ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2007 р.
м.Рівне

дата прийняття
постанови
місце прийняття

11:15 год.
Справа №  19/243

час прийняття постанови
номер справи

Господарський суд Рівненської області в складі: головуючий - суддя
Тимошенко О.М.; секретар судового засідання - помічник судді  Катеринчик А.І.

за участю представників сторін:

від позивача  :  представник Прищепа О.С.

від відповідача :  ОСОБА_1

від відповідача 2: представник не з'явився

від
органу прокуратури: представник в судове засідання не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Заступник прокурора м. Рівне в інтересах держави  в особі Державна податкова інспекція у м.
Рівне

до відповідача 1: Приватний підприємець ОСОБА_1

до відповідача 2: Приватне підприємство "Науково-виробнича
фірма "Технотрейдінг"

про визнання недійсним господарського зобов'язання на загальну
суму 363 650 грн. 13 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Заступник прокурора м. Рівне звернувся, в порядку  статті 60 Кодексу адміністративного
судочинства України з метою захисту інтересів держави, до господарського суду
Рівненської області, як суду адміністративної юрисдикції, з позовом про
визнання недійсним господарського зобов'язання на загальну суму 363 650 грн. 13
коп. яке виникло на підставі договору комісії від 20.09.2005 р. НОМЕР_1
укладеного між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ПП "Науково-виробнича
фірма "Технотрейдінг-2000", як такого, що суперечить інтересам
держави та суспільства. Просить визнати недійсним даний договір та застосувати
наслідки визнання господарського зобов'язання недійсним, передбачені ч. 1 ст.
218 Господарського кодексу України шляхом стягнення з підприємця ОСОБА_1 в
дохід держави коштів в сумі 363650,13 грн. В судовому засіданні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідач-1 проти позову заперечив, з підстав, викладених у поданому
суду 17.08.2007 р. письмовому запереченні.

Відповідач-2 в судові засідання не з'явився. Ухвали суду, що
направлялись на адресу відповідача: 01010, м. Київ, Печерський р-н, вул.
Суворова, 4/6, повернуті поштовим відділенням з поміткою "Адресат не
значиться". Будь-яких інших відомостей про місцеперебування юридичної
особи-відповідача в матеріалах справи не значиться. Відтак, суд вважає можливим
розглянути справу без участі відповідача-2 за наявними матеріалами.

Письмових клопотань від учасників судового процесу щодо здійснення
технічної фіксації судового процесу не надходило. Протокол судового засідання
складено відповідно до вимог Прикінцевих та перехідних положень КАСУ. Прокурору
та представникам сторін роз'яснено право заявляти відвід суду згідно ст.30
КАСУ, а також роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.49, 51 цього
Кодексу.

В судовому засіданні "27" серпня 2007 р. оголошувалась
перерва до "29" серпня 2007 р. до 11:15год.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників
сторін, дослідивши подані  ними письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності, місцевий господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2005 року між приватним підприємцем ОСОБА_1 та приватним
підприємством "Науково-виробнича фірма "Технотрейдінг-2000" було
укладено договір комісії за умовами якого комісіонер (відповідач-2)
зобов'язується за дорученням комітента (відповідач-1) здійснити в інтересах
останнього від свого імені договір з третіми особами на купівлю товарів
промисло-технічного призначення (запчастини, будматеріали, механізми,
сантехматеріали, електроматеріали та обладнання), продуктів харчування,
сільгосппродукції, інформаційно-консультаційних та рекламних послуг, згідно
замовленню комітента на території України.

Протягом жовтня 2005 року, на підставі даного договору ПП "Науково-виробничою
фірмою "Технотрейдінг-2000" виписані податкові накладні № НОМЕР_2,
НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 НОМЕР_8, НОМЕР_9 та проведено
оплату готівковими коштами по даному договору, згідно квитанцій до прибуткового
ордеру.

Таким чином за жовтень 2005 року вчинено господарські зобов'язання
між ПП ОСОБА_1 та ПП "Науково-виробнича фірма
"Технотрейдінг-2000" на загальну суму 363650,13 грн.

Листом від 13 листопада 2006 року № НОМЕР_10 ДПІ у Зміївському районі
у Харківській області повідомила ДПІ у м. Рівне, що рішенням господарського
суду м. Києва від 24 січня 2005 року по справі № 46/975 задоволено позовні
вимоги Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва та
припинено державну реєстрацію ПП "Науково-виробнича фірма "Технотрейдінг-2000"
з підстав неподання більше, як один рік, обов'язкової звітності до органів
податкової служби України. Рішення господарського суду м. Києва від 24.01.2005
року зі справи № 46/975 вступило в законну силу.

На підставі вищевказаного рішення, актом № 4881 Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва від 14 лютого 2005 року анульовано
Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість приватного
підприємства "Науково-виробнича фірма "Технотрейдінг-2000" № 37548672,
індивідуальний податковий номер 09 від 29 серпня 2000 року.

Відповідно до пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок
на додану вартість", право на нарахування податку та складання податкових
накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку.
Положенням пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 даного закону визначено, що податкова
накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно вимог ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" після набрання законної сили
рішенням про припинення підприємницької діяльності правоздатність та дієздатність
підприємства може реалізовуватися лише через ліквідаційну комісію.

Договір, акти виконаних робіт підписані директором ПП
"Науково-виробнича фірма "Технотрейдінг-2000" ОСОБА_2

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За умовами ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Зазначені обставини свідчать, що у господарських операціях з
приватним підприємцем ОСОБА_1 від імені ПП "Науково-виробнича фірма
"Технотрейдінг-2000" діяла особа, яка не могла мати законних
повноважень на здійснення цих операцій та підписання первинних бухгалтерських
документів та документів податкової звітності. Враховуючи анулювання свідоцтва
платника ПДВ, податкові зобов'язання, що виникли в результаті господарського
зобов'язання за договором від 21.09.2005 р., ПП "Науково-виробнича фірма
"Технотрейдінг-2000" не задекларовано і, відповідно до бюджету не
сплачено.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що при укладенні договору
від 21.09.2005 р. та виникненні на його підставі господарських зобов'язань ПП
"Науково-виробнича фірма "Технотрейдінг-2000" в особі директора
ОСОБА_2 мало умисел на приховування від сплати податків, що суперечить
інтересам держави та суспільства.

Відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України
господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено
учасниками господарських правовідносин з порушенням хоча б одним з них
господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо визнання недійсним
договору комісії укладеного 21.09.2005 року між приватним підприємцем ОСОБА_1
та приватним підприємством "Науково-виробнича фірма "Технотрейдінг-2000"
та визнання недійсними господарських зобов'язань, що виникли на підставі даного
договору підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення в доход держави з приватного підприємця
ОСОБА_1 коштів в сумі 363650,13 грн. судом враховано таке.

За умовами ч. 1 ст. 208 Господарського кодексу України, якщо
господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в
обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави
за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі
виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход
держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування
одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею
повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Як вбачається з матеріалів справи, намір на вчинення господарського
зобов'язання з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства
прослідковується лише у ПП "Науково-виробнича фірма
"Технотрейдінг-2000", тобто лише однією стороною. Будь-якими належними
доказами ДПІ у м. Рівне суду не доведено такого наміру підприємцем ОСОБА_1

Санкції, встановлені ч. 1 ст. 208 ГК України не можуть
застосовуватися як сам факт несплати податків (зборів, інших обов'язкових
платежів) однією зі сторін договору. За таких обставин правопорушенням є
несплата податків, а не вчинення правочину. Для застосування санкцій,
передбачених цією статтею, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Частиною 1 ст. 208 ГК України передбачено застосування санкцій лише
судом. Це правило відповідає нормі ст. 41 Конституції, згідно з якою
конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках,
обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки санкції, передбачені цією частиною, є конфіскаційними,
стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення
господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а є
адміністративно-господарськими, як такі, що відповідають визначенню ч. 1 ст. 238
ГК України. Тому такі санкції можуть застосовуватись лише протягом строків,
встановлених ст. 250 ГК України.

За умовами ст. 250 ГК України адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня
виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим
суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської
діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Матеріали справи свідчать, що про порушення правил здійснення
господарської діяльності позивачу стало відомо 27.11.2006 р. - з дня отримання
повідомлення від ДПІ у Зміївському районі у Харківській області. Позов подано
до суду 26.06.2007 року, а саме порушення вчинено у вересні-жовтні 2005 року.

За таких обставин суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні
вимоги про стягнення в доход держави з приватного підприємця ОСОБА_1 коштів в
сумі 363650,13 грн.

Керуючись
статтями 160-163, 254, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Визнати недійсним договір комісії укладений 21.09.2005 року між
приватним підприємцем ОСОБА_1 та приватним підприємством
"Науково-виробнича фірма "Технотрейдінг-2000".

3. Визнати недійсними як такі, що вчинені з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства господарські зобов'язання на
загальну суму 363650 грн. 13 коп., що виникли на підставі договору комісії
укладеного 21.09.2005 року між приватним підприємцем ОСОБА_1 та приватним
підприємством "Науково-виробнича фірма "Технотрейдінг-2000".

4. Відмовити у вимозі про стягнення в доход держави з приватного
підприємця ОСОБА_1 коштів в сумі 363650 грн. 13 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного
господарського суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява
про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення
постанови, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини - з дня
складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                         Тимошенко
О.М.

Повний текст постанови підписано
"03" вересня 2007 р.