Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2007 року                                                       Справа № 08/235-05

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду  у складі:  головуючого судді  Карбань І.С.,  судді  Бухана А.І. ,  судді Барбашової С.В.,

при секретарі –Байбак О. І.,

за участю представників:

позивача –Панов Т.С. за довіреністю  № 2/654 від 02.02.2007р., Брега Т.М. за довіреністю  № 2/6668 від 05.12.2006р.,

відповідача –Алексахіна Є.В. за довіреністю  № 01-62юр/6096 від 12.10.2005р., Солдатенко А.М. за довіреністю  № 01-62юр/3661 від 14.06.2006р.,

третя особа –Шкребець Е.Ф. за довіреністю б/н від 01.06.06р.,

прокуратури Харківської області –Зуєва І.В.. за посвідченням № 174,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, АК «Харківобленерго», (вх. № 1207Х/2-4) на рішення господарського суду Харківської області від 26.02.2007р. по справі № 08/235-05,

за позовом Державного комітету України з державного матеріального резерву, м. Київ

до АК «Харківобленерго», м. Харків,

третя особа на боці відповідача без  самостійних вимог - ВАТ «Харківська  ТЕЦ-5»

за участю прокуратури Харківської області

про повернення самовільно використаного мазуту та стягнення 44397013,42 грн., -

встановила:

Державний комітет України з державного матеріального резерву звернувся до господарського суду з позовними вимогами  про зобов’язання АК «Харківобленерго» повернути до державного резерву самовільно використаний мазут марки М-100 у кількості 12000,366 тонн та стягнення штрафних санкції у сумі 44397013,42 грн. посилаючись на Закон України «Про державний матеріальний резерв»від 24.01.1997 р., постанову Кабінету Міністрів України від 27.05 1992 р. № 280-05 (яка втратила чинність з моменту прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 1129 від 08.10.1997р.), ст. ст. 179, 204. 207, 419 ЦК  УРСР, ст. ст. 949,954 ЦК України, ст. 234 ГК України та рішення господарського суду Харківської області від 26.03.2004 р. по праві № 15/622-03.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.02.2007р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Савченко А.А., судді Ковальчук Л.В., Пелипенко Н.М.)  по справі №  08/235-05 позов було задоволено, зобов’язано АК «Харківобленерго» повернути до Державного комітету України з державного матеріального резерву  мазут марки М-100 в кількості 12000,366 тонн та стягнуто з АК «Харківобленерго»  на користь Державного комітету України з державного матеріального резерву 44397013,42 грн. штрафних санкцій. Стягнено з АК «Харківобленерго»  на користь Державного бюджету України держмито в розмірі 25500 грн. та на користь  Державного підприємства «Судовий інформаційний центр»118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

АК «Харківобленерго»з рішенням суду першої інстанції не погодилася, подала апеляційну скаргу та додаткові пояснення по справі, в яких просила рішення господарського суду Харківської області від 26.02.2007р. скасувати, та прийняти нове, яким в позові відмовити, посилаючись на порушення норм чинного законодавства. В обґрунтування своїх вимог апелянт вказував, що під час розгляду даної справи судом першої інстанції на підставі належних і допустимих доказів у справі не було встановлено ані факт приймання відповідачем мазуту на відповідальне зберігання, ані факт самовільного його витрачання. Надані до справи позивачем акти приймання мазуту на відповідальне зберігання за формою Р-16 були прийняті та долучені судом до матеріалів справи без ознайомлення та критичного аналізу.

Апелянт також вказував на  висновки господарського суду, зроблені під час розгляду справи № 15/622-03, акти приймання мазуту на відповідальне зберігання за формою Р-16 підписані з боку, Харківської ТЕЦ-5 особами, які не були наділені відповідними повноваженнями юридичною особою - на той час ВЕО «Харківенерго», правонаступником якого є АК «Харківобленерго», що не дозволяє приймати надані документи в якості належних доказів у справі.

На думку апелянта, досліджуючи матеріали справи № 15/622-03 суд першої інстанції не звернув увагу на службову записку начальника відділу ДзіМР АК «Харківобленерго»Ковальова В.І. в номенклатурі мобілізаційного резерву, що знаходився на відповідальному зберіганні в ПЕО, ДАЕК та АК «Харківобленерго»позиція мазут взагалі відсутня. Крім того, протягом 1996 р. (в тому числі грудень) під час проведення перевірок за участю провідного спеціаліста Харківської міжобласної інспекції Держкомрезерву України Набоки І.М. будь-яких нестач матеріальних цінностей Держкомрезерву, зокрема мазуту, в ДАЕК «Харківобленерго»виявлено не було. Зазначені акти зберігаються в секретній частині групи цивільного захисту АК «Харківобленерго», містять секретну Інформацію, їх копії не можуть бути надані. Інші перевірки, в тому числі 22.11.2002 р., проводились вже після виділення ДП «Харківська ТЕЦ-5»і до АК «Харківобленерго»відношення не мають.

Факт самовільного витрачання мазуту відповідачем також не було встановлено судом на підставі належних і допустимих доказів, оскільки в матеріалах справи № 15/622-03 є копія повідомлення № 7/6, надісланого позивачем на адресу  Харківська ТЕЦ-5 14.02.1996 р. про наступний відпуск у 1 кв. 1996 р. із 1 групи мазуту  марки М-100. Це свідчить про ту обставину, що використання мазуту  марки М-100 у лютому, березні та квітні 1996 р. було здійснено Харківська ТЕЦ-5 з відома та з дозволу позивача. До того ж, за висновками судів, зроблених під час розгляду справи, факт самовільного витрачання названого мазуту не був доведений та не знайшов свого підтвердження. Зазначене повідомлення № 7/6 від 14.02.1996 р. містить посилання на підставу його видачі, а саме, розпорядження КМ України № 86 - рс від 07.02.1996 р., проте, господарським судом не було з'ясовано зміст зазначеного розпорядження, що свідчить про неповне з'ясування усіх обставин справи.

Також, апелянт вважав, що судом першої інстанції взагалі не прийнято до уваги факт закінчення строку позовної давності щодо вимог позивача, хоча відповідач неодноразово наполягав на застосуванні позовної давності під час вирішення спору. Позивач посилаючись на Постанову КМ України від 27.05.1992 р. №280-05 стверджував, що на майнові вимоги Державного комітету України з державного матеріального резерву та його підприємств про повернення їм заборгованості, що виникла із операцій з матеріальними цінностями держрезерву (поставка, зберігання, відпуск, переміщення, перевезення всіма видами транспорту) не поширюються загальні та скорочені строки пред'явлення претензій та позовної давності. Але строки позовної давності визначені цивільним законодавством, а саме ЦК УРСР, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин. Глава 5 (ст. 71) названого кодексу зазначає, що загальний строк позовної давності становить 3 роки з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права. Таким моментом є отримання телетайпограми № 882/738 від 07.02.1996 р., але як видно зі змісту повідомлення № 7/6, надісланого позивачем на адресу Харківської ТЕЦ-5, саме позивач дозволив використання мазуту, тобто став ініціатором так би мовити «порушення»своїх прав. Отже, строк позовної давності щодо вимоги про повернення самовільно використаного мазуту минув у квітні 1999 р. Позивач же звернувся з позовною заявою до суду у липні 2005 р. тобто з пропуском строку позовної давності (тривалістю у 6 років). Отже суд мав застосувати наслідки, передбачені ч. 4 ст. 267 ЦК України (ч. 1 ст. 80 ЦК УРСР), тобто відмовити в позові.

Апелянт стверджував, що процес закладки матеріальних цінностей відбувся у 1992 - 1993 роках і регулювався постановою від 06.05.83 р. N И-28, якою затверджена Інструкція. Відповідно до вказаної Інструкції про порядок приймання, зберігання і відпуску нафтопродуктів І групи на пунктах відповідального зберігання на підприємства і організації - відповідальних зберігачів покладається: ведення обліку нафтопродуктів; своєчасне надання в територіальне управління оперативної звітності; щомісячне повідомлення у звітах про рух  нафтопродуктів та  1 раз на  півріччя - відповідному територіальному управлінню організації ПЯ А-1442 за формою 1-ЦСУ; здійснення щорічної інвентаризації, за результатами якої тер управління надають організації П/Я А-1442 зведений звіт про результати проведеної інвентаризації на всіх пунктах відповідального зберігання. Апелянт зазначав, що судом першої інстанції не було перевірено виконання сторонами вимог вказаної Інструкції. Відповідно до п. 2.26 Інструкції приймальний акт (зберігальне зобов'язання) підписується керівником, головним бухгалтером, матеріально відповідальною особою, а тому суду необхідно було перевірити правомочність підписання вказаних документів особою, яка їх підписала та з'ясувати підстави оформлення актів за формою Р-16.

Апелянт звертав увагу на те, що судом першої інстанції залишено поза  увагою  те,   що порушення   в  зберіганні матеріальних цінностей держрезерву  були  виявлені  в 1996  р. (телетайпограма ВЕО «Харківенерго» про  використання  мазуту  від 07.02.1996 р. та повідомлення Держрезерву від 14.02.1996 р.), а з позовом до суду Держкомрезерв звернувся 25.07.2005 р. Відтак суду необхідно було б дослідити питання пропуску позивачем процесуального строку позовної давності. Розгляд клопотання позивача з цього питання та з'ясування причин пропуску строку позовної давності пов'язано з встановленням обставин, які призвели до пропуску цього строку.

Апелянт також вказував, що судом першої інстанції  не було  застосовано по даному спору Закон України "Про державний матеріальний резерв" і не встановлено, коли саме вчинено правопорушення, за яке до відповідача застосовані штрафні санкції. Встановлення вказаної обставини має значення для справи в силу загальновизнаного принципу права щодо дії законів та нормативно-правових актів у часі, закріпленого в ч. 1 ст. 58 Конституції України. За висновком, викладеним у п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.02.99 р. N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), дію нормативно-правового акта в часі слід розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Державний комітет України з державного матеріального резерву у відзиві на апеляційну скаргу та у поясненнях по справі проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення. Позивач вказував, що на відповідальне зберігання Харківської ТЕЦ - 5  було закладено мазут державного резерву в кількості 34788,626 тонн, що є державною власністю та перебуває в оперативному управлінні Державного комітету України з державного матеріального резерву. На час прийняття мазуту на відповідальне зберігання Харківська ТЕЦ - 5 входила до складу ВЕО   «Харківенерго»  (правонаступником  якого є Акціонерна   компанія «Харківобленерго»- відповідач) в якості структурної одиниці без права юридичної особи. В період з лютого по квітень 1996 р. Харківська ТЕЦ - 5 самовільно, без надання відповідних дозволів чи розпоряджень уряду, використала 12000,366 тонн мазуту. Цей факт підтверджується актами перевірки ДП «Харківська ТЕЦ-5»від 04-05.03.2002р., від 22.11.2002 р. Відповідальність за самовільне відчуження матеріальних цінностей державного резерву передбачена п. 43 постанови КМ України від 27.05.1992 № 280-05, якою затверджене «Положення про державний матеріальний резерв»та постановою Верховної Ради України № 57/96-ВР від 20.02.1996 «Про механізм застосування міри відповідальності юридичних осіб, на зберіганні яких знаходяться матеріальні ресурси державного резерву, за самовільне їх відчуження (використання, реалізацію)», якою визначено, що за виявленими фактами самовільного відчуження матеріальних ресурсів до відповідальних зберігачів застосовуються фінансові санкції в судовому порядку.

Крім того, позивач  зазначав, що при перевірці було встановлено, що мазут, щодо якого ведеться даний судовий процес, був використаний Харківською ТЕЦ - 5 по розпорядженню ДАЕК «Харківобленерго»для їх потреб (телеграма № 882/730 від 07.02.1996), яка і повинна нести відповідальність згідно законодавства України.

Щодо недоведеності фактів, про які говорить в апеляційній скарзі відповідач, позивач зазначав, що згідно п.2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Скаржник заявляв, що факти, які були доведені в справі № 15/622-03 в якій він виступав як третя сторона знову потребують доказування, це суперечить ст. 27 ГПК України. Адже, згідно ст. 27 ГПК України треті сторони, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами та несуть процесуальні обов'язки сторін процесу. Отже, дані факти не потребують повторного доведення.

Щодо позовної давності позивач зазначав, що згідно законодавства, яке діяло на час коли виникло зобов'язання відповідача повернути борг (1996 р.) та й на теперішній час строк позовної давності не поширюється на вимоги Держкомрезерву України. Ця норма вказана в п. 49 Положення про Державний матеріальний резерв України, витяг, з якого є в матеріалах справи, яка втратила чинність без зміни грифу «Таємно»та в ст. 268 ЦК України.

Представник прокуратури Харківської області підтримував вимоги апеляційної скарги і просив рішенням господарського суду Харківської області від 26.02.2007р.   по справі №  08/235-05 скасувати, в позові відмовити, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог та недоведеність позивачем  обставин, які могли бути підставою для задоволення позову. Прокурор вважав позов про витребування у відповідача спірного мазуту подано безпідставно, оскільки відсутні докази пред’явлення позивачем вимог про повернення або видачу мазуту, яке відповідно до чинного законодавства повинно ґрунтуватися на відповідному рішенні Кабінету Міністрів України. Матеріалами справи не доведено, позивачем не доведено факт передачі спірного мазуту відповідачу через уповноважених відповідачем на це посадових осіб, не доведено факт самовільного використання відповідачем спірного мазуту, в матеріалах справи відсутні акти перевірки відповідача за період з 1992р. до подачі позову по даній справі, які б свідчили про знаходження на зберіганні у відповідача спірного мазуту або про його вину у самовільному використанні мазуту.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши  правильність  застосування норм процесуального права, колегією суддів встановлено, що в обґрунтування своїх доводів та заперечень сторонами були надані наступні документи:

На підтвердження факту передачі спірного мазуту позивачем надано копії приймальних актів, згідно яким  до Харківської ТЕЦ- 5 протягом 1992-1993 років було передано 34788,616 тонн топкового мазуту марки М-100, а саме :

-          копії приймальних актів (охоронні зобов’язання) за формою Р-16, підписаних заст. директора Харківської ТАЦ-5 Ефименко М.Т., гол. бухгалтером  Редіною Н.І., фахівцем з якості Бормотовою Л.Н., матеріально-відповідальною особою начальником ПТЦ Козленко В.Н.:  № 1 від 01.07.92р. про отримання мазут марки М-100 загальною кількістю 3619,606 тонн,  № 2 від 01.07.92р. про отримання мазут марки М-100 загальною кількістю 3754,068 тонн.  № 3 від 01.07.92р. про отримання мазут марки М-100 загальною кількістю 3603,071 тонн.  № 4 від 19.06.92р. про отримання мазут марки М-100 загальною кількістю 60,000 тонн;

-          копії приймальних актів (охоронні зобов’язання) за формою Р-16    № 5 від 07.09.92р. про отримання мазуту марки М-100 загальною кількістю 2901,654 тонн.; № 6 від 07.09.92р. про отримання мазуту марки М-100 загальною кількістю 3327,500 тонн.; № 7 від 07.09.92р. про отримання мазуту марки М-100 загальною кількістю 773,887 тонн. № 8 від 07.09.92р. про отримання  мазуту  марки М-100 загальною кількістю 3647,490 тонн.;   № 1 від 29.04. 1993 р. про отримання  мазуту марки М-100 загальною кількістю 3159,600 тонн.,  № 2 від 29.04.1993 р. про отримання  мазуту  марки М-100 загальною кількістю 6543,750 тонн., № 3 від 29.04. 1993 р. про отримання мазуту  марки М-100 загальною кількістю 3398,000 тонн. Вказані приймальні акти були підписані заст. директора Харківської ТЕЦ-5 Кузнецовим В.В., гол. бухгалтером  Рединої Н.І., спеціалістом по  якості Бармотової Л.Н. та матеріально відповідальною особою начальником ПТЦ Ефименко М.П.;

-          копії акту інвентаризації матеріальних цінностей  мобрезерву  ДНЕК «Харківобленерго» від 22.07.1997р.  та відомості до акту про результати перевірки наявності та якісного стану матеріальних цінностей другої групи станом на 01.07.97р., за підписами членів комісії у складі: голова комісії С.І. Кривошеєв, заступник голови А.І. Близно, члени комісії А.Д. Кондратишко, Н.О. Романенко, В.В. Белоусов;

- копії акту інвентаризації від 09.12.96р. та  відомості інвентаризації матеріально-технічних ресурсів мобілізаційного резерву  станом на 01.10.96р. ДАЕК «Харківобленерго» за  підписами членів комісії у складі: голова комісії С.І. Кривошеєв, члени комісії - бухгалтер А.К. Ісичко, начальник  О.Н. Романенко, начальник Е.І. Галієв, також при проведенні інвентаризації були присутні: спеціаліст Харківської міжобласної інспекції Держкомрезерву України І.М. Набака, голова Червонозаводського  райвиконкому Л.А. Реуцкий;

- копія Статуту  ВЕО «Харківенерго»міністерства енергетики та електрифікації України за реєстраційним № 72 від 07.02.92р. з додатком до нього;

- копія Положення про структурну одиницю ДАЕК «Хаврківобленерго»- Харківську ТЕЦ-5, затвердженого наказом № 3 від 10.01.96р. за підписами директора Харківську ТЕЦ-5 Г.К. Вороновського та за візами  Репко Б.Г., Кузьменко Л.І., Голодюк Н.І., Ліхно В.П.;

- копія наказу № 48 від 30.03.98р. «Про надання прав юридичних осіб структурним підрозділам Харківська ТЕЦ-5, Харківські теплові мережі, ТЕЦ-2 «Есхар»;

- копія акту від 08.12.95р. за підписами голови правління ДАЕК «Харківобленерго»Ю.М. Кликов, начальник спецвідділу В.В. Белоусов;

-          копії акт та відомість до акту про результати  перевірки наявності, якісного стану матеріальних цінностей мобрезерву станом на 01.05.95р. за формою №11, які були підписані комісією у складі: голови –заст. генерального директора С.І. Кривошеєва та членів комісії - головний  бухгалтер В.П. Лихо, начальник служби металів  та зварки Н.О. Романенко, начальник спецвідділу В.В. Білоусова, Н.В. Захаров;

-          копія акту перевірки від 11.09.96р. про створення належних умов, для  якісного і кількісного зберігання матеріальних цінностей мобрезерву, перевірку проводив повідний фахівець Харківської міжобласної інспекції Держкомрезерву України І.М. Набока, з актом ознайомлені: голова правління –директор В.В. Кривицький, головний бухгалтер Г.Д. Кондратишко, начальник штабу ЦО і моброботи Г.Ф. Матюха.

-          копія акту інвентаризації матеріальних цінностей мобрезерву ДАЕК «Харківобленергу»від 05.08.98р. за підписами  голови комісії С.І. Кривошеєва, заступника голови комісії С.В. Крилов та членів комісії - Г.Д. Кондратишко та Г.Ф. Матюха;

-          копії відомості про кабельну продукцію, що непридатна для  подальшого використання за призначенням, відомість про кабельну продукцію, продовження термінів зберігання якої недоцільно, відомість  матеріалів мобрезерву, призначених для ремонтних робіт на електричних станціях та перелік морально застарілих матеріалів мобрезерву, які були підписані мобробітником  Г.Ф. Матюха;

-          копія відомості до акту про результати перевірки наявності, якісного стану матеріальних цінностей другої групи за станом на 01.07.98р. за підписами членів комісії у складі: голова комісії С.І. Кривошеєв, заст. голови комісії С.В. Крилов та члени комісії - Г.Д. Кондратишко, Г.Ф. Матюха;

-           копія акту за № М-95С від 08.12.2000р. Державної контрольно-ревізійної служби в Україні за підписом провідного контролер-ревізора З.Н. Верменик, голови правління АК «Харківобленерго»А.І. Кравцова, головного бухгалтера А.Д. Кондратишко та начальника відділу громадського захисту та мобілізаційної роботи В.І. Ковальова, згідно якому будь-яких порушень з боку АК «Харківобленерго»  по зберіганню матеріальних цінностей мобілізаційного резерву не встановлено;

-          копія інвентаризаційного опису матеріальних цінностей мобілізаційного резерву АК «Харківобленерго»станом на 21.11.2000р.;

-          копії довідок про матеріали  мобілізаційного резерву АК «Харківобленерго»з простроченими строками зберігання станом на 21.11.2000р. та про результати проведених перевірок фактичної наявності матеріальних цінностей мобілізаційного резерву АК «Харківобленерго»за підписами виконавчого директора С.І. Кривошеєва та заступника головного бухгалтера М.Е. Бутова ;

-          копії довідок  про непрофільні матеріали мобрезерву АК «Харківобленерго»станом на 21.11.00р. та про матеріали   мобрезерву АК «Харківобленерго», що перевищують потреби за підписами заступника технічного директора М.П. Позигун, начальника відділу ГЗ та МП В.І. Ковальова;

-          копії акту перевірки матеріальних цінностей, якісного стану та умов зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву станом на 27.02.01р. (згідно з розпорядженням № 01/23-166 від 16.02.01р. Мінпаливенерго) та відомості до акту, які були підписані комісією у складі: голова комісії Ольшевський О.М., заступники голови Кривошеєв С.І. та Позігун М.П., члени комісії Косарів В.М., Ковальов В.І. , Бутова М.Е.;

-          копії балансів підприємства ВЕО «Харківенерго»(ДАЕК «Харківобленерго») на 01.01.93р., на 01.01.04р., та на 01.01.07р.;

-          копія акту від 22.11.02р. про проведення контрольної перевірки наявності, якісного стану, умов зберігання, обліку та звітності мазуту топкового М-100 Держкомрезерву, що знаходиться на відповідальному зберіганні на ДП «Харківська ТЕЦ-5»за підписами заступника начальника Харківського КРВ Д.І. Горішного, головного спеціаліста  Харківського КРВ Держкомрезерву Л.С. Морозова, представники ДП «Харківська ТЕЦ-5»від підпису даного акту відмовилися, та  копія роз’яснювальної довідки ДП «Харківська ТЕЦ-5» до даного акту за підписами головного інженера М.Р. Головіна, головного бухгалтера З.А. Якушко,І.В.Орловського;

- копія висновку спеціаліста-економіста Н.Л. Боголюбова Експертного науково-дослідного сектору Університету цивільного захисту України Міністерства надзвичайних ситуацій України за № 17 складеного 21.06.07р., згідно якому за період 1992-1997 роки документально не підтверджуються порушення з боку ДАК «Харківобленерго»стосовно зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву  та спірного питання;

-          копія постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 12.06.2007р. за підписом старшого прокурора відділу захисту майнових, інших особистих прав і свобод громадян та інтересів держави молодшого радника юстиції О. В. Пащенко.

Згідно матеріалів справи та додатково залученим до матеріалів справи документи,  позивач в повному обсязі розпорядився  спірним, який було передано на зберігання ТЕЦ-5, згідно яким на 29788,626 тонн мазуту М-100 було були видані повідомлення та наряд на використання ТЕЦ-5 на власні потреби, на 6368,900 тон мазуту М-100 були видані наряди на відпуск мазуту ДП «Укррезерв», а саме:

- копія наряду Державного комітету України по матеріальних резервах № 7/7 від 07.07.1994 р., в якому зазначено, що воно виданий на  підставі розпорядження КМ України № 914-Р в порядку розбронювання, топковий мазут М-100 в кількості 10788,360 тонн на місці для потреб Харківської ТЕЦ-5;

-          копія повідомлення Державного комітету України по матеріальних резервах № 7/6 від 14.02.1996 р., в якому зазначено, що воно виданий на  підставі розпорядження КМ України № 86-рс від 07.02.1996 р. про відпуск в 1 кв. 1996 р. з 1 групи зберігання топковий мазут М-100 в кількості 19000,266 тонн для потреб Харківської ТЕЦ-5;

-          копія листв ДП «Харківська ТЕЦ-5»№ 04-19/416 на ім’я Голови Державного комітету України з  державного матеріального резерву, в якому зазначено, що станом на 01.07.1994 р. на складах залишалося на збереженні 19000,266 тонн топкового мазуту.  У 1-му кв. 1996 р. повідомлення № 7/6 від 14.02.1996 р. Харківській ТЕЦ-5 було дозволено розбронювати топковий мазут М-100. Розброньований топковий мазут використовувався:  у лютому 1996 р. –6101,450 т, у березні 1996 р.- 29997,262т, у квітні 1996 р. –2901,654 т., разом 1200,366 т.;

-          копії нарядів:  № 8-1/74м від 15.08.2003 на відпуск з ВАТ «Харківська ТЕЦ-5»мазуту  марки М-100 в кількості 1 225,107 тонн; № 8-1/80м від 19.08.2003 на відпуск з ВАТ «Харківська ТЕЦ-5»мазуту марки М-100 в кількості 184,052 тонн; № 8-1/81м від 05.09.2003 на відпуск з ВАТ «Харківська ТЕЦ-5»мазуту  марки М-100 в кількості 1000 тонн; № 8-1/82м від 05.09.2003 на відпуск з ВАТ «Харківська ТЕЦ-5»мазуту  марки М-100 в кількості 2 250 тонн; № 8-1/83м від 08.09.2003 на відпуск з ВАТ «Харківська ТЕЦ-5»мазуту  марки М-100 в кількості 1 250 тонн; № 8-1/101м від 03.10.2003 на відпуск з ВАТ «Харківська ТЕЦ-5»мазуту  марки М-100 в кількості 165,741 тонн.

-          в акті перевірки ДП «Харківська ТЕЦ-5»від 22.11.2002 р., складеного за участю представника позивача, зазначалося, що після відпуску 300 тон мазуту марки М-100 на підставі нарядів позивача № 8-1/160М від 24.09.02р., № 8-10/180-М від 17.10.02р. залишок мазуту М-100 на ДП «Харківська ТЕЦ-5»склав 6074,9 тонн. Цим актом позивач підтверджував видачу ним наряду №  8-1/160М від 24.09.02р. на відпуск спірного мазуту в кількості 100, 0 тонн та наряду 8-10/180-М від 17.10.02р. на відпуск спірного мазуту в кількості 200, 0 тонн з ДП «Харківська ТЕЦ-5».

-          копія розподільчого балансу на 01.04.1998 р. та акту приймання-передачі від 31.08.1998 р. до розподільчого балансу,

-          копія інвентаризаційного опису №1 товарно-матеріальних цінностей Харківської ТЕЦ-5 станом на 01.07.1998 р., згідно якого фактично в наявності лічилося 11771,27 тонн мазуту М-100, а по даним бухгалтерського обліку 19000,27 тонн.

Під час розгляду даної справи прокуратурою Харківської області було здійснено перевірку обставин, що стосуються даного предмету спору. На підставі даної перевірки було прийнято постанову від 12.06.2007 р. про відмову в порушенні кримінальної справи, в якій зазначалося, що 04.02.1992р. за №72  виконавчим комітетом Червонозаводського району м. Харкова  було зареєстровано юридичну особу - Виробниче енергетичне об'єднання «Харківенерго»до складу якого увійшли юридичні особи, апарат та виробничі служби, підприємство «Нова економічна система»та 24 структурних одиниці без прав юридичної особи, в тому числі структурна одиниця Харківська ТЕЦ-5. Згідно зі статутом ВЕО «Харківенерго»(«Перелік самостійних підприємств та структурних одиниць, що входять до складу ВЕО «Харківенерго») на час надходження мазуту марки М-100 Харківська ТЕЦ-5 входила до складу об'єднання в якості структурної одиниці без прав юридичної особи. Згідно з договором від 22.04.1991 р. № 17, укладеним між генеральним директором ВЕО «Харківенерго»Навроцьким А.Г. та директором Харківської ТЕЦ-5  Вороновським Г.К., директор Харківської ТЕЦ-5 діяв на підставі доручення ВЕО «Харківенерго». На підставі приймальних актів (зберігальних зобов'язань) за формами № Р-16 (малий формат) №№ 1- 4 за червень 1992 р., №№ 5-8 за вересень 1992р., №№1-3 за квітень 1993р., підписаних заступниками директора Харківської ТЕЦ-5 Кузнєцовим В.В. та Єфименко М.П., головним бухгалтером, начальником ТТЦ Харківської ТЕЦ-5 та скріплених печаткою Харківської ТЕЦ-5, згідно з залізничними накладними від Кременчуцького НПЗ у вказані періоди Харківською ТЕЦ-5 прийнято на відповідальне зберігання мазут марки М-100 загальною кількістю 34788,626 тонн. В порушення вимог п. 2.26 Інструкції «Про порядок приймання, зберігання та відпуску нафтопродуктів першої групи на пунктах відповідального зберігання», затвердженої постановою № 1-28 від 06.05.1983 р. організації п/с А-1442 (Державний комітет СРСР по матеріальних резервах) приймальні акти № Р-16 підписані не керівником ТЕЦ-5, а його заступниками без зазначення про наявність у них відповідних повноважень. Повноважень щодо вчинення юридичних дій від імені юридичної особи - ВЕО  «Харківенерго», до складу якої входила на той час ТЕЦ-5, зокрема підписання документів відносно відповідального зберігання мазуту, вищезазначені особи також не мали. Договори, які б підтверджували прийняття мазуту Державного матеріального резерву на відповідальне зберігання в 1992 р. у вищезазначених підприємств  відсутні. За наказом Міністерства енергетики та електрифікації України №106 від 15.06.1995р. Державне підприємство ВЕО «Харьківобленерго», до складу якого входила Харківська ТЕЦ-5, перетворено на державну акціонерну енергопостачальну компанію. Відповідно до довідки Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві в період з 13.10.1995р. по 23.02.2000р. в ЄДРПОУ з кодом відповідача значилась Державна акціонерна енергопостачальна компанія «Харківобленерго». Згідно з  п.1.1., п.3.3. статуту ДАЕК «Харківобленерго»за наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 15.06.1995 р. №106 державне підприємство ВЕО «Харківобленерго» перетворено на державну акціонерну енергопостачальну компанію, яка є його правонаступником, компанія зареєстрована 18.09.1995р. Згідно п. 3.3. статуту   ДАЕК   «Харківобленерго»,   Положення   про структурну одиницю,  затвердженого  наказом  голови  правління  компанії  №3  від 10.01.1996 р., до складу компанії на правах відособленого структурного входила  також і Харківська ТЕЦ-5. За телетайпограмою ДАЕК «Харківобленерго»від 07.02.1996р. №882/738, у зв'язку з важким фінансовим станом, обмеженням подачі газу, заступником голови правління ДАЕК «Харківобленерго»Плаксіним О.Т., дозволено Харківський ТЕЦ-5 використання мазуту відповідального зберігання з наступним поверненням. Оригінал телетайпограми у ВАТ «Харківська ТЕЦ –5» та АК «Харківобленерго»відсутній, підтвердити справжність копії телетайпограми, яка знаходиться в матеріалах справи № 15/622-03 неможливо. Згідно з  наказом Міністерства енергетики України № 48 від 30.03.1998р. ДАЕК «Харківобленерго»було реорганізовано шляхом виділення зі складу компанії колишніх структурних підрозділів, в тому числі Харківської ТЕЦ-5, 06.05.98р. було зареєстровано державне підприємство «Харківська ТЕЦ-5», 07.05.1998р. підприємство включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Після відпуску 300 тон мазуту марки М-100 на підставі нарядів позивача № 8-1/160М від 24.09.02р., № 8-10/180-М від 17.10.02р. залишок мазуту М-100 на ДП «Харківська ТЕЦ-5»склав 6074,9 тонн. В ході контрольної перевірки ДП «Харківська ТЕЦ-5», результати якої оформлені актом вих.№А-63 від 22.11.2002 р., працівниками Харківського КРВ та Харківського КРВ Держрезерву було виявлено, що з 18075, 266 тонн мазуту М-100, які рахуються на ДП «Харківська ТЕЦ-5»за обліком комітету, фактично є наявними 6074, 9 тонн мазуту марки М-100. В зазначеному акті вказано, що Харківська ТЕЦ-5 самовільно використала у 1996 р. 12000,366 тонн мазуту М-100 на підставі телеграми ДАЕК «Харківобленерго»№882/730 від 07.02.1996 р.  При перевірці АК «Харківобленерго»з питань збереження матеріальних ресурсів Держрезерву КРУ Харківської області в 2000 р. (акт № М-95С від 08.12.2000 р.) не було  встановлено порушень з боку АК «Харківобленерго». Копії документів, які підтверджують, що в номенклатурі мобілізаційного резерву знаходився на відповідальному зберіганні мазут в ВЕО, ДАЕК та АК «Харківобленерго»відсутні.

В ході перевірки прокуратурою Харківської області також встановлено, що поряд з порушенням порядку оформлення актів Р-16, які б могли підтвердити передачу мазуту на зберігання конкретній юридичній особі, посадовими особами Держрезерву України на протязі тривалого часу порушувались вимоги нормативних документів, щодо контролю за станом збереження цінностей державного матеріального резерву. Відповідно до  п. 3.6, 3.13 Інструкції «Про порядок приймання, зберігання та відпуску нафтопродуктів першої групи на пунктах відповідального зберігання», перевірка наявності нафтопродуктів проводиться комісійно з участю представників Держрезерву щомісячно, а інвентаризація щорічно. За таких обставин, враховуючи запланований відпуск з держрезерву у І кв.1996 р. 19000,266 тонн  мазуту, порушення в зберіганні матеріальних цінностей, в разі їх наявності повинні бути виявленими в 1996 р., а вперше Держрезерв звернувся до суду з приводу нестачі мазуту в січні 2003 р. Зазначені обставини підтверджені рішенням суду від 26.03.2004 р. по справі № 15/622-03, де зокрема зазначено про закінчення строку позовної давності для такого звернення. Зазначений акт перевірки представниками ДП «ХарківськаТЕЦ-5»підписаний не був, до акту перевірки було надано роз'яснювальну записку, в якій зазначалось, що до 01.04.1998 р. Харківська ТЕЦ-5 була структурним підрозділом ДАЕК «Харківобленерго»без права юридичної особи. Мазут М-100 Держрезерву України, який був закладений у мазутні баки Харківської ТЕЦ-5 знаходився на відповідальному зберіганні у ДАЕК «Харківобленерго». ДП «Харківська ТЕЦ-5» набула статусу юридичної особи під час розділення ДАЕК «Харківобленерго»і не є його правонаступником. На момент утворення ДП «Харківська ТЕЦ-5», як самостійного підприємства в мазутних баках ДП «Харківська ТЕЦ-5»знаходилось 6074,9 тонн мазуту Держрезерву України. Але, при розділі ДАЕК «Харківобленерго»не передавало обов'язків на відповідальне зберігання ДП «Харківська ТЕЦ-5»мазуту Держрезерву. Станом на 21.11.2002 р. договір між ДП «Харківська ТЕЦ-5»та Державним комітетом України з управління державним матеріальним резервом на відповідальне зберігання мазуту М-100 не укладався. Мазут Держрезерву України, який знаходився в мазутних баках ДП «Харківська ТЕЦ-5» не враховувався в обліку, оскільки він не передавався вказаному підприємству. В ході перевірки  не підтверджена і передача мазуту М-100 на відповідальне зберігання ДАЕК «Харківобленерго», до складу якого входила ТЕЦ-5. Як було зазначено вище, приймальні акти оформлені з порушеннями, а посадові особи, що їх підписали не мали повноважень на вчинення будь-яких юридично значимих дій від імені юридичної особи - ДАЕК «Харківобленерго». Згідно з поясненнями начальника виробничо-технічного відділу ВАТ «Харківська ТЕЦ-5»Орловського І.В., режим та порядок роботи обладнання Харківської ТЕЦ-5, яка у 1996 р. була структурним підрозділом ДАЕК «Харківобленерго»здійснювався за розпорядженнями останніх. Роботи щодо включення, відключення обладнання, рівень задаваємих електричних та теплових навантажень обладнання задавався диспетчерською службою ДАЕК «Харківобленерго». Диспетчерська служба ДАЕК «Харківобленерго»у 1996 р. задавала погодинне використання палива (газу або мазуту) для набору задаваємого нею рівня електричної (теплової) потужності. Команди диспетчерської служби ДАЕК «Харківобленерго»для структурного підрозділу Харківська ТЕЦ-5 були суворо обов'язковими. Команди диспетчерської служби ДАЕК «Харківобленерго»у 1996 р. по збільшенню електричної напруги за рахунок спалення мазуту зафіксовані в оперативному журналі НСС Харківської ТЕЦ-5 із зазначенням часу, дати, особи, яка віддавала розпорядження та керівника ДАЕК «Харківобленерго»з яким узгоджено дане розпорядження. Згідно з поясненнями головного бухгалтера ВАТ «Харківська ТЕЦ-5» Рудь Н.І., на підприємстві мазут враховувався при його використанні шляхом розбронювання ВЕО «Харківобленерго», після чого відображувався на балансі Харківської ТЕЦ-5. За   відсутності   мазуту   в   номенклатурі   мобілізаційного   резерву   АК «Харківобленерго»  та   його   попередників,   у   компанії   відсутня   первинна бухгалтерська документація щодо його закладення на відповідальне зберігання та відомості про службових осіб, які мають до цього відношення.

В  постанові прокуратури Харківської області від 12.06.2007р. також було зазначено, що перевіркою, з урахуванням чинного рішення суду від 26.03.2004р.  по справі № 15/622-03 встановлено, що  ВЕО «Харківенерго» не укладало з Держрезервом України договору на відповідальне зберігання мазуту марки М-100, від імені об’єднання  не підписувались акти про його приймання та відповідні документи складського обліку. Таким чином, ні ВЕО «Харківенерго», ні його структурні підрозділи не були відповідальними зберігачами матеріальних цінностей державного резерву.

Господарський суд Харківської області при ухваленні оскаржуваного рішення по даній справі безпідставно не враховував  рішення господарського суду Харківської області по справі № 15/622-03, хоча в позовній заяві позивач посилався на встановлення фактів, які він вважав підставою для задоволення позовних вимог, рішенням господарського суду Харківської області по справі № 15/622-03, яке було залишено без змін постановами апеляційної та касаційної інстанції. По справі № 15/622-03 розглядався позов  Державного комітету України до матеріального резерву  ДП «Харківська ТЕЦ-5», 3-ю особою на боці відповідача була АК «Харківобленерго»про зобов’язання відповідача повернути до державного резерву самовільно використаний мазут марки М-100 у кількості 12000,366 тонн та стягнення штрафних санкції, тобто по даній справі розглядається спір по тому ж самому предмету за участю тих же самих сторін, що й по справі № 15/622-03. Згідно рішення господарського суду Харківської області від 26.03.2004 р по справі № 15/622-03 судом встановлено, що на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 86-рс від 07.02.1996 р. позивачем на адресу Харківської ТЕЦ-5 направлено повідомлення про за плановий відпуск з держрезерву у 1-му кв. 1996 р.  19 000,266 т. мазуту М-100. За телетайпограмою ДАЕК «Харківобленерго»№ 882/738 від 07.02.1996 р. у зв’язку з важким фінансовим станом, обмеження подачі газу заступником голови правління ДАЕК «Харківобленерго»Плаксіним О.Т. дозволено Харківській ТЕЦ-5 використання мазуту відповідального зберігання з наступним поверненням. У лютому 1996 р. було використано 6101,450 т. мазуту М-100, березні 1996 р. –2997,262 т., квітні – 2901,654 т., загалом –12000,366 т.  Закон України «Про державний матеріальний резерв»від 24.01.1997 р. п. 10, п. 12 ст. 14 якого передбачають відповідальність юридичних осіб-відповідальних зберігачів за самовільне відчуження цінностей резерву, у вигляді штрафу в розмірі 100% вартості у цінах на час виявлення факту, відчуження, а також пені з суми відступного обсягу, за несвоєчасне освіження, у вигляді штрафу в розмірі 20% вартості несвоєчасно освіжених цінностей. Оскільки цей закон набрав чинності 22.02.1997 р. з моменту офіційного опублікування в газеті «Голос України», позивач не може вимагати застосування відповідальності, передбаченої Законом України «Про державний матеріальний резерв»від 24.01.1997 р., за самовільне відчуження та несвоєчасне освіження цінностей, що мали місце у 1996 р. до набрання чинності, а позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Згідно п. 3.16 Інструкції «Про порядок приймання, зберігання та відпуску нафтопродуктів першої групи на пунктах відповідального зберігання»затвердженої  постановою № І-28 від 06.05.1983 р. організації п/с А-1442, територіальні управління позивача не менше, ніж раз у рік забезпечують перевірку пунктів відповідального зберігання. Обов’язок позивача та його територіальних управлінь здійснювати перевірку стану зберігання матеріальних ресурсів державного резерву в юридичних осіб, на зберіганні яких вони знаходяться, закріплено також п. 1 постанови  Верховної Ради України № 57/6-ВР від 20.02.1996 р. З урахуванням викладеного та положень ст. 76 ЦК УРСР позивач повинен був дізнатися про порушення свого права у 1996 р. на час звернення до суду 08.01.2003 р. строк позовної давності за вимогами закінчився. З зазначеними висновками господарського суду першої інстанції погодився суд апеляційної інстанції і постановою від 15.06.2004р р. залишила без змін  рішення  господарського суду Харківської області по справі № 15/622-03 від 26.03.2004 р. Касаційна інстанція також залишила без змін рішення господарського суду Харківської області та постанову Харківського апеляційного господарського суду по справі № 15/622-03. В постанові   від 02.12.2004р. по справі № 15/622-03 Вищого господарського суду України зазначено, що є обґрунтованим та відповідає закону висновок господарських судів про неможливість застосування до спірних правовідносин заходів відповідальності передбачених п.10, п. 12 ст. 14 Закону України «Про державний матеріальний резерв» від 24.01.1997 р., який набрав чинності 22.02.1997 р. Також відповідають вимогам чинного законодавства висновки господарських судів в частині застосування строків позовної давності.

Враховуючи викладене та положення ст. 76 ЦК УРСР позивач повинен був дізнатися про порушення свого права у 1996 р. на час звернення до суду 25.07.2005 р. строк позовної давності за вимогами закінчився, тому по даній справі також необхідно застосовувати трирічний строк позовної давності встановлені ст. 71 ЦК УРССР.

Підчас розгляду даної справи та підчас розгляду справи №  15/622-03 позивачем не спростовувалися вищенаведені наряди та повідомлення, в тому числі наряд Державного комітету України по матеріального резерву № 7/7 від 07.07.1994 р., в якому зазначено, що воно видано на  підставі розпорядження КМ України № 914-Р в порядку розбронювання, топковий мазут М-100 в кількості 10788,360 тонн на місці для потреб Харківської ТЕЦ-5 та повідомлення № 7/6 від 14.02.1996 р., в якому зазначено, що воно видано на  підставі розпорядження КМ України № 86-рс від 07.02.1996 р. про відпуск в 1 кв. 1996 р. з 1 групи зберігання топковий мазут М-100 в кількості 19000,266 тонн для потреб Харківської ТЕЦ-5.

В оскаржуваному рішенні господарський суд безпідставно зазначав, що зобов’язання відповідача повернути борг позивачу виник у 1996 р., оскільки такий висновок суду не підтверджено матеріалами справи. Також є безпідставним висновок суду першої інстанції про необхідність застосування Положення про державний матеріальний резерв, затверджене постановою КС України від 27.05.1992 р. № 280-05, оскільки дана постанова втратила чинність з моменту прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 1129 від 08.10.1997р.

При дослідженні матеріалів справи колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що згідно копії інвентаризаційного опису №1 товарно-матеріальних цінностей Харківської ТЕЦ-5 станом на 01.07.1998 р., (на час виходу Харківської ТЕЦ- 5 зі складу відповідача), фактично в наявності лічилося 11771,27 тонн мазуту М-100, а по даним бухгалтерського обліку 19000,27 тонн. В акті перевірки ДП «Харківська ТЕЦ-5»від 04.-05.2002 р. зазначено, що на зберіганні знаходилося 6374,9 тонн мазуту М-100. За період з 01.07.1998 р. по 04.05.2002 р. позивачем не видавалися будь-які розпорядження щодо відпуску мазуту, що знаходився на зберіганні у ДП «Харківська ТЕЦ-5». Вказана обставина свідчить, що після того, як останній вийшов зі складу відповідача і діяв як самостійна юридична особа відповідач не може нести відповідальність за втрачені ДП «Харківська ТЕЦ-5»5696,370 тонн мазуту.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем не надано документів на підтвердження того, що відповідач належним чином повідомлявся про намір позивача розмістити в заходах зберігання мазуту, що належать відповідачу, на зберігання спірний мазут.

Дослідивши вищенаведені документи та матеріали справи колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що  вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного судова колегія Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарський суд Харківської області від 26.02.2007р. по справі № 08/235-05 прийнято при неповному з’ясуванні  обставин,  що мають значення для справи та  з порушенням норм чинного законодавства,  у зв’язку  з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню,  рішення  суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового.

Керуючись ст. 99, 101, п.2 ст.103,  п. 1, 4 ч.1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу  задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 26.02.2007р. по справі № 08/235-05 скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволені позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного комітету України з державного матеріального резерву (01601, м. Київ, вул. Пушкінська, 28, ідентифікаційний код 00034016) на користь Акціонерної компанії «Харківобленерго»(61003, м. Харків, вул. Кооперативна, 12, ідентифікаційний код 00131954) 12750 грн. державного мита сплаченого за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області на виконання даної постанови видати відповідний наказ.

Головуючий суддя                                                            І.С. Карбань.

Суддя                                                            А.І. Бухан.

Суддя                                                            С.В. Барбашова.