ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

"21" серпня 2007 р. 11 год. 10 хв.                                     Справа №  14/3179а

Господарський суд у складі головуючого судді Хабазні Ю.А., при секретарі судового засідання Лоханько О.І., за участю представників позивача Слуцької Н.Ю., відповідача Цьоми Л.Н., за довіреностями, розглядає у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду адміністративну справу за позовною заявою

позивача
Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до відповідача
виробничого сільськогосподарського кооперативу «Міжгір’я»

про
стягнення 18356,40 грн., –

УСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 18356,40 грн. (з них: штрафних санкцій 18000 грн. та 356,40 грн. пені за період з 16.04.2007 по 20.06.2007) з підстав порушення вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі –Закон)  недотриманням встановленого нормативу працевлаштування інвалідів, який для відповідача складав на 2004 рік 5 робочих місць при фактично працюючому 1-му інваліду, та несплати відповідачем штрафних санкцій за не створені і не зайняті інвалідами у 2006 році робочі місця.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні позов не визнали повністю і на його заперечення вказали, що у відповідності до чинного законодавства підприємство не зобов’язано займатися пошуком інвалідів. що від органів, зазначених у ст. 18 Закону, та безпосередньо від інвалідів звернень про працевлаштування не надходило.

Відповідно до ст. 71, 128, ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України справу вирішено на підставі наявних у ній доказів, у судовому засіданні оголошено вступну  та резолютивну частини рішення.

Заслухавши представників сторін та дослідивши наявні у справі докази суд встановив наступне.

Згідно статті 19 Закону України  "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"  (далі  – Закон) для підприємств (об’єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання у 2006 році встановлювався норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності  штатних працівників облікового складу за рік,  а якщо працювало від 8 до 25 чоловік –у кількості одного робочого місця.  Тобто, норматив  встановлено  Законом  і не  потребується  встановлення його для кожного підприємства  та  доведення.

За Законом підприємства  (об’єднання),  установи, організації, де кількість працюючих інвалідів менша,  ніж встановлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, не пізніше 15 квітня наступного року,  адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на  відповідному підприємстві (об’єднанні),  установі, організації за кожне робоче місце,  не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації  (стаття 20 Закону).  Отже,  у разі невиконання підприємством в 2006 році встановленого законом нормативу,  воно  зобов’язане сплатити адміністративно-господарські санкції  не пізніше 15 квітня 2007 року.

Як вбачається із звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік, отриманого позивачем 26.03.2007 року, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу в 2006 році у відповідача складала 132 особи, отже, у відповідача повинні були працювати у 2006 році 5 інвалідів. У звіті  вказано, що у відповідача в 2006 році працював 1 інвалід, тобто 4 робочі місця у відповідача інвалідами зайняті не були.

Відповідач не спростував встановлені судом факти,  не заперечив доводи позивача, не подав суду доказів створення  чотирьох робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті  встановлено, зокрема,  що учасник  господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи  порушення правил здійснення господарської діяльності,  якщо не доведе, що він ужив усіх залежних  від  нього заходів  для недопущення господарського правопорушення.

Оскільки відповідач не довів і належними доказами не підтвердив виконання вимоги Закону про забезпечення працевлаштування інвалідів та вжиття ним у 2006 році всіх залежних  від  нього заходів  для недопущення порушення вимог Закону, тому  суд  приходить до висновку про правомірність вимоги у позові про стягнення із відповідача  адміністративно-господарських санкцій відповідно до статті 20 Закону. Доводи відповідача навпаки підтверджують пасивне очікування, що не може бути підставою для визнання факту виконання ним вимог Закону.

Виходячи із даних Звіту відповідача про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2006 рік, середня річна заробітна плата в 2006 році у відповідача складала 4500 грн. Таким чином,  відповідач повинен сплатити адміністративно-господарські санкції в сумі 18000 грн.

У зв’язку з невиконанням відповідачем вимог Закону, на підставі статті 20 Закону позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 356,40 грн. за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій. Розрахунок пені виконано вірно. Вимога позивача про стягнення із відповідача пені за прострочення сплати адміністративно-господарських санкцій є законною і обгрунтованою. Вона не спростована відповідачем, отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня в заявленій сумі за період з 16.04.2007 по 20.06.2007.

На підставі ст. 94 КАС України з відповідача підлягають стягненню до Державного бюджету 183,56 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 94, 161, 163, 186, підпунктом 3 пункту 3 Прикінцевих і перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з виробничого сільськогосподарського кооперативу «Міжгір’я»(Смілянський район, с. Плескачівка, вул. Бр.Бондаренків, 8, ідентифікаційний код 03791798):

на користь Черкаського обласного відділення Фонду України соціального захисту інвалідів  (м. Черкаси,  проспект Хіміків, 50, ідентифікаційний код 21368023) штрафні санкції в сумі 18000 грн. та 356,40 грн. пені –разом  18356,40 грн.

в доход державного бюджету України через місцеву державну податкову інспекцію для зарахування на реєстраційний рахунок ВДК у м. Черкаси №0002 в управлінні Державного казначейства в Черкаській області, МФО 854018, 183,56 грн. судового збору;

Постанова може бути оскаржена до Київського міжобласного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження на протязі 10 днів з дня складення повного тексту постанови та наступного подання апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                         Хабазня Ю.А.

Повний текст постанови складено 27.08.2007