СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

21 листопада 2007 року
Справа № 2-30/8194-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Маслової З.Д.,

суддів                                                                      Лисенко В.А.,

Дугаренко О.В.,

секретар судового засідання                                        Макарова Г.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Окул Наталя Леонідівна, довіреність №  1683   від 15.12.06;

розглянувши апеляційну скаргу Ленінського виробничого управління житлово-комунального господарства АР Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Ловягіна Ю.Ю.) від 13 вересня 2007 року у справі № 2-30/8194-2007А

за позовом           Ленінського виробничого управління житлово-комунального господарства в АР Крим (вул. Комсомольська, 40а, Леніне, 98200)

до           Державної інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим (вул. Павленка, 20,Сімферополь,95006)

про визнання протиправним рішення № 54 від 09 листопада 2006 року

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2007 року  Ленінське ВУ ЖКГ  АР Крим звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим про визнання протиправним рішення Державної інспекції з контролю за цінами АР Крим „Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін” у сумі 43200,00 грн. за № 54 від 09 листопада 2006 року (а.с. 3-4).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийняте відповідачем рішення за № 54 від 09 листопада 2006 року на суму 43200,00 грн. є протиправним та не відповідає нормам закону, так як зміни до тарифів на житлово-комунальні послуги вносилися згідно рішень засновника ВУ ЖКГ - Ленінською селищною радою.

Державна інспекція з контролю за цінами АР Крим у відзиві на позов заперечувала проти позовних вимог у зв’язку з тим, що  згідно статті 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” та пункту 5 статті 32 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” у разі зміни вартості комунальних послуг, виконавець/виробник не пізніше 30 днів повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та надання відповідних обґрунтувань, так як позивач опублікував тарифи на опалення в газеті від 09 вересня 2006 року, то нові тарифи можуть застосовуватися тільки з 09 жовтня 2006 року, але, не з  01 вересня 2006 року, як фактично застосував відповідач. Вказує, що тарифи на інші комунальні послуги взагалі не були опубліковані. Отже, позивач безпідставно застосував  до відповідача тарифи на комунальні послуги, тому економічні санкції в сумі 43200,00 грн. правомірні (а.с. 46-47).

Постановою господарського суду АР Крим від 13 вересня 2007 року у задоволенні позову Ленінському ВУ ЖКГ відмовлено (а.с. 66-69).

В апеляційній скарзі позивач просить постанову суду скасувати, як прийняту  з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як судом не в повному обсязі з’ясовано обставини справи, що призвело до прийняття помилкового рішення.

У судовому засіданні представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував,  вважає постанову суду законною та обґрунтованою.

Позивач у судове засідання не з’явився, письмовим клопотанням просив розглянути справу без участі його представника, так як він знаходиться у щорічній відпустці.

Відповідно до пункту 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб,  які беруть участь у справі,  належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду,  не перешкоджає  судовому  розгляду справи.

Судова колегія вважає  можливим розглянути справу за відсутності не з’явившогося представника позивача.

Судова колегія, відповідно до вимог статті 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2006 року фахівцями Державної інспекції з контролю за цінами АР Крим проведена перевірка правильності встановлення та застосування тарифів на житлово-комунальні послуги Ленінським ВУ ЖКГ за період з 01 січня 2006 року по 27 жовтня 2006 року.

За результатами перевірки складено акт за № 0743 від 27 жовтня 2006 року, яким встановлено порушення Ленінським ВУЖКГ частини 2 статті  31, частини 5 статті 32 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, а саме, застосовані нові тарифи на комунальні послуги, які введені в дію з порушенням вимог діючого законодавства на утримання будинків і прибудинкових територій за тарифом 0,86 грн./м2 при затвердженому 0,52 грн./м2, тарифи з опалення 1,91 грн./м2 при затвердженому 0,62 грн./м2; тарифи з вивозу ТПВ (тверді побутові відходи) 4,39 грн./особи при затвердженому 2,7 грн./особи, для бюджетних організацій 23,45 грн./м3 при затвердженому 12,25 грн./м3, тарифи 3 групи споживачів 26,8 грн./м3, при затвердженому 22,16 грн./м3 (а.с. 8-11).

На підставі вищевказаного акту Державною інспекцією з контролю за цінами в АРК прийнято рішення за № 54 від 09 листопада 2006 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін в розмірі 43200,00 грн. (а.с. 7)

Згідно частинам 2 та 3 статті 31 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” від 24 червня 2004 року за № 1875-IV виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Відповідно частини 2 статті 14 вказаного вище Закону за №1875 ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Встановлено, що рішеннями 6 сесії 5 скликання Ленінської селищної ради від 31 серпня 2006 року затверджені тарифи на утримання будинків та прибудинкової території в розмірі 0,86 грн. за 1 м2, тарифи з вивозу ТПВ (тверді побутові відходи) в розмірі 4,39 грн. з однієї особи та тариф на теплопостачання для населення та інших споживачів в розмірі 1,91 грн. за 1 м2 (а.с. 14, 15, 17).

Відповідно до частини 5 статті 32 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” у разі зміни вартості житлово-комунальних послуг виконавець/виробник не пізніше ніж за 30 днів повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів.

У матеріалах справи міститься витяг з газети „Наше время” від 09 вересня 2006 року за № 69, у якому зазначено рішення селищної ради та нові тарифи   вартості житлово-комунальних послуг  (а.с. 19).

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що  житлово-комунальні тарифи повинні застосовуватися з  09 жовтня 2006 року  згідно частини 5 статті 32 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, а не з 09 вересня 2006 року.

У вищевказаному акті перевірки зафіксовано, що зазначені тарифи застосовувалися при розрахунках зі споживачами з 01 вересня 2006 року, що є порушенням закону.

Позивач у позовній заяві та апеляційній скарзі стверджує, що порушень закону щодо порядку оприлюднення тарифів не допущено, зміна тарифів на житлово-комунальні послуги була погоджена з Ленінською селищною радою та доведена до споживача шляхом оприлюднення 29 липня 2006 року у газеті “Наше время”.

Судова колегія не погоджується з висновками викладеними у позові та апеляційній скарзі на підставі того, що з тексту оголошення, опублікованого в газеті 29 липня 2006 року випливає, що Ленінське ВУЖКГ лише пропонує Ленінській селищній громаді обговорити інформацію щодо зміни тарифів. Про факт зміни тарифів йдеться мова в оголошенні, опублікованому в газеті “Наше время” від 09 вересня 2006 року.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що частина 5 статті 32 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, на яку посилається апелянт, регулює порядок доведення до споживачів зміни тарифу, встановлюючи строк –не пізніше ніж за 30 днів і такий обов’язок покладений законом на виконавця/виробника послуг, тому є правомірним застосування до позивача санкцій за порушення термінів вводу нових тарифів на житлово-комунальні послуги.

Згідно зі статтею 7 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг відноситься встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Відповідно до частини 3 статті 31 Закону України  “Про житлово-комунальні послуги” органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Крім того, статтею 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” від 21 травня 1997 року за № 280-97/ВР передбачено, що в межах своїх повноважень органи місцевого самоврядування приймають нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію.

Так як  вказане вище за текстом рішення Ленінської селищної ради набрало чинності з дня опублікування –31 серпня 2006 року, застосування тарифів раніше 30 –денного строку після офіційного оприлюднення відповідного нормативного акту, є порушенням дисципліни цін.

Отже, як встановлено перевіркою, позивачем при розрахунку зі споживачами були застосовані тарифи, які не затверджені на сесії Ленінської селищної ради.

Рішенням Ленінської селищної ради 8 сесії 5 скликання від 03 листопада 2006 року внесені зміни в рішення 6 сесії 5 скликання від 31 серпня 2006 року “Про встановлення тарифів на послуги з вивозу ТПВ ” та з 01 жовтня 2006 року встановлені нові тарифи з вивозу ТПВ в розмірі 4,39 грн./особи при затвердженому 2,7 грн./особи, для бюджетних організацій 23,45 грн./м3 при затвердженому 12,25 грн./м3, 3 групи споживачів 26,8 грн./м3, при затвердженому 22,16 грн./м3.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірка КРУ проводилася  27 жовтня 2006 року, рішення ж  про зміну тарифів було винесено 03 листопада 2006 року, однак нові тарифи були введені  вже з 01 вересня 2006 року –до внесення змін у рішення від 31 серпня 2006 року про встановлення тарифів на вивезення ТПВ, що є неправомірним застосуванням тарифів раніше 30 –денного строку після офіційного оприлюднення відповідного нормативного акту.

Пунктом 3 частини 1 статті 30 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” передбачені принципи державного регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги до яких відноситься, зокрема, відповідності рівня цін/тарифів розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Згідно частини 1 статті 31 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” порядок формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп (пункти 1 та 2  частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

На підставі пункту 3 Порядку формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року за № 1010, формування тарифів на послуги підприємством здійснюється відповідно до річних планів надання послуг і економічно обґрунтованих запланованих витрат, визначених на підставі державних і галузевих нормативів (норм) витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов'язкових платежів) та цін у планованому періоді, встановлених на підставі прогнозних індексів цін підприємства.

Тарифи на вивезення ТПВ сформовані на підставі квартального плану, а ні річного, як це передбачено вищевказаною Постановою КМ України, тобто, тарифи сформовані та розраховані без економічного обґрунтування.

Відповідно до пункту 1.3., 1.4. Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 03 грудня 2001 року за № 298/519, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2001 року за №1047/6238 відповідно до Закону України “Про ціни і ціноутворення” необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін підлягає вилученню і зараховується в дохід відповідного бюджету із застосуванням штрафу у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки за належністю (21600,00 х 2 = 43200,00 грн.).

Підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання суб'єктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними чинного в періоді, що перевіряється, порядку встановлення та застосування цін і тарифів, які регулюються уповноваженими органами відповідно до вимог законодавства.

Згідно з пунктом 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України,  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доказів які б підтверджували протиправність винесеного КРУ за №54 від 09 листопада 2005 року рішення, Ленінське ВУ  ЖКГ судовій колегії не надало, у зв’язку з чим доводи, викладені у апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Так як при вирішенні даної справи судом першої інстанції норми матеріального і процесуального права не порушено, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Керуючись статтями 24, 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, 206  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Ленінського виробничого управління житлово-комунального господарства в АР Крим  залишити без задоволення.

2.  Постанову господарського суду АР Крим від 13 вересня 2007 року у справі № 2-30/8194-2007А залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                    підпис                    З.Д. Маслова

Судді                                                  підпис                    В.А. Лисенко

підпис                    О.В. Дугаренко