ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.10.07 р.                                                                               Справа № 11/231

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при секретарі судового засідання Острополець В.С.

від позивача: Мірошниченко І.В.– за довіреністю

від відповідача: Шахова А.О. – за довіреністю

від третьої особи: не з’явився

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” – металургійний завод” м.Донецьк

до відповідача: Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими  платниками податків у м.Донецьку

про повернення необґрунтовано отриманої без достатніх правових підстав майнової вигоди  у розмірі 13 333,11грн.,

У судовому засіданні оголошено

перерву з 01.10.07р. по 02.10.07р.

згідно до ст.77 ГПК України

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Закрите акціонерне товариство “Донецьксталь” – металургійний завод” м.Донецьк, звернувся до господарського суду з вимогою до відповідача, Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк, про повернення необґрунтовано отриманої без достатніх правових підстав майнової вигоди у розмірі 13 333,47грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копію претензії № 17/140и від 23.05.2007р., копію договору № 400/13147дс від 26.12.2006р., копії переліків ТехПД за березень 2007р., копії відомостей плати за користування вагонами та інше.

Відповідач надав через канцелярію суду клопотання за № 242 від 10.08.2007р. та просить залучити до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача – Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку.

Суд розглянув клопотання та задовольнив: ухвалою від 12.09.2007р. до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими  платниками податків у м.Донецьку ( 83048, м.Донецьк, вул.Університетська, 85).

Відповідач надав відзив за № 241 від 10.08.2007р. та заперечує проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Третя особа надала через канцелярію суду пояснення за № 32278/10/10 від 24.09.07р. та просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у поясненнях.

Позивач звернувся до суду із заявою за № 17/140исх-1ут від 24.09.2007р. та просить стягнути з відповідача необґрунтовано отриману майнову вигоду без достатніх правових підстав у розмірі 13 333,11грн.

Суд розглянув заяву та прийняв до розгляду уточнені позовні вимоги.

Відповідач надав до матеріалів справи додаткові документи, які долучені до матеріалів справи.

Представників сторін та третьої особи було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Справа слуханням була відкладена, згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив, що відповідно до частини 9 статі 10 Закону України “Про залізничний транспорт” розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Відповідно до статті 17 Статуту залізниць України перевезення вантажів залізничним транспортом організується на договірних засадах. Статтею 71 Статуту залізниць України встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під’їзних колій, визначаються договором.

Відповідно до пункту 2.1 Правил обслуговування залізничних під’їзних колій взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на під’їзних коліях, визначаються договорами про експлуатацію під’їзних колій або договорами про подачу та забирання вагонів.

Додатком № 1 до пункту 2.1 Правил обслуговування залізничних під’їзних колій визначені умови договору, відповідно яких повинен бути зазначений час перебування вагонів на під’їзній колії, який обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці, а також передбачено внесення власником колії залізниці плати за користування вагонами (контейнерами) – згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами.

Позивач є власником під’їзної колії при станції примикання Донецької залізниці, обслуговування якої здійснюється власним локомотивом за довжиною колії.

Згідно частини 2 статі 62 Статуту залізниць України належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

Взаємовідносини між сторонами врегульовані договором № 400/13147дс від 26.12.2006р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (надалі – Договір), згідно п.1.1. якого предметом договору є надання Залізницею Вантажовласнику послуг, пов’язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно пункту 2.3 договору залізниця зобов’язувалась здійснювати розрахунки безготівкові та готівкою з вантажовласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію Донецьк.

Для проведення розрахунків і обліку сплачених сум залізниця відкриває для вантажовласника особовий рахунок з присвоєнням коду.

Відповідно пункту 2.4. договору вантажовласник зобов’язувався здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під’їзній колії на рахунок залізниці. Одержані кошти залізниця зараховує на особовий рахунок вантажовласника.

Розділом 3 договору встановлює порядок проведення розрахунків за надані послуги.

Відповідно до п.3.2. договору та п.2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів залізниця списує відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, штрафи) на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами, контейнерами і актів виконаних робіт за двома підписами сторін.

Таким чином, взаємовідносини сторін по користуванню вагонами та внесенню плати врегульовані умовами вищезазначених договорів та чинним законодавством.

Статтею 17 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457 передбачено, що перевезення вантажів залізничним транспортом здійснюється на договірних засадах, статтею 119 Статуту визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами – суб’єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Користування вагонами - це використання вагонів тим чи іншим суб'єктом господарської діяльності, який безпосередньо приймає вагони від залізниці для виконання подальших операцій, а потім повертає їх залізниці. Відтак, плата за користування вагонами залізниці вноситься за весь час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника та час затримки вагонів, крім випадків звільнення вантажовласника від зазначеної плати.

Ставки плати за користування вагонами і контейнерами залізниць вантажо-відправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами -  суб'єктами підприємницької діяльності затверджено Наказом Міністерства транспорту України від 02.02.99р. № 53 “Про затвердження ставок плати за користування вагонами і контейнерами залізниць”, , зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.02.99р. за № 103/3396 (в редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин протягом березня-квітня 2005 року); ставки плати за користування вагонами та контейнерами є складовою частиною "Правил користування вагонами і контейнерами" та вводяться в дію з моменту набрання ними чинності. Відповідно до Таблиці 1, що є додатком до вказаного Наказу та визначає ставки плати за користування вагонами в залежності від часу їх використання, ставки плат визначені без урахування податку на додану вартість.

Згідно пунктів 2.6, 4 Правил користування вагонами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. № 113 документом обліку часу користування вагонами і розрахунку платежів за користування вагонами та інші супутні послуги залізниці є відомість плати за користування вагонами, яка підписується начальником станції та вантажовласником і яка є підставою для розрахунків за користування вагонами.

Форма відомості плати за користування вагонами (додаток № 1 до пункту 3 Правил користування вагонами) включає інформацію, пов’язану з визначенням часу користування вагонами та нарахованих за визначеними тарифами сум, водночас вона не містить вказівки про наявність у складі нарахованої суми податку на додану вартість.

Порядок здійснення розрахунків за перевезення вантажів та надані послуги визначено Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. № 864/5085; пункт 2.6 Правил  передбачає, що залізниця списує відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, штрафи) на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами, контейнерами і актів виконаних робіт за двома підписами сторін.

Згідно пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів у випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, який списується з особового рахунку платника.

Відповідно до вимог ст.119 Статуту залізниць України та Правил користування вагонами і контейнерами за користування вагонами залізниця за березень 2007р. нарахувала позивачеві плату за користування вагонами у сумі 66 665,50коп.  Відомості плати за користування вагонами були підписані позивачем із зауваженнями щодо нарахування ПДВ.

Залізницею на підставі умов вищезазначених договорів та підписаних позивачем відомостей плати за користування вагонами за переліками ТехПД-1 списана сума з особового рахунку позивача з нарахуванням податку на додану вартість у сумі 79998,61грн.

Враховуючі вищенаведене, суд вважає, що подача вагонів залізницею на під’їзну колію власнику під’їзної колії та зарахування їх в користування здійснено за умовами договорів, укладених відповідно до норм діючого законодавства. Облік часу користування вагонами оформлений належними документами відповідно до п.3 Правил користування вагонами, а саме –відомостями плати за користування вагонами форми ГУ-46, підписаними представниками сторін у відповідності до п.4 Правил. Ставки плати за користування вагонами застосовані відповідно до “Ставок плати за користування вагонами і контейнерами”, затвердженими наказом Мінтрансу України від 02.02.1999р. № 53.

Кабінет Міністрів України листом від 02.08.2004р. №21-2533/47 визначив, що для суб’єктів господарської діяльності, як тих, що взяли на себе функції приймання вагонів від залізниці, подачі їх під навантаження (вивантаження), вантажовідправника (вантажоодержувача), так і самих вантажовідправників, вантажоодержувачів, операції з вагонами є господарською діяльністю, а перелічені суб’єкти є користувачами вагонів.

Виходячи з наведеного з 06.04.1998р. операції з надання залізничних вагонів в користування власнику залізничної під’їзної колії є господарською операцією, при цьому операція з надання права користування вагонами у розумінні Закону України “Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР підпадає до визначення поставки послуг, яка є об’єктом оподаткування податком на додану вартість.

Залізничні вагони обліковуються у складі основних фондів залізниці, надаються у користування вантажовідправникам, вантажоодержувачам, власникам під’їзних колій. Надання права на користування вагонами є операцією поставки послуг, яка є об’єктом оподаткування ПДВ за ставкою 20%.

Відповідно до п.1.1. Правил розрахунків за перевезення вантажів платежі за перевезення вантажів і надання додаткових послуг можуть вноситися передоплатою через розрахункові підрозділи залізниці.

Внесення плати за користування вагонами здійснено позивачем згідно з умовами Договору та Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. № 644.

Донецька залізниця нарахування плати за користування вагонами та списання з особового рахунку здійснила з нарахуванням податку на додану вартість на суму плати  відповідно до вимог пункту 2.6 Правил, згідно якого, залізниця нараховує податок на додану вартість, у випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, які списуються з особового рахунку платника.

Таким чином, твердження позивача, що спірна сума списана без його згоди, як платника, є помилковим, таким, що спростовується фактичними обставинами та вищевикладеним, так як сума податку включається у вартість послуг за приписами Закону України “Про податок на додану вартість”.

В силу вимог п.7.1. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” (далі - Закон), поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість. Підпунктом 3.1.1 п.3.1. ст.3 Закону встановлено, що об'єктом оподаткування податком на додану вартість є, зокрема, операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України.

Згідно п.1.4 ст.1 Закону поставка послуг - будь-які операції цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами, а також з поставки будь-яких інших, ніж товари, об'єктів власності за компенсацію, а також операції з безоплатного виконання робіт, надання послуг.

База оподаткування операцій з поставки товарів (послуг), встановлена п.4.1 ст.4 Закону та визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), за винятком податку на додану вартість, що включається до ціни товарів (послуг), згідно із законами України з питань оподаткування.

Таким чином, вартість послуг залізниці з користування вагонами за змістом норм вказаного Закону входить до бази оподаткування податком на додану вартість.

У відповідності до п.6.1. ст.6 Закону об'єкти оподаткування, визначені статтею 3 Закону, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно із Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків.

Згідно п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів у випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, який списується з особового рахунку платника.

У відповідності до п.1.3. ст. 3 Закону платником податку є особа, яка згідно з цим Законом зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем.

Позивач протягом березня 2007 року отримував від Донецької залізниці транспортні послуги, в тому числі і послуги по користуванню вагонами.

Таким чином, позивач є покупцем послуг по користуванню вагонами, що підтверджується оформленими відомостями плати за користування вагонами, а отже, відповідно до Закону України “Про податок на додану вартість” залізниця є платником ПДВ і зобов’язана включати ПДВ у ціну наданих послуг та утримувати його з покупця цих послуг і перераховувати до Державного бюджету України.

Спірна сума є податком на додану вартість, нарахованим залізницею на плату за користування вагонами та утриманого залізницею, як платником податку, з позивача, як покупця її послуг, який був перерахований до Державного бюджету України відповідно до вимог ст.7  Закону, а тому не може вважатися отриманим залізницею збагаченням.

Представники Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку у судовому засіданні пояснили, що на надані залізницею послуги були видані податкові накладні, які позивачем прийняті до податкового обліку та задекларовані, заяв позивача про зміну відомостей в даних деклараціях не надходило.

Відтак, посилання позивача на ст.1212 ЦК України є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми 13 333,11грн як необґрунтовано отриманої майнової вигоди без достатніх правових підстав, які виникли, на думку позивача, внаслідок списання з його особового рахунку грошових коштів без його згоди в порушення ст.62 Статуту залізниць України, задоволенню не підлягають, зважаючи на той факт, що нарахування та списання плати за користування вагонами з урахуванням податку на додану вартість за ставкою 20% здійснено правильно.

Господарські витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись Законом України “Про податок на додану вартість”, Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457, Правилами користування вагонами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. № 113, Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 та на підставі ст.ст.42, 43, 22, 33, 36, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог – відмовити.

У судовому засіданні 02.10.2007р., за згодою сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя                                                                         Чернота Л.Ф.

Повний текст рішення підписаний  05.10.2007р.