ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 02-2/16-
УХВАЛА

Суддя Хома С.О., розглянувши
матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля-цукор»,
м. Тернопіль, вул. Микулинецька,116 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості та зобов»язання звільнити нежитлове
приміщення по Договору оренди, встановив, що:

- до позовної заяви не подано
доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Згідно ч. 2 ст. 36 ГПК України
письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідчених копіях,
проте документи, додані до позовної заяви не можуть бути належними доказами,
якщо такі не засвідчені належним чином.

У відповідності до вимог п.4.10.1
ПРИМІРНОЇ ІНСТРУКЦІЇ з діловодства у міністерствах, інших центральних органах
виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах
виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 1997р. №1153, яка відповідно до п.2 Постанови є обов'язковою для
здійснення діловодства на підприємствах, в установах та організаціях -Копія
документа виготовляється рукописним, машинописним способами. Текст документа
відтворюється повністю, включаючи елементи бланка, і засвідчується підписом
посадової особи, яка підтверджує відповідність копії оригіналу. Відмітка
„копія” зазначається у верхній правій частині лицьового боку першого аркуша
документа. Напис про засвідчення документа складається із слова „Згідно”,
найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту
„Підпис”.

Натомість, заявником до позовної
заяви № 103 від 02.10.2007р.  долучено не
засвідчені належним чином  копії
документів, що суперечить нормам ст. 36 ГПК України, відтак, не мають доказової
сили.

- до позовної заяви  не подано доказів сплати державного мита у
встановлених порядку та розмірі.

Згідно п.п. «а»п.2 ст. 3 Декрету
Кабінету Міністрів “Про державне мито” від 21 січня 1993 року (із наступними
змінами та доповненнями) із позовних заяв майнового характеру сплачується
державне мито в сумі 1% ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян (102 грн.00 коп.) і не більше 1500 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян. Підпунктом «б»Пунктом 2 ст. 3 Декрету  Кабінету Міністрів України “Про державне
мито” передбачено, що державне мито із позовних заяв немайнового характеру
оплачується за ставками у розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян
(85 грн.). Крім того, якщо в одній позовній заяві об'єднані вимоги майнового та
немайнового характеру, то у відповідності з п. 36 Інструкції ГДПІ України від
22.04.1993р. „Про порядок обчислення та справляння державного мита”, державне
мито підлягає оплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового, так і
немайнового характеру, відповідно 102 грн. та 85 грн.

Однак, заявником при зверненні до
господарського суду з даною позовною заявою державне мито сплачено лише в сумі
51 грн., що випливає із платіжного доручення № 281 від 02.10.2007 р. на сплату
51 грн. державного мита.

Таким чином, позовна заява та
додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду у відповідності до
пунктів 3,4 частини 1 статті 63 Господарського процессуального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись пунктами 3,4  частини 1 статті 63 Господарського
процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Повернути без розгляду позовну заяву № 103 від 02.10.2007р. та додані
до неї документи, всього на 10 аркушах, в тому числі квитанцію № 281 від
02.10.2007р. про сплату 51 грн. державного мита та  квитанцію № 282 від 02.10.2007р. про сплату
118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, Товариству з
обмеженою відповідальністю «Поділля-цукор», м. Тернопіль, вул.
Микулинецька,116.

2.Повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному
зверненню до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених
недоліків.

Суддя
С.О.
Хома