ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

16.10.07р.

Справа № А18/444-07

За позовом  Прокурора Інгулецького району м.Кривого Рогу в інтересах держави                  в особі Дніпропетровського обласного відділення

Фонду соціального захисту інвалідів

м.Дніпропетровськ

до   Закритого акціонерного товариства "Кріворіжаглобуд"                    м.Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.

про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 74 827,45 грн.та пені в сумі 1 593,95 грн.

Суддя  Петрова В.І.

Представники сторін:

за участю прокурора: Акопова Л.В. - посв. № 98

від позивача:         Петренко Н.В. - дов. № 03-06/1087 від 21.08.2007 р.

від відповідача:          Чапала Ю.О. - дов. № 07/11юр від 01.10.2007 р.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Інгулецького району м.Кривого Рогу в інтересах держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Закритого акціонерного товариства "Кріворіжаглобуд" про стягнення з останнього адміністративно-господарських санкцій в сумі 74 827,45 грн. та пені в сумі 1 593,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач повинен був створити у 2006 році робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих.

Відповідач позовні вимоги не визнає, вказує, що протягом 2006 року він звертався до Центру зайнятості населення Інгулецького району, до Управління праці та соціального захисту населення з проханням надсилати для працевлаштування осіб, яким встановлено групу інвалідності, але такі особи на підприємство не були направлені. Зазначає, що працевлаштуванням інвалідів повинні займатися відповідні державні органи, а не підприємства, які створюють ці місця для інвалідів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи прокурора та представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.1991 № 875–12 (зі змінами і доповненнями)  для підприємств (об’єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік – у кількості одного робочого місця.

У випадку, якщо кількість працюючих на підприємстві інвалідів була менша, ніж встановлено зазначеним нормативом, то згідно статті 20 вищеназваного Закону підприємство зобов’язано сплатити відділенню Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські  санкції у розмірі середньорічної заробітної плати на даному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом. Для  підприємств,  установ,  організацій, у тому числі підприємств,   організацій   громадських   організацій  інвалідів, фізичних   осіб,   на  яких  працює  від  8  до  15  осіб,  розмір адміністративно-господарських  санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в   розмірі   половини   середньої   річної  заробітної  плати  на відповідному  підприємстві,  в установі, організації, у тому числі підприємстві,  організації  громадських  організацій  інвалідів, у фізичної  особи,  яка  використовує  найману працю.

У відповідності до п.2 Порядку надання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для  організації їх працевлаштування,  затвердженого Постановою КМУ від 31.01.2007 № 70 "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом України.

За даними, наведеними відповідачем у “Звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік” (форма 10-ПІ), середньооблікова кількість штатних працівників  складає 988 осіб; середня річна заробітна плата штатного працівника  –14 900 грн.; чисельність інвалідів, які повинні працювати на підприємстві відповідно до чотирьохвідсоткового нормативу – 40 осіб. За даними розділу 1 звіту на підприємстві відповідача у 2006 році працювало 35 інвалідів.

Відповідно до ст.18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”  забезпечення  прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу,  в тому числі з умовою про виконання  роботи вдома, здійснюється   шляхом  їх  безпосереднього  звернення  до підприємств,  установ,  організацій   чи   до   державної   служби зайнятості.

При розгляді справи суд встановив, що відповідачем протягом 2006 року направлялися до служби зайнятості звіти за формою № 3-ПН про наявність вакансій для інвалідів. Доказів направлення інвалідів для працевлаштування Центром зайнятості населення Інгулецького району  суду  не надано.

Також, позивач не підтвердив доказами, що мали місце випадки відмови відповідача при зверненні інвалідів безпосередньо до відповідача.

Зважаючи на викладені обставини, суд не вбачає вини відповідача в незабезпеченні нормативу працевлаштування інвалідів в 2006 році, як однієї з обов'язкових умов відповідальності.

Таким чином, позовні вимоги    задоволенню не підлягають.

Керуючись, ст.ст.158-163 КАС України, розділом VІІ Прикінцевих та перехідних положень КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

В.І. Петрова

Постанова виготовлена 24.10.2007 р.