ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.09.07 р.                                                                               Справа № 15/230

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом закритого акціонерного товариства “ОТІС” в особі спеціалізованого ліфтового управління № 2 ()

до відповідача  комунального підприємства “Об’єднання житлово-комунального господарства” м. Авдіївка ()

про стягнення заборгованості у сумі 2013,04 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Пожарський О.Д. за довіреністю № 5 від 05.01.2007 р., Голованов К.М. за довіреністю від 14.06.2007 р.

від відповідача: Шахкулянц А.А. за довіреністю № 01-14/417 від 13.08.07 р. (в останнє судове засідання не з’явилася)

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява закритого акціонерного товариства “ОТІС” в особі спеціалізованого ліфтового управління № 2 до комунального підприємства “Об’єднання житлово-комунального господарства” м. Авдіївка про стягнення заборгованості у сумі 2013,04 грн.

Ухвалою суду від 03.08.2007 р. позовна заява була прийнята до розгляду та порушено провадження у справі № 15/230.

У судовому засіданні представниками позивача було заявлено клопотання про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалося фіксування судового процесу.

Судом, відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник) був укладений договір підряду № 306з/06 від 04.07.2006 р. Предметом вказаного договору є виконання робіт по капітальному ремонту ліфтів, також придбання обладнання ліфтів, які встановлюються на об’єкті при виконанні робіт. Замовник відповідно до умов договору оплачує підряднику виконані роботи та обладнання. Фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів міського бюджету. Вартість робіт по кожному ліфту визначається на підставі кошторисного розрахунку та погоджується сторонами до начала провадження робіт. Вартість робіт згідно договору щодо ремонту ліфта у під’їзді 2 складала 45130,13 грн.

Згідно п. 2.2 цього договору у разі змін статей витрат, які впливають на вартість робіт на відповідному об’єкті сторони погоджують нову вартість робіт протягом 3 днів з моменту надання підрядником нового кошторисного розрахунку вартості на даному об’єкті. Зміна вартості робіт на об’єкті погоджується сторонами шляхом підписання додаткової угоди.

Згідно п. 3.1 договору замовник до начала виконання робіт перераховує підряднику аванс у розмірі 100% вартості робіт на об’єкті. Розмір авансу на ремонт ліфту в під’їзді № 2 складає 45130,13 грн.

Згідно п. 3.2 договору замовник, на підставі довідок за формою № КБ-3, перераховує підряднику різницю між вартістю фактично виконаних робіт та сумою раніше сплаченого авансу протягом 5 банківських днів з моменту підписання акту прийомки виконаних підрядних робіт.

На виконання умов вказаного договору підрядник виконав капітальний ремонт ліфта за адресою: м. Авдіївка, квартал 9, буд. 11А (під’їзд 2) на загальну суму 47220,20 грн., що підтверджується підписаними керівниками обох сторін та скріпленими печатками довідкою про вартість виконаних підрядних робіт та витрат № 6482/6484 за листопад 2006 р. форма № КБ-3, актами № 6482 та № 6484 прийомки виконаних підрядних робіт за листопад 2006 р. форма № КБ-2в, актом від 28.11.2006 р. про монтаж та передачу обладнання підрядником замовнику. Вказані документи додані до позовної заяви.

Таким чином, різниця між вартістю фактично виконаних робіт та сумою авансу згідно умов договору на провадження таких робіт складає згідно розрахунку позивача 2013,04 грн.

Факт авансових платежів відповідача підтверджується реєстром кредитових платежів по банку позивача, який доданий до розрахунку заборгованості.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про те, що хоча сторони не виконали п. 2.2 цього договору щодо встановленого порядку змін вартості підрядних робіт, але відповідач фактично прийняв від позивача виконані підрядні роботи у зміненій вартості, тому у відповідача виникло зобов’язання згідно п. 3.2 договору на оплату протягом 5 банківських днів різниці між сумою авансу та вартістю фактично виконаних робіт.

У своєму відзиві відповідач підтверджує прийняття фактично виконаних робіт від позивача, але у зв’язку з відсутністю власних коштів підприємства вказана різниця між запланованою вартістю робіт та фактичною їх вартістю може бути погашена тільки за умови додаткового фінансування із міського бюджету. Але як вказує відповідач у ст. 51 Бюджетного кодексу України зазначено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов’язання та проводять витрати тільки у межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Які-небудь зобов’язання, взяті без бюджетних асигнувань, не вважаються бюджетними зобов’язаннями, витрати на покриття таких зобов’язань не можуть проводитися.

Такі ствердження відповідача щодо неможливості оплатити прийняті виконані роботи у зв’язку з відсутністю бюджетного фінансування не приймаються судом до уваги у зв’язку з наступним: правовідносини між сторонами засновані на господарському договорі підряду та регулюються нормами Господарського та Цивільного кодексів України. Відповідач у договорі виступає як господарюючий суб’єкт стосовно його відносин з позивачем. Бюджетне фінансування відповідача, передбачене умовами договору підряду, не повинно порушувати законні права та інтереси позивача щодо отримання оплати за фактично виконані та прийняті підрядні роботи. Позивач не пов’язаний стосунками з державою щодо бюджетного фінансування, тому відсутність такого фінансування з боку державних органів підприємства відповідача не припиняє цивільних прав та обов’язків сторін вказаного договору підряду. Підприємства комунальної форми власності повинні виконувати господарські зобов’язання нарівні з іншими підприємствами.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Зобов’язання виникають зокрема з договору.

Відповідно до ст. 526 того ж Кодексу зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 617 ЦК України підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов’язання є випадок або обставина непереборної сили. Не вважається випадком недодержання своїх обов’язків контрагентом боржника, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито та витрати на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу у зв’язку із задоволенням позовних вимог покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4-1; 12; 32-34; 36; 49; 82-85; 115; 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства “Об’єднання житлово-комунального господарства” (юридична адреса: 86063, м. Авдіївка, вул. Молодіжна, 3, ; розрахунковий рахунок № 1002 в ДФ КБ “ПриватБанк” м. Донецьк; МФО 335496) на користь закритого акціонерного товариства “ОТІС” в особі спеціалізованого ліфтового управління № 2  (юридична адреса: 83052, м. Донецьк, вул. Пархоменко, 11; ;  поточний рахунок 2119 у ФАКБ „Райффазенбанк Україна”, МФО 335775) суму боргу 2013,04 грн., витрати на оплату державного мита в сумі 102 грн. та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

У судовому засіданні 06.09.2007  р. оголошено рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його оголошення.

У разі  подання  апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення,  якщо його не скасовано,  набирає  законної  сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя