ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

10.09.2007
Справа №2-15/11184-2007

За позовом Закритого акціонерного товариства «Теодосія» (98100, АР Крим, м. Феодосія, вул. Володарського, 39-Б, )

До відповідача  Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» (95001, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Училищна, 42-а, )

Про стягнення 111367,48 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача – Серверова Е.Ш., довіреність № 427 від 10.09.2007 р., у справі

Від відповідача  - Кириченко С.Л., довіреність № 3904 від 26.10.2005 р., у справі

Обставини справи: Закрите акціонерне товариство «Теодосія» звернулось до Господарського суду АР Крим з позовом до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кримгаз»  про стягнення 111367,48 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов’язань по повній та своєчасній оплаті наданих позивачем послуг за договором про надання послуг з транспортування природного газу розподільними трубопроводами  № 5/Т від 01.01.2007 р., через що заборгованість Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» перед Закритим акціонерним товариством «Теодосія» складає 97422,10 грн. та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена, що і стало приводом для звернення позивача з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1243,09 грн., 3721,99 грн. інфляційних втрат, 8980,30 грн. пені.

Представник позивача позовні вимоги у судовому засіданні підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позов визнав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача  97422,10 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 1243,09 грн., 3721,99 грн. інфляційних втрат. Також просить суд зменшити суму штрафних санкцій, заявлених позивачем до відшкодування.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення  представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

01.01.2007 р. між Закритим акціонерним товариством «Теодосія» (Газорозподільне підприємство) та Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» (Газопостачальне підприємство) був укладений договір про надання послуг з транспортування природного газу розподільними трубопроводами  № 5/Т. (а.с.10-16)

Вказаний договір був підписаний сторонами  з протоколом розбіжностей від 02.02.2007 р. (а.с. 17)

Згідно пункту  2.1. Договору Газорозподільне підприємство зобов’язується прийняти природний газ Газопостачального підприємства від Газотранспортної організації, здійснити його транспортування власними розподільними трубопроводами та передати його Газопостачальному підприємству, а Газопостачальне підприємство зобов’язується прийняти природний газ в місцях приймання-передачі газу та оплатити надані послуги в обсязі та на умовах, що визначені цим Договором.

Відповідно до пункту 5.1. Договору ціна договору та вартість послуг з транспортування газу визначаються виходячи з встановленого Національною комісією регулювання електроенергетики України тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами в розмірі 39,36 грн. за одну тис. куб.м газу, що фактично транспортувався та з урахуванням заявлених Газопостачальним підприємством в пункті 3.1 Договору обсягів газу попередньо складає 460512,00 грн.

Пунктом 5.2 Договору встановлено, що тариф на транспортування газу може змінюватися відповідними нормативними актами уповноважених державних органів України та приймається Сторонами до виконання без укладення додаткової угоди, про що Позивач письмово інформує Відповідача.

Так, у відповідності до Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 26 квітня 2007 року № 500 тариф ЗАТ «Теодосія» на транспортування природного газу змінився та з 01 травня 2007 року складав 51,96 грн. за 1 000 метрів кубічних газу (а.с. 36)

Позивачем виконувалися свої обов’язки за договором, надавалися відповідні послуги, що підтверджується складеними та підписаними обома сторонами актами приймання-передачі послуг:

- січень 2007 року - 1 588,542 тис. м. куб. на суму 62 525,01 грн., що підтверджується     актом     №     1.1.     приймання-передачі     послуг     з транспортування природного газу від 26.02.2007р.; (а.с. 21)

- лютий 2007 року - 1 645,410 тис. м. куб. на суму 64 763,34 грн., що підтверджується     актом     №     2.1.     приймання-передачі     послуг     з транспортування природного газу від 28.02.2007р.; (а.с. 23)

- березень 2007 року - 1 689,605 тис. м. куб. на суму 66 502,85 грн., що підтверджується     актом     №     3.1.     приймання-передачі     послуг     з транспортування природного газу від 31.03.2007р.; (а.с. 25)

- квітень 2007 року - 1417,971 тис. м. куб. на суму 55 811,34 грн., що підтверджується     актом     №     4.1.     приймання-передачі     послуг     з транспортування природного газу від 30.04.2007р.; (а.с. 27)

- травень 2007 року - 730,563 тис. м. куб. на суму 37 960,05 грн., що підтверджується     актом     №     5.1.     приймання-передачі     послуг     з транспортування природного газу від 31.05.2007р.; (а.с. 29)

- червень 2007 року - 493,558 тис. м. куб. на суму 25 645,27 грн., що підтверджується     актом     №     6.1.     приймання-передачі     послуг     з транспортування природного газу від 30.06.2006р.; (а.с. 31)

Таким чином, позивач надав відповідачу протягом січня-червня 2007 року послуги з транспортування природного газу в обсязі 7 565,649 тис. м. куб. на загальну суму 313 207,86 грн.

У відповідності до пункту 5.4. Договору кінцеві розрахунки за надані послуги з транспортування природного газу здійснюються відповідачем щомісяця в національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів в розмірі вартості наданих у звітному місяці послуг до 10 числа місяця, наступного за звітним.

При цьому згідно пункту 5.5. Договору підставою для розрахунків є двосторонні акти приймання-передачі послуг з транспортування природного газу.

Проте відповідач свій обов'язок виконав неналежним чином, за надані послуги розрахувався частково та несвоєчасно, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 97 422,10 грн., що і стало приводом для звернення Закритого акціонерного товариства «Теодосія» з позовом до суду для стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач  відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України не представив доказів повної оплати заборгованості за договором.

За такими обставинами,  матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 97422,10 грн. заборгованості за надані послуги за Договором про надання послуг з транспортування природного газу розподільними трубопроводами  № 5/Т  від 01.01.2007 р., через що  вимоги позивача про стягнення з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» заборгованості у розмірі 97422,10 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних витрат у зв’язку з невиконанням відповідачем своїх зобов’язань у розмірі 3721,99 грн., 3% річних у розмірі 1243,09 грн., грн. інфляційних втрат.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» інфляційних витрат у розмірі 3721,99  грн. за період з 11.02.2007 р. по 10.08.2007 р. суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Так, відповідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача про стягнення з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кримгаз»  3% річних у розмірі 1243,09 грн. за період з 11.02.2007 р. по 10.08.2007 р. підтверджуються матеріалами справи та підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у розмірі 8980,30 грн. за період з 11.02.2007 р. по 10.08.2007 р.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу  України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу  України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” №543/96-ВР від 22.11.1996 р. передбачено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до пункту 8.4. Договору за невчасне здійснення оплати за надані послуги з транспортування газу Газопостачальне підприємство сплачує Газорозподільному підприємству пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період створення та існування заборгованості, розрахованої від суми простроченої оплати, за кожний день.

Заявлена позивачем сума пені у розмірі 8980,30 грн. за період з 11.02.2007 р. по 10.08.2007 р. судом визнається обгрунтованою та такою.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення  про  задоволення  позову за умови,  що дії відповідача не суперечать законодавству або  не  порушують  прав  і  охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Судом встановлено, вказані дії відповідача не суперечать законодавству та  не  порушують  прав  і  охоронюваних законом інтересів інших осіб, позовні вимоги позивача обгрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, а тому позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених позивачем до відшкодування.

Розглянувши вказане клопотання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, частиною 2 статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що якщо порушення зобов’язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Судом встановлено, що порушення відповідачем зобов’язань по оплаті наданих за договором № 5/Т від 01.01.2007 р. послуг не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Іншого, всупереч вимогам статті 33 Господарського процесуального кодексу України суду не доведено.

Крім того, як пояснює відповідач, заборгованість перед позивачем склалася через несвоєчасні розрахунки за поставлений газ з боку населення.

Пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

За таких обставин суд вважає за доцільне зменшити розмір пені на 90 % та стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» суму пені у розмірі 898,03 грн.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 34, 49, 82-84  Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» (95001, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Училищна, 42-а, , п/р 3110 в ПІБ м. Сімферополь, МФО 324430)  на користь Закритого акціонерного товариства «Теодосія» (98100, АР Крим, м. Феодосія, вул. Володарського, 39-Б, , п/р 0506 у філії «Від. Промінвестбанку в м. Феодосія, АРК», МФО 324388) суму заборгованості у розмірі 97422,10 грн., 1243,09 грн. річних, 3721,99 грн. інфляційних втрат, 898,03 грн. пені, 1113,67 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Видати наказ після набуття судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.