СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
ПОСТАНОВА

25.09.07
Справа№ 15/211а

за позовною заявою
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів

до відповідача-1 Львівської
міської ради, м.Львів

до відповідача-2 Управління
комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської
ради, м.Львів

про визнання протиправним та скасування ухвали
Львівської міської ради № НОМЕР_1 від 25.01.2007р.

Суддя Т.Костів

при секретарі О.Вітинській

Представники

Від позивача: ОСОБА_2(довіреністьб/н
від ІНФОРМАЦІЯ_1.)

Від відповідача-1:
Марусевич Р.Я. (довіреність № 1.7 вих.-42 від 19.01.2007р.).

Від відповідача-2: Марусевич
Р.Я. (довіреність № 2302-210 від 22.01.2007р.).

Суть спору: Фізична
особа -підприємець ОСОБА_1, м.Львів звернувся із позовом до відповідача-1
Львівської міської ради, м.Львів, відповідача-2 управління комунальної
власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м.Львів
про визнання протиправною та скасування ухвали НОМЕР_1р. Львівської міської
ради “Про вилучення пунктів з додатків до ухвал міської ради від НОМЕР_2, від
НОМЕР_3, від НОМЕР_4і від НОМЕР_5” в частині виключення з ухвали Львівської
міської ради НОМЕР_3р. пунктів №№ 48, 49 додатку та зобов'язання управління
комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради
протягом 15 днів з дати набрання рішенням законної сили виконати ухвалу
Львівської міської ради НОМЕР_3р. (пункти №№48, 49 додатку), а саме здійснити
дії щодо укладення із позивачем договорів купівлі-продажу не житлових приміщень
за адресою м.Львів, АДРЕСА_1, площею 63 кв.м. за ціною 114573,60 грн. та 187,8
кв.м. за ціною 462198 грн.

Ухвалою суду від 12.07.2007 р. було
відкрито провадження по справі та призначено розгляд на 24.07.2007 р. Розгляд
справи неодноразово відкладався з мотивів, викладених в ухвалах суду від
24.07.2007 р., 06.09.2007 р., 11.09.2007 р. В судовому засіданні 18.09.2007 р.
оголошено перерву до 25.09.2007 р. Ухвалою суду від 25.09.2007 р. виділено в
окреме провадження вимоги позивача щодо зобов'язання управління комунальної
власності департаменту економічної політики Львівської міської ради протягом 15
днів з дати набрання рішенням законної сили виконати ухвалу Львівської міської
ради НОМЕР_3р. (пункти №№48, 49 додатку), а саме здійснити дії щодо укладення
із позивачем договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень за адресою м.
Львів, вул. АДРЕСА_1, площею 63 кв.м. за ціною 114573,60 грн. та 187,8 кв.м. за
ціною 462198 грн., розгляд яких продовжено у відповідності із ГПК України.

Представникам сторін роз'яснено їх
права згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС України. У відповідності до ст. 71 КАС України
справа слухається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві, та пояснив,
зокрема, що позивач є суборендарем приміщень за адресою м. Львів, вул. АДРЕСА_1
площами 63 кв.м. та 187,8 кв.м., які належать до комунальної власності. Ухвалою
Львівської міської ради НОМЕР_3р. “Про приватизацію об'єктів комунальної
власності способом викупу” зазначені приміщення були включені до переліку
об'єктів, що підлягають приватизації. Однак, оспорюванню ухвалою відповідач-1
виключив ці приміщення із зазначеного переліку. Вважає оспорювань ухвалу
безпідставною та такою, що порушує норми Закону України “Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник
відповідачів позов заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.
Ствердив, зокрема, що Львівській міській раді належить виключна компетенція
визначати доцільність, порядок та умови приватизації об'єктів права комунальної
власності. Відповідно до п. 10 Програми приватизації майна комунальної
власності м. Львова на 2005 -2006 роки, ціна продажу об'єкта приватизації
встановлюється міською радою, однак, за результатами розгляду така ціна
встановлена не була. Посилаючись на права відповідача-1 як власника вільно
розпоряджатись своїм майном, вважає позовні вимоги безпідставними. Щодо
зобов'язання відповідача-2 укласти із позивачем відповідний договір, вважає, що
ця вимога не підлягає розгляду за правилами КАС України та підвідомча
господарським судам. Просить у позові відмовити.

Розглянувши подані докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Позивач зареєстрований як фізична
особа -підприємець, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи -підприємця НОМЕР_6

Відповідач-2 є юридичною особою
-структурним підрозділом департаменту економічної політики Львівської міської
ради, що підтверджується Положенням про управління комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради НОМЕР_7р. “Про затвердження Положення про
управління комунальної власності Львівської міської ради та його структури”. У
відповідності до п. 4.2. вказаного Положення, до компетенції управління
належить, зокрема, виконання повноважень орендодавця, продавця, органу
приватизації майна комунальної власності міста.

У комунальній власності
територіальної громади міста Львова перебуває будинок у м. Львові по вул.
АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 31.03.2005 р. З технічних паспортів на не житлові приміщення
вбачається, що в даному будинку розташовані нежитлові приміщення площею 187,8
кв.м. та 63 кв.м.

20.06.2000р. між правопопередником
відповідача-2 управлінням ресурсів (орендодавець) та виробничо-торгівельною
фірмою “Галантерея” (орендар) було укладено договір оренди нежитлових приміщень
№НОМЕР_8, за яким орендар отримав в оренду до 28.12.2009 р. приміщення у
вказаному будинку площею 187,8 кв.м.. 11.10.2000 р. між управлінням ресурсів
(орендодавець) та підприємством громадського об'єднання Львівської обласної
організації інвалідів ВТФ “РБМ” (орендар) було укладено договір оренди нежитлових
приміщень №7328, за яким орендар отримав в оренду до 28.12.2009 р. приміщення у
вказаному будинку площею 63 кв.м.

У відповідності до договору
суборенди не житлових приміщень НОМЕР_9р., укладеним між підприємством
громадського об'єднання Львівської обласної організації інвалідів ВТФ “РБМ”
(орендар) та позивачем (суборендар), позивач отримав у суборенду приміщення
загальною площею 63 кв.м. У відповідності до договору суборенди не житлових
приміщень НОМЕР_10р., укладеним між виробничо-торгівельною фірмою “Галантерея”
(орендар) та позивачем (суборендар), позивач отримав у суборенду приміщення
площею 187,8 кв.м.. Матеріали справи свідчать, що зазначені приміщення
передавались у суборенду позивачу зі згоди управління комунального майна, що
підтверджується, зокрема, наказами управління комунального майна “Про надання в
суборенду орендованих площ на вул. АДРЕСА_1” № НОМЕР_11р., НОМЕР_12р.,
НОМЕР_13р., НОМЕР_14р.

18.04.2005 р. позивач звернувся із
відповідною заявою про включення об'єкта до переліку об'єктів, що підлягають
приватизації способом викупу.

Згідно із ч. 5 ст. 7 Закону України
"Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)", відповідач - 2 як орган приватизації зобов'язаний
розглянути подану заяву і в разі відсутності підстав для відмови у приватизації
включити підприємство до відповідного переліку. При цьому, результати розгляду
не пізніш як через місяць з дня подання заяви доводяться до заявника у
письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується
поясненнями сторін, відповідач - 2 не виконав свого обов'язку у встановлений
строк. Лише 29.12.2005 р. Львівська міська рада прийняла ухвалу №3057 “Про
приватизацію об'єктів комунальної власності шляхом викупу”, відповідно до п. п.
48, 49 додатку до якої - Переліку об'єктів, що підлягають приватизації способом
викупу включено приміщення по вул. АДРЕСА_1 площею 63 кв.м., 187,8 кв.м., які
підлягають викупу ОСОБА_1.

Зазначене спростовує посилання
відповідачів на зміст ст. 30 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”
щодо виключної компетенції сільської, селищної, міської ради приймати рішення
щодо визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права
комунальної власності, оскільки зміст вказаної ухвали свідчить про прийняття
відповідачем-1 рішення про доцільність приватизації зазначених приміщень
способом викупу.

У відповідності до ч. 2 ст. 8
Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)”, строк підготовки органом приватизації об'єкту приватизації до
продажу не повинен перевищувати двох місяців з дня прийняття рішення про
включення його до відповідного переліку об'єктів, що підлягають приватизації.
Однак, договори на проведення оцінки майна були укладені управлінням
комунального майна Львівської міської ради лише 16.03.2006 р., а звіти про
оцінку були затверджені лише 28.04.2006 р., що підтверджується відповідними
наказами та свідчить про порушення законодавства органом приватизації.

Не зважаючи на те, що доцільність
приватизації приміщень способом викупу визнана відповідачами ухвалою НОМЕР_3р.,
та відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України “Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу приватизацію)" включення об'єкту приватизації
до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу тягне за собою
викуп цих об'єктів, порушивши встановлені цим Законом України строки підготовки
та приватизації об'єкту, Львівська міська рада ІНФОРМАЦІЯ_2р. прийняла
оспорювану ухвалу №НОМЕР_1 “Про вилучення пунктів з додатків до ухвал міської
ради від НОМЕР_2, від НОМЕР_3, від НОМЕР_4і від НОМЕР_5”, якою, зокрема,
виключила з ухвали Львівської міської ради НОМЕР_3р. пункти №№ 48, 49 додатку,
в яких містилось посилання на приміщення по вул. АДРЕСА_1 у м. Львові.

Відповідачі вважають оспорювану
ухвалу правомірною, посилаючись на право власника вільно володіти,
користуватись та розпоряджатись своїм майном, що, на їх думку, надає їм
можливість довільно використовувати зазначені правомочності власника. Однак,
така позиція суперечить Конституції та законодавству України, оскільки на
органи місцевого самоврядування та державної влади, на відміну від інших
суб'єктів не поширюється загально дозволений принцип діяльності. Відповідно до
2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України,
тобто, і Законом України “Про приватизацію невеликих державних підприємств
(малу приватизацію)". Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів
України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами
Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції. Згідно із ч. 10 ст. 59 вказаного закону, акти органів та
посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності
Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Оспорювана ухвала, по суті,
заперечує право позивача на приватизацію приміщень не залежно від способу
приватизації, оскільки просто виключає зазначені приміщення з єдиного переліку
об'єктів приватизації, до яких вони були включені. Зазначене суперечить ч. 5
ст. 7 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)", якою передбачений вичерпний перелік підстав для відмови у
приватизації. Однак, доказів наявності у даному випадку передбачених законом
підстав, виключно за наявності яких орган приватизації вправі відмовити у
приватизації, суду не надано.

Натомість, відповідачі посилаються
на неприйняття Львівською міською радою рішення щодо ціни продажу цих об'єктів
приватизації, не зважаючи на наявність затверджених звітів про їх оцінку, із
посилання на Програму приватизації майна комунальної власності м. Львова на
2005 - 2006 роки, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від НОМЕР_15,
зокрема, п. 10. Таке заперечення не ґрунтується на законодавстві та
спростовується матеріалами справи. Зокрема, відповідно до ст. ст. 9, 12 Закону
України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)", ціна продажу об'єкта, що підлягає приватизації шляхом
викупу, визначається шляхом проведення незалежної оцінки. Ціна продажу
об'єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, та початкова вартість продажу
об'єкта малої приватизації на аукціоні або за конкурсом визначаються відповідно
до методики, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Право органу місцевого
самоврядування змінювати порядок формування ціни чи відхилятись від
встановленої процедури, не ґрунтується на нормах даного закону, а відтак,
суперечить ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України “Про місцеве
самоврядування в Україні”.

Посилання відповідачів на
затверджену 11.01.2005 р. ухвалою Львівської міської ради №НОМЕР_15 "Про
програму Посилання відповідача на ухвалу Львівської міської ради №НОМЕР_15
також не приймається до уваги, оскільки вона суперечить ст. 20 Закону України
"Про приватизацію державного майна", ст. 9 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", ст. 27
Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 47
ГК України, зокрема, в частині п.п. 10, 20, 21, 23 ухвали. Про це
наголошувалось у листі представництва державного комітету України з питань
регуляторної політики та підприємництва у Львівській області НОМЕР_16р.,
зокрема, що вказану ухвалу №НОМЕР_15 від 11.01.2005 р. прийнято з порушенням
вимог ст. ст. 7-10 Закону України "Про засади державної регуляторної
політики у сфері господарської діяльності", а її положення визнані
незаконними судовими рішеннями, зокрема, по справі № 1/960-15/365, що набрали
законної сили. Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє
принцип верховенства права. У відповідності до ч. 3 ст. 9 КАС України, суд
застосовує лише ті нормативно-правові акти, які прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Інших заперечень щодо правомірності
оспорюваної ухвали, підставності, обґрунтованості та розумності її
винесення  відповідачі не навели. У
відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень,
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 2
КАС України, адміністративний суд перевіряє не лише вчинення дії чи
бездіяльності на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а й чи вчинені вони з використанням
повноважень з тією метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії, добросовісно, розсудливо
і своєчасно. Матеріали справи свідчать про недотримання відповідачем-1
зазначених вимог.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України,
у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову,
зокрема, про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання
нечинним рішення чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити
певні дії; тощо. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання
і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, судові витрати
покласти на відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86,
161-163, 245-247, 252, 253 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати протиправною та скасувати
ухвали НОМЕР_1р. Львівської міської ради “Про вилучення пунктів з додатків до
ухвал міської ради від НОМЕР_2, від НОМЕР_3, від НОМЕР_4і від НОМЕР_5” в
частині виключення з ухвали Львівської міської ради НОМЕР_3р. пунктів №№ 48, 49
додатку.

3.          Стягнути з Львівської міської ради (м.Львів,
пл.Ринок,1, ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(м.АДРЕСА_1, ідн.код НОМЕР_17) 3,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили у
відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186
КАС України.

Суддя