ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2007                                                                                   Справа № 20/160

Дніпропетровський          апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Прокопенко А.Є. (доповідач),

суддів:  Крутовських В.І., Дмитренко А.К.

При секретарі судового засідання  Врона С.В.

За участю представники сторін:

від позивача:  Казак Д.А. представник, довіреність №б/н  від 14.05.07;

від відповідача:  Ерохіна Н.А. представник, довіреність №126/07  від 26.04.07;

розглянувши апеляційну скаргу  Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради “Дніпродзержинськводоканал”  м.Дніпродзержинськ  на рішення господарського суду Дніпропетровської  області  від  15.05.07р.  у справі  №  20/160

за позовом   Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради  „Облводоканал”,  м.Дніпропетровськ

до  Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради “Дніпродзержинськводоканал”  м. Дніпродзержинськ

про стягнення 9 954 962 грн. 98коп

У відповідності із ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва до 26.07.07р., 07.08.07р., 09.08.07р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.07р. по справі № 20/160 (суддя Пархоменко Н.В.) стягнуто з Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради “Дніпродзержинськводоканал”  м.Дніпродзержинськ  на користь Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради  „Облводоканал”,  м.Дніпропетровськ  7234431грн. 79коп. основного боргу та витрати по справі.

Оскаржуючи рішення господарського суду Комунальне виробниче підприємство Дніпродзержинської міської ради “Дніпродзержинськводоканал” просить його скасувати,  посилаючись на те, що рішення прийняте при неповному з”ясуванні  обставин справи, при недоведеністі обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, та з порушенням норм матеріального права, що привело до прийняття неправильного рішення.

У відзиві на скаргу позивач просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників  сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

22.01.2001 року між Виробничим управлінням Аульського районного водопровідного господарства, яке є структурним підрозділом ДОКП „Облводоканал” (позивач) , і Комунальним підприємством „Дніпродзержинське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства” (відповідач)  укладений договір № 2 про поставку води.

Рішенням  господарського суду від 19.05.2003 року у справі № 34/37 встановлена заборгованість відповідача перед позивачем за договором  від 22.01.01року  за період  з 01.06.2001 року по 30.09.2002 року  у сумі 9935834грн.55 коп. та стягнуто з    відповідача на користь позивача     9935834грн.55 коп.  заборгованості за воду, 662720 грн.16 коп. інфляційних втрат , 702 860 грн.93 коп. пені і 136061 грн.31 коп. 3 % річних   . Постановою  Дніпропетровського апеляційного господарського суду Дніпропетровської області  від 15.07.2003 року   по справі № 34/37  встановлено  заборгованість КП „Дніпродзержинське ВУВКГ” перед ДОКП „Облводоканал” за  договором  від 22.01.01р. за період з 01.06.01р. по 30.09.02р.  в сумі 9 954 962 грн. 98 коп. Однак, у стягненні зазначеної суми було відмовлено через те, що ДОКП „Облводоканал” не надав  доказів надсилання або вручення відповідачу  рахунків на оплату за воду , отже суд зазначив, що виходячи з умов договору , строк  оплати не настав.

Позивач на виконання умов пунктів 3.1-3.3 договору, 20.10.03р. вручив відповідачу   рахунок № 139 від 10.10.03 р. на суму 9 954 962 грн. 98 коп.,(стор. 13-14 том 1 ) котрий мав бути оплачений протягом трьох банківських днів. Листом № 1585 від 28.10.03 КП „Дніпродзержинське ВУВКГ” відмовилось його оплатити.

Позивач листом № 1835/12-7  від 04.11.2003р.    виставив відповідачу  платіжну вимогу-доручення № 1, яка також залишилась  неоплаченою.

Сторони  провели звірку взаємних розрахунків станом на 01.01.2007 року  відповідно до якої сальдо станом на 01.01.2007 року за період  з  01.06.2001р. по 01.10.2002 року  за даними бухгалтерського обліку позивача складає  7552809 грн.15 коп., а за даними відповідача, -  7234431 грн.79 коп.

Представники позивача у судовому засіданні 14.05.2007 року  заявили клопотання в порядку статті 22 ГПК України про уточнення суми позовних вимог та погодились з даними звірки визначеними відповідачем  у сумі 7234431 грн.79 коп.,  у зв’язку з чим зменшили суму позову і просили стягнути  з відповідача  заборгованість за поставлену воду  у сумі –7234431 грн. 79 коп.

У судове засідання 09.08.07р. до апеляційного господарського суду  позивачем подано клопотання про залучення до справи інформації –розрахунку за поставлену воду між сторонами у справі за період з 01.06.01р. по 30.09.02р., яким підтверджено проведене відповідачем зменшення розміру позовних вимог до суми 7234431грн. 79коп.

Апеляційний господарський суд вважає, що господарським судом  необґрунтовано не враховано при винесенні рішення, що позивачем не надавався розрахунок зменшених позовних вимог, господарський суд виніс рішення тільки на підставі підписаного сторонами акту звірки взаєморозрахунків. Як вбачається із акту звірки взаєморозрахунків (а.с. 113, т.с. ІІ), станом на 01.06.01р. рахувалась заборгованість в сумі 651634грн. 26коп., яка включена позивачем в суму заявленого боргу. Між тим зазначена заборгованість не підтверджена належними засобами доказування, позивачем не надано також доказів на підтвердження того, чи погашалась ця сума черговими платежами відповідача, також не вбачається за який період і по якому договору залишилась несплаченою ця сума, тому апеляційний господарський суд вважає, що сума боргу в розмірі 651634грн. 26коп. повинна бути виключена із загальної суми боргу відповідача як непідтверджена.

Щодо доводів господарського суду про неможливість врахування проведених відповідачем взаємозаліків на суму 1021959грн. 78коп.

Відповідно наданих відповідачем до господарського суду документів і додатково наданих до апеляційного господарського суду доказів встановлено наступне.

Стосовно зарахування зустрічного зобов’язання на суму 618408грн.

Згідно висновку господарського суду припинення зобов’язання за заявою про залік зустрічних однорідних взаємних вимог від 14.10.04р.                №01-12/1402 не може вважатись зарахованим, оскільки відповідач не надав доказів направлення цієї заяви “Облводоканал”,  як доказ направлення відповідач надав копію опису про направлення заяви про залік і копію поштової квитанції від 13.10.04р., а заява про залік датована 14.10.04р., таким чином надані копії квитанції від 13.10.04р. не можуть служити доказом направлення заяви, крім того у акті звірки взаємних розрахунків відсутні посилання на цей залік, що свідчить про відсутність такої заяви.

Із матеріалів справи вбачається, що до господарського суду відповідач дійсно надав тільки зазначені докази. Згідно пояснень відповідача викладених у апеляційній скарзі заява про залік зустрічних вимог направлялась позивачу двічі  як 13.10.04р., та і 14.10.04р., на підтвердження чого надано копію реєстру заказних поштових відправлень від 14.10.04р., з проставленим відбитком календарного штемпеля, оригінал якого оглянуто апеляційним господарським судом у судовому засіданні.

Доводи позивача про те, що зазначений реєстр не може бути належним доказом  відправки за відсутності поштової квитанції слід визнати помилковим. Складання списку внутрішніх реєстрованих поштових відправлень, якщо одночасно їх відправляється п”ять і більше, передбачено пунктом 85 Правил надання послуг поштового зв”язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.02р. №1155.

Відповідно до визначення поняття доказів, що міститься у статті 32 Господарського процесуального кодексу України, такий список (реєстр) є належним доказом.

Також суд вважає необґрунтованими доводи позивача про неправомірність проведення заліку зустрічних однорідних  вимог на суму 618408грн. у зв”язку з тим, що зобов”язання ДОКП “Облводоканал” щодо сплати зазначеної суми грошових коштів виникли на підставі простих векселів, по яким є рішення господарського суду  Дніпропетровської області щодо стягнення цієї суми грошових коштів, яке знаходиться на виконанні у виконавчій службі.

Зобов”язання позивача виникли по оплаті простих векселів                              № 3013 від 08.08.01р. на суму 300000грн. та №3014 від 08.08.01р. на суму 318408грн. Вказані векселі було отримано відповідачем згідно угоди про поступку права на вимогу №12/5 від 19.03.03р.

Згідно із главою 50 Цивільного кодексу України передбачені підстави припинення зобов”язання. Відповідно  ст. 598 ЦК України зобов”язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Ст. 602 ЦК України передбачені випадки недопустимості зарахування зустрічних однорідних зобов”язань до яких відноситься зобов”язання про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров’ю або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як вбачається із заяви про залік від 14.10.04р. зараховуються зобов”язання саме за простими векселями, а не за рішенням суду.

Враховуючи той факт, що зобов”язання ДОКП “Облводоканал” по оплаті простих векселів не відноситься до зобов”язань, передбачених ст. 62 ЦК України, то і немає зоборони на здійснення зарахування цих зобов”язань з зобов”язаннями відповідача по оплаті заборгованості за поставлену воду.

Таким чином зарахування зустрічних однорідних вимог можливо здійснювати на будь-якій стадії виконання зобов”язання, незалежно добровільне це виконання чи примусове.

Стосовно заліків на суму 345183грн. 78коп. та 58368грн.

29.12.06р. відповідач направив позивачу заяву про залік зустрічних однорідних вимог №01-09/1394 на суму 345183грн. 78коп. Факт направлення вказаної заяви підтверджується реєстром поштових відправлень від 29.12.06р.

14.05.07р. відповідач направив позивачу заяву про залік зустрічних однорідних вимог №01-09/454 на суму 58368грн.. Факт направлення вказаної заяви підтверджується реєстром поштових відправлень від 14.05.07р.                (а.с. 100, т.с.ІІІ), оригінали вказаних поштових відправлень оглянуто у судовому засіданні.

Як зазначалось вище, апеляційний господарський суд вважає належними доказами відправки вказаних заяв про залік за наявності тільки реєстру поштових відправлень.

Господарський суд не навів доводів щодо  визнання ним факту відсутності доказів направлення відповідачем зазначених заяв про залік зустрічних позовних вимог.

Не можна погодитись із висновком господарського суду щодо неможливості зарахування заліків на ці суми за відсутності акту звірок на надання послуг, та доказів по стягненні суми в судовому порядку.

Як вбачається із наданих відповідачем до господарського суду документів між ДОКП "Облводоканал" та Дніпродзержинськводоканал укладено договір № 1-34/2001 на надання послуг з водопостачання та водовідведення від 01.01.2001р. Згідно умов цього договору Дніпродзержинськводоканал зобов'язувалось надавати ДОКП "Облводоканал" послуги по водопостачанню та водовідведенню, а ДОКП "Облводоканал" зобов'язався своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами на умовах цього договору. Згідно п. З.1. вказаного договору Дніпродзержинськводоканал зобов'язався надавати Облводоканалу послуги на умовах 100 % попередньої оплати на розрахунковий місяць при терміні внесення платежів - не пізніше 10 числа поточного (розрахункового) місяця. Розмір плати за надані послуги на момент укладення договору становить 0,60 грн. за 1 куб. м. (п. 3.3.) тарифи на послуги можуть бути змінені на основі нормативних актів без додаткового узгодження з Облводоканалом цих тарифів і термінів їх введення.

Відповідач виконав прийняті на себе зобов'язання належним чином, що підтверджується актами приймання-передачі виконаних послуг, що підписані двома сторонами.

Факт надання послуг Дніпродзержинськводоканал та прийняття цих послуг Позивачем за вказаним договором підтверджується актами приймання-передачі виконаних послуг за період з липня 2004р. по квітень 2007 року. Вказані акти підписані обома сторонами договору та підтверджують обсяг наданих послуг, а саме у актах зазначено, що КП ДОР ''Облводоканал" передав, а Дніпродзержинськводоканал прийняв стічні води в зазначених обсягах. Вартість наданих послуг розраховується у відповідності до п. 3.3. договору, а саме за період з липня 2004 р. по липень 2006р. тариф на послуги водовідведення був затверджений в розмірі 1,42 за 1 куб.м. у відповідності до рішення Виконавчого- комітету Дніпродзержинської міської ради № 741 від 16.12.2003р. та за період з серпня 2006р. по квітень 2007р. тариф затверджений в розмірі 2,56 грн. за 1 куб. м. згідно із рішенням Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 448 від 25.07.2006р.

Таким чином позивач повинен був сплатити відповідачу за надані послуги грошові кошти в сумі 403551грн. 78коп., що вбачається із таблиці –розрахунку, наданому відповідачем в поясненнях до апеляційної скарги від 26.07.07р.

Доказів оплати вказаних послуг позивачем в судове засідання не надано.

Відповідачем були направлені позивачу претензії на суму 283999грн. 79коп. від 11.09.06р. за №175/06-юр за період з 01.07.04р. по 31.07.06р., на суму 345183грн. 78коп., від 15.12.06р. за №01-09/136 за період з 01.04.04р. по 31.12.06р., на суму 58368грн., від 03.05.07р. за №01-09/440 за період з 01.01.07р. по 30.04.07р., що підтверджується відповідними реєстрами поштових відправлень.

Згідно із ст. 601ЦК України зобов”язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений, або визначений моментом пред’явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватись за заявою однієї із сторін.

З врахуванням викладеного, відповідач здійснив зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 345183грн. 78коп. та 58368грн. за наявності достатніх підстав і у відповідності із приписами діючого законодавства.

Як зазначає відповідач у доповненні до апеляційної скарги він не згоден з висновком господарського суду про преюдиційність факту, встановленого постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.07.03р. по справі №34/37 щодо суми заборгованості відповідача за спірний період у розмірі 9954962грн. 98коп. за договором №2 від 22.01.01р.

Також відповідач вказує на те, що зменшення позивачем ціни позову до 7234431грн. 79коп. позивачу потрібно доводити у відповідності до норм діючого законодавства, що ним не було зроблено, оскільки при  перерахунку позову був застосований інший тариф, ніж при встановленні преюдиціального факту наявності заборгованості, на момент підписання договору діяли тарифи, які в подальшому, було скасовано, у зв”язку з чим сторонами при підписанні договору не було у встановленому порядку погоджено ціну, що є підставою вважати договір №2 від 22.01.01р. неукладеним.

Апеляційний господарський суд вважає зазначені доводи безпідставними враховуючи наступне.

Суму заборгованості у розмірі 9954962грн. 98коп. було встановлено постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.07.03р. по справі №34/37 на підставі наданих позивачем доказів по наданню послуг з водопостачання, які було досліджено судом, тому не потребує надання таких же доказів по розглядаємій справі відповідно приписів ст. 35 ГПК України.

Згідно акту звірки взаєморозрахунків підписаним сторонами (а.с. 113, т.с. ІІ), станом на 01.01.07р. борг відповідача за період з 01.06.01р. по 01.10.02р. становив за розрахунком позивача 7552809грн. 10коп., за розрахунком відповідача 7234431грн. 79коп.

У колонці нарахувань позивача за кожний місяць відмінусовано певні суми, які згідно усних пояснень позивача становлять різницю в тарифах, тобто позивач розрахував борг відповідно тарифу, встановленого при укладенні договору –в розмірі 26,4коп. за 1мі, що не  заперечується відповідачем.

В подальшому позивач погодився із розрахунком відповідача і зменшив позовні вимоги до суми, вказаної самим відповідачем у акті звірки.

Відповідно ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали  від нього.

Посилання відповідача на скасування тарифів за якими був розрахований борг в сумі 9954962грн. 98коп. відповідно постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.07.03р. по справі №34/37 не змінює висновок апеляційного господарського суду по розглядаємій справі, оскільки позивачем при розрахунку зменшеного боргу застосовано тариф, встановлений сторонами при укладенні договору –26,4коп. за 1 куб м. води.

Крім того відповідачем не обґрунтовано неможливість подання до суду першої інстанції постанови Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 27.12.05р., якою визнано нечинним та скасовано рішення виконавчого комітету Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області від 23.04.99р. №21 “Про затвердження тарифів на послуги водопостачання для населення та інших споживачів по Аульському районному водопровідному господарству”.

Згідно наданої відповідачем ксерокопії рішення виконавчого комітету Аульської селищної ради №21 від 23.04.99р. на послуги водопостачання було затверджено тариф в розмірі 0,27коп.

Таким чином сторони при укладенні договору досягли згоди про застосування тарифу в розмірі 26,4коп. за 1 куб. м. води, тобто без врахування тарифів, встановлених зазначеним рішенням, отже скасування рішення виконкому не стосується ціни, встановленої в договорі №2 від 22.01.01р., визначеної за згодою сторін. За таких підстав відхиляються доводи скаржника про можливість визнання договору №2 від 22.01.01р. неукладеним.

Беручи до уваги викладене, рішення господарського суду підлягає зміні в частині стягнення боргу в сумі 1673594грн. 04коп., з якої 1021959грн. 78коп. –проведені відповідачем взаємозаліки, 651634грн. 26коп. –непідтверджений належними доказами борг станом на 01.06.01р.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 5560837грн. 75коп., в решті заявлених вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.103-105 ГПК України суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2007р. по справі № 20/160  змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

“Позов задовольнити частково.

Стягнути зКомунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради “Дніпродзержинськводоканал”  м. Дніпродзержинськ на користь Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради  „Облводоканал”,  м.Дніпропетровськ   5 560 837грн. 75коп. основного боргу, 1700грн. витрат по сплаті держмита, 85грн. витрат  по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

В решті позову відмовити.”

Стягнути з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради  „Облводоканал”,  м.Дніпропетровськ   на користь Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради “Дніпродзержинськводоканал”  м. Дніпродзержинськ  850грн. витрат по сплаті держмита по апеляційній скарзі.

Повернути Комунальному виробничому підприємству Дніпродзержинської міської ради “Дніпродзержинськводоканал”  м.Дніпродзержинськ  11900грн. держмита, сплаченого за подання апеляційної скарги, зайве перерахованого платіжним дорученням №1124 від 24.05.07р., яке знаходиться в судовій справі.

Виконання постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області

Головуючий                                                                            А.Є.Прокопенко

Суддя                                                                                               В.І.Крутовських

Суддя                                                                                             А.К.Дмитренко

З оригіналом згідно

Помічник судді                                                                          А.В.Тальян