ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 липня 2007 р.

№ 15/206-АП-06

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Божок В.С. -головуючого,

Костенко Т.Ф., Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали  касаційного подання

Заступника прокурора Херсонської
області

на постанову

Запорізького апеляційного
господарського суду  від 03.04.2007р.

у справі

господарського суду Херсонської
області

за позовом

Заступника прокурора Херсонської
області в інтересах держави в особі Херсонської міської ради, м. Херсон

до

Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Херсон

третя особа на стороні позивача
без самостійних вимог на предмет спору

Херсонське міське управління
земельних ресурсів, м. Херсон

про

стягнення збитків за незаконне
користування земельною ділянкою в сумі 5 092, 16 грн. та повернення земельної
ділянки

за участю представників:

позивача: не
з'явився,

відповідача: ОСОБА_2
дов. від 29.03.2007р. б/н,

третьої особи: не
з'явився,

прокурора ГПУ: Савицька
О.В. посв. від 20.07.05р. №231,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Херсонської
області звернувся до суду Херсонської області з позовною заявою в інтересах Херсонської
міської ради з вимогою про звільнення приватним підприємцем ОСОБА_1 самовільно
зайнятої земельної ділянки загальною площею 25 м2 та приведення її у
стан, придатний для подальшого використання, а також просить стягнути з
останнього збитків за незаконне користування земельною ділянкою, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 01.02.2007р. у справі №15/206-АП позов задоволено.

Рішення мотивовано обгрунтованістю
позовних вимог з посиланням на ст. 22 Закону України "Про плату за
землю", п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р.
"Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" та докази наявні в матеріалах справи.

Постановою Запорізького апеляційного
господарського суду від 03.04.2007р. у справі №15/206-АП рішення господарського
суду Херсонської області від 01.02.2007р. з даної справи скасовано, в позові
відмовлено.

Постанова мотивована тим, - що до ПП
ОСОБА_1 перейшло право користування земельною ділянкою під будівлею і для
оформлення цього права відповідач неодноразово звертався до міської ради з
посиланням на ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України; - що вимоги про
звільнення земельної ділянки є необгрунтованими, оскільки зайняття ПП ОСОБА_1
земельної ділянки під придбаною пакувальною дільницею не є самовільним; - що
вимоги в частині стягнення з відповідача збитків за самовільне використання
земельної ділянки  безпідставні, оскільки
користувачем спірної земельної ділянки є ВАТ "Херсонські комбайни",
яке й здійснює сплату земельного податку.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, заступник прокурора Херсонської області звернувся з касаційним
поданням до Вищого господарського суду України, в якому просить постанову
апеляційного господарського суду скасувати, а рішення місцевого господарського
суду з даної справи залишити без змін, мотивуючи скаргу тим, що судом порушені
норми матеріального права.

Позивач та третя особа не реалізували
своє право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального
права при винесенні оспорюваного судового акту, знаходить необхідним касаційне
подання  задовольнити частково,
враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 377 ЦК України,
якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці,
наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право
користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.04.05р. між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (продавці) та ОСОБА_1
(покупець) укладений договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за
№1353, згідно п.1 якого, відповідач придбав будівлю пакувальної дільниці,
загальною площею 591, 3 м2, яка розташована у АДРЕСА_1.

Апеляційним господарським судом
встановлено, що земельна ділянка під пакувальною дільницею площею 593, 3 м2
на підставі Державного акту знаходиться в постійному користуванні ВАТ
"Херсонські комбайни", яке
надало згоду на вилучення цієї земельної ділянки у зв'язку з укладенням
договору купівлі-продажу пакувальної дільниці від 28.04.05р.

Після проведення ремонту приміщення
пакувальної дільниці, відповідачем влаштований магазин промислових товарів.

Актом перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 01.08.2005р., складеного Херсонським обласним
головним управлінням земельних ресурсів,
встановлено, що  на дільниці площа
якої становить 599, 6 м2. ведуться будівельні роботи і фактично
зайнята площа земельної ділянки становить 624, 6 м2, тобто
самовільно зайнято приблизно 25 м2 за рахунок земель запасу
Херсонської міської ради, що є порушенням ст.125, 126 Земельного кодексу
України, про що складено протокол про адміністративне правопорушення від 01.08.2005р.
НОМЕР_1.

06.09.05р. та 18.10.05р. ПП ОСОБА_1
звернувся до міського голови з заявою про надання в оренду строком на 10 років
земельну ділянку площею 625 м2 за адресою: м. Херсон, вул.
Тираспольська, 1 під магазин промислових товарів із земель, що знаходяться у
фактичному користуванні під будівлею пакувальної дільниці: 593, 3 м2
із земель ВАТ "Херсонські комбайни" та 31,7 м2 із земель
запасу Херсонської міської ради.

Рішенням ХХV сесії Херсонської
міської ради ІV скликання від 26.10.05р. НОМЕР_2  та
рішенням Херсонської міської ради від 23.12.05р. НОМЕР_3  відмовлено ПП ОСОБА_1 у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою зі складання договору оренди земельної ділянки під
магазин промислових товарів на земельній ділянці площею 0,0625 га по АДРЕСА_1,
оскільки земельна ділянка знаходиться на землях загального користування  та у зв'язку з проведенням самовільного
будівництва на ділянці.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині зобов'язання ПП ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею 25 м2,
апеляційний господарський суд виходив з того, що зайняття  ПП ОСОБА_1 земельної ділянки під придбаною
пакувальною дільницею не є самовільним з
посиланням на рішення від 31.08.05р. у справі № 2-3252/05
Дніпровського  райсуду м. Херсона про
визнання за ОСОБА_1 права власності на магазин по АДРЕСА_1, яке зареєстровано
06.09.05р. Херсонським державним БТІ.

Однак, з такими висновками суду
попередньої інстанції колегія не
погоджується та вважає їх необґрунтованими, оскільки на час
вирішення  даного спору власником
земельної ділянки під прибудовою площею 25 м2   була і залишається Херсонська міська рада і
зворотнього відповідачем не  доведено.

До того ж, апеляційним господарським
судом залишено поза увагою  наявну у
справі ухвалу Херсонського обласного апеляційного суду від 18.07.2006р.,  якою
рішення Дніпровського районного суду від 31.08.2005р. у справі №
2-3252/05 скасовано.

Згідно ч. 3 ст. 125 Земельного
кодексу України від 25.10.2001р. право приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа,
що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Статтею 212 Земельного кодексу
України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для
використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється
за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні
ділянки.

За таких обставин, висновки місцевого
господарського суду, що прибудова до пакувальної дільниці площею 25 м2
є самовільним будівництвом, оскільки будівництво здійснено на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї мети та за відсутності необхідного
дозволу і погодженого проекту, колегією суддів визнається правильними.

Згідно ст. 2, 5 Закону України
"Про плату за землю" використання землі в Україні є платним. Плата за
землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової оцінки земель. Об'єктом плати за землю є
земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або
користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю
(платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і
землекористувач, у тому числі орендар.

Відповідно до п. д) ст. 156 ЗК
України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні
внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної
ділянки.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, ВАТ "Херсонські комбайни" в зв'язку із не переоформленням
ПП ОСОБА_1 на себе права користування земельною ділянкою, розташованою під
придбаною ним  будівлею, сплачували
земельний податок за цю ділянку, про що свідчить лист   в матеріалах справи від 15.06.2005р.
НОМЕР_4, в якому ВАТ "Херсонські комбайни" вимагає компенсацію у ПП
ОСОБА_1 сплачених сум податку за  період
до 24.06.2005р.

При цьому, докази щодо сплати ВАТ
"Херсонські комбайни" земельного податку за спірну ділянку в період
після 24.06.2005р., як і щодо   розміру
такої земельної ділянки, матеріали справи не містять.

Враховуючи, що позовні вимоги в
частині стягнення збитків за самовільне користування земельною ділянкою
ґрунтуються на розрахунку за  період з
28.04.2005р. по 16.03.2006р., то з'ясування обставини щодо  здійснення ВАТ "Херсонські
комбайни" оплати земельного податку за
земельну ділянку в період після 24.06.2005р. та її розміру, має
суттєве  значення для вирішення даного
спору.

Таким чином, висновки апеляційного
господарського суду про відмову  в позові
в частині стягнення збитків за самовільне користування земельною ділянкою, в
зв'язку з відсутністю в діях відповідача самовільного зайняття земельної
ділянки,  користувачем  якої являється  ВАТ “Херсонські комбайні” і яке здійснює
сплату до міського бюджету земельного податку, як і висновки місцевого господарського
суду щодо задоволення позову в цій частині,
колегія суддів також визнає передчасними та необгрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом апеляційної інстанції не досліджено в повному обсязі матеріали
та обставини справи, що мають суттєве значення для розгляду спору. Порушення
апеляційним господарським судом вимог ст. 43 ГПК України щодо оцінки доказів на
підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності та неправильне застосування норм матеріального
права є підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції в
частині  відмови в позові  із направленням справи на новий  розгляд
до суду 1-ї інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117,
1119 - 11112 Господарського  процесуального кодексу України,  Вищий
господарський  суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання задовольнити частково.

Постанову Запорізького апеляційного
господарського суду від 03.04.2007р. у справі №15/206-АП-06 в частині відмови в
позові скасувати.

В решті постанову Запорізького
апеляційного господарського суду від 03.04.2007р. у справі № 15/206-АП-06
залишити без змін.

Справу направити до господарського суду Херсонської області на новий
розгляд.

Головуючий суддя:
В.С. Божок

Судді:
Т.Ф. Костенко

Г.П.
Коробенко