ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"10" вересня 2007 р.
Справа №  2/141

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді ДеревінськоїЛ.В. розглянув у відкритому судовому засіданні  справу № 2/141

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-гарант-цукор", м.Кіровоград

до відповідача: приватного підприємства "Агро-Пропозиція", м. Кіровоград

та приватного підприємства "Мир-7", м. Кіровоград

договір про надання послуг по зберіганню продукції № 442 від

про визнання розірваним договору N 442 від 25.10.2005р. про надання послуг по зберіганню продукції між позивачем та відповідачем –1 з дати його укладення

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача – участі не брав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином;

від відповідача 1 - Тертична В.П , довіреність № 05/02  від 05.02.07 ;

від відповідача 2 - участі не брав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином  ;

Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-гарант-цукор" подано позов до приватного підприємства "Агро-Пропозиція" та приватного підприємства "Мир-7" про визнання розірваним договір про надання послуг по зберіганню продукції № 442 від 25.10.2005р. укладений між позивачем та відповідачем -1 з дати його укладення.

В судовому засіданні від 13.07.2007р. позивачем  подано заяву про зміну підстав та предмету позову, в якій він просить визнати недійсним договір про надання послуг по зберіганню продукції № 442  від 25.10.2005р. укладений між позивачем та відповідачем -1. Заява судом не прийнята.

Відповідач -1 у відзиві на позовну заяву № б/н від 26.06.2007р. заперечив позовні вимоги повністю мотивуючи тим, що підстава для розірвання зазначеного договору не відповідає дійсності, оскільки у відповідності до п.1.1 договору відповідач -1 на підставі складської довідки від 25.10.2005р. передав позивачу на зберігання цукор у кількості 124,286 тон.

Відповідач -2 вимоги вказаної ухвали суду не виконав, витребувані документи не подав.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача - 1, господарський суд:

В С Т А Н О В И В:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-гарант-цукор", м.Кіровоград  - / позивач по справі  / та приватним підприємством "Агро-Пропозиція", м. Кіровоград - / відповідач – 1  по справі/ 25.10.2005р. укладено договір N 442 про надання послуг по зберіганню про надання послуг по зберіганню продукції, якою згідно умов п.1.1. є цукор у кількості 124, 286 тонн. Місцем зберігання продукції є склад за адресою м. Новоукраїнка вул.. Промислова,1 а. Строк прийняття і зберігання продукції -  до 31.12.2005р.

Відповідно до умов додаткової угоди B 1 від 30.12.2005р.  строк прийняття і зберігання продукції сторони погодили до 1.02.2006р. ,.

25.10.2005р. позивач видав відповідачеві – 1  складську довідку про те, що на його складі готової продукції знаходиться на зберіганні цукор в кількості 124,286 тонн, власником якого є ПП “Агропропозиція”.

За твердженням позивача вказана складська довідка  ним не оформлялась, продукція – цукор в кількості 124,286 тонн відповідачем - 1 позивачеві в строки, передбачені п.2.1. договору від 25.10.205р. не передавалась. За таких обставин позивач вважає наявними порушення  умов договору з боку  замовника за договором  /відповідача – 2  по справі/ , що дає позивачеві право, відповідно до ч. 2 смт. 651 ЦК України вимагати  розірвання договору від 25.10.2005р. N 442 про надання послуг на зберігання продукції.

Позивач вважає, що спір між сторонами виник не в зв’язку з відмовою відповідача – 1 розірвати договір, а в зв’язку з порушенням відповідачем – 1 зобов’язання, яке є підставою для відмови позивача від договору.

За таких обставин позивач просить визнати розірваним договір про надання послуг по зберіганню продукції N 442 від 25.10.2005р. між позивачем та відповідачем -1 з дати його укладення.

Позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1  ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі. Договір зберігання, за яким зберігач зобов’язується прийняти річ на зберігання у майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Наявність письмового договору N 442 від 25.10.2005р. та складської довідки від 25.10.2005р., підписаною позивачем, свідчить про відсутність порушення відповідачем-1 своїх зобов’язань за договором від 25.10.2005р.

Крім того, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес особи у спосіб, який передбачений частиною 2 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України визначено, що кожний суб'єкт господарювання та  споживач  має  право  на захист своїх прав і законних інтересів.  Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом:

визнання наявності або відсутності прав;

визнання  повністю  або  частково  недійсними  актів  органів державної  влади та органів місцевого самоврядування, актів  інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси   суб'єкта   господарювання  або   споживачів;

визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

відновлення  становища, яке існувало  до  порушення  прав  та законних інтересів суб'єктів господарювання;

припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

присудження до виконання обов'язку в натурі;

відшкодування збитків;

застосування штрафних санкцій;

застосування оперативно-господарських санкцій;

застосування адміністративно-господарських санкцій;

установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

іншими способами, передбаченими законом.

У відповідності до правил ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно п. 2 ст. 188 Господарського процесуального кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

У   разі   якщо   сторони  не  досягли  згоди  щодо  зміни (розірвання)  договору  або  у  разі   неодержання   відповіді   у встановлений   строк   з   урахуванням   часу   поштового   обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення  суду.

Із зазначеного слідує, що саме сторона договору має право передати спір про розірвання договору на вирішення суду.

У даному випадку предмет позову про визнання договору розірваним, не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав. Тобто законодавством не передбачено такого способу захисту прав, як визнання договору розірваним.

Таким чином, позовна вимога про визнання договору № 442 про надання послуг по зберіганню продукції, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-гарант-цукор", м. Кіровоград та приватним підприємством "Агро-Пропозиція", м. Кіровоград  розірваним, задоволенню не підлягає.

Заява позивача про зміну предмета та підстави позову, в якій останній просить визнати спірний договір недійсним, задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Частиною 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач  вправі до прийняття рішення  по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог..., відмовитись від позову або зменшити  розмір позовних вимог.

Виходячи з вимог зазначеної статті одночасна зміна підстав та предмету позову Господарсько процесуальним кодексом України не передбачена, отже заява позивача від 13.07.2007р. судом не приймається.

Згідно ст.. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 16, 937 ЦК України ст.ст. 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРIШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення  десятиденного  строку з дня його підписання, оформленого відповідно ст. 84 ГПК України, якщо не було подано апеляційної скарги.

Суддя                             Л.В. Деревінська