ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

17.07.2007
Справа №2-22/544-2006

за позовом Прокурора Центрального району м.Сімферополя в інтересах Міністерства палива та енергетики,   ВАТ «Крименерго» , м.Сімферополь

до відповідача  - ВАТ «Феодосійська суднобудівна компанія»

про стягнення 151446,61 грн.

Суддя С.В. Яковлєв

Представники:

Від позивачів   - 1) не з”явився

2) Сіроткіна О.М. – пр-ник, дов. від 01.06.07 р.

Від відповідача – Облєтова Т.В. – ю/к, дов. від 01.11.04 р.

За участю прокурора Куїнджі М.О. – посв. № 03580

Сутність спору: Прокурор Центрального району м.Сімферополя  звернувся до господарського суду  АРК   в інтересах держави в особі Міністерства палива та енергетики України,  ВАТ “Крименерго”   до відповідача – ВАТ «Феодосійська суднобудівна компанія» 151446,61 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, прокурора ,  дослідивши представлені докази,  суд

В С Т А Н О  В И В :

Відповідно до пункту 2 статті 121 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.36-1 Закону України „Про прокуратуру” підставою представництва в суді держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, які  вчиняються у відносинах між нимі та державою.

Конституційний суд України в пункті 1 резолютивної частини  рішення у справі № 1-1/99 від 08.04.99 г. визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку  самостійно визачає в чому самє відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обгрунтовує у позовній заяві  необхідність іх захисту та зазначає орган, уповноваженний державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах,  а відповідно до пункту 2 цієї ж частини рішення Конституційного Суду України під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах», зазначеним у частині 2 ст.2 ГПК України, треба  розуміти орган державної влади або орган місцевого самоврядування, якому законом надані повноваження органа виконавчої влади

У позовній заяві прокурором позивачами визначені Міністерство палива та енергетики і ВАТ „Крименерго”. Аргументом на користь того, що саме Міністерство палива та енергетики має бути позивачем, прокурором зазначено, що згідно з Указом Президента України від 14.04.200 г. № 598/2000 Міністерство  є центральним органом виконавчої власті, діяльність якого направляє Кабінет Міністрів України.  Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.02.1997р. №112-р міністерство уповноважене здійснювати функції по управлінню акціями, частками енергогенеруючих і енергопостачальних компаній, які знаходяться у державній власності.

Однак, ВАТ “Крименерго” є самостійним господарюючим суб’єктом , який здійснює управління господарською діяльністю через свої органи та посадові особи в порядку, передбаченому ст.89 ГК України.

Таким чином, ВАТ „Крименерго”, навіть за умови того,  що 70% його акцій є державною власністю, не є органом державної влади або органом місцевого самоврядування.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що предметом  позову є вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості   на користь   ВАТ „Крименерго” в розмірі 151446,61 грн., суд дійшов  до висновку , що єдиним позивачем по вимозі про стягнення цих коштів може бути тільки сторона за договором про користування електричною енергією – відкрите акціонерне товариство „Крименерго”-, а відповідачем його контрагент за цим договором. В інтересах Міністерства палива та енергетики позовна заява вимог до відповідача  взагалі не містить і не може містити, оскільки відповідач з приводу користування електроенергією не знаходиться у відносинах з державою.

Тому, заявляючи  цей позов прокурор необґрунтовано визначив Міністерство палива та енергетики України, як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, оскільки Міністерство палива та енергетики України не є стороною у  даній господарській справі, а його права, як засновника і власника пакету акцій в статутному фонді енергетичної компанії врегульовані ст.10, 41 Закону України „Про господарські товариства” та ст.88 Господарського кодексу України. Щодо відсутності у ВАТ „Крименерго” коштів на оплату державного мита, то в цьому порушень інтересів держави суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку що прокурором фактично пред’явлено позов не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб’єкта господарської діяльності, але це суперечить вимогам ст.121 Конституції України, положенням ст.36-1 Закону України “Про прокуратуру”.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22 лютого 2005 року у справі № 33/120-04.

За таких обставин, суд вважає, що у прокурора немає законних підстав підписувати цю позовну заяву. В зв’язку з наведеним,  керуючись  п.1 ст.81 Господарського процесуального Кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити позовну заяву без розгляду.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Яковлєв С.В.