ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 р.
№ 20/595-6/15/07

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів :

головуючий суддя
Полянський А.Г.

судді
Коробенко Г.П.

Ходаківська І.П.

розглянувши

касаційну скаргу
ПП "НалС-тур"

на
рішення від 07.02.2007 р. Господарського суду Запорізької області та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 24.07.2007 р.

у справі
№ 20/595-6/15/07 господарського суду Запорізької області

за позовом
Дочірнього підприємства із 100% іноземною інвестицією "Бурда-Україна"

До
1.          Київського регіонального представництва ПП
"НалС-тур"
2.   ПП "НалС-тур"

про
стягнення 36 511,50 грн.

За участю представників сторін:

позивач –Клюця С.О. дов. № 22-01/07 від 22.01.2007 р.

відповідач - Абліцова .М. дов. від 18.07.2007 р.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.02.2007 р. (суддя  - Місюра Л.С.) позов задоволено. Стягнуто з ПП "НалС-тур" на користь Дочірнього підприємства із 100% іноземною інвестицією "Бурда-Україна" 36 511,50 грн. боргу, витрати по держмиту в сумі 365,12 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення. В частині стягнення з Київського регіонального представництва ПП "НалС-тур" 36 511,50 грн. провадження припинено.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду (судді -  Шевченко Т.М., Зубкова Т.П., Колодій Н.А.) від 24.07.2007 р. рішення Господарського суду Запорізької області від 07.02.2007 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням та постановою, ПП "НалС-тур" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 22.10.2007 р. у зв’язку з відпусткою суддів Муравйова О.В. та Фролової Г.М., для перегляду в касаційному порядку справи № 20/595-6/15/07 призначеної до розгляду на 23.10.2007 р., утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий –Полянський А.Г., судді – Коробенко Г.П., Ходаківська І.П.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач направив позивачу заявку з проханням здійснити розміщення реклами клієнта у видавництвах Бурда-Україна. У заявці вказані номери журналу (№ 21-26), дати їх виходу, формат, тираж, вартість послуг відповідно до прайсу. Оплату гарантував в розмірі 6000 умовних одиниць. Заявка була підписана директором підприємства та скріплена печаткою.

Судами було встановлено, що вартість послуг за розміщення реклами широковідома інформація, яка розміщена в Інтернеті на сайті позивача. У прайсі визначено розцінки на послуги, що надаються, ціни встановлені в умовних одиницях, із зазначенням, що 1 умовна одиниця дорівнює 1 дол. США на день оплати по курсу НБУ.

Також враховано листування сторін електронною поштою щодо заявки на розміщення реклами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач замовлення відповідача виконав та розмістив рекламу у своєму виданні.

Згідно ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до  форми та порядку укладення даного виду договорів.

Стаття 640 ЦК України передбачає, що договір є укладеним з моменту  одержання  особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Також відповідно до ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує  її  бажання  укласти  договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Враховуючи викладене, судами правомірно було зроблено висновок про те, що відносини, які склались між сторонами містять ознаки договору з надання послуг.

25.05.2006 р. позивачем відповідачу був направлений рахунок до сплати № 2002760, акт виконаних робіт № 2474 від 04.09.2006, претензію № 242 від 19.09.2006 р. про вимогу оплатити борг в сумі 36 511,50 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В порушення зазначених вимог відповідач не оплатив позивачу борг.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення відповідача стосовно того, що ним не узгоджувався макет реклами, в наслідок чого в рекламі вказана невірна назва підприємства, відсутнє посилання на ліцензію не підтверджено належними доказами.

Як вбачається з витягів з № 21-26 журналу "Отдохни!", в рекламі зазначено фірмовий знак підприємства, вказана Київська та Запорізька адреса підприємства та контактні телефони та ця інформація відповідає дійсності. Також факт погодження макету реклами було встановлено та надано оцінку попередніми судовими інстанціями.

За таких обставин, перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що суди в порядку ст. ст. 43, 47, 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним  чином  проаналізували відносини сторін.

Місцевим господарським судом було правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини та прийнято обґрунтоване та законне рішення про задоволення позову.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, повторно розглядаючи справу, повно з’ясував обставини, які мали значення для правильного розгляду поданої апеляційної скарги. Висновки апеляційного суду ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою присутніх представників сторін оголошена  вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "НалС-тур" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 07.02.2007 року та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 24.07.2007 року у справі № 20/595-6/15/07 залишити без змін.

Поновити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 07.02.2007 року у справі № 20/595-6/15/07.

Головуючий    суддя                                                                   Полянський А.Г.

Судді                                                                                             Коробенко   Г.П.

Ходаківська І.П.