ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

06 серпня 2007 р.                                                             Справа  № 11/96

За позовом  За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, м.Ужгород

до відповідача Ізківської сільської ради, с.Ізки Міжгірського району

третя особа  без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Відкрите акціонерне товариство «Міжгірський агрокомплекс», смт. Міжгір’я

про  визнання незаконним  рішення восьмої сесії п’ятого скликання Ізківської  сільської ради від 31.12.2006

Представники:

від позивача –не з’явився.

від  відповідача –не з’явився.

від третьої особи - Коліда В.П. - голова правління ВАТ "Міжгірський агрокомплекс".

Суть спору: Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним  рішення восьмої сесії п’ятого скликання Ізківської  сільської ради від 31.12.2006 у зв’язку з його невідповідністю чинному законодавства.

Відповідач у  відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка  вилучена сільською радою   на підставі  письмової згоди ВАТ "Міжгірський агрокомплекс". Згода ВАТ "Міжгірський агрокомплекс" викладена у письмовій формі та завірена круглою печаткою товариства, а отже, не викликала жодних сумнівів.

Відповідач також заперечує твердження позивача про те, що йому спірна земельна ділянка належала на праві власності, оскільки  вона надавалась   йому виключно на праві постійного користування. Крім того, на думку відповідача, позов заявлено неналежним позивачем, оскільки спір стосується ВАТ «Міжгірський агрокомплекс», який відповідно до Статуту  та норм Цивільного  кодексу України є юридичною особою і самостійно відповідає за своїми зобов’язаннями.  А права акціонерів, як учасників товариства (у тому числі  і Фонду державного майна України), поширюються  на статутні положення товариства, тоді як від імені товариства повинно виступати саме товариство, а не фонд як акціонер.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу,  суд

ВСТАНОВИВ:

На час проведення  приватизації Міжгірського районного  об’єднання по підвищенню родючості ґрунтів та захисту рослин «Агрокомплекс» в користуванні  останнього  перебувала земельна ділянка в с.Ізки  Міжгірського району, загальною площею 0,72 га (далі земельна ділянка), що підтверджується  актом на право  безстрокового і безоплатного користування №029674 від 1985 року. Право користування даною земельною оцінено незалежним експертом, а  визначена його  вартість  відійшла  до статутного фонду ВАТ «Міжгірський Агрокомплекс» (правонаступник р/о "Агрокомплекс").

Станом на 25.05.2007  державі належить пакет акцій даного ВАТ розміром 63,598% статутного фонду  товариства.

Листом  від 14.03.2002 №20 ВАТ «Міжгірський  Агрокомплекс»,   в порушення вимог п.8 Статуту, без відповідних  рішень  органів правління ВАТ «Міжгірський агрокомплекс» та Регіонального відділення  Фонду державного майна, як засновника товариства  та власника акцій, звернувся  до сільського голови  с.Ізки про відмову від використання земельної ділянки з 01.01.2002. Про даний лист  позивачу стало відомо з листа Ізківської сільської ради від 24.04.2007.

У письмовому поясненні  Легош І.Ю. (колишній голова правління)  стверджує,  що письмову відмову від земельної ділянки підписав  під тиском, без згоди наглядової ради і Фонду державного майна України. Вказана відмова не була зареєстрована в журналі вихідної кореспонденції, рішення правління ВАТ „Агрокомплекс” про відмову від земельної ділянки не  приймалось.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають  усі землі  України, крім земель комунальної  та приватної власності. Частиною 3 цієї ж статті  визначено, що земельні  ділянки, на яких розташовані державні, в тому числі  казенні підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать  частки (акції, паї), об’єкти незавершеного  будівництва та законсервовані  об’єкти належать  до земель  державної власності, які не можуть передаватись  у комунальну власність.

Статтею 149 вказаного кодексу  передбачена можливість  вилучення  для суспільних  та інших потреб земельних ділянок, наданих у постійне користування із земель державної власності,  за рішенням  органів  державної влади. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень  Кабінету Міністрів України,  Ради міністрів Автономної республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських  рад відповідно до їх повноважень.

Разом з тим, з  аналізу статей 12 та 149 Земельного кодексу України вбачається, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі  земельних відносин віднесено вилучення земельних ділянок із земель  комунальної власності та інформування населення  щодо  вилучення (викупу), надання таких  земельних ділянок, а вилучення земельних ділянок державної власності можливе лише за рішенням  Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, державних адміністрацій.

На вимогу суду подати листа, яким ВАТ "Міжгірський Агрокомплекс",  відмовився від використання земельної ділянки, відповідачем подано його копію.  Як вбачається із поданого документу, підставою для прийняття оспорюваного рішення став не сам лист, а його копія, крім того, він не підписаний І.Ю.Легошом, у листі  тільки зазначено: "Голова ВАТ "Агрокомплекс": підпис І.Ю.Легош", хоча  такої посади як "голова ВАТ "Агрокомплекс"" згідно статутних документів на той час не існувало. Слід також зауважити, що копію  листа про відмову датовано 14.03.2002, тоді як оспорюване рішення, прийняте на його підставі 31 грудня 2006 року. Даючи оцінку вказаному листу, суд не вважає його  належним доказом  відмови ВАТ "Міжгірський агрокомплекс" від земельної ділянки, до того ж розглянутого сільською радою через чотири  роки і 6 місяців.

Відповідно до статті 137 Господарського кодексу України  та статті 49 Закону України „Про власність”  право володіння захищається законом відповідно до положень, встановлених  для захисту права власності, тому оскаржуване рішення, у відповідності до статті 393 Цивільного кодексу України, підлягає визнанню нечинним, як таке, що не відповідає  законові і порушує права власника на нерухоме майно.

Згідно п.8 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суд  може визнати нормативно-правовий акт, в тому числі акт  органу місцевого самоврядування, незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту  вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині.

Оскільки при прийнятті оспорюваного рішення відповідач перевищив свої повноваження, а також  порушив норми Земельного кодексу України та Закону  України „Про власність”, його слід визнати протиправним та скасувати  у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 84,  149 Земельного кодексу України, ст.ст. 215, 216, 393 Цивільного кодексу України, ст.ст. 17, 49, 51, 71, ст. ст. 158 - 163,  171,    п. 6 Розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України,

суд          постановив:

1. Адміністративний позов задоволити   повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати  рішення восьмої сесії п"ятого скликання  Ізківської сільської ради від 31 грудня 2006  року №7 "Про вилучення земельної ділянки з винесенням на аукціон".

3. Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

4.  Постанову може бути оскаржено  в порядку  та строки, встановлені            ч.ч. 1-3 статті 186  Кодексу адміністративного судочинства України.

5. У зв"язку з проголошенням у судовому засіданні 06.08.2007, в порядку  ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, лише вступної та резолютивної частини постанову складено в повному обсязі і підписано 21.08.2007.

Суддя                                                                                        Л.М.Якимчук