ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

27.09.07                                                                                                                 Справа № 33/9-А

11 год. 30 хв.
79014; м. Львів, вул. Личаківська, 128
Зал судових засідань № 205

Господарський суд Львівської області, розглянувши у судовому засіданні справу :

за позовом:
Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова (м. Львів)

до відповідача:
Товариства з обмеженою відповідальністю «Оліс-Плюс»(м. Львів)

про :
стягнення 9 064 (дев‘ять тисяч шістдесят чотири) грн. 37 коп.

Суддя :                             Цікало А.І.
При секретарі :               Горонному О.О.

Представники:

Від позивача:
Боднар Т.М. –представник (довіреність № 5939/06-12 від 26.09.2007 р.)

Від відповідача:
не з‘явився

Представникам сторін, присутнім у судовому засіданні роз’яснено зміст ст.ст. 30, 49, 51  Кодексу адміністративного судочинства України, а саме їх процесуальні права та обов’язки, зокрема, право заявляти відводи.

Суть спору :  До господарського суду Львівської області Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова (м. Львів) подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оліс-Плюс»(м. Львів) про стягнення 9 064 (дев‘ять тисяч шістдесят чотири) грн. 37 коп.

Ухвалою суду від 03.09.2007 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 18.09.2007 р. У зв’язку з неявкою представника відповідача, 18.09.2007 р. розгляд справи було відкладено на 27.09.2007 р.

Позивач вимоги ухвал суду про порушення провадження у справі від 03.09.2007 р. та про відкладення розгляду справи  від 18.09.2007 р.  виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

В судовому засіданні 27.09.2007 р. представник позивача представив суду довідку Головного управління статистики у Львівській області № 20-09/2310 від 30.08.2007 р., згідно якої відповідач – ТзОВ „Оліс-Плюс” () зареєстроване за адресою вказаною у позовній заяві: 79020, просп. В’ячеслава Чорновола, 101, кв. 25.

Представник позивач позов підтримав повністю, просив задоволити позовні вимоги з підстав наведених у заяві та поясненнях.

Відповідач вимоги ухвал суду про порушення провадження у справі від 03.09.2007 р. та про відкладення розгляду справи від 18.09.2007 р. не виконав, відзив на позов не представив, проти позову, у встановленому чинним законодавством України порядку, не заперечив, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був належно, відповідно до ст. 107 КАС України, повідомлений про місце, дату і час розгляду справи.

Суду представлено достатньо матеріалів, що дає можливість, відповідно до ст.128 КАС України, розглянути позов при відсутності представника відповідача.

Повний текс постанови виготовлено, підписано та оголошено 27.09.2007 р.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV, справу розглянуто в порядку, встановленому цим Кодексом.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Відповідно до розрахунку сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, поданих відповідачем до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова за лютий 2005 р. –червень 2007 року, ТзОВ „Оліс-Плюс” не доплачено внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за період:

-          лютий –грудень 2005 р. в сумі 29 612(двадцять дев‘ять тисяч шістсот дванадцять) грн. 09 коп.;

-          січень –грудень 2006 р. в сумі 24 542 (двадцять чотири тисячі п’ятсот сорок дві) грн. 92 коп.;

-          січень –червень 2007 р. в сумі 6 347 (шість тисяч триста сорок сім) грн. 41 коп.;

всього на загальну суму 60 502 (шістдесят тисяч п’ятсот дві) грн. 42 коп.

Відповідачем  сплачено внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування з 01.03.2005 р. по 20.07.2007 р. в  сумі 66 053 (шістдесят шість тисяч п’ятдесят три) грн. 82 коп., а саме в:

-  2005 р. –23675,11 грн.;

-  2006 р. –22262,22 грн.;

-  2007 р. –20116,49 грн.

За несвоєчасну сплату страхових внесків позивачем, винесено рішення про нарахування фінансових санкцій:

-          № 241 від 24.05.2006 р. –2662,21 грн., пеня –519,59 грн.;

-          № 242 від 24.05.2006 р. –135,90 грн., пеня –20,68 грн.;

-          № 478 від 04.09.2006 р. –1383,28 грн., пеня –486,16 грн.;

-          № 479 від 04.09.2006 р. –85,37 грн., пеня –26,95 грн.;

-          № 28 від 29.01.2007 р. –3455,33 грн., пеня –1322,58 грн.;

-          № 29 від 29.01.2007 р. –222,78 грн., пеня –61,93 грн.;

-          № 162 від 03.04.2007 р. –2756,65 грн., пеня –853,92 грн.;

-          № 163 від 03.04.2007 р. –105,81 грн., пеня 31,41 грн.;

-          № 226 від 03.05.2007 р. –337,18 грн., пеня 137,85 грн.;

-          № 227 від 03.05.2007 р. –8,14 грн., пеня –2,05 грн.;

всього 11 152 (одинадцять тисяч сто п’ятдесят дві) грн. 65 коп. –фінансових санкцій та 3 463 (три тисячі чотириста шістдесят три) грн. 12 коп. –пені.

Відповідач проти позову, у встановленому чинним законодавством України порядку, не заперечив.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного :

Відповідно до п. 1 ст. 14 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” Товариство з обмеженою відповідальністю „Оліс-Плюс” є страхувальником, тобто платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 17 Закону визначено права та обов'язки страхувальників, а саме: п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону вказує, що страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Строки сплати страхових внесків визначені ст. 20 Закону, згідно з якою страхувальники зобов'язані, сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше, ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду; базовим звітним періодом є календарний місяць.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 Закону, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплатою страхових внесків (недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Згідно поданих страхувальником розрахунків зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з лютого 2005 р. по червень 2007 р. до сплати підлягали внески в сумі 60 502 (шістдесят тисяч п’ятсот дві) грн. 42 коп.

Відповідачем сплачено, із порушенням строків встановлених ст. 20 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування з 01.03.2005 р. по 20.07.2007 р. в  сумі 66 053 (шістдесят шість тисяч п’ятдесят три) грн. 82 коп.

Станом на день подання позовної заяви зазначена у вимозі про сплату боргу сума платником не сплачена.

Станом на день розгляду справи, відповідач не представив суду доказів сплати заборгованості по платежах до Пенсійного фонду України, яка є предметом позову.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 3 ст. 9 КАС України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки позивач представив достатньо належних доказів щодо виникнення заборгованості, стягнення якої є предметом позову, а відповідач позовні вимоги не заперечив, доказів відсутності заборгованості або її погашення у встановленому законом порядку не представив, у суду підстав щодо відмови у задоволенні позовних вимог немає.

Виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, згідно роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, вказаних у пункті 1 Постанови від 29 грудня 1976 року № 11 “Про судові рішення”, суд прийшов до висновку, що позовна заява Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова (м. Львів) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оліс-Плюс»(м. Львів про стягнення 9 064 (дев‘ять тисяч шістдесят чотири) грн. 37 коп. є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Згідно ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати

На підставі наведеного, а також, в зв’язку з тим, що спір виник з вини відповідача, судові витрати підлягають віднесенню за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, керуючись п.2 Перехідних положень Закону України “Про загальнообов’язкове пенсійне страхування”, ст.ст. 14, 17, 20, 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, ст.ст. 2, 4, 6, 7, 9, 10, 11, 17, 48, 69, 70, 71, 86, 87, 89, 94, 107,112, 120, 122, 123, 124, 128,138, 139, 140, 151, 152, 153, 154, 157, 158, 159, 160, 161, 162, 163, п. 3 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оліс-Плюс»(79020, просп. В’ячеслава Чорновола, 101, кв. 25; ; р/р 0107 в ВАТ „електрон банк” м. Львів, МФО 325213) на користь Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова (79068, вул. Мазепи, % „А”, м.ю Львів; ; р/р 0 в ОПЕРв Львівського обласного управління ВАТ „Державний ощадний банк України”, МФО 325796)  –9 064 (дев‘ять тисяч шістдесят чотири) грн. 37 коп.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оліс-Плюс»(79020, просп. В’ячеслава Чорновола, 101, кв. 25; ; р/р 0107 в ВАТ „електрон банк” м. Львів, МФО 325213) в дохід державного бюджету України (р/р 0006 Банк УДК у Львівській області, МФО 825014, отримувач: ВДК Личаківського району м. Львова, , код платежу 22090200, символ звітності банку 092) –90 (дев’яносто) грн. 64 коп. судового збору.

4.          Виконавчі листи видати відповідно до ст. ст. 258, 259 КАС України.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя