ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 36/382-18/502
19.04.07 р.

За позовом:          ТОВ «Фрістайл»;

До:                    Головного управління економіки та інвестицій КМДА;

Треті особи:          Головне управління Державного казначейства України у м. Києві;

Комунальна корпорація «Київавтодор»;

Комунальне підприємство «Київський метрополітен»;

Про:                     стягнення 11 551 785,89 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:                    Голобородько Т.В., представник, довіреність б/н від 28.12.2006 р.;

Від відповідача:           Гадомський Д.В., представник, довіреність б/н від 13.11.2006 р.;

Від Головного управління Державного казначейства України

у м. Києві:                    Дмитрієва Н.В., представник, довіреність №05-35/1315 від 29.11.2006 р.;

Єдинак С.В., представник, довіреність №05-35/1317 від 29.11.2006 р.

Від Комунальної корпорації

«Київавтодор»:          не з'явились;

Від Комунального підприємства

«Київський метрополітен»:          Дорофеєва В.С., представник, довіреність №3284-н від 29.12.2006 р.;

Василенко Т.О., представник, довіреність №3287-н від 29.12.2006 р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.2005 р. у справі №36/382 позовні вимоги задоволені частково: з відповідача на користь позивача стягнуто 11 495 646,95 грн. збитків, 25 500,00 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2006 р. рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2005 р. у справі №36/382 залишене без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.05.2006 р. рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2005 р. та постанова Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2006 р. у справі №36/382 залишені без змін.

Постановою Верховного Суду України від 19.09.2006 р. постанова Вищого господарського суду України від 23.05.2006 р., постанова Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2006 р. та рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2005 р. у справі №36/382 скасовані, справа передана на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2006 р. справа призначена слуханням на 28.11.2006 р.

В порядку статті 77 ГПК України, справа була відкладена слуханням з 28.11.2006 р. до 20.12.2006р., з 20.12.2006 р. до 29.01.2007 р., з 29.01.2007 р. до 27.02.2007 р., з 27.02.2007 р. до 22.03.2007 р., з 22.03.2007 р. до 12.04.2007 р., про що господарським судом винесені відповідні ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2006 р. строк вирішення спору у справі був продовжений на невизначений термін.

На підставі статті 77 ГПК України у справі з 12.04.2004 р. до 19.04.2007 р. була оголошена перерва.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача   11 495 646,95 грн. збитків, 25 500,00 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

20.12.2005 р. позивачем до господарського суду подано уточнення позовних вимог, відповідно якого просить останній просить стягнути з відповідача загальну суму збитків у розмірі 12 846 587,40 грн., 25 500,00 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що інвестиційний договір №049-13/і/7 від 28.08. 2003 р., укладений між ТОВ “Фрістайл”, Головним управлінням економіки та розвитку міста Київської міської державної адміністрації, Комунальною корпорацією “Київавтодор” та Комунальним підприємством “Київський метрополітен” про інвестування будівництва підземного переходу з нежитловими приміщеннями торговельно-побутового комплексу між Броварським шосе та вулицею Андрія Малишка з влаштуванням другого виходу зі станції метро “Дарниця” (надалі –Об’єкт), був розірваний ТОВ “Фрістайл” в односторонньому порядку, який регламентований п.10.3. інвестиційного договору, у зв’язку з невиконанням відповідачем своїх зобов’язань, які передбачені п.3.3. інвестиційного договору.

Крім того, представник позивача звертає увагу суду на той факт, що відповідно до інвестиційного договору, а саме, п. 4.1.12. на позивача покладено обов’язок розпочати будівництво Об’єкта не пізніше 1 травня 2004 року, що у зв’язку з невиконанням відповідачем вимог п.3.3. неможливо.

Також позивач зазначає, що земельні ділянки, призначені для будівництва позивачем Об’єкта за інвестиційним договором, загальною площею 2221,33 кв. м. по Броварському проспекту біля станції метро Дарниця Рішенням Київської міської ради від 27 лютому 2003 року №289-2/449 (п.5.) загальною площею 0,23 га були передані Підприємству з іноземними інвестиціями “Мак Дональдз Юкрейн ЛТД” для будівництва, експлуатації та обслуговування закладу громадського харчування з  паркувальним майданчиком для автотранспорту на пр-ті Броварському (біля ст. м. “Дарниця”) у Дніпровському районі  м. Києва, в тому числі:

—ділянку №1 площею 0,17 га –у короткострокову оренду на 1 рік за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови;

—ділянку №2 площею 0,06 га, в межах червоних ліній, в короткострокову оренду на 5 років (для влаштування в’їзду, проїзду та виїзду) за рахунок земель міської забудови.

Позивач зазначає, що надання земельних ділянок, що призначені для будівництва Об’єкта, Підприємству з іноземними інвестиціями “Мак Дональдз Юкрейн ЛТД” фактично унеможливлює виконання Позивачем своїх зобов’язань по інвестиційному договору.

Позивач вважає інвестиційний договір розірваним, оскільки ним в повній мірі дотримано процедуру розірвання договору в односторонньому порядку, яка регламентована п. 10.3. інвестиційного договору та на виконання якого позивачем 11 лютого 2004 року відповідачу та іншим сторонам було направлено повідомлення про підстави для розірвання договору. Вказане повідомлення було одержане відповідачем 11 лютого 2004 року зареєстровано за вхідним №1642.

Оскільки відповідач протягом 30 днів з моменту одержання повідомлення про підстави для розірвання допущені порушення не усунув та належним чином не відреагував на вказане повідомлення,  то позивачем 19 березня 2004 року  було направлено повідомлення про розірвання інвестиційного договору, яке було отримане та зареєстроване іідповідачем 22 березня 2004 року  за №3530.

Позивач вважає, що саме з 22 березня 2004 року інвестиційний договір розірвано в односторонньому порядку.

У зв’язку з тим, що відповідачем порушені свої зобов’язання за інвестиційним договором позивач зазнав збитків у розмірі 12 846 587,40 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та його представник в судовому засіданні проти позову заперечував повністю, оскільки, на думку відповідача, позивачем не дотримано процедуру розірвання інвестиційного договору, а тому він є чинним, також відсутні причини для розірвання інвестиційного договору в односторонньому порядку, оскільки відповідачем не допущено порушень вимог п.3.3. інвестиційного договору. Більш того, обов’язок відповідача, передбачений п.3.3. інвестиційного договору щодо сприяння позивачу у погодженні відповідними службами міської влади будь-яких належним чином оформлених документів обмежений наданими відповідачу повноваженнями, підстави для розірвання інвестиційного договору –відсутні, між діями відповідача та понесеними позивачем витратами відсутній причинно-наслідковий зв’язок.

Третя особа –Головне управління Державного казначейства України у м. Києві, письмових пояснень на позов не подала, представник у судовому засіданні пояснив, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено залучення органів Державного казначейства до розгляду справ про стягнення коштів з бюджетних організацій.

Комунальна корпорація «Київатодор»у відзиві на позов зазначає про те, що обов’язки Корпорації «Київатодор»визначені розділом 5 інвестиційного договору №049-13/і/7 про інвестування будівництва підземного пішохідного переходу з нежитловими приміщеннями торговельно-побутового комплексу між Броварським шосе та вулицею Андрія Малишка з влаштуванням другого виході зі стації метро «Дарниця»в місті Києві, а саме, погодження проектно-технічної документації Об’єкта інвестування, прийняття участі в роботі робочої і державної комісії по прийняттю Об’єкта в експлуатацію, надання технічних умов на примикання об’єкта до діючого підземного пішохідного переходу та здійснення інших дій, спрямованих на виконання проектних та будівельних робіт при спорудженні підземного пішохідного переходу. Комунальна корпорація «Київавтодор»також зазначила про те, що рішення у даному спорі не вплине на права та обов’язки останньої, а тому просить господарський суд вирішити спір без участі представників Комунальної корпорації «Київавтодор».

Комунальне підприємство “Київський метрополітен” письмових пояснень по суті поданого позивачем позову не надало, представники останнього у судовому засіданні пояснень по суті даного спору також не надали.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третіх осіб, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2003 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Фрістайл”, Головним управлінням економіки та розвитку міста Київської міської державної адміністрації, Комунальною корпорацією “Київавтодор” та Комунальним підприємством  “Київський метрополітен” був укладений інвестиційний договір №049-13/і/7 про інвестування будівництва підземного переходу з нежитловими приміщеннями торговельно-побутового комплексу між Броварським шосе та вулицею Андрія Малишка, з влаштуванням другого виходу із станції метро “Дарниця” в м. Києві.

Згідно з п.3.3. інвестиційного договору, яким регламеновані істотні умови, на відповідача покладено обов’язок в строк до 01.03.2004 р. сприяти позивачу у вирішенні питань, пов’язаних з підготовкою території для будівництва Об’єкта відповідно до ПКД , а саме:

—сприяти у належній підготовці території для будівництва об’єкта відповідно до проектно-кошторисної документації, включаючи сприяння в усуненні з такої території будь-яких  конструкцій, споруд та майна третіх осіб у строк до 01.03.04;

—сприяти позивачу у погодженні відповідними службами міської влади у найкоротші терміни будь-яких належно  оформлених документів, які подаються позивачем у зв’язку із збором вихідних даних, проектуванням, початком будівництва, будівництвом та/або введенням об’єкта в експлуатацію;

—сприяти позивачу в отриманні від відповідних служб міської влади у найкоротші терміни будь-яких документів, які є необхідними позивачу у зв’язку із збором вихідних даних, проектуванням, початком будівництва, будівництвом та/або введенням об’єкта в експлуатацію.

Крім того, відповідач відповідно умов інвестиційного договору здійснює контроль за дотриманням та виконанням умов конкурсу, цього договору та конкурсних пропозицій інвестора під час виконання інвестиційного договору.

Твердження відповідача про те, що такі обов’язки, покладені на нього інвестиційним договором виходять за межі його повноважень, оскільки жодним нормативним актом йому не надано повноважень та не передбачена можливість впливати на порядок прийняття актів органом місцевого самоврядування –Київською міською радою або Київською міською державною адміністрацією не можуть бути прийняті до уваги виходячи з наступного.

Згідно п. 5.36. Положення про Головне управління економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - Положення) від 29 грудня 2003 року №2470 відповідач є не представником, а являється структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який здійснює представницькі функції КМДА  у  сфері залучення вітчизняних інвестицій в економіку міста Києва  шляхом проведення конкурсів, підготовці та укладанні інвестиційних угод, договорів.

Згідно п.4 Положення одним з основних завдань Головного управління економіки та інвестицій є здійснення повноважень КМДА на залучення вітчизняних і іноземних інвестицій та організації роботи їх використання для фінансування капітальних вкладень, передбачених програмою соціально-економічного та культурного розвитку м. Києва.

Таким чином, відповідач є структурним підрозділом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який здійснює представницькі функції КМДА, а здійснення повноважень КМДА щодо залучення вітчизняних і іноземних інвестицій є його основним завданням.

Також щодо компетенції та повноважень відповідача по відношенню до КМДА, судом встановлено, що згідно п. 6.3.  Положення про Головне управління економіки та інвестицій Київської міської ради (Київської державної адміністрації) відповідач має право одержувати в установленому порядку від інших структурних підрозділів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій інформацію, документи та інші матеріали, необхідні для виконання покладених на нього завдань, а відтак він наділений повноваженнями,  реалізація яких сприяє виконанню покладених на нього завдань.

Таким чином, в інвестиційному договорі обов’язки відповідача  конкретизовані відповідно до мети договору, які не виходять за рамки повноважень,  наданих відповідачу чинним законодавством України, тим більше, що п. 5.39. Положення про Головне управління економіки та інвестицій Київської міської ради (Київської державної адміністрації) чітко визначено, що  одним із завдань ГУЕІ КМДА є те, що Головне управління економіки та інвестицій КМР створює систему інформаційного супроводу міських інвестиційних проектів і програм, здійснює збір, узагальнення та аналіз інформації.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що відповідач мав відповідні повноваження для сприяння позивачу у виконанні ним умов інвестиційного договору, але не  реалізовував їх, що призвело до неможливості виконання позивачем умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не отримано від відповідних служб міської влади жодного документа, який є необхідним для подальшого належного виконання  позивачем   обов’язків за інвестиційним договором, не встановлено виконання Відповідачем жодних дій по сприянню позивачу в погодженні та отриманні необхідних для будівництва Об’єкту документів.

Відповідачем доказів про виконання ним своїх обов’язків, покладених на нього  п. 3.3. інвестиційного договору, суду не надано.

Твердження відповідача про те, що позивачем невірно визначено Об’єкт інвестування не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки лист позивача був направлений відповідачу 12.08.2003 р., тобто до підписання інвестиційного договору.

Крім того, позивачем до матеріалів справи приєднано Рішення Київської міської ради від  27 лютому 2003 року  №289-2/449, відповідно якого (п.5.) земельні ділянки загальною площею 0,23 га були передані Підприємству з іноземними інвестиціями “Мак Дональдз Юкрейн ЛТД” для будівництва, експлуатації та обслуговування закладу громадського харчування з  паркувальним майданчиком для автотранспорту на пр-ті Броварському (біля ст. м. “Дарниця”) у Дніпровському районі  м. Києва, в тому числі:

—ділянку №1 площею 0,17 га –у короткострокову оренду на 1 рік за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови;

—ділянку №2 площею 0,06 га, в межах червоних ліній, в короткострокову оренду на 5 років (для влаштування в’їзду, проїзду та виїзду) за рахунок земель міської забудови.

Матеріали справи містять витяг з бази даних Державного земельного кадастру (схема), з якого вбачається, що Підприємству з іноземними інвестиціями “Мак Дональдз Юкрейн ЛТД” надані земельні ділянки, які призначені для будівництва Об’єкта.

Доказів щодо спростування факту надання земельної ділянки Підприємству з іноземними інвестиціями “Мак Дональдз Юкрейн ЛТД” відповідачем не надано.

Відповідно ст. 651 Цивільного кодексу України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваний або змінений.

Пунктом 10.2. інвестиційного договору передбачена можливість розірвання договору позивачем  виключно у випадках суттєвого порушення відповідачем.

Пунктом 4.2.5. інвестиційного договору, в свою чергу,  визначено, що позивач має право розірвати інвестиційний договір - у випадку суттєвого порушення відповідачем його обов’язків за цим договором та відповідно п.п.10.4. та 10.5. договору має право вимагати відшкодування понесених ним фактичних витрат. Суттєве порушення відповідача означає виключно: а) порушення відповідачем п. 3.3. цього договору; б) інший випадок порушення відповідачем договору, який буде визнано суттєвим порушенням відповідача за згодою сторін або за рішенням суду.

Виходячи з матеріалів справи судом встановлено, що саме п.3.3. інвестиційного договору визначено суттєві умови інвестиційного договору, невиконання яких є істотним порушенням і значною мірою  позбавляє позивача того, на що він розраховував, а фактично унеможливлює  досягнення ним цілей інвестиційного договору.

Тобто, саме невиконання відповідачем обов’язків, покладених на нього п. 3.3.  інвестиційного договору є суттєвим порушенням договору та дає підстави позивачу розірвати цей договір.

Так, згідно з п. 3.3. інвестиційного договору, яким регламентовано істотні умови договору, відповідач зобов’язався у строк до 01.03.2004 р. сприяти позивачу у належній підготовці території для будівництва об’єкта відповідно до проектно-кошторисної документації, включаючи сприяння в усуненні з такої території будь-яких  конструкцій, споруд та майна третіх осіб у строк до 01.03.2004 р.; сприяти позивачу у погодженні відповідними службами міської влади у найкоротші терміни будь-яких належно  оформлених документів, які подаються позивачем у зв’язку із збором вихідних даних, проектуванням, початком будівництва, будівництвом та/або введенням об’єкта в експлуатацію; сприяти позивачу в отриманні від відповідних служб міської влади у найкоротші терміни будь-яких документів, які є необхідними позивачу у зв’язку із збором вихідних даних, проектуванням, початком будівництва, будівництвом та/або введенням об’єкта в експлуатацію.

Відповідачем не надано доказів про виконання п. 3.3. інвестиційного договору та вжиття заходів з метою виконання обов’язків, покладених на нього розділом 3 інвестиційного договору.

За таких обставин, доводи відповідача про відсутність підстав для розірвання інвестиційного договору не можуть бути прийняті судом до уваги.

Факт того, що  земельні ділянки, на яких мало проводитись будівництво  Об’єкта, надані іншому суб’єкту господарювання  приймаються судом до уваги як підстава, що унеможливлює реалізацію умов інвестиційного договору, які передбачені п.п. 4.1.3- 4.1.12.

Судом встановлено, що невиконання відповідачем суттєвих умов інвестиційного договору та допущення істотних порушень цього договору, яке в цілому тягне для позивача неможливість досягнення ним цілей інвестиційного договору, містить ознаки цивільного правопорушення, що безпосередньо потягло заподіяння збитків позивачу. Вина відповідача полягає у бездіяльності та невиконанні покладених на нього обов’язків за інвестиційним договором, зокрема п.п.1.3., 3.3, 3.4. інвестиційного договору.

Беручи до уваги той факт, що земельна ділянка, призначена для будівництва Об’єкту за інвестиційним договором, була передана того ж року в користування Підприємству з іноземними інвестиціями “Мак Дональдз Юкрейн ЛТД”, суд дійшов висновку, що вина відповідача виражена у формі умислу, оскільки саме на нього, як на організатора конкурсу покладено обов’язок  контролю за дотриманням та виконанням умов конкурсу та інвестиційного договору.

З матеріалів справи вбачається, що порядок розірвання інвестиційного договору   визначено п. 10.3., з метою виконання якого, позивачем  11 лютого 2004 року у зв’язку з невиконанням відповідачем своїх зобов’язань, передбачених п.3.3. інвестиційного договору,  направлено відповідачу  повідомлення про підстави для розірвання договору, яке було отримано останнім 11 лютого 2004 року та зареєстровано за вхідним №1642.

Оскільки протягом 30 днів з моменту одержання повідомлення про підстави для розірвання відповідач не усунув допущені порушення та не відреагував на повідомлення про підстави розірвання, 19 березня 2004 року позивачем було направлено відповідачу повідомлення про розірвання договору, яке було одержано відповідачем 22.03.2004 р. та зареєстровано за вхідним №3530.

За таких обставин, твердження відповідача про те, позивачем не дотримано процедуру розірвання інвестиційного договору не можуть бути прийняті судом до уваги.

Тобто, згідно з п.10.3. інвестиційного договору та ст. 651 Цивільного кодексу України інвестиційний договір був розірваний Позивачем в односторонньому порядку з 22 березня 2004 року.

Відповідно п. 10.5. інвестиційного договору у разі дострокового розірвання договору з ініціативи будь-якої із сторін, грошові кошти, що сплачені позивачем відповідно до п. 2.2.1. та 2.2.2. інвестиційного договору, підлягають поверненню на рахунок позивача відповідачем в строк, що не перевищує 90 календарних днів з дня розірвання договору, незалежно від вчинення будь-якою стороною інших дій у зв’язку з  розірванням договору.

Згідно ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України відповідач був зобов’язаний повернути грошові кошти в сумі 7 221 760,00 грн. протягом семи днів з моменту отримання повідомлення про розірвання №004/02 від 19 березня 2004 року, тобто в строк до 29 березня 2004 року.

Виходячи з матеріалів справи, відповідач свої зобов’язання, що випливають із припинення дії інвестиційного договору не виконав, грошові кошти, отримані за інвестиційним договором  не повернув.

Ст. 615 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов’язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов’язання.

Відповідно п.4 ст. 611 Цивільного кодексу України  правовими наслідками порушення зобов’язання є відшкодування збитків та моральної шкоди.

Особа, якій завдано збитків у результаті  порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно п. 5 ст. 653 Цивільного кодексу України якщо договір змінений або розірваний у зв’язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Ст. 224 Господарського кодексу України визначено, що під збитками  розуміються витрати, зроблені управленою стороною, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання.

Судом встановлено, що позивач при виконанні умов інвестиційного договору поніс наступні витрати:

В рахунок реєстраційного внеску на участь у конкурсі позивачем було перераховано            3 400,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №25 від 29 липня 2003 року.

Згідно п.п. 2.2., 2.4. інвестиційного договору позивач сплатив на користь відповідача         644 800,00 грн. компенсаційних витрат, пов’язаних з  підготовкою та проведенням конкурсу та      6 576 960,00 грн. пайових внесків на розвиток соціальної та інженерно-транспортної Інфраструктури міста Києва, що підтверджується  платіжними дорученнями №27 від 29 серпня 2003 року та №28 від 29 серпня 2003 року.

З метою фінансування будівництва Об’єкту інвестування та зважаючи на те, що  п.1.1. інвестиційного договору визначено, що позивач зобов’язується забезпечити будівництво Об’єкту за власні та/або залучені кошти, а також приймаючи до уваги той факт, що відповідно вимог ст. 7 Закону України “Про інвестиційну діяльність”, яка передбачає, що  для інвестування можуть бути залучені фінансові кошти у вигляді кредитів, випуску в установленому законодавством порядку цінних паперів і позик, позивачем  було укладено договір кредитної лінії  №070803/1 з Акціонерним банком “Синтез”. Метою отримання кредиту є проплата за інвестиційним договором №049-13/і/7 від 28 серпня 2003 року. Для забезпечення належного виконання по вищезазначеному договору кредитної лінії на підставі договору застави майнових прав №290803/3 від 29 серпня 2003 року позивач здійснив часткову заставу майнових прав на Об’єкт інвестування. Відповідно умов вказаного договору кредитної лінії позивачем за користування кредитом було сплачено  кошти у розмірі 1 019 853,04 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №66 від 4 серпня 2004 року на суму 314 103,05 грн. та № 32 від 30 квітня 2004 року на суму 705 749,99 грн. (доказом погашення кредиту є платіжне доручення №71 від 5 серпня 2004 року на суму 6 975 539,00 грн.).

Для погашення кредиту та відсотків за користування кредитом за договором кредитної лінії №070803/1 від 7 серпня 2003 року, 6 серпня 2004 року між позивачем та Акціонерним банком “Синтез” був укладений договір кредитної лінії №060804/6.

В забезпечення належного виконання по вищезазначеному Кредитному договору на підставі договору застави майнових прав №060804/5 від 6 серпня 2004 року позивач здійснив заставу майнових прав на Об’єкт інвестування.  Згідно умов цього договору за весь час користування кредитом позивачем сплачено кошти у розмірі 2 620 632,58 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №45 від 28 липня 2005 року на суму 1 230 320,46 грн., №51 від  29 липня 2005 року на суму 3 135,92 грн., №52 від 29 липня 2005 року на суму 3,49 грн. та №101 від 13 червня 2006 року на суму 1 387 172, 71 грн. Доказом погашення кредиту згідно договору кредитної лінії №060804/6 від 6 серпня 2004 року є платіжне доручення №100 від 13 червня 2006 року на суму 8 720 600,00 грн.

27 серпня 2003 року  з метою фінансування будівництва Об’єкту інвестування позивачем було укладено договір кредитної лінії №270803/3 з Акціонерним банком “Синтез”. Метою отримання кредиту є проплата за інвестиційним договором №049-13/і/7 від 28 серпня 2003 року.

В забезпечення належного виконання по вищезазначеному кредитному договору на підстав застави майнових прав №290803/5 від 29 серпня 2003 року позивач здійснив часткову заставу майнових прав на Об’єкт інвестування. Згідно умов цього кредитного договору позивачем було сплачено за користування кредитом кошти у розмірі 69 238,39 дол. США, що становить 356 180,80 грн., що підтверджується меморіальними ордерами ми№214-103 від  26 серпня 2004 року  на суму 40 758,96 грн., меморіальним ордером №214-45 від 27 липень 2005 року на суму  112 782,56 грн., меморіальним ордером №260-63 від 11 травня 2004 року на суму 86 419,99 грн., меморіальним ордером №214-43 від 27 травня 2004 року на суму 112 782,56 грн., №1059-16 від 14 червня 2006 року на суму 116 219,29 грн. Доказом погашення кредиту згідного договору кредитної лінії №270803/3 від 27 серпня 2003 року є меморіальний валютний ордер №214-13 від 14 червня 2006 року на суму  200 000, 00 дол. США, що становить 1 010 000,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України  боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно розрахунку позивача збитки, заподіяні інфляцією складають 1 334 566,29 грн. та підлягають стягненню з відповідача, оскільки з моменту сплати позивачем (на виконання інвестиційного договору ) грошових коштів у розмірі 9 870 688,61 грн. до моменту подачі позову, вони втратили свою купівельну спроможність, оскільки в державі існувала інфляція, офіційний індекс якої, розраховується  Державним комітетом статистики України, та який (індекс) і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Крім того, відповідно вимог ст. 625 Цивільного  кодексу України до стягнення з відповідача  підлягає сума 3% річних від простроченої суми, що відповідно складає 290 392,05 грн. (сума розрахована  виходячи із суми 7 225 160,00 грн. за період з 29.03.2004 р. по 04.09.2005 р.).

З огляду на викладене, факт спричинення позивачу збитків у розмірі  12 846 587,40 грн. повністю підтверджується матеріалами справи, а також розрахунками суми позовних вимог  та документами, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із способів захисту прав суб’єктів господарювання є  примусове  виконання обов’язку в натурі.

Відповідач доказів щодо відшкодування збитків у сумі 12 846 587,40 грн.  не надав, тому вимоги позивача цілком правомірні та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України на Відповідача покладаються витрати понесені Позивачем по справі, а саме: 25 500,00 грн. –державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Головного управління економіки та інвестицій Київської міської державної адміністрації (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фрістайл” (03127, м. Київ, пр-т 40-річчя Жовтня,120 корп.1, ) 12 846 587 (дванадцять мільйонів вісімсот сорок шість тисяч п’ятсот вісімдесят сім) грн. 40 коп. збитків, 25 500 (двадцять п’ять тисяч п’ятсот) грн. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя
О.В. Мандриченко