донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

09.10.2007 р.                                                                         справа № 44/237пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Салазський О.С. - за довір. б/н від 01.07.07 р.,

від відповідача:
Марченко С.Д. - за довір. б/н від 07.08.07 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Закритого акціонерного товариства "Макіївський комбінат комунальних підприємств" м. Макіївка Донецької області

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
31.07.2007 року

по справі
№ 44/237пд

за позовом
Закритого акціонерного товариства "Макіївський комбінат комунальних підприємств" м. Макіївка Донецької області

до
Приватного підприємства "Рітуал-Сервіс" м. Макіївка Донецької області

про
розірвання договору оренди

Рішенням господарського суду Донецької області від 31.07.2007 року (суддя Мєзєнцев Є.І.) відмовлено у задоволенні позовних вимог закритого акціонерного  товариства "Макіївський комбінат комунальних підприємств" м. Макіївка Донецької області (далі по тексту - Комбінат) до приватного підприємства "Рітуал-Сервіс" м. Макіївка Донецької області (далі по тексту - Підприємство) про розірвання договору оренди нежитлового  приміщення  б/н  від 01.03.2002 року (далі по тексту - договір оренди).

У обгрунтування рішення суд послався на те, що вимоги позивача недоведені відповідними доказами.

Позивач не погодився з рішенням місцевого суду та звернувся з апеляційною скаргою в якій просить його скасувати, як незаконне та необгрунтоване. У скарзі та під час  судових засідань Комбінат вказав на те, що господарський суд безпідставно не застосував            до спірних правовідносин ч.  2 ст. 651 Цивільного кодексу України. Заявник вважає безпідставним посилання господарського суду на те, що позивач невірно обрав спосіб захисту порушеного права.  На думку позивача неповна сплата орендної плати відповідачем є істотним порушенням умов договору оренди, але суд першої інстанції безпідставно залишив цей факт поза увагою. Також Комбінат звернув увагу апеляційної інстанції на порушення місцевим судом при винесенні рішення ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не прийняв до уваги факти, встановлені господарським судом Донецької області під час  розгляду справи № 24/276пн. У скарзі та в судових засіданнях позивач навів і інші заперечення, які на його думку є підставою для скасування оскарженого рішення.

Підприємство у відзиві на апеляційну скаргу та у судових засіданнях проти скасування рішення заперечував, посилаючись на те, що  воно законне і обгрунтоване.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Донецький апеляційний господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, між Підприємством та відкритим акціонерним товариством "Комбінат комунальних підприємств" був укладений договір оренди нежитлового приміщення б/н від 01.03.2005 року (а.с. 9-10) на підставі якого позивач  передав відповідачу у тимчасове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 9 м 2 , яке розташовано за адресою: м. Макіївка Донецької області, вул. Енгельса, 2 перший поверх.

Правонаступником орендодавця - відкритого акціонерногом товариства "Комбінат комунальних підприємств" став позивач.

Підставою звернення Комбіната з позовом стало неналежне виконання Підприємством своїх зобов"язань за договором оренди. У обгрунтування викладених у позовній заяві вимог про розірвання договору оренди Комбінат послався на те, що Підприємство несвоєчасно і не в повному обсязі вносить орендну плату в період з березня 2004 року по лютий 2007 року, використовує приміщення всупереч умовам договору та не проводить його капітальний ремонт.

Рішенням суду першої інстанції у  задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності з врахуванням пояснень представників сторін,  судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суд першої інстанції при винесенні рішення з'ясував всі обставини справи,  дав їм належну юридичну оцінку та дійшов правильного висновку про  те, що позов задоволенню не підлягає. Тому апеляційна інстанція погоджується з висновками місцевого суду, що викладені в оскарженому рішенні, оскільки вони мотивовані належним чином.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини  на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення позивача в частині того, що суд  першої інстанції не у повному обсязі з'ясував при винесенні рішення обставини справи та безпідставно не зазастосував до спірних правовідносин ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України,  апеляційний суд до уваги не приймає оскільки вони недоведені.

Відповідно до ст.ст. 651, 782 Цивільного кодексу України  встановлено, що у разі коли орендар протягом трьох місяців підряд не вносить орендну плату, орендатор має право в позасудовому порядку відмовитись від договору, при цьому, договір вважається розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору.

Наявні у справі докази не доводять того, що орендар протягом трьох місяців подряд у повному обсязі неоплачував орендну плату, не надано таких доказів і апеляційному суду, тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстав для розірвання договору оренди немає.

Висновок господарського суду про те, що платіжні доручення Підприємства в період з липня 2002 року по  липень 2006 року стосуються саме часткової оплати оренди за договором, апеляційна  інстанція  також вважає  обгрунтованим, а тому не приймає до уваги заперечення позивача про неповне з"ясування обставин справи місцевим судом.

Що стосується інших заперечень позивача, то вони, на думку апеляційного суду, є необгрунтованими, оскільки не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, які викладені у оскарженому рішенні.

При перевірці  рішення апеляційним судом також не було встановлено і інших порушень норм матеріального та процесуального права. Тому судова колегія приходить до висновку, що оскаржене рішення господарського суду Донецької області від 31.07.2007 року є законним, обгрунтованим та скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 31.07.2007 року по справі                                     № 44/237пд  залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС

5 господарському суду