ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул.Б.Хмельницького,44-Б
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 18/19

04.04.07 р.

За позовом:          Заступника військового прокурора
Центрального регіону України в інтересах

держави в особі Міністерства
оборони України;

До:                    ВАТ „Завод „Маяк”;

Про:                     стягнення 26 507,67 грн.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від прокуратури:          Хруленко О.В., старший прокурор
відділу, посвідчення №602

від 09.06.2002 р.;

Від позивача:                    Шутов О.О., представник,
довіреність №220/454/д від 25.12.2006 р.;

Від відповідача:            Гопкало О.В., представник, довіреність
б/н від 04.10.2006 р.

Справа, в порядку статті 77 ГПК
України, була відкладена слуханням з 14.02.2007 р. до 13.03.2007р., з
13.03.2007 р. до 04.04.2007 р., про що господарським судом винесені відповідні
ухвали від 14.02.2007 р. та від 13.03.2007 р.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.03.2007 р. строк вирішення спору у даній справі продовжений на
невизначений термін.

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

Заступник військового прокурора
Центрального регіону України звернувся до господарського суду в інтересах
держави в особі позивача з позовною заявою, в якій просить стягнути з
відповідача 22 368,37 грн. заборгованості, 2 330,62 грн. пені, 1 808,68 грн.
трьох процентів річних з простроченої суми з мотивів, вказаних у позовній
заяві.

У судовому засіданні 04.04.2007 р.
прокурор надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з
відповідача 15 775,53 грн. основного боргу, 2 330,62 грн. пені та 1 808,68 грн.
трьох процентів річних з простроченої суми.

У судовому засіданні представники
позивача та прокуратури позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач у наданому відзиві на
позов, а представник останнього у судовому засіданні суму основного боргу
визнав у повному обсязі, проти стягнення з останнього пені та трьох процентів
річних з простроченої суми заперечує, посилаючись на пропуск строку позовної
давності стосовно нарахування штрафних санкцій.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників прокуратури та
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору, господарський суд,-

В С Т А Н О В
И В:

Між позивачем та відповідачем
26.01.2004 р. укладений договір №41/7/554/ВП -2004, за умовами якого позивач
приймає на себе зобов'язання щодо забезпечення підпорядкованим йому
представництвом відповідача №5277 надання послуг з контролю якості продукції
згідно з додатком №1 та її приймання відповідно до вимог нормативно-технічної
документації та інших умов, вказаних у договорах на постачання (розробку)
продукції (виконаних робіт).

Відповідно до п. 2.1. договору за
надані послуги відповідач перераховує на рахунок позивача 1% від вартості
продукції (виконаних робіт), яка підлягає контролю відповідно до „Переліку
продукції” (додаток 1), що становить на момент укладання договору 29 597,26
грн.

Пунктом 2.2. договору передбачено,
що розрахунки здійснюються шляхом попередньої оплати або у триденний термін
після затвердження акту про надання послуг з контролю якості та приймання
продукції (виконаних робіт).

Між позивачем та відповідачем
погоджений перелік продукції, яка підлягає контролю якості й прийманню
виконавцем, який оформлений додатком №1 до договору.

Позивач надав відповідачеві послуги
на загальну суму 43 517,42 грн., що підтверджується актами про надання послуг з
контролю якості та приймання продукції:

-№1 від 01.02.2005 р. на суму 6
592,84 грн.;

-№2 від 01.02.2005 р. на суму 7
762,72 грн.;

-№3 від 01.02.2005 р. на суму 9 399,20
грн.;

-№4 від 01.02.2005 р. на суму 5
842,50 грн.;

-№5 від 01.02.2005 р. на суму 8
012,81 грн.;

-№6 від 01.02.2005 р. на суму 5
907,35 грн.

Відповідач не виконав свої
зобов'язання за договором, надані позивачем послуги оплатив частково. Станом на
день подання позову до господарського суду сума боргу відповідача перед
позивачем складала 22 368,37 грн.

Як визначено абзацом 1 частини 1
статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог,
що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті
193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193
Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої
сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань
є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом,
іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Після подання позову до
господарського суду відповідачем на користь позивача сума боргу була частково
погашена. Станом на день слухання справи у судовому засіданні сума боргу
відповідача перед позивачем складає 15 775,53 грн.

За прострочку виконання зобов'язань
прокурором нарахована пеня у розмірі 2 330,62 грн. Розрахунок пені відповідає
матеріалам справи та умовам договору.

Згідно з частиною 1 статті 549
Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного
кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку
учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним
правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного
виконання господарського зобов'язання.

Прокурором також нараховані три
проценти річних з простроченої суми у розмірі 1 808,68 грн.

Як визначено частиною 2 статті 625
Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Посилання відповідача на те, що
позивачем пропущений спеціальний строк позовної давності для стягнення з
відповідача пені, спростовується наведеними нижче обставинами.

Відповідно до умов договору
відповідач зобов'язаний оплатити надані позивачем послуги у триденний термін
після затвердження акту про надання послуг.

Матеріали справи свідчать про те,
що акти затверджені 01.02.2005 р., а отже, надані позивачем послуги відповідач
повинен був оплатити до 04.02.2005 р.

Відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як визначено частиною 1, підпунктом
1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог
законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш
тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 статті 261 Цивільного
кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Матеріали справи свідчать про те,
що право на позов виникло у позивача з 05.02.2005 р.

Відповідно до статті 264 Цивільного
кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії,
що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у
разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново.

Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Матеріали справи свідчать про те,
що відповідачем заборгованість перед позивачем була визнана у повному обсязі,
про що свідчить лист №710-430/896 від 11.11.2005 р., який отриманий позивачем
22.11.2005 р.

Вищенаведені обставини свідчать про
те, що з моменту отримання вищезазначеного листа, а саме, з 22.11.2005 р.,
строк позовної давності перервався та почався заново.

Крім того, відповідачем на користь
позивача часткового погашалась заборгованість, про що свідчать платіжні
доручення: №556 від 24.03.2006 р., №1186 від 09.06.2006 р. та №850 від
25.04.2006 р., що свідчить про визнання боргу відповідачем, а отже з моменту
перерахування останнім на користь позивача грошових коштів строк позовної
давності також переривався.

До моменту подання позовної заяви
до господарського суду останній платіж був здійснений відповідачем 09.06.2006
р. і саме з цього моменту строк позовної давності перервався та почався заново,
що свідчить про те, що позивач мав право пред'являти позовні вимоги щодо
стягнення пені до 09.06.2007 р.

Матеріали справи свідчать про те,
що позов поданий до господарського суду 08.12.2006 р., а отже строк позовної
давності не закінчився.

Вина відповідача підтверджена
дослідженими доказами та матеріалами справи.

Вищенаведені обставини свідчать про
безспірність та обгрунтованість позовних вимог, а тому позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Враховуючи ту обставину, що після
подачі позову до господарського суду відповідачем на користь позивача
заборгованість була погашена частково у розмірі 6 592,84 грн., провадження у
справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України,
у зв”язку з відсутністю предмета спору.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 43, 49, 80 п. 1-1, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства „Завод „Маяк” (інд. 04073, м. Київ, пр. Московський, 8, ) на користь Міністерства оборони України (інд. 03168, м. Київ, пр.
Повітрофлотський, 6, ) 15 775 (п'ятнадцять тисяч сімсот
сімдесят п'ять) грн. 53 коп. заборгованості, 2 330 (дві тисячі триста тридцять)
грн. 62 коп. пені та 1 808 (одна тисяча вісімсот вісім) грн. 68 коп. трьох
процентів річних з простроченої суми. . Видати наказ.

3.          Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства „Завод „Маяк” (інд. 04073, м. Київ, пр. Московський, 8, ) на користь Міністерства оборони України (інд. 03168, м. Київ, пр.
Повітрофлотський, 6, ) в дохід Державного бюджету України
265 (двісті шістдесят п'ять) грн. 08 коп. державного мита. Видати наказ.

4.          Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства „Завод „Маяк” (інд. 04073, м. Київ, пр. Московський, 8, ) на користь Міністерства оборони України (інд. 03168, м. Київ, пр.
Повітрофлотський, 6, ) на користь Державного підприємства
„Судовий інформаційний центр” (м. Київ, проспект Перемоги, 44, поточний рахунок
№0001 в ВАТ „Банк Універсальний” м. Львова, МФО 325707, ) 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу. Видати наказ.

5.          В іншій частині позову провадження у
справі припинити.

6.          Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя

О.В. Мандриченко