ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.09.07
Справа № 5/400-07.

за позовом: Відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівненауково-виробниче об’єднання ім. М.В. Фрунзе», м. Суми,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрунзе-Будіндустрія», м. Суми,

про визнання права власності об’єкт нерухомості

Суддя Гудим В.Д.

Представники сторін:

від позивача – Танчик О.М. (дов. № 18-7/2051 від 26.07.07 р.)

від відповідача – Титаренко П.В. (дов. від 22.01.07 р.)

За участю секретаря судового засідання Глущенко Є.В.

Суть спору: Позивач подав позовну заяву про визнання за ним права власності на автогазонаповнюючу компресорну станцію, що є структурним підрозділом ВАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе» та знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Харківська.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач безпідставно не визнає права власності позивача на автогазонаповнюючу компресорну станцію, в зв’язку з чим відмовляється від укладення з позивачем договору на платне користування зазначеного об’єкту, що на думку позивача порушує його права.

В судове засідання позивачем було подано уточнення позовних вимог про визнання за ним права власності на автогазонаповнюючу компресорну станцію, що є структурним підрозділом ВАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе» та знаходиться за адресою: м. Суми, Погранична, 18, до складу якої входять об’єкти нерухомого майна загальною площею 52,7 м2, в тому числі: коридор – 3,5 м2, приміщення – 13,7 м2, апаратна – 21,3 м2, електропункт – 6,1 м2, гардеробна – 6,2 м2, вбиральня – 1,9 м2 з додатковими матеріалами, що підтверджують право власності позивача на об’єкт.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, але в судовому засіданні усно  повідомив суд, що проти позовних вимог не заперечує.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

На протязі 2006-2007 років позивачем було здійснено будівництво автогазонаповнюючої компресорної станції, що є його структурним підрозділом та знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Погранична, 18.

Розроблення робочого проекту та технічного завдання на проектування об’єкту було здійснено ВАТ „Укрхімпроект” на замовлення позивача.

Роботи по будівництву об’єкта були виконані відповідачем на підставі договору будівельного підряду №3 від 03.01.2007р. та оплачені позивачем, що підтверджується матеріалами справи.

Будівництво об’єкту здійснювалося на земельній ділянці, орендованої позивачем відповідно до договору оренди від 13.08.2007р. та за наявності дозволу на виконання будівельних робіт, виданого позивачу Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради від 20.07.2007р. № 139.

Наказом позивача від 24.05.2007р. № 166 було створено робочу комісію, що складалася з представників позивача та відповідних служб та інспекцій органів місцевого самоврядування м. Суми, якою складено та підписано акт робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту.

26.07.2007р. позивачем було замовлено проведення технічної інвентаризації об’єкту, по результатам якої КП „Сумське міське бюро технічної інвентаризації” виготовило технічний паспорт, відповідно до якого загальна площа приміщень, з яких складається автогазонаповнююча компресорна станція складає 52,7 м2 та включає: коридор – 3,5 м2, приміщення – 13,7 м2, апаратна – 21,3 м2, єлектропункт – 6,1 м2, гардеробна – 6,2 м2, вбиральня – 1,9 м2.

Листом від 10.07.2007р. (вих. № 18-7/1966) позивач звернувся до відповідача з пропозицією передати останньому у платне користування автогазонаповнюючу компресорну станцію. Листом від 27.07.2007р. (вих. № 725) відповідач повідомив про наявність наміру прийняти зазначений об’єкт в тимчасове платне користування, однак від укладення договору оренди відмовився з тих підстав, що не визнає право власності позивача на об’єкт в зв’язку з відсутністю у позивача правоустановчих документів, що підтверджують право власності на об’єкт.

Суд вважає такі посилання відповідача безпідставним та такими, що порушують права і охоронювані законом інтереси позивача в зв’язку з наступним:

Відповідно  до ст. 12 Закону України «Про господарські товариства» від 19.09.1991р., товариство є власником: - майна, переданого йому засновниками та учасниками у власність,  продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності, отриманих доходів,  іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до п.1 ст.25 Закону України «Про власність» від 07.02.1991р., об’єктом права власності акціонерного товариства є майно, зокрема, одержане в результаті його господарської діяльності, а також інше майно, набуте на підставах, не заборонених законом.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про власність», власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування, а також у довірчу власність іншим особам.

Як власник збудованого об’єкту позивач  має право використовувати його у своїй господарській діяльності, зокрема, передавати на умовах платного користування іншим особам, тощо.

За таких обставин, не визнання відповідачем право власності позивача на автогазонаповнюючу компресорну станцію порушує права позивача, що відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, згідно з якою „власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою”, є підставою для захисту прав власності позивача в судовому порядку.

Беручи до уваги, що відповідач проти позовних вимог не заперечує, а також те, що матеріалами справи, зокрема, договором будівельного підряду №3 від 03.01.2007р., бухгалтерською довідкою про оплату будівельних робіт, договором оренди земельної ділянки від 13.08.2007р., дозволом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради на виконання будівельних робіт від 20.07.2007р. № 139, актом робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту підтверджується факт законності здійснення позивачем будівництва автогазонаповнюючої компресорної станції та використання її у своїй господарській діяльності, господарський суд вважає позовні вимоги правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання за ВАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе» права власності на автогазонаповнюючу компресорну станцію, що є структурним підрозділом ВАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе» та знаходиться за адресою: м. Суми, Погранична, 18.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати за ВАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе” право власності на Автогазонаповнюючу компресорну станцію, що є структурним підрозділом ВАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе» та знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Погранична, 18, загальною площею 52,7 м2, в тому числі: коридор – 3,5 м2, приміщення – 13,7 м2, апаратна – 21,3 м2, електропункт – 6,1 м2, гардеробна – 6,2 м2, вбиральня – 1,9 м2.

СУДДЯ                                                                                                   Гудим В.Д.