спірний період.

Судова  колегія
вважає,  що  суд
першої  інстанції,
задовольняючи  позовні  вимоги
позивача  про  стягнення
заборгованості  за  спожиту
активну  електричну  енергію у
сумі   1758,93грн.за  червень 2006р.-березень 2007р. дійшов  хибного
висновку, оскільки матеріалами
справи, а саме  актами
приймання-передачі  електричної  енергії,
підтверджено  отримання  відповідачем
електричної енергії  лише за  квітень -травень 2006р.

Отже  судова
колегія  вважає, що  з
відповідача  на  користь
позивача  підлягає стягненню
заборгованість  за  спожиту
енергію  за  квітень-травень 2006р.  у
сумі  158,61грн, з урахуванням
того, що в акті за травень 2006 року відображена кількість електроенергії, що
спожита відповідачем фактично в квітні 2006 року, але в період після складання
та підписання  акту за квітень 2006 року.

За таких підстав, в задоволенні
позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 28.04.2006 року по
31.05.07р.слід відмовити за недоведеністю.

Позивач  також
вимагає   стягнути  з
відповідача  інфляційні  витрати
та 3%  річних  з
простроченої  суми  боргу.

За приписами ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова  колегія
вважає, що  зазначені  вимоги
підлягають   частковому
задоволенню   з  урахуванням розміру встановленої
заборгованості, яка  підлягає  стягненню з
відповідача  на  користь
позивача у  сумі  158,61грн., отже з  відповідача
на   користь  позивача
підлягають   стягненню
інфляційні  витрати   у
сумі 0,15грн. та  3% річні  у  сумі
5,05грн.

Крім того, позивач вимагає  стягнення з
відповідача   пені на  підставі
п.  4.2.1. Договору у  розмірі
23,27грн. Зазначені  вимоги  підлягають
частковому  задоволенню  у
розмірі  13,53грн, що відповідає
розміру встановленої заборгованості.

Також, позивачем заявлені вимоги
про стягнення штрафу  у  розмірі
7% від  суми  заборгованості у  сумі
123,12грн. на підставі ст.231 ГК України, з посиланням на те,  що
він  є  підприємством, яке  відноситься
до   державного  сектора
економіки.

Судова  колегія
вважає, що  зазначені  вимоги задоволенню  не
підлягають, оскільки доказів правового статусу позивача, як суб”єкта
господарювання в державному секторі економіки, відповідно до вимог ст..22 ч.6
ГК України, останнім не надано, відповідно довідки від 18.10.06р. наданої  ТОВ «Об”єднана реєстраційна компанія»він
є  підприємством з приватною формою власності.

З урахуванням вищевикладеного,
судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що
відповідно до вимог п.1,2 ч.1 ст.104 Господарського процесуального кодексу
України рішення  господарського суду
Донецької області від 15.06.07р. у справі №32/130  підлягає зміні в  частині
стягнення  основного боргу з  1758,93грн. на 158,61грн,  суми
інфляційних з 15,67грн. на 0,15грн. , 3% річних  з 10,80 грн. на 5,05грн  та
пені з  46,05грн. на 13,53грн., в
частині стягнення заборгованості за період
з травня 2006р. по  березень
2007р., стягнення  штрафу  у
сумі  123,12 грн.  та розподілу судових витрат -рішення  господарського  суду
підлягає  скасуванню, в цій
частині слід прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних  вимог в цій
частині  відмовити.

Відповідно до вимог ст.49 ГПК
України судові витрати  слід покласти на
сторони пропорційно розміру задоволених
позовних  вимог та з урахуванням
фактично-понесених витрат, слід стягнути з відповідача  на
користь  позивача 21,7грн. витрат
по державному  миту та  інформаційно-технічному забезпеченню судового
процесу при поданні позовної заяви, а з
позивача  на  користь відповідача  стягнути 46 грн. державного мита  за
подання апеляційної скарги,

Керуючись ст.ст.  99, 101, 102, 103, 104, 105  Господарського процесуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну  скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м.Маріуполь
Донецької області -  задовольнити
частково.

Рішення  господарського  суду
Донецької  області  від 15.06.07р. по справі №32/130  змінити в частині розміру стягнення  з Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 м.Маріуполь Донецької області на користь  Відкритого акціонерного товариства "Донецькобленерго"
м.Горлівка Донецької області в особі структурного підрозділу - Приазовських
електричних мереж м.Маріуполь Донецької області основного боргу з  1758,93грн. на 158,61грн,  суми
інфляційних з 15,67грн. на 0,15грн. , 3% річних  з 10,80 грн. на 5,05грн  та  пені
з  46,05грн. на 13,53грн.

В частині стягнення заборгованості
за період  з 27.04.2006р. по
31.03.2007р., стягнення  штрафу  у  сумі  123,12 грн.
та розподілу судових витрат рішення
господарського  суду  Донецької
області  від 15.06.07р. по справі
№32/130   скасувати,  прийняти
нове  рішення, яким у задоволенні
позовних вимог Відкритого акціонерного товариства "Донецькобленерго"
м.Горлівка Донецької області в особі структурного підрозділу - Приазовських
електричних мереж м.Маріуполь Донецької області до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м.Маріуполь Донецької області  про стягнення штрафу  у
розмірі 123,12грн. та заборгованості за період з 27.04.2006р. по
31.03.2007р. відмовити.

В іншій частині  рішення господарського суду Донецької області
від 15.06.207р. по справі №32/130 залишити без змін.

Відповідно до вимог ст.49 ГПК
України стягнути з Відкритого акціонерного товариства
"Донецькобленерго" м.Горлівка Донецької області в особі структурного
підрозділу - Приазовських електричних мереж м.Маріуполь Донецької області
на  користь Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м.Маріуполь Донецької області  24,3 грн. судових  витрат.

Доручити господарському   суду
Донецької  області  видати
відповідний  наказ.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС