ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

01.10.07                                                                                           Справа  № 04/32-92

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Якімець Г.Г.

суддів:                                         Дубник О.П.

Орищин Г.В.

при секретарі   Горбач Ю.Б.

з участю представників:

від позивача –Лебедюк І.О.

від відповідача-1  –Повх О.М.

від відповідача-2  –Лиходольська В.Б.

від прокуратури –Ярчак І.С.

розглянувши апеляційне подання Прокурора Волинської області вих.№05-209 від 06.08.2007р.

на ухвалу  господарського суду  Волинської області  від 24.07.2007 року, головуючий суддя Філатова С.Т., судді Шум М.С., Кравчук А.М.

у справі  №04/32-92

за позовом Ковельського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Ковельської міської ради, м.Ковель

до відповідача 1 Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Волинській області, м.Луцьк

до відповідача 2 Колективного підприємства «Ковельбуд», м.Ковель

про визнання недійсним договору купівлі-продажу №10 від 15.09.1993 року цілісного майнового комплексу в частині передачі у власність гуртожитку

в с т а н о в и в :

Ухвалою господарського суду Волинської області  від 24.07.2007 року по справі №04/32-92 припинено провадження у справі за позовом Ковельського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Ковельської міської ради до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Волинській області та Колективного підприємства «Ковельбуд»про визнання недійсним договору купівлі-продажу №10 від 15.09.1993 року цілісного майнового комплексу в частині передачі у власність гуртожитку.

Підставою для припинення провадження справи суд першої інстанції вказує на те, що із змісту позовної заяви прокурора вбачається, що позов пред’явлено і в інтересах громадян-мешканців гуртожитку з метою недопущення порушення їх житлових права: а саме прокурор, звертаючись з позовом до суду, зазначив, що недотримання вимог житлового законодавства та законодавства України про приватизацію при передачі у власність цілісного майнового комплексу КП «Волинь буд»в частині приватизації гуртожитку порушує гарантоване державою конституційне право громадян на житло. Таким чином, суд припиняє провадження згідно п.1 ст.80 ГПК України, зважаючи на те, що спір зачіпає інтереси громадян - фізичних осіб (користувачів приміщень у гуртожитку), які не можуть бути стороною при розгляді справи господарським судом.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції прокурором Волинської області подано апеляційне подання, в якому останній просить скасувати ухвалу господарського суду Волинської області  від 24.07.2007 року по справі №04/32-92, справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

Зокрема скаржник вказує на те, що відповідно до ст.170 Житлового кодексу Української РСР при переході права власності на жилий будинок (частину будинку, квартиру), в якому знаходиться здане в найм жиле приміщення, до іншої особи договір найму зберігає силу до закінчення зазначеного в ньому строку. Скаржник зазначає, що розірвання  договору можливе лише на вимогу наймодавця, з підстав встановлених законом, і тільки в судовому порядку та звертає увагу суду на те, що при зміні власника гуртожитку обсяг прав наймачів щодо користування житлом не зміниться.

Таким чином, апелянтом відзначено, що судом першої інстанції неправильно застосовано п.1 ст.80 ГПК України на підставі хибного висновку про те, що спір зачіпає права та інтереси мешканців гуртожитку.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні апеляційне подання Прокурора Волинської області підтримали, просили скасувати ухвалу господарського суду  Волинської області  від 24.07.2007 року по справі №04/32-92.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні просив задоволити подання прокурора Волинської області, справу направити на розгляд до господарського суду Волинської області, зазначаючи при цьому про те, що при зміні власника і передачі гуртожитку до комунальної власності інтереси та права жителів не будуть порушені і вони зможуть реалізувати своє конституційне право на забезпечення житлом, передбачене ст.47 Конституції України.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні просила залишити без задоволення подання прокурора Волинської області, а оскаржувану ухвалу без змін, зазначаючи про те, що судом першої інстанції правомірно припинено провадження у справі на підставі п.1) ст.80 ГПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що ухвала підлягає скасуванню, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1) ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме договорів найму житлових приміщень у гуртожитку КП "Ковельбуд" від 01 січня 2006 року, всі 58 мешканців гуртожитку проживають в ньому на умовах користування службовими житловими приміщеннями. Відповідно до п. 10 зазначених договорів, всі питання, які не передбачені цими договорами, регулюються чинним законодавством по найму службового житлового приміщення.

Відповідно до ст. 170 Житлового кодексу Української РСР, при переході права власності на жилий будинок, (частину будинку, квартиру), в якому знаходиться здане в найом жиле приміщення, до іншої особи, договір найму зберігає силу до закінчення зазначеного в ньому строку, а розірвання договору можливе лише на вимогу наймодавця з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку.

Таким чином, при зміні власника гуртожитку обсяг прав наймачів щодо користування житлом не зміниться.

Поряд з цим, слід зазначити, що у ст. 47  Конституції України зазначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.  Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Таким чином, мешканці гуртожитку по вул. О. Пчілки, 21 у місті Ковелі правомірно не зазначені Ковельським міжрайонним прокурором як співпозивачі.

Одночасно слід зазначити про те, що позивачем основною підставою для визнання договору недійсним в частині купівлі - продажу згаданого гуртожитку зазначалось недотримання в ході роздержавлення орендного підприємства суб'єктами приватизаційного процесу вимог законодавства про приватизацію щодо заборони включення об'єкту житлового фонду до складу цілісного майнового комплексу новостворюваного підприємства, який повинен передаватись у відання територіальної громади.

Щодо вищенаведеного, то слід також зазначити, що мешканці гуртожитку по вул. О. Пчілки, 21 у місті Ковелі не є власниками приміщень, а лише користуються даним приміщенням для проживання на правах найму.

Таким чином, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції є посилаючись на ст.ст.1, 21 ГПК України, прийшов до помилкового висновку, що оскільки спір на його думку зачіпає права та інтереси громадян - фізичних осіб (користувачів приміщень у гуртожитку), які не є сторонами по справі і не можуть бути такою при розгляді господарського спору, провадження у справі припинив згідно п.1) ст.80 ГПК України.

Проте господарським судом не взято до уваги, що позов пред’явлено прокурором в інтересах суб’єкта владних повноважень, а згідно п.4 ст.50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, даний спір підлягає розгляду в господарському суді.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвалу господарського суду Волинської області  від 24.07.2007 року по справі №04/32-92 слід скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 105, 106 ГПК України, суд,

постановив:

Апеляційне подання Прокурора Волинської області задоволити.

Ухвалу господарського суду Волинської області  від 24.07.2007 року по справі №04/32-92 скасувати.

Справу №04/32-92 передати в місцевий господарський суд для розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий-суддя:                                              Якімець Г.Г.

Судді:                                                                      Дубник О.П.

Орищин Г.В.