ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

09.10.07р.

Справа № А38/365-07

За позовом  Комунального підприємства "Криворіжспецтранс", м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

до  Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м.Кривому Розі Дніпропетровської області,  м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

про визнання не дійсним податкового повідомлення-рішення

Суддя  Бишевська Н. А.

Секретар судового засідання Бикова А.О.

Представники сторін:

Від позивача: не з”явився

Від відповідача: Колпакова Т.В., дов. № 21823/10/100 від 05.09.2007 року; Мироненко О.В., дов. № 28733/10/100 від 08.10.2007 року

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов Комунального підприємства «Криворіжспецтранс»(надалі - позивач) про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - відповідач) від 07.11.06р. №/0 та вимогою зобов’язати відповідача виключити штрафну санкцію у сумі 31847,50 грн. з податкового боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю нарахування податковим органом зобов’язань зі сплати податкового боргу в зв’язку з подачею підприємством уточнюючих декларацій.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на ст.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (надалі –Закон 2181).

За результатами розгляду на підставі ст. 160 КАС України   оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року співробітниками податкового органу проведена невиїзна документальна перевірка позивача з питання своєчасності сплати податків за результатами якої складено акт №162/1501 від 25.10.06р., яким встановлено, що КП «Криворіжспецтранс»в порушення п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону 2181, узгоджені податкові зобов’язання  по податку на прибуток за вказані періоди не сплатило у встановлений термін, що призвело до порушення платіжної дисципліни та виникнення недоїмки по податку на прибуток.

Розрахунок штрафних санкцій здійснювався на підставі наступного:

-          Декларація №49533 від 05.11.04р.; дата нарахування –19.11.04р.; дата сплати –22.09.06р.; сума сплаченого боргу 12173,76 грн.; кількість днів затримки –672; % ставка -50%; сума Ш/С 6086,88 грн.

-          Декларація №67749 від 08.02.05р.; дата нарахування –21.02.05р.; дата сплати –22.09.06р.; сума сплаченого боргу 51521,24 грн.; кількість днів затримки –578; % ставка -50%; сума Ш/С 25760,62 грн.

Загалом сума штрафних санкцій складає 31847,50 грн.

На підставі зазначеного акту та розрахунку штрафних санкцій (Додатку до акту) за затримку граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання у розмірі 63 695 грн., щодо позивача винесено податкове повідомлення-рішення від 07.11.06р. №/0 про сплату штрафу в розмірі 50% у сумі 31 847,50 грн.

Відповідно до позовної заяви, позивач не згоден з висновком податкового органу про те,  що 22.09.06р. підприємство згідно декларацій сплатило податковий борг на суму 63695,00 грн. За твердженням позивача 22.09.06р. податковий борг сплачений не був, що підтверджується реєстром розрахункових документів клієнта банку, а сума 63695 грн. – це сума на яку зменшено податкове зобов’язання на підставі уточнюючого розрахунку податкових зобов’язань від 22.09.06р. №52560 у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

Суд відмовляє в задоволенні адміністративного позову з огляду на наступне.

На момент надання уточнюючого розрахунку податкових зобов’язань (22.09.06р.) підприємство мало податковий борг сумі 1644021,47 грн., що не заперечується Позивачем.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону 2181, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок, або не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

У відповідності до п. 1.11 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181-ІІІ податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Згідно п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону 2181, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Згідно положень Наказу Державної податкової адміністрації України від 16.07.03 року №354 Про затвердження Узагальнюючого податкового роз'яснення положень Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" в частині визначення терміну "погашення податкового боргу" термін "погашення податкового боргу" за певним видом платежу до бюджету слід розуміти як зменшення абсолютного значення від'ємного сальдо розрахунків платника податків з бюджетом, підтверджене відповідним документом.

Суд погоджується, виходячи з вищевикладеного, з позицією Відповідача, що зменшення узгодженої суми податкового зобов'язання шляхом подачі уточнюючого розрахунку змінює як абсолютне значення податкового зобов'язання платника, так і встановлює інші строки сплати для залишку непогашених зобов’язань.

Звідси застосування контролюючим органом ст. 17 Закону № 2181 є правомірним, що не дає підстав для задоволення позову.

П.17.1.7.  ст. 17 Закону України № 2181  -  У разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального строку затримки незалежно від того, чи були застосовані штрафи, визначені у підпунктах 17.1.1 - 17.1.6 цього пункту, чи ні.

Відповідно до п.п.16.1.1 та 16.1.2 Закону 2181, після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми податкового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання, визначеного цим Законом; б) при нарахуванні суми податкового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні згідно з нормами цього Закону.

На підставі викладеного, керуючись  ст.ст. 71, 158-163 КАС України,  господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                    Н.А.Бишевська

Постанова підписана у повному обсязі 22.11.2007р.