ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"15" листопада 2007 р.                                                            Справа №14/7892-А

За позовом Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі м. Хмельницький

до Відкритого акціонерного товариства „Олешинське” с. Олешин Хмельницького району

про стягнення 1 120,99 грн.

Суддя    Гладюк Ю.В.

Секретар судового засідання Сковера С.О.

Представники:

Від позивача: - Жиловська В.В. –за довіреністю №3457/07-30 від 12.09.07р.

Від відповідача: не з’явився

Суть спору: Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1 120,99 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити.

Відповідач, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, заперечення на позов не подав, повноважного представника для участі в судовому засіданні не направив, причини невиконання вимог суду не повідомив.

Розглядом матеріалів справи  встановлено наступне.

Станом на 27.09.07р. у відповідача  утворилась  заборгованість перед ПФУ по сплаті внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1 120,99 грн., що підтверджується картками особового рахунку, розрахунком суми позовних вимог, розрахунками сум страхових внесків. Відповідачу 01.09.07р. виставлена вимога про сплату боргу №Ю-04.

Зазначену заборгованість відповідач не сплатив.

У зв’язку з наявністю заборгованості  позивачем подано  позов.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування  та  заперечення, оцінюючи  їх  в  сукупності, судом  враховується  наступне.

Згідно ст. 58 Закону України “Про загальнообов'язкове  державне пенсійне страхування“ від 09.07.03р.  Пенсійний фонд є органом,  який провадить  збір,  акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати,  забезпечує  своєчасне  і  в  повному  обсязі фінансування  та  виплату  пенсій.

Частиною  1 п.7 ст. 64 Закону визначено, що виконавча  дирекція  Пенсійного  фонду та її територіальні органи мають право  стягувати  з  платників  страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

При цьому під страховими внесками у відповідності до ст.1 Закону є кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове  державне  пенсійне  страхування,  сплачені згідно  із  законодавством,  що діяло раніше;  кошти,  сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування  відповідно  до цього Закону.

Абзацом 1 статті 14 Закону  встановлено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації,  створені відповідно до законодавства  України, незалежно  від  форми   власності,   виду діяльності  та  господарювання,  об'єднання громадян,  профспілки,

політичні партії (у тому числі філії,  представництва,  відділення та  інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств,  установ, організацій,  об'єднань громадян,  профспілок,  політичних партій, які мають окремий  баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності  та  інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,  які обрали особливий спосіб оподаткування  (фіксований податок, єдиний податок,  фіксований  сільськогосподарський  податок,  придбали   спеціальний   торговий патент), які використовують   працю   фізичних   осіб   на   умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах,

передбачених законодавством,  або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Судом враховується, що згідно п.6 ст. 17 вказаного Закону платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.  Відповідно до п. 6 ст. 20 даного  Закону страхувальники  зобов'язані  сплачувати  страхові  внески,  нараховані за відповідний базовий звітний період,  не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до ст. 106 Закону України “Про загальнообов'язкове  державне пенсійне страхування” суми страхових  внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків  і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Крім того, згідно ч. 9 та 14   ст. 106 зазначеного Закону  виконавчі  органи   Пенсійного   фонду   застосовують до страхувальників  фінансові санкції. Зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі:    10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно;    20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно;    50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.  Рішення  органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу є виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав. Тому суд вважає, що позивач  обґрунтовано  просить  стягнути  з  відповідача   заборгованість  по  страхових внесках.

За таких обставин позов заявлений обґрунтовано, підтверджений належними доказами, відповідає чинному законодавству та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, ст.ст. 158-163, 167, 254-255, п.6 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД

П О С Т А Н О В И В :

Позов  задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Олешинське” с. Олешин Хмельницького району (п/р 1588 в ЦВ„Промінвестбанку”, МФО 315278, код 00488993) на користь Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі (м.Хмельницький, вул. Кам’янецька, 122/2, р/р 5 у ВАТ „Державний ощадний банк” м.Хмельницький, МФО 315784, код 14149786) 1 120,99 грн. заборгованості.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до апеляційного господарського суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України  набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      Ю.В. Гладюк

Віддрук.  прим. :

- до справи,

- позивачу,

- відповідачу.