ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 жовтня 2007 р.
№ 40/496

Вищий господарський суд України у складі:  суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Закарпатського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи “Державний Фонд сприяння молодіжному житловому будівництву”, м. Ужгород (далі -  Управління)

на рішення господарського суду міста Києва від 13.11.2006

зі справи  № 40/496

за позовом Управління

до Антимонопольного комітету України, м. Київ

про визнання недійсним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.11.2006 в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2007 первісну апеляційну скаргу Управління на зазначене рішення місцевого господарського суду було повернуто скаржникові на підставі пункту 2 частини першої статті 97 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою тієї ж апеляційної інстанції від 02.03.2007 повторну апеляційну скаргу Управління було повернуто йому на підставі пункту 4 частини першої статті 97 ГПК України.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.06.2007 ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2007 залишено без змін, а касаційну скаргу Управління –без задоволення.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 17.04.2007 касаційну скаргу Управління на рішення господарського суду м. Києва від 13.11.2006 повернуто скаржникові на підставі пункту 5 частини першої статті 1113 ГПК України.

Управління знову звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 18.07.2007 № 384, в якій просить скасувати рішення господарського суду першої інстанції від 13.11.2006, разом з клопотанням про відновлення пропущеного процесуального строку подання касаційної скарги від 18.07.2007 № 383. Зазначене клопотання мотивоване тим, що “внаслідок реалізації права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та касаційне оскарження ухвал суду апеляційної інстанції було пропущено строки на подання касаційної скарги на рішення суду першої інстанції”.

Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до статті 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом одного місяця з дня набрання рішенням місцевого господарського суду чи постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Згідно з частиною третьою статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Частиною першою статті 51 ГПК України передбачено, зокрема, що у випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Як вбачається з протоколу судового засідання місцевого господарського суду від 13.11.2006 з даної справи, судом було оголошено повний текст оскаржуваного рішення, тобто перебіг строку, передбаченого частиною третьою статті 85 ГПК України, починається саме від цієї дати.

У даному разі оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду згідно з зазначеними приписами статті 85 ГПК України набрало законної сили 23.11.2006, а строк його оскарження в касаційному порядку, з урахуванням приписів статті 51 ГПК України, закінчився 25.12.2006. Касаційну скаргу ж відповідно до поштового штемпеля на конверті було відправлено 18.07.2007, тобто після закінчення строку її подання.

Відповідно до частини першої статті 53 ГПК України за заявою, зокрема, сторони господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Отже, наведена норма пов’язує можливість відновлення пропущеного процесуального строку з обов’язковою наявністю поважної причини (причин), з якої стався цей пропуск.

Управління в обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що пропуск строку на касаційне оскарження рішення місцевого господарського суду пов’язаний із реалізацією “права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та касаційне оскарження ухвал суду апеляційної інстанції”. Однак клопотання не містить обґрунтування, яким саме чином зазначене перешкоджало касаційному оскарженню рішення господарського суду міста Києва від 13.11.2006 в передбачений законом строк, тобто до 25.12.2005. До того ж, як вбачається з матеріалів справи, скаржник вже звертався до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на рішення місцевого господарського суду з даної справи (ухвала Вищого господарського суду України від 17.04.2007).

З огляду на викладене зазначені обставини не позбавляли скаржника права подати касаційну скаргу у встановлений законом строк, а тому підстави для відновлення Вищим господарським судом України цього строку відсутні.

Питання про повернення скаржникові державного мита, сплаченого згідно з квитанцією від 29.03.2007 № ПН77, вирішено в ухвалі Вищого господарського суду України від 17.04.2007 № 40/496.

Керуючись пунктом 5 частини першої і частиною другою статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Закарпатському регіональному управлінню Державної спеціалізованої фінансової установи “Державний Фонд сприяння молодіжному житловому будівництву” у відновлені строку подання касаційної скарги зі справи № 40/496.

2. Касаційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 13.11.2006 зі справи № 40/496 повернути Закарпатському регіональному управлінню Державної спеціалізованої фінансової установи “Державний Фонд сприяння молодіжному житловому будівництву”.

Суддя                                                                                             В. Селіваненко

Суддя                                                                                              І. Бенедисюк

Суддя                                                                                              Б. Львов