ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 листопада 2007 р.

№ 2/901

Вищий
господарський  суду  України
в складі колегії

суддів:

Грейц К.В. - головуючого,
Бакуліної С.В., Фролової Г.М.,

розглянувши касаційну скаргу

Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1

на  постанову

від 11.09.2007

Житомирського апеляційного
господарського суду

у справі господарського суду Житомирської
області № 2/901

за позовом

ПВКП “Будресурси”

до

Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1

про

стягнення 94604,91 грн.

за участю представників:
- позивача

ОСОБА_6

- відповідача

ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 22.03.2007 (суддя Сичова О.П.), залишеною без змін
постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 11.09.2007
(колегія суддів к складі головуючого судді Пасічник С.С., суддів Гулової А.Г.,
Зарудяної Л.О.), відхилено заяву підприємця ОСОБА_1 про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення господарського суду Житомирської області від
20.04.2004 у справі № 2/901 за позовом Приватного виробничо-комерційного
підприємства “Будресурси” (позивач) до Приватного підприємця ОСОБА_1 (відповідач)
про стягнення 94604,91 грн. боргу та інфляційних за договором від 10.05.2001 №
16.

Ухвала та постанова у справі
мотивовані тим, що наведені заявником відомості не є нововиявленими обставинами
та не можуть бути підставою для перегляду рішення.

Відповідач, не погоджуючись з
ухвалою та постановою у справі, в поданій касаційній скарзі просить їх
скасувати, визнати заяву про перегляд рішення господарського суду Житомирської
області від 20.04.2004 у справі № 2/901 за нововиявленими обставинами такою, що
має істотне значення та вирішити питання про порядок перегляду судового
рішення.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує
тим, що, за його переконанням, представництво в суді 20.04.2004 під час
вирішення спору здійснював ОСОБА_3, який з 19.11.2003 був власником, а не директором
ПВКП “Будресурси”, отже, на думку скаржника, не мав належних повноважень на
стягнення боргу, який утворився з червня 2001 року по липень 2003 року. Крім
того, скаржником наводяться доводи щодо розгляду справи по суті, зокрема,
скаржник вважає, що приєднані до справи акти виконаних робіт не є первинними
документами, які підтверджують будь-яке зобов'язання відповідача перед
позивачем, а акт звірки розрахунків не підписувався ОСОБА_1

Склад колегії суддів, якою згідно
ухвали від 26.10.2007 прийнята до провадження касаційна скарга у справі,
змінено розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від
08.11.2007 № 02-12.2/356а.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників сторін, перевіривши правильність юридичної
оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими
судами попередніх інстанції норм процесуального права при прийнятті ними ухвали
та постанови у справі, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 112
Господарського процесуального кодексу України господарський суд може
переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли
бути відомі заявникові, тобто, такі обставини існували під час розгляду справи,
але не могли бути відомі стороні на момент ухвалення рішення.

Згідно з ч.1 ст.113 ГПК України
судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими
обставинами не пізніше двох місяців з дня встановлення обставин, що стали
підставою для перегляду судового рішення.

Так, рішенням Господарського суду
Житомирської області від 20.04.2004 у справі № 2/901 (суддя Тимошенко О.М.)
задоволені позовні вимоги Приватного виробничо-комерційного підприємства
“Будресурси” до Приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення 83886 грн.
основного боргу та 10718,91 грн. інфляційних за укладеним між сторонами у
справі договором транспортного експедирування від 10.05.2001 № 16.

З матеріалів справи вбачається, що
як на нововиявлені обставини відповідач в заяві від 05.02.2007 посилався на те,
що ОСОБА_1 під час прийняття зазначеного рішення не була присутня, а
присутній в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, який став
власником підприємства 19.11.2003 і не перебував на посаді директора, оскільки
з 18.03.2004 по 25.04.2005 на цій посаді перебував ОСОБА_4, при цьому,
попереднім власником підприємства був чоловік відповідачки ОСОБА_5, однак, ні
ОСОБА_5, ані ОСОБА_1 будь-яких майнових претензій ОСОБА_3 при купівлі-продажу
підприємства “Будресурси” і його прийманні-передачі не заявляв. Крім того, за
договором № 16 транспортно-експедиційного обслуговування і перевезення вантажів
відповідач, як експедитор, не мав грошових зобов'язань перед позивачем, а
наданий ним акт взаємної звірки розрахунків від 01.08.2003 відповідачкою не
підписувався й про зазначені обставини вона дізналась лише 02.02.2007 під час
виконавчого провадження.

За приписами постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.02.1981 № 1 “Про практику перегляду судами у
зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних
справах, що набрали законної сили” та роз'яснення президії Вищого
господарського суду України від 21.05.2002 №04-5/563 “Про деякі питання
практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами” до
таких обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються
вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для
правильного вирішення спору і які існували на час ухвалення рішення, ухвали,
постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд, а вони були
виявлені після прийняття рішення зі спору. Не можуть бути визнані нововиявленими
нові, тобто такі обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення рішення, а
також обставини, які могли бути встановлені судом.

Отже, нововиявлені обставини за
своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку
спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, і ці
обставини відповідно до положень статті
33 ГПК України мають бути належним чином доведеними.

Колегія суддів зазначає, що
викладені заявником обставини не мають жодних ознак нововиявлених, з огляду на
наступне.

Статус представника позивача в
судовому засіданні 20.04.2004 не впливає на результат вирішення спору, як і
зміна власника підприємства, оскільки позивачем у справі є Приватне
виробничо-комерційне підприємство “Будресурси”, а не ОСОБА_3, який відповідно до
змін до п. 1.2 Статуту ПВКП “Будресурси”, зареєстрованих виконавчим комітетом
Житомирської міської ради 19.11.2003 за реєстраційним НОМЕР_1, був його
засновником і власником і згідно з п.5.1 Статуту мав необхідні повноваження на
час звернення з позовом, при цьому, відповідно до положень статті 598
Цивільного Кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному
обсязі лише на підставах, встановлених договором або законом згідно з чинними
законодавством України, однак, заміна власника підприємства не є підставою для
припинення зобов'язань підприємства, які виникли до цієї події.

В порушення вимога ст. 33
Господарського процесуального кодексу України відповідач не довів належними і
допустимими доказами обставин, на які він посилається як на підставу для
перегляду рішення Господарського суду Житомирської області від 20.04.2004 за
нововиявленими обставинами, оскільки про наявність в матеріалах справи
документів і доказів, на яких ґрунтувались позовні вимоги, в т.ч., а не
виключно, акту звірки взаємних розрахунків від 01.08.2003, відповідачеві могло
бути і фактично було відомо, адже, вищезазначений акт міститься в переліку
додатків до позовної заяви ПВКП “Будресурси” від 24.02.2004, копія якої, як і
претензія № 49 29.08.2003, надсилалась позивачем на адресу відповідача, про що
відповідно свідчать фіскальний чек № 6917 від 24.02.2004 та повідомлення про
вручення рекомендованої кореспонденції 30.08.2003, посилання скаржника на
обставини його освідчення з матеріалами справи лише 02.02.2007 спростовуються
також наявними в матеріалах справи доказами апеляційного оскарження в 2004 році
рішення суду першої інстанцій від 20.04.2004

Таким чином, колегія суддів визнає
вірним висновок судів попередніх інстанцій про те, що наведені відповідачем
обставини за своєю юридичною суттю не є фактичними даними, які в установленому
порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення,
тобто, ці обставини не мають істотного значення для справи, належним чином не
доведені, як не доведено і те, що вони не могли бути відомі заявникові і не
могли бути встановлені судом, та вважає доводи касаційної скарги такими, що не
спростовують цих висновків, а зводяться до намагання переоцінити встановлені
судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи.

Наведене свідчить про відсутність
підстав для задоволення касаційної скарги та скасування або зміни оскаржуваних
судових актів.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119, 11111  Господарського процесуального кодексу України,
Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Житомирського
апеляційного господарського суду від 11.09.2007 у справі господарського суду
Житомирської області № 2/901 залишити без змін.

Касаційну скаргу Приватного
підприємця - фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Головуючий                                                              К.Грейц

Судді
С.Бакуліна

Г.Фролова