ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"23" жовтня 2007 р.

10:30

Справа №  17/737/07

Господарський
суд Миколаївської області

головуючий
суддя Коваль С.М.

при  секретарі Хімороді В.Г.

з
участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_2, дов.  3762  від
08.10.2007р.;

від
відповідача: Тарасенко Є.В., дов.  №
2710/20/10 від 22.10.2007 р.;

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу 17/737/07

за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Миколаївської міської ради

про визнання протиправним та
скасування рішення та спонукання винести рішення про укладення договору
купівлі-продажу,-

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнає частково.

В С Т А Н О В
И В:

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
пред?явлено позов до Миколаївської міської ради, в якому вона просить визнати
противоправним та скасувати рішення
Миколаївської міської ради від  19
червня 2007р. №13/22 „Про продаж земельної ділянки приватному підприємцю           ОСОБА_1по АДРЕСА_2для обслуговування
приміщень автомийки” та зобов”язати Миколаївську міську раду укласти договір
купівлі-продажу земельної ділянки, за яким здійснити продаж на користь фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1земельної ділянки загальною площею 540 кв.м. по
АДРЕСА_2вартістю 54497 гривень, на який розташована нежитлова будівля автомийки
за адресою АДРЕСА_2Позивач позовні вимоги обґрунтовує наступним:

На підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 02.12.2005р., що видане на підставі рішення
виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.11.2005р., номер
НОМЕР_1, Позивач є власницею не житлової будівлі автомийки літ.А загальною
площею 129,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 19 липня 2005р. Відповідач (в якості
орендодавця) та Позивач (в якості орендаря) уклали договір оренди землі №1018,
який був зареєстрований у державному земельному кадастрі 02.08.2005р. за
№11.

Відповідно до умов цього договору
позивачу передано в оренду земельну ділянку, для обслуговування належної йому
автомийки площею 540 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 128
Земельного Кодексу України, продаж громадянам і юридичним особам земельних
ділянок, що знаходяться у комунальній власності проводиться органами місцевого
самоврядування.

Згідно до п.6 Указу Президента
України №32/99 від 19.01.1999р. „Про продаж земельних ділянок
несільськогосподарського призначення” (далі - Указ №32/99), земельні ділянки,
несільськогосподарського призначення продаються виключно покупцям, яким
належать об”єкти нерухомого майна, що розташовані на такій земельній ділянці.

Позивач звернувся до Відповідача з
заявою про продаж йому земельної ділянки, на який розташовані належні йому не
житлові будівлі автомийки, при цьому надав усі необхідні документи. Відповідно
до вимог п.10 Указу №32/99 ним була замовлена та проведена експертна грошова
оцінка зазначеної земельної ділянки, відповідно до якої експертна грошова
вартість земельної ділянки складає 54497 гривень.

Рішенням Миколаївської міської ради
№13/22 від 19 червня 2007р. Позивачу було відмовлено у продажу зазначеної
земельної ділянки. При цьому міська рада послалася на ст. 127, 128 Земельного Кодексу
України та ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”.

Ніякого мотивування відмови в
продажу земельної ділянки в рішенні не зазначається. В той же час, Указом
№32/99, а саме п.8 цього нормативного акту передбачений виключний перелік
підстав, за яких Відповідач мав право відмовити у продажу земельної
ділянки.  На думку Позивача, жодної з цих
підстав для відмови останньому у продажу земельної ділянки у Відповідача не
було, а тому Позивач вважає, що рішення міської ради про відмову у продажу
земельної ділянки є незаконним, та підлягає скасуванню, а Відповідач підлягає
спонуканню укласти відповідний договір.

У
судовому засіданні представник Позивача уточнив позовні вимоги по п.2 позовної
заяви, та просив зобов”язати Миколаївську міську раду винести рішення,
відповідно до якого укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким
здійснити продаж на користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_1земельної ділянки
загальною площею 540 кв.м. по АДРЕСА_2вартістю 54497 гривень, на який розташована
нежитлова будівля автомийки за адресою АДРЕСА_2Відповідач відзиву на позов суду
не надав.

В судовому засіданні представник
Відповідача заперечував позовні вимоги в частині зобов?язання Міської ради
укласти договір купівлі-продажу, вважав можливим замість цього зобов”язати
Міську раду винести рішення, яким укласти договір купівлі-продажу земельної
ділянки на користь Позивача.

Стосовно позовних вимог щодо
скасування рішення міської ради, в цій частині представник Позивача не
заперечував, однак вважав, що можливо у міської ради є певні архітектурні плани
на цю земельну ділянку щодо її подальшої забудови.

В той же час документів на
підтвердження цього представником Відповідача не надано. Також представник
Відповідача підтвердив, що дійсно Позивачем було надано усі документи,
необхідні для розгляду питання про укладення договору купівлі-продажу земельної
ділянки. Крім того представник Відповідача в судовому засіданні послався на те,
що Указ Президента України №32/99 від 19.01.1999р. „Про продаж земельних ділянок
несільськогосподарського призначення” на даний час скасовано, а тому він не
може бути покладений в обґрунтування позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши представників сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги, з
урахуванням їх уточнення, підлягають задоволенню на підставі нижченаведеного.

Указом Президента України № 32/99 від
19.01.1999 р. „Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського
призначення” передбачено право власників об”єктів нерухомого майна на придбання
земельних ділянок несільськогосподарського призначення, на яких розташовані ці
об”єкти нерухомості.

Зазначений Указ Президента України
втратив чинність на підставі Указу Президента України № 650/2007 від
20.07.2007р.

Тобто цей нормативний акт був чинним на час розгляду питання про продаж
земельної ділянки Позивачу та на час прийняття Відповідачем Рішення міської
ради № 13/22 від 19 червня 2007р., яким Позивачу було відмовлено у продажу цієї
земельної ділянки, отже повинен був застосовуватися для регулювання відносин,
що виникли між сторонами.

У пункті 8 Указу Президента України
№ 32/99 від 19.01.1999р. „Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського
призначення”, передбачений перелік підстав, за яких Відповідач мав право
відмовити Позивачу у продажу земельної ділянки, серед яких: неподання
документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення; виявлення недостовірних відомостей у
поданих документах; якщо стало відомо, що стосовно покупця порушена справа про
банкрутство або про припинення діяльності юридичної особи.

Цей перелік є вичерпним.

Частиною 5 статті 128 Земельного
кодексу України також передбачений виключний перелік підстав для відмови у
продажу земельної ділянки, серед яких: неподання документів, необхідних для
прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки; виявлення недостовірних
відомостей у поданих документах; якщо щодо суб'єкта підприємницької діяльності
порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності.

Як встановлене в судовому засіданні
жодних підстав, які передбачені цими нормативними актами для відмови у продажу
земельної ділянки на час прийняття відповідного рішення для Позивача не
існувало.

Відповідно до ч.2 ст. 127 Земельного
Кодексу України, продаж земельних ділянок власникам об”єктів нерухомого майна
здійснюється без проведення аукціону чи конкурсу.

Право власності Позивача на об”єкт
нерухомості, що розташований на
земельній ділянці  підтверджується
відповідним правовстановлюючим документом - свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 02.12.2005р., що видане на підставі рішення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради від 25.11.2005р. Тобто Позивач мав виключне
право на придбання у власність земельної ділянки, на якій розташоване належне
йому нерухоме майно. До того ж ця земельна ділянка була надана в оренду саме
Позивачу та саме для розміщення об”єкту нерухомого майна, а відповідно до ст.9
Закону України „Про оренду землі”, в такому разі він має переважне право на
придбання цієї земельної ділянки у власність.

Відповідно до ч.3 ст.128 Земельного
Кодексу України, рішення ради про відмову у продажу земельної ділянки повинно
містити причини такої відмови. Але в рішенні відповідача, що оскаржується такі
причини відсутні.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що у Відповідача відсутні правові підстави відмовити Позивачу у
продажу земельної ділянки,  рішення
Відповідача про відмову у продажу земельної ділянки нічим не вмотивоване і
суперечить чинному законодавству, а тому підлягає визнанню протиправним та
скасуванню. При цьому необхідно зобов”язати Відповідача відновити порушене
право Позивача шляхом винесення рішення про укладення відповідного договору
купівлі-продажу.

Керуючись ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1до Миколаївської міської ради задовольнити в повному
обсязі.

2.          Визнати противоправним та скасувати
рішення  Миколаївської міської ради
від            19 червня 2007 р. № 13/22
„Про продаж земельної ділянки приватному підприємцю ОСОБА_1по АДРЕСА_2для
обслуговування приміщень автомийки”

3.
Зобов”язати Миколаївську міську раду винести рішення відповідно до якого
укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким здійснити продаж на
користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_1земельної ділянки загальною площею
540 кв.м. по АДРЕСА_2вартістю 54497 гривень, на який розташована нежитлова
будівля автомийки за адресою АДРЕСА_2

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного адміністративного суду. Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,
а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства -з дня складення в повному обсязі. Апеляційна
скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.5 ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства.

Суддя

Коваль С.М.