ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.08.07                                                                                           Справа№ 26/250

За позовом: Дочірнього підприємства „Ефорт 15” Закритого акціонерного товариства „Агентство економічної безпеки „Ефорт”, м. Львів

до відповідача: Інституту народознавства Національної Академії наук України, м. Львів

про стягнення 26 280,00 грн.

Суддя Деркач Ю.Б.

при секретарі Фарина М.Я.

Представники:

від позивача Тимків Т.В. –представник

від відповідача не з’явився

Представнику позивача роз’яснено його права та обов’язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України

Повний текст рішення виготовлено та підписано 24.09.2007 р.

Суть спору: Дочірнє підприємство „Ефорт 15” Закритого акціонерного товариства „Агентство економічної безпеки „Ефорт”, м. Львів звернулося до господарського суду з позовом до Інституту народознавства Національної Академії наук України, м. Львів про стягнення 26 280,00 грн.

Ухвалою суду від 20.07.2007 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в засіданні на 07.08.2007 р.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвали суду від 20.07.2007 р. не виконав, проти позовних вимог у встановленому порядку не заперечив.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив наступне:

01.02.2007 р. між сторонами укладено договір № 27/15 про надання охоронних послуг (далі по тексту –договір).

Відповідно до п. 1.1. договору Охоронна фірма (позивач) зобов’язалася здійснювати охорону відокремлених приміщень та матеріальних цінностей Замовника (відповідача), перерахованих у дислокації (додаток № 1 до договору), яка є невід’ємною частиною договору, а Замовник (відповідач) зобов’язався своєчасно здійснювати оплату послуг Охоронної фірми (позивача) на умовах і в порядку, встановлених даним договором.

Позивач свої зобов’язання належним чином виконував, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (копії актів містяться в матеріалах справи).

Згідно п. 3.1. договору ціна договору визначається сторонами, виходячи з вартості утримання фізичної охорони „Об’єкта” на підставі розрахунку (додаток № 2 до даного договору).

Відповідно до розрахунку ціни договору, затвердженого позивачем та погодженого відповідачем, вартість охорони на місяць становить 8 760,00 грн. (копія розрахунку міститься в матеріалах справи).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.3. договору передбачено, що за надання охоронних послуг здійснюється авансова оплата щомісяця, на підставі виставлених рахунків, не пізніше 15 числа поточного місяця в сумі, вказаній в додатку № 2 до даного договору.

Позивач виставляв відповідачу рахунки-фактури 11.04.2007 р. на суму 8 760,00 грн., 14.05.2007 р. на суму 8 760,00 грн. та 12.06.2007 р. на суму 8 760,00 грн., а всього на загальну суму 26 280,00 грн.

Відповідач своїх зобов’язань по договору щодо оплати наданих позивачем охоронних послуг не виконав і його заборгованість становить суму в розмірі 26 280,00 грн., що також підтверджується підписаним обома сторонами актом звірки заборгованості за 01.02.2007 р. –05.07.2007 р.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення повністю.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Стягнути з Інституту народознавства Національної Академії наук України,              м. Львів, проспект Свободи, 15 (р/р 0299 в УДК у Львівській області, МФО 825014, ) на користь Дочірнього підприємства „Ефорт 15” Закритого акціонерного товариства „Агентство економічної безпеки „Ефорт”, м. Львів, вул. Тургенєва, 72 (р/р 0001 у ВАТ „Банк Універсальний”, МФО 325707, ) 26 280 грн. 00 коп. заборгованості, 262 грн. 80 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.   Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Суддя