ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"29" серпня 2007 р.                                                                            Справа  № 15/275

За позовом      ДП “Волиньвугілля”

До відповідача  ВАТ “Квасилівський завод комунального устаткування”

Про стягнення  в сумі  65947 грн. 81 коп.

СУДДЯ         КОЛОМИС В.В.

Секретар судового засідання                        Л.В.Михалевська

В засіданні приймали участь:

Від позивача:  Німий Т.Є. дов. в справі

Від відповідача: Пашковська Л.В. дов. в справі

СУТЬ СПОРУ: Позивач –державне підприємство “Волинь-вугілля”  м.Нововолинськ, Волинської області просить стягнути з ВАТ “Квасилівський завод комунального устаткування” смт.Квасилів Рівненської області 65947,81 грн. в т.ч. 52589,95 грн. основного боргу, 9678,56 грн. пені та 3681,30 грн. штрафу.

Безпосередньо в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги.

Відповідач відзиву на позов суду не подав. Безпосередньо в судовому засіданні наявність основного боргу  не оспорює. Непроведення розрахунків пояснює  скрутним фінансовим становищем в якому перебуває підприємство.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі  фактичні докази у справі, давши цьому достатню і об`єктивну оцінку, суд прийшов до висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог.

При цьому суд встановив та врахував таке.

23 грудня 2004 року між сторонами у справі був укладений договір поставки за № 23/11-121 (далі договір, а.с. 8-12) на виконання умов якого відокремленим підрозділом позивачем було відвантажено відповідачу 272 тонни вугілля кам`яного марки ДГР 0-200, на загальну суму 71643,29 грн.

Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями про приймання вантажу (а.с. 13-17).

Відповідно до п.4.1 Договору, відповідач зобов`язувався здійснити оплату безготівковим шляхом за  фактично поставлений товар.

Крім того, відповідач зобов`язувався додатково оплатити вартість доставки товару (з/д тариф та ін).

Як встановлено, оплата вартості перевезення вугілля  від станції Іваничі до станції Миронівка, вартість внутрішних перевезень склала 3107,02 грн. (а.с. 19).

Натомість відповідач в порушення умов договору та  взятих на себе зобов`язань, розрахунки за отриманий товар, здійснив несвоєчасно і неналежним чином.

Внаслідок таких неправильних  дій відповідача, останнім створена заборгованість в сумі 52589,95 грн.

На претензію № 206 від 27.04.06 р. з пропозицією в добровільному порядку ліквідувати наявний борг, відповідач відповіді не дав, розрахунків не здійснив.

Доказів сплати 52589,95 грн. боргу  відповідач суду не подав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення 52589,95 грн. основного боргу обгрунтовані, законні, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, в т.ч. актом  звірки розрахунків від 14.03.06 р. (а.с.18), визнаються відповідачем і на підставі ст.ст. 173, 193, 225 ГК України, ст.ст. 509, 525, 526,530 п.2, 692, 712 ЦК України, ст. 78 ГПК України підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій в сумі 13357,86 грн. на підставі ст.231 ГК України, суд врахував таке.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється  у письмовій форма (ч.1 ст.547 ЦК України).

Натомість  пункт 8.1 Договору на який посилається позивач при здійсненні нарахувань,передбачає загальну відповідальність сторін (згідно діючого законодавства України), за відсутності такого виду забезпечення виконання зобов`язання, як неустойка (штраф, пеня).

Відповідно  до  ч.2  ст. 547 ЦК України правочин, щодо забезпечення виконання зобо`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Позивачем зазначене враховано не було.

Враховуючи викладене, підстави для стягнення з відповідача неустойки –відсутні.

Судові витрати, передбачені ст.44 ГПК України і понесені позивачем в зв`язку з зверненням до суду за захистом порушеного права, на підставі  ст.49 ГПК України покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з відповідача Відкритого акціонерного товариства “Квасилівський завод комунального завод комунального устаткування”  35350, смт.Квасилів, вул.Богдана Хмельницького, 19, Рівненська область, п/р 7688 в РЦВ “Промінвестбанку” м.Рівне, МФО 33335, на користь позивача Державного підприємства “Волиньвугілля” Міністерства вугільної промисловості України 45400, м.Нововолинськ,вул.Луцька, 1, Волинська область, р/р 25 в “Промінвестбанк” м.Нововолинськ, МФО 303310,  -52589,95 грн. основного боргу,  620,80  грн. понесених судових витрат.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В решті в позові відмовити.

Суддя                                                                Коломис В. В.

Рішення підписане "03" вересня 2007 року