ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.07.07р.

Справа № 32/253-07(ВП32/1543)

За позовом : Товариства з обмеженою відповідальністю «Зміна», с.м.т. Червоногригорівка

До : Червоногригорівської селищної ради , с.м.т. Червоногригорівка

Про  : встановлення юридичного факту

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від позивача : Воронов М.Ф. ( директор ) ;

Від відповідача : Довганич Н.М. ( селищний голова )

СУТЬ СПОРУ :

Позивач в березні 2007 р. звернувся  до суду з позовною заявою до  Червоногригорівської селищної ради про встановлення юридичного факту надання 29.08.1997 р. селищною радою товариству «Зміна»земельної ділянки площею 0,2557 га за адресою : вул. Леніна ,20-а, с.м.т. Червоногригорівка Нікопольського району  та використання ТОВ «Зміна»зазначеної земельної ділянки  на праві постійного користування земельною ділянкою з 29.08.1997 р. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.07 р. в прийнятті позовної заяви відмовлено, позовні матеріали повернути позивачу. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.06.07 р. вищезазначену ухвалу суду першої інстанції скасовано , справу направлено на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області . Постанова апеляційного суду мотивована посиланням на приписи ст.ст.55, 124 Конституції України ,та в ній зазначено , що кожна особа сама обирає спосіб захисту свого порушеного права та належні докази , що підтверджують це право ; а тому висновок господарського суду про непідвідомчість спору є помилковим ,а тому суд не мав права відмовити особі в прийнятті позовної заяви на цих підставах .Враховуючи вищезазначене ,ухвалою господарського суду від 11.07.07 р. було порушено провадження у справі ,слухання призначене на 26.07.07 р. ,від позивача витребувані оригінали доданих до позовної заяви документів , документи , що посвідчують правовий статус товариства ; від відповідача –відзив на позов ; явка повноважних представників сторін визнана обов’язковою .

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував , посилаючись на наступні обставини : 04.06.93 р. рішенням Червоногригорівської селищної ради  Торгово-комерційному колективу «Зміна», правонаступником якого є позивач , виділено земельну ділянку  для будівництва кінотеатру та танцювальної площі в розмірі 0,008 га . Рішенням Червоногригорівської селищної ради  від 29.08.97 р. № 110-10/ХІІ «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель шкільного торгово-комерційного товариства «Зміна» закріплено земельну ділянку розміром 0,2557 га . Рішенням виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради  від 17.06.04 р. № 93 позивачу надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки несільськогосподарського призначення  площею 0,2557 га та земельної ділянки ,на яких розташовані продовольчі ларьки загальною площею 0,0036 га в довгострокову оренду з послідуючим викупом та зобов’язано позивача виготовити документи на земельні ділянки згідно вимог чинного законодавства та до 10.07.04 р. укласти договір оренди земельної ділянки . Для укладання договору оренди земельної ділянки відповідач неодноразово направляв на адресу позивача проект договору , але позивач не погодився із запропонованим відповідачем договором та направляв свій варіант договору ; який до цього часу не укладений між сторонами .

В судовому засіданні 26.07.07 р. представником позивача було заявлено відвід судді                     Васильєву О.Ю. , обґрунтований посиланням на ту обставину , що суддя Васильєв О.Ю. раніше відмовляв у прийнятті позовної заяви ,яка розглядається у цій справі , та постановою Дніпропетровського апеляційного суду ця ухвала судді Васильєва О.Ю. була скасована . Ухвалою голови суду від 27.07.07 р. в задоволенні заяви позивача про відвід судді                         Васильєва О.Ю.  відмовлено .

Заслухавши пояснення представників сторін , дослідивши матеріали справи , господарський суд , -

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до частини 2  статті  124  Конституції  України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частиною 3 статті 22 Закону України «Про судоустрій України»передбачено, що місцеві господарські суди розглядають справи, які виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності. Згідно із  частиною 1 статті 21 Господарського процесуального кодексу України  сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Таким чином, господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України , а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.  Відповідно до вимог ст.12 ГПК України , господарським судам підвідомчі: 1)  справи  у  спорах,  що  виникають  при  укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизації державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;  4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Перелік справ, підвідомчих господарським судам, визначений ст. 12  ГПК України, разом з тим не є вичерпним, оскільки в силу п. 1 вказаної норми, господарським судам підвідомчі також справи у спорах, що виникають з інших  підстав, ніж ті, що визначені у даному пункті. При цьому, за змістом вказаної норми, господарському суду  підвідомчі саме справи у спорах, перелік яких не є виключним.

Приписами ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Однак заявлена позивачем вимога  не відповідає способам захисту цивільних прав , оскільки , як вбачається із змісту позовної заяви , позивач просить суд встановити певний юридичний факт .Але при цьому слід приймати до уваги, що вимоги про встановлення вищезазначеного факту, не призводять до поновлення порушених прав позивача . Вони не можуть бути предметом спору та самостійно розглядатися в окремій справі. Заявлена позовна вимога є нічим іншим, як встановленням факту ,що має юридичне значення. Цей факт може встановлюватися господарським судом лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Дійшовши висновку  ,що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав ,суд повинен відмовити у позові , а не припинити провадження у справі за її непідвідомчістю суду . Правову позицію Верховного Суду України з цього приводу викладено в його постановах від 13.07.04 р. зі справи № 10/732 та від 14.12.04 р. зі справи № 6/11 .Даний висновок не суперечить положенням Конституції України, зокрема щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають в державі.

На підставі вищезазначеного , керуючись вимогами ст.124  Конституції  України ; ст.16 Цивільного кодексу України ; ст.ст.12,49,82-85 ГПК України , господарський суд , -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі , судові витрати покласти на позивача.

Суддя                                                                                                  О.Ю.Васильєв