ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У  Х  В  А  Л  А

31.08.07 р.                                                                                 № 15/53-63

за позовом державного підприємства “Львіввугілля” в особі відокремленого підрозділу Управління “Західвуглепостач”

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю “Ровіс” м. Донецьк

про стягнення боргу в сумі 892,06 грн.

Суддя                                             К.В. Богатир

До господарського суду Донецької області звернувся позивач – державне підприємство “Львіввугілля” в особі відокремленого підрозділу Управління “Західвуглепостач” із позовною заявою до відповідача – товариства з обмеженою відповідальністю “Ровіс” м. Донецьк про стягнення боргу в сумі 892,06 грн.

Розглянувши  матеріали позовної заяви ДП “Львіввугілля” в особі відокремленого підрозділу Управління “Західвуглепостач”  (лист № 78-юр від 15.08.2007 р.), які надійшли до суду 29.08.2007р. за вх. № 02-38/9854 та додані до неї документи, судом встановлено наступне:

Позивач заявив вимоги до відповідача про стягнення суми у розмірі 892,06 грн. як заборгованість за відповідальне зберігання товару протягом певного часу згідно п.11.2 договору поставки № 108 від 21.04 2005 р.

Відповідно до ст. 54 ч. 2 п. 5 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують позов, виклад обставин на яких ґрунтуються позовні вимоги та обґрунтований розрахунок сум, що стягуються.

Статтею 36 частиною 2 ГПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

У тексті позовної заяви зазначено наступне: „сума витрат за зберігання канатів згідно розрахунку становить 892,06 грн.” Будь-які розрахунки заявленої суми позову у вказаній заяві відсутні. У переліку додатків до позову значиться під порядковим номером 13 документ під назвою „розрахунок витрат на зберігання”. Але фактично серед доданих до позову документів такий розрахунок відсутній, тому як незавірену належним чином ксерокопію додатку до договору від 21.04.2005 № 108 „Розрахунок вартості зберігання товарно-матеріальних цінностей на складах Управління „Західвуглепостач” ДП „Львіввугілля” без підпису та печаток сторін за вказаним договором суд не приймає до уваги як належний письмовий доказ розрахунку витрат на зберігання, крім того у зазначеній копії міститься тільки загальний порядок розрахунку вартості зберігання відповідно до запланованих річних обсягів, а не конкретний розрахунок позовних вимог саме на суму 892,06 грн.

Таким чином, суд вважає відсутнім обґрунтований розрахунок суми позову у позовній заяві та доданих до неї документах.

Згідно ст. 63 ч. 1 п. 3 ГПК України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

За вищевказаних обставин суд дійшов до висновку, що позовна заява                                 державного підприємства “Львіввугілля” в особі відокремленого підрозділу Управління “Західвуглепостач” та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду на підставі пункту 3 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Оцінивши представлені в суд позивачем документи, керуючись статтею 54; пунктом 3 статті  63 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

Позовну заяву державного підприємства “Львіввугілля” в особі відокремленого підрозділу Управління “Західвуглепостач” до відповідача – товариства з обмеженою відповідальністю “Ровіс” м. Донецьк про стягнення боргу в сумі 892,06 грн. повернути без розгляду разом з доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з  нею  до господарського суду в установленому Законом порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток: позовна заява з доданими документами, всього  на  25  аркушах, конверт.

Суддя