СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

29 жовтня 2007 року
Справа № 2-13/5659-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства "Візаві" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Жукова А.І.) від 16 серпня 2007 року у справі № 2-13/5659-2007

за позовом           Сакського районного споживчого товариства (вул. Новоселовське шосе, 5, Саки, 96500)

до           приватного підприємства "Візаві" (вул. Гагаріна, 1, Ліснівка, Сакський район, 96560)

про стягнення 8992,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 16 серпня 2007 року у справі № 2-13/5659-2007 (суддя Жукова А.І.) позов задоволено частково.

З приватного підприємства "Візаві" на користь Сакського районного споживчого товариства стягнуто суму заборгованості у розмірі 2610,00 грн., пеню у сумі 3132,00 грн., заборгованість за сплату електричної енергії у сумі 597,40 грн., 71,90 грн. державного мита та 83,19 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині провадження у справі припинено на підставі пункту 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з рішенням суду, приватне підприємство "Візаві" звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду першої інстанції, в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання, призначене на 29.10.2007, представники сторін не з’явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки  судову колегію не повідомили.

Судова колегія вважає можливим розглянути апеляційну скаргу у відсутність представників сторін за наявними у справі доказами, оскільки згідно зі статтею 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

При повторному розгляді справи в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України Севастопольський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Сакським районним споживчим товариством та приватним підприємством "Візаві" був укладений договір за № 34 від 01 січня 2006 року оренди нежилого приміщення площею 90,78 кв.м. та гаражу площею 20,0 кв.м., які розташовані за адресою місто Саки, Новоселівське шосе, 5.

Розділом 3 договору передбачено, що сума орендної плати на місяць складає 725,00 грн., крім того 20% податку на додану вартість на суму 145,00 грн., а всього 870,00 грн., яка вноситься відповідачем до 5 числа поточного місяця разом з авансом за надані комунальні послуги.

Актом прийому-передачі від 01 січня 2006 року підтверджено передачу відповідачу майна: нежилого приміщення загальною площею 69 кв. м., яке знаходиться за адресою: місто Саки, Новоселівське шосе, 5.

Відповідно до пункту 3.4 договору вартість комунальних послуг щомісячно відшкодовується орендодавцю, тобто позивачу, за фактичними витратами разом з орендною платою.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції у зв’язку з наступним.

Матеріалами справи підтверджено, що заборгованість відповідача за орендною платою за період листопад-грудень 2006 року склала 2610,00 грн., а позивачем надано докази у підтвердження розрахунку суми, нарахованої за комунальні послуги, яка склала 597,40 грн.

Позивач 21.11.2006 року направив на адресу приватного підприємства "Візаві" попередження, в якому повідомив останнього про порушення ним строків сплати за оренду приміщення та за спожиту електроенергію. Проте, відповідачем заборгованість у добровільному порядку погашено не було.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог частини 1 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Пунктом 5.1.1 договору передбачена відповідальність відповідача за порушення строків сплати орендної плати та комунальних послуг, відповідно до якої Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі 2 % за кожний день прострочення платежу від суми платежу.

Згідно з пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання повинне було бути виконане.

Таким чином, позивач надав належним чином обґрунтований розрахунок суми пені в якості доказу вказаного у позовній заяві розміру суми пені, яка складає 3132,00 грн. Цей розрахунок підтверджується наявними в матеріалах справи звітами витрат електроенергії за трансформаторною підстанцією за відповідний період, актами витрат води за водоміром на об’єкті позивача.

Отже, судова колегія дійшла до висновку, що стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості за орендну плату в розмірі 2610,00 грн., пеня в сумі 3132,00 грн.,  заборгованість по сплаті за комунальні послуги в сумі 597,40 грн.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки відповідачем не було надано доказів у підтвердження власних заперечень проти позову, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги приватного підприємства "Візаві", оскільки рішення суду першої інстанції прийнято у повній відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтею 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного підприємства "Візаві" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 16 серпня 2007 року у справі № 2-13/5659-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді