ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2007р.                                                                                             Справа № 19/43

за позовом Приватного підприємства «Полтававторкольормет», м.Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбудсервіс», м.Полтава,

про визнання права власності на приміщення

Суддя  Безрук Т. М.

Представники :

від позивача  - Мордик В.І., Шейко О.М.

від відповідача – Курячий В.Г.

Розглядається позовна заява про визнання за ПП «Полтававторкольормет»права власності  на приміщення № 23 (вентиляційна) площею 69,4 кв.м в будинку літери «Б»нежитлового приміщення за адресою м. Полтава, вул. Сосюри, 33.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що спірне приміщення помилково не було включене до договору купівлі-продажу частини промислової бази від 02.10.2000р., але була наявна попередня домовленість про продаж даного приміщення; позивач користується спірним приміщенням, та вважає, що набув право власності на дане приміщення  на підставі договору купівлі-продажу частини промислової бази від 02.10.2000р.

Відповідач у відзиві проти  позову заперечує, посилаючись на те, що спірне приміщення № 23 площею 69,4 кв.м в будинку літери «Б»не входило до договору купівлі-продажу частини промислової бази від 02.10.2000р., в ціну договору не включалося.

В судовому засіданні 12.04.2007р. судом оголошувалася перерва до 17.04.2007р. згідно ст. 77 ГПК України.

Клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи за позовом ТОВ «Шляхбудсервіс»про виділення в натурі нерухомого майна, що є у спільній частковій власності судом відхилено, оскільки спір про право власності є первісним щодо спору про виділення в натурі нерухомого майна, що є у спільній частковій власності. Посилання позивача на призначення судової будівельно-технічної експертизи по справі про виділення майна та встановлення експертом дійсого вланика майна не може бути підставою для зупинення провадження у даній справі, оскільки до повноважень експерта не віднесено вирішення правових питань.

В судовому засіданні 17.04.2007р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

02.10.2000р. між Полтавською пересувною механізованою щляхобудівною колоною № 26 (правонаступником якої є відповідач) та ПП «Полтававторкольормет» (позивачем) укладено договір купівлі-продажу частини промислової бази, розташованої за адресою м. Полтава, вул. Сосюри, 33.

Згідно умов даного договору позивачеві було відчужено в будинку літера «Б»: ремонтний цех –1 площею 414.5 кв.м, мідницька –2 площею 10,90 кв.м, майстерня –10 площею 31,70 кв.м, майстерня –11 площею 15,20 кв.м, акумуляторна –12 площею 5,50 кв.м, акумуляторна –13 площею  12,20 кв.м, коридор –14 площею 10,50 кв.м, токарний цех –15 площею 57,80 кв.м, ремонтна майстерня – 16 площею 67,20 кв.м.

Право власності позивача на спірні приміщення посвідчено реєстраційним приміщенням від 12.10.2000р.

Спірне приміщення № 23 (вентиляційна) площею 69,4 кв.м в будинку літери «Б»не входило до предмету договору купівлі-продажу частини промислової бази від 02.10.2000р.

Статтею 128 ЦК УРСР, який діяв на час укладення спірної угоди, визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

За ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв’язку  тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов’язання  доставки.

Право власності за на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Твердження позивача про набуття права власності на спірне приміщення на підставі договору  купівлі-продажу частини промислової бази від 02.10.2000р., є неправомірним з огляду на наступне.

Згідно п. 5 договору  купівлі-продажу частини промислової бази від 02.10.2000р., передача об’єкту здійснюється після підписання договору за актом приймання передачі.

Приміщення № 23 площею 69,4 кв.м в будинку літери «Б»в предмет договору сторонами не включено. В акті приймання основних засобів від 10.10.2000р. відсутні відомості про його передачу позивачеві.

Посилання позивача в обґрунтування позову про наявне право власності на спірне приміщення, оскільки була попередня домовленість про продаж даного приміщення, судом відхиляється, так як за ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Письмової угоди щодо спірного приміщення сторонами не укладалося.

Посилання позивача на те, що спірне приміщення помилково не було включено сторонами до договору купівлі-продажу частини промислової бази від 02.10.2000р. не може бути підставою для визнання права власності, оскільки за таких обставин сторони не були позбавлені права внести відповідні зміни до договору в установленому законодавством порядку, що зроблено не було.

Факт користування спірним приміщенням позивачем не є підставою для набуття права власності на нього.

Доказів набуття права власності на спірне приміщення як за законодавством, що діяло на час укладення договору від 02.10.2000р., так і згідно діючого на час звернення з позовом законодавства позивач суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги є неправомірними і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

Вирішив:

У позові відмовити.

Суддя                                                             Безрук Т.М.

Рішення підписано: