ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 вересня 2007 р.

№ 29/327-07

Вищий
господарський  суд  України
у  складі  колегії
суддів:

головуючий суддя

Муравйов О.В.

судді

Полянський А.Г. Фролова  Г.М.

розглянувши у
відкритому  судовому засіданні
касаційну  скаргу

Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

на рішення

Господарського суду Харківської
області від 13.06.2007 року

по справі

№ 29/327-07 Господарського суду
Харківської області

за позовом

Приватної фірми “Елліс”

до

СПД-ФО ОСОБА_1.,

про

визнання права користування
земельною ділянкою

за участю представників:

від позивача:

Бондаренко В.В., б/н, від
14.05.07р.,

від відповідача:

не з'явився

В С Т А Н О В
И В:

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 02.08.2007 року касаційна скарга СПД-ФО ОСОБА_1., була прийнята до
провадження, і, її розгляд призначений на 04.09.2007 року.

У зв'язку з виходом із лікарняного
судді Муравйова О.В., справа № 29/327-07, розглядається колегією суддів у
складі: головуючий -Муравйов О. В., судді Полянський А. Г., Фролова Г.М.
утвореному розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України
Осетинського А.Й. від 25.08.2005 року №02-20/13.

Відводів зазначеному складу колегії
суддів не заявлено.

В судове засідання 04.09.2007 року
відповідач по справі не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений заздалегідь належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач у своєму позові просить визнати за ПФ “Елліс” право володіння і
користування земельною ділянкою площею 0,0263га, розташованої за адресою: м.
АДРЕСА_1.

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 13.06.2007 року по справі № 29/327-07 (суддя Тихий
П.В.),  позов задоволено. Визнано за
Приватною фірмою "Елліс" право володіння і користування земельною
ділянкою площею 0,0263га, розташованою за адресою: м. АДРЕСА_1. Стягнуто з
Приватного підприємця ОСОБА_1на користь Приватної фірми "Елліс"
85,00грн. держмита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Мотивуючи рішення суд першої
інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка площею 0,263га., яка розташована
за адресою: м. АДРЕСА_1, зайнята нежитловою будівлею кафе, яка належить на
праві власності позивачу, і, вказана земельна ділянка, необхідна позивачу для
обслуговування даної будівлі. Зокрема, суд з посиланням на ст. 120 Земельного
кодексу України, зазначає, що при переході права власності на будівлі та
споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01.01.2002 року до
набувача від відчужувача переходить належне йому право користування земельною
ділянкою, а також, що у відповідності з ч.2 ст.377 ЦК України, якщо житловий
будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у
користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування
тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка
необхідна для їх обслуговування.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою на рішення Господарського суду
Харківської області від 13.06.2007 року у справі № 29/327-07 Господарського
суду Харківської області, в якій просить рішення Господарського суду
Харківської області від 13.06.2007 року у справі № 29/327-07 скасувати в
повному об'ємі та припинити провадження у справі, мотивуючи касаційну скаргу
доводами про порушення норм матеріального та процесуального права України.

Позивач відзив на касаційну скаргу
не надав.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні,
перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга  не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського
процесуального кодексу України Вищий
господарський  суд  України
переглядає  за  касаційною
скаргою (поданням)  рішення
місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117
Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції
норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до роз'яснень, викладених
у пунктах 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №
11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив
справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Мотивувальна частина рішення
повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх
юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи
інші докази, суд має це обґрунтувати.

Як встановлено судом першої
інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1року позивач придбав, згідно договору купівлі-продажу
НОМЕР_1посвідченого біржею нерухомості та основних фондів "України",
у власність нежитлову будівлю (кафе) літ. "Б-1", розташовану за
адресою: м. АДРЕСА_1.

З метою оформлення права
користування на спірну земельну ділянку, позивач звернувся до Управління
містобудування та архітектури Харківської міської ради.

В свою чергу, Управління  містобудування та архітектури Харківської
міської ради визначило орієнтовну площу землекористування, а саме 0,024га
спірної земельної ділянки.

Крім того, судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2року Харківська міська рада на 17 сесії 4 скликання прийняла
Рішення № НОМЕР_3"Про надання згоди на розробку проектів відведення
земельних ділянок юридичним і фізичним особам", відповідно до якого надано
згоду позивачу на розробку проекту і відведення земельної ділянки площею,
орієнтовно, 0,024га АДРЕСА_1для експлуатації і обслуговування нежитлової
будівлі кафе.

Згідно договору № НОМЕР_2року
Товариство з обмеженою відповідальністю "Землемір-Проект" розробило
проект відведення спірної земельної ділянки, відповідно до якого для розміщення
і обслуговування кафе позивачу була визначена необхідність відведення земельної
ділянки площею 0,0263га, розташованої за адресою: м. АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що позивач
узгодив зазначений вище проект у відповідних державних органах та службах про,
що свідчать матеріали справи.

Державний комітет України із
земельних ресурсів 24.01.2007 року провів державну експертизу документації
позивача на спірну земельну ділянку, та зробив висновок, що поданий проект
відповідає вимогам чинного законодавства, встановленим стандартам, нормам і
правилам, а також оцінюється позитивно.

Врахувавши вище викладене, місцевий
суд встановив, що спірна земельна ділянка площею 0,0263 га, яка розташована за
адресою: м. АДРЕСА_1, зайнята нежитловою будівлею кафе, яка належить позивачу
на праві власності, та необхідна йому для обслуговування даної будівлі.

Відповідно до статті 30 Земельного
кодексу України (від 13 березня 1992 року із змінами та доповненнями) та статті
120 Земельного кодексу України (від 20 грудня 2001 року із змінами та
доповненнями) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Частиною 2 статті 377 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо
житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці,
наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право
користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Статтею 49 Закону України «Про
власність»(від 7 лютого 1991 року N697-XII із змінами та доповненнями чинним на
час укладення договору) передбачено, що володіння майном вважається правомірним
якщо інше не буде встановлено рішенням суду.

За таких обставин, місцевий суд дійшов
висновку, що оскільки, попередній власник кафе правомірно володів та
користувався спірною земельною ділянкою, відповідно і  позивач отримавши у власність приміщення від
попереднього власника набув право користування земельною ділянкою на якій
розташована будівля площею 0,0263 га, за адресою: м. АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 4 Закону
України «Про власність»власник на свій розсуд володіє, користується і
розпоряджається належним йому майном.

Отже, користуючись належним
позивачу майном, останньому необхідно використовувати і земельну ділянку, на
якій це майно розташоване і яка необхідна для його обслуговування.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 Господарського
процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд дійшов
обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Твердження заявника про порушення
судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не
знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи, а доводи скарги
зводяться фактично до переоцінки доказів, що не входить до компетенції Вищого
господарського суду України.

З огляду на викладене, касаційна
інстанція вважає, що рішення у справі прийняте у відповідності з нормами
матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не
вбачається.

Відповідно до ст.ст.85, 1115
ГПК України в судовому засіданні за згодою присутнього представника
позивача  оголошена  вступна та резолютивна частини постанови.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119,
статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду
Харківської області від 13.06.2007 року у справі № 29/327-07 залишити  без змін.

Головуючий    суддя
Муравйов О.В.

Судді                                                                                            Полянський
А.Г.

Фролова А.Г.