ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

20.03.07                                                                                           Справа  № 7/405-2006

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                  Галушко Н. А.

суддів                                                                      Процик Т.С.

Юрченко Я.О.

розглянув апеляційну скаргу Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Ужгород № 236/9/10 від 12.01.2007 року (далі Ужгородська МДПІ, м. Ужгород)

на постанову Господарського суду Закарпатської області від 15.12.2006 року

у справі № 7/405-2006

за позовом: Великодобронського сільського споживчого товариства, с. Велика Добронь Ужгородського р-ну (далі Великодобронське ССТ, с. Велика Добронь)

до відповідача: Ужгородської МДПІ, м. Ужгород

про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення

за участю представників сторін:

від позивача –Дворак Є.І. –представник

від відповідача –Рогач В.М. –головний державний податковий інспектор юридичного відділу

Права та обов’язки представникам сторін відповідно до ст.ст. 49, 51 КАС України роз’яснено.

Постановою Господарського суду Закарпатської області від 15.12.2006 року у справі № 7/405-2006 задоволено позовні вимоги Великодобронського ССТ, с. Велика Добронь: визнано нечинним податкове повідомлення –рішення Ужгородської МДПІ, м. Ужгород № 7118/400 від 02.06.2006 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що застосування фінансових санкцій до суб’єктів підприємництва на підставі п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»передбачено у разі непроведення обліку розрахункових операцій або через реєстратор розрахункових операцій, або через розрахункову книжку; облік розрахункових операцій був проведений позивачем із застосуванням розрахункової книжки, тому виявлене перевіркою порушення щодо незастосування реєстратора розрахункових операцій при досягненні структурним підрозділом позивача граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг) у 75000 грн. не може бути підставою для застосування до позивача фінансових санкцій на підставі п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки факти непроведення обліку розрахункових операцій та невідповідності даних між вартістю фактично проданого товару та обліком готівки з продажу цього товару у КОРО є відсутніми.

Ужгородською МДПІ подано апеляційну скаргу № 236/9/10 від 12.01.2007 року, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції при винесенні постанови норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті постанови неповно з’ясовано обставини, які мають значення для справи та невірно застосовано норми   п. 1, 3 ст. 3, ст. 10, ст. 11, п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»та Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

Державною податковою інспекцією проведено перевірку з питань контролю за здійсненням Великодобронським сільським споживчим товариством розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, про що складено акт перевірки № 019813/23-2/133 від 26.05.2006 року.

При проведенні перевірки податковим органом встановлено, що у належному позивачу закладі громадського харчування здійснювався продаж товарів на загальну суму 41900,00 грн., операції з реалізації яких не проводились через реєстратор розрахункових операцій, у зв’язку з чим позивачем порушено вимоги пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

За вказане порушення Ужгородською МДПІ відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»прийнято рішення       № 7118/400 від 02.06.2006 року, на підставі якого до позивача застосовані штрафні санкції у сумі 209500,00 грн..

Як встановлено судом першої інстанції, висновок податкового органу базується на тому, що обсяг розрахункових операцій по продажу товарів належним позивачу закладом громадського харчування згідно з даними книги обліку розрахункових операцій № за період з 01.01.2006 року по 20.03.2006 року склав 75800,00 грн. Досягнення граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг) у сумі 75000 грн. згідно з пунктом 2 постанови КМ України від 23.08.2000 року    № 1336 «Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»повинно було стати підставою для переходу структурного підрозділу позивача на облік розрахункових операцій із застосуванням реєстратора розрахункових операцій.

Згідно п. 1 ст. 3 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме витяг із книги обліку розрахункових операцій № та звіти про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) за спірний період свідчать про повний облік структурним підрозділом позивача розрахункових операцій на суму 41900,00 грн. із застосуванням вищезазначених документів.

Пунктом 1 статті 17 вищенаведеного Закону передбачена фінансова санкція у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки. Зі змісту даної норми закону випливає, що застосування фінансових санкцій до суб’єктів підприємництва на підставі п. 1 ст. 17 даного Закону України передбачено у разі непроведення обліку розрахункових операцій або через реєстратор розрахункових операцій, або через розрахункову книжку.

Отже, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що в даній ситуації облік розрахункових операцій був проведений позивачем із застосуванням розрахункової книжки, тому виявлене перевіркою порушення щодо незастосування реєстратора розрахункових операцій при досягненні структурним підрозділом позивача граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг) у 75000 грн. не може бути підставою для застосування до позивача фінансових санкцій на підставі п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки факти непроведення обліку розрахункових операцій та невідповідності даних між вартістю фактично проданого товару та обліком готівки з продажу цього товару у КОРО є відсутніми.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Скаржником не подано судовій колегії доказів, які б стали підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що постанова Господарського суду Закарпатської області прийнята з дотримання норм податкового законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 86, 198, 200, 205, 206 КАС України, -

Львівський апеляційний господарський суд У Х В А Л И В:

1.          Постанову Господарського суду Закарпатської області від 15.12.2006 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку, згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя                                                                      Галушко Н.А.

Суддя                                                                                          Процик Т.С.

Суддя                                                                                          Юрченко Я.О.