ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 вересня 2007 р.

№ 12/1485

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. -головуючого,

Козир Т.П.,

Плюшка І.А.,

розглянувши  матеріали касаційної скарги

СПД -фізичної особи ОСОБА_1

на рішення
постанову

господарського суду Хмельницької
області від 25 травня 2006 року Житомирського апеляційного господарського суду  від 10 липня 2007 року

у справі

№ 12/1485

господарського суду

Хмельницької області

за позовом

СПД -фізичної особи ОСОБА_1

до

1.          Відділу державної виконавчої
служби       Городоцького районного
управління юстиції      2.  Головного управління державного
казначейства            в Хмельницькій
області

про

стягнення 7 385 грн.

В с т а н о в и В :

Касаційна скарга СПД -фізичної
особи ОСОБА_1 від 08.08.2007 підлягає поверненню в порядку ст.1113 Господарського
процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 46 ГПК України
державне мито сплачується в доход державного бюджету в порядку і розмірі,
встановлених законодавством України.

Порядок і розмір сплати державного
мита в Україні встановлено Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне
мито”.

Відповідно до пп. “а”, “б” пункту 2
статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” ставки
державного мита встановлюються в таких розмірах: із заяв, що подаються до
господарських судів, зокрема, із заяв майнового характеру 1 відсоток ціни
позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше
1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; із позовних заяв немайнового
характеру -5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. “г” пункту 2
статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” із апеляційних
і касаційних скарг на рішення та постанови господарських судів ставка
державного мита встановлюється в розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті
у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів
майнового характеру -50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної
суми.

СПД -фізична особа ОСОБА_1 не додає
до касаційної скарги доказів сплати держмита та вказує на звільнення його від
сплати держмита за ст.86 Закону України "Про державне виконавче
провадження".

Відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону
України "Про виконавче провадження" збитки, заподіяні державним
виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого
провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Частина 2 ст. 86 Закону України
"Про виконавче провадження" не передбачає звільнення від сплати
державного мита при зверненні до суду з позовом про стягнення збитків.

Вимоги про відшкодування збитків
повинні пред'являтися до господарського суду з дотриманням вимог ст. 54 ГПК
України щодо форми та змісту позовної заяви. Такі вимоги розглядаються судами в
порядку позовного провадження за правилами, встановленими процесуальним
законодавством.

Таким чином, в даному випадку СПД
-фізична особа ОСОБА_1 має сплачувати державне мито у порядку і розмірі,
встановленому Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито”.

За викладених вище обставин,
оскільки до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату
державного мита у встановлених порядку і розмірі, касаційна скарга СПД
-фізичної особи ОСОБА_1 підлягає поверненню по п. 4 ч. 1 ст. 1113
ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В
:

Касаційну скаргу СПД
-фізичної особи ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від
25.05.2007 та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від
10.07.2007 у справі №12/1485 повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий
С. Самусенко

Судді                                                                                           Т. Козир

І. Плюшко