СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.10.07                                                                                 Справа № 2/491ад.

Суддя Седляр О.О., розглянувши матеріали за позовом

Спільного підприємства з іспанським інвестором “Інтерсплав”, м. Свердловськ

до    1 відповідача -  Головного управління державного казначейства у Луганській області, м. Луганськ

2 відповідача - Державної податкової інспекції у м. Свердловську

про стягнення 2834524 грн.

за участю представників сторін:

від позивача – Діденко С.О., дов. від 15.01.07 № 84,

від І відповідача –Касьяненко В.В., дов. від 01.10.07 № 11-22/1-83,

від ІІ відповідача –Кузьменко О.М., дов.від 04.07.07 № 42 , Калашникова І.О., дов. від 08.08.07 № 46,

за участю прокурора Луганської області  Шидлаускаса П.В.,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з державного бюджету на користь СП «Інтерсплав»суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 2834524 грн. за декларацією за жовтень 2006 року.

Заявою про часткову відмову від 27.09.07 за № 2859 позивач відмовився від адміністративного позову на суму 339795 грн., у зв’язку з тим, що після подання позову до суду на його рахунок орган Держказначейства частково перерахував ПДВ на цю суму, тому залишок суми бюджетного відшкодування станом на 12.10.07 складає 2494729 грн.

1-й відповідач, письмовими запереченнями, наданими до суду, позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що 2-м відповідачем висновок щодо стягнення спірної суми бюджетного відшкодування йому не надавався. Також він посилається на неможливість задоволення позову, враховуючи прийняття Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»зі значним дефіцитом бюджету та на не завершення на час розгляду справи проведення податковим органом зустрічних документальних перевірок по ланцюгу постачання.

2-й відповідач, відзивом на позовну заяву просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на вимоги ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.97 та наказ ДПА України Про затвердження Методичних рекомендацій щодо взаємодії між підрозділами органів ДПС України при організації та проведенні перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ № 350 від 18.08.06.

Прокурор відзивом на позов також просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність результатів зустрічних перевірок по ланцюгу постачання.

Позивач у запереченнях на відзиви відповідачів наполягає на задоволенні позовних вимог.

Сторони не досягли примирення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, прокурора та приймаючи до уваги, що:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне:

Спільне підприємство з іспанським інвестором “Інтерсплав” -  позивач у справі, зареєстроване платником податку  на додану вартість в  Державній податковій інспекції у м. Свердловську, про що отримано свідоцтво  №16573184 НВ  № 840370,  індивідуальний податковий номер  32.

Позивачем була подана декларація з ПДВ за жовтень 2006 року разом з розрахунком суми експортного відшкодування, заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та оригіналами 5-ти основних аркушів ВМД у зв’язку з наявністю експортних операцій за цей період.

21.11.06 заявою за № 2760 позивач подав до ВДК у м. Свердловську копію декларації з відміткою податкового органу про її прийняття для ведення реєстру податкових декларацій.

Підставою для отримання бюджетного відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період відповідно до пп. 7.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.97.

Відповідно до пп. 7.7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.97 якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, має від’ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів.

б) залишок від’ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту настання бюджетного відшкодування у залежність від того, коли у отримувача товарів наступного податкового періоду.

За даними податкової декларації за результатами господарської діяльності позивача у жовтень 2006 року сума бюджетного відшкодування склала 4173461 грн.

У довідці податкового органу Про результати документальної невиїзної (камеральної) перевірки податкової декларації з ПДВ за жовтень 2006 року № 00180/1640/05827201 від 19.12.06. зазначено, що в результаті перевірки, проведеної на підставі пп. 7.7.5 ст. 5 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.97 що бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 4173461 грн. задеклароване платником у податковій декларації з ПДВ за жовтень 2006 року відповідає сумі бюджетного відшкодування, визначеній за результатами документальної невиїзної (камеральної) перевірки.

Оскільки до наступного часу сума бюджетного відшкодування повністю не погашена, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідачі позовні вимоги відхилив, з підстав викладених вище.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності та розглянувши надані докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог частково з огляду на наступне.

Відповідно до вимог діючого законодавства порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету (бюджетне відшкодування), та строки проведення розрахунків визначено у Законі України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.97 (далі - Закон про ПДВ).

Пунктом 7.7 Закону про ПДВ передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. Тому, сума бюджетного відшкодування залежить лише від правильності визначення суми податкових зобов’язань та податкового кредиту.

Підпунктом 7.7.1 п.7.7 ст. 7 Закону про ПДВ, правильно визначення даних  сум вона підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від’ємному значенні суми, розрахованої згідно з пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону про ПДВ, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні податкові періоди (у т.ч. розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності –зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.7.2 п. 7.7. ст. 7 Закону про ПДВ, передбачено, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, має від’ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів.

б) залишок від’ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктами 7.7.4 ст. 7 Закону про ПДВ передбачено, що платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 1.8 ст. 1 Закону про ПДВ визначено, що бюджетне відшкодування –це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом. Зазначений пункт безпосередньо не встановлює порядок визначення суми бюджетного відшкодування, а відсилає до інших норм цього Закону.

Відповідно до пп. 7.7.5  Закону про ПДВ протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного  казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що за даними поданої податкової декларації, за результатами господарської діяльності позивача у жовтні 2006 року, сума бюджетного відшкодування, визначена відповідно до ст. 7 Закону про ПДВ, склала 4173461 грн.

За результатами документальної невиїзної (камеральної) перевірки фінансово-господарської діяльності позивача за жовтень 2006 року стосовно нарахування та сплати до державного бюджету ПДВ Державна податкова інспекція у м. Свердловську не встановила фактів порушень податкового законодавства, що викладено у довідці податкового органу № 00180/1640/05827201 від 19.12.06: в результаті перевірки, проведеної на підставі пп. 7.7.5 ст. 5 Закону про ПДВ що бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 4173461 грн. задеклароване платником у податковій декларації з ПДВ за жовтень 2006 року відповідає сумі бюджетного відшкодування, визначеній за результатами документальної невиїзної (камеральної) перевірки.

Проте, позивачу було відшкодовано ПДВ лише частково, на час звернення з позовом до суду невідшкодованою залишилась сума 2834524 грн.

Відповідно до пп. 7.7.6 Закону про ПДВ на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного  казначейства  надає  платнику податку  зазначену  у  ній  суму  бюджетного  відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний  банківський рахунок  платника  податку  в  обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Згідно з п.4 Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації та Державного казначейства України 02.07.97 № 209/72 (у редакції наказу Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 21.05.01 № 200/86) (далі – Порядок 209) відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів або за рішенням суду.

Статтею 48 Бюджетного кодексу України  в Україні передбачено застосування казначейської форми обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України, у тому числі операцій з коштами державного бюджету та розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів, контролю бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті  зобов’язань та проведенні платежів.

У зв’язку з чим, органи Державного казначейства здійснюють операції з перерахування коштів держбюджету з податку на додану вартість за висновками податкових органів або за рішенням суду, у зв’язку з чим Головне УДК України у Луганській області правомірно залучено в якості 1-го відповідача.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази, суд погоджується з доводами позивача щодо правильності визначення податкових зобов’язань та суми податкового кредиту, а також правильності визначення суми бюджетного відшкодування, тому позовна вимога щодо стягнення з Державного бюджету України бюджетної заборгованості за податковою декларацією за  жовтень 2006 року у розмірі 2834524 грн. підлягає задоволенню частково, з урахуванням часткового відшкодування ПДВ в сумі 339795 грн. та відмови позивача від позовної вимоги в цій сумі.

Доводи 1-го відповідача, щодо неможливості задоволення позову, враховуючи прийняття Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»зі значним дефіцитом бюджету, судом не приймаються до уваги, оскільки в компетенцію суду не входять повноваження щодо формування державного бюджету та контролю за його виконанням.

Крім того, безпідставними є посилання відповідачів на не завершення на час розгляду справи проведення податковим органом зустрічних документальних перевірок по ланцюгу постачання, оскільки цей факт ні в якому разі не повинен перешкоджати платнику податків у встановленому порядку та строки отримувати документально підтверджені суми від’ємного значення ПДВ в якості бюджетного відшкодування.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 157, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1.  Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного бюджету України, р/р 0072, банк –ГУДК в Луганській області, МФО 804013, код 24048556, на користь позивача, Спільного підприємства з іспанськими інвестором «Інтерсплав», м. Свердловськ Луганської області, код 05827201, суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 2494729 грн. за декларацією за жовтень 2006 року.

3. В частині позовних вимог в сумі 339795 грн. провадження у справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 157 КАС України.

4. Стягнути з Державного бюджету України, на користь позивача, Спільного підприємства з іспанськими інвестором «Інтерсплав», м. Свердловськ Луганської області, код 05827201, судові витрати у розмірі 1700 грн.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 17.10.07.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                               О.О.Седляр