ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2007 р.
Справа № А-12/59

Господарський суд Івано-Франківської області у складі  колегії суддів:

Cуддя  Матуляк Петро Ярославович

При секретарі   Михалевич Андрій Дмитрович

за позовом  ЗАТ "Авангард"  Загвіздя,Тисменицький район, Івано-Франківська область,77450

до відповідача-1  ДПІ в Тисменицькому районі  вул.Площа Ринок,17,Тисмениця,Тисменицький район, Івано-Франківська область,77400

до відповідача-2 : Головне управління Державного казначейства в Івано-Франківській області  м.Івано-Франківськ , вул.Дністровська , 14 .

про адміністративний спір

Представники:

Від позивача: Фатула Т.В., (довіреність №228/10 від 30.10.06р. - представник)

Від позивача : Гуцуляг Г.М. , довіреність від 02.12.2006 р.

Від відповдіача : Бандурак І.Г. , довіреність №5479/10-04 від 11.06.2007 р.

Від відповідача : Дум"як В.О. , довіреність №3697/10 від 12.07.2006 р.

В засіданні приймає участь прокурор : Савчук Л.Є. , посвідчення №101 .

СУТЬ СПРАВИ: заявлено позов про визнання нечинними  податкових повідомлень-рішень ДПІ в Тисменицькому районі  №/0 та №/0 від 12.04.2007 р.  та зобов"язання   ДПІ в Тисменицькому районі надати висновок  територіальному  відділенню Держказначейства  на відшкодування ПДВ .

Позовні вимоги базуються  на  Законі України "Про податок на додану вартість" ,   Законі України "Про оподакутвання прибутку підприємств" та   листі  ДПА №2651/7/16-1121 від 23.02.1999 р.  , якими позивач обгрунтовує    включення  до  бюджетного відшкодування сум податку  в зв»язку з  витратами  по придбанні матеріально-технічних ресурсів та оплаті робіт по реконструкції об"єктів нерухомості , призначених  тільки для виробництва  власної сільськогосподарської продукції    .

Представники  позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач-1 проти позову заперечив , мотивуючи тим , що перевірка правильності визначення позивачем  сум  податку на додану вартість, що підлягає бюдженому відшкодуванню за  січень 2007 р. року проводилася з врахуванням   вимог п.11.29ст.11  Закону України "Про податок на додану вартість"  , а також ч.1п.1.2 абз.4  Порядку  заповнення   та  подання  податкової декларації з   податку  на  додану  вартість , затвердженого Наказом  ДПА України  від 30.05.97 №166 у редакції Наказу ДПА України від 15.06.05 №213  "Про   внесення змін до податкової звітності податку на додану  вартість" ,  а також  Порядку акумуляції та використання коштів , які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість , щодо операцій  з продажу товарів (робіт , послуг) власного виробництва  , включаючи продукцію (крім підакцизних товарів),вигоготовлену на давальницьких умовах з власної сільськогосподарської сировини " , затвердженого Постановою КМУ №271 від  26.02.1999 р.

Податковий орган вказує також на безпідставне включення  суми податку на додану вартість , що підлягає бюджетному відшкодуванню , до загальної декларації  .

Представники  відповідача-1  заперечення проти позову підтримали.

В судовому засіданні приймає участь прокурор на підставі повідомлення  №05/1-356 вих.  від 30.05.2007 р. , який проти позову заперечив з аналогічних підстав .

Розглянувши матеріали справи , вислухавши представників сторін , оцінивши зібрані в справі докази та надавши їм належної правової оцінки , суд встановив наступне .

На підставі акту перевірки з питань достовірності  нарахування суми  бюджетного відшкодування  податку на додану вартість  , заявленого до відшкодування на розрахунковий рахунок ЗАТ"Авнагард"  за січень 2007 р. №473-2340-00853582 від 12.04.2007 р.  , проведеної  ДПІ в Тисменицькому районі , винесено спірні податкові повідомлення-рішення   №/0 та №/0 від 12.04.2007 р.

Як встановлено судом , суму бюджетного відшкодування з ПДВ за січень  2007 р. податковим органом  зменшено в розмірі 69713 грн. та визначено суму податковго зобов"язання  по ПДВ в розмірі  152172 грн.( 111814грн. - за основним платежем та 40358 грн. - штрафні санкції ) в зв»язку з тим , що   позивачем  невірно проведено розподіл податкового кредиту  між загальною та спеціальною деклараціями  по отриманих(сплачених)фондах , і , як наслідок , позивачем   безпідставно віднесено до складу податкового кредиту загальної податкової декларації з ПДВ №3 суму , що підлягає бюджетному відшкодуванню -  69713 грн.

Представники відповідача-1  в судовому засіданні пояснили , що   ЗАТ "Авангард" у грудні 2006р. - січні 2007 р. понесло витрати по придбанні матеріально-технічних ресурсів та оплаті робіт по реконструкції об"єктів нерухомості , призначених  тільки для виробництва  власної сільськогосподарської продукції , реалізацію якої відобразив в спеціальній декларації(скороченій) , тому сума  податкового кредиту по ПДВ від проведеної оплати стосується не "іншого виду діяльності" , як зазначив позивач , а  тільки сільськогосподарського .

А тому податковий кредит по ПДВ в сумі 180335грн. , що було включено в декларації №3 у грудні 2006 р. та податковий кредит по ПДВ в сумі 1192 грн. , що було включено позивачем  в декларації №3 у січні 2007 р. , підлягає зарахуванню ЗАТ "Авангард" на зменшення податкових зобов"язань наступних звітних періодів  по спеціальній декларації  №2 відповідних податкових періодів .

Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково ,  виходячи з наступного .

Податковим органом встановлено факт порушення ЗАТ "Авангард"  при формуванні податкового кредиту п.11.29 ст.11 Закону України "Про податок на додану вартість" , яким встановлено спеціальний режим оподаткування та сплати  податку на додану вартість  , що полягає  у  невірно проведеному  розподілі  податкового кредиту  між загальною та спеціальною деклараціями  по отриманих(сплачених)фондах.

Зі змісту  п.11.29ст.11 Закону України "Про податок на додану вартість" вбачається  , що до 1 січня 2008 року зупинено   дію  пункту  7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2 статті 10 цього  Закону    в  частині  сплати  до  бюджету  податку  на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва,   включаючи  продукцію  (крім  підакцизних  товарів), виготовлену     на     давальницьких     умовах     із     власної сільськогосподарської  сировини,  за  винятком операцій з поставки переробним   підприємствам   молока   та  м'яса  живою  вагою,  що здійснюються  сільськогосподарськими  товаровиробниками  незалежно

від  організаційно-правової форми та форми власності, в яких сума, одержана  від  поставки  сільськогосподарської  продукції власного виробництва  та  продуктів  її  переробки  за  попередній  звітний (податковий)  рік,  становить не менше 50 відсотків загальної суми

валового  доходу  підприємства. Зазначені кошти       залишаються       в       розпорядженні

сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ним на придбання  матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У  разі  нецільового  використання   акумульованих   коштів   вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку.     Порядок акумуляції    та   використання   зазначених   коштів визначається Кабінетом Міністрів України.

В обгрунтування своєї позиції щодо невірно проведеного  розподілу  податкового кредиту  між загальною та спеціальною деклараціями  по отриманих(сплачених)фондах   відповідач-1  посилається на  п.4 Порядку акумуляції та використання коштів , які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість , щодо операцій  з продажу товарів (робіт , послуг) власного виробництва  , включаючи продукцію (крім підакцизних товарів),вигоготовлену на давальницьких умовах з власної сільськогосподарської сировини " , затвердженого Постановою КМУ №271 від  26.02.1999 р., в якому зазначено  , що на  підставі  даних  бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарський товаровиробник складає декларацію з  податку на додану  вартість   з  реалізованої  продукції,  товарів (робіт,послуг)   власного   виробництва,   включаючи   продукцію    (крім підакцизних  товарів),  виготовлену  на  давальницьких  умовах  із власної сільськогосподарської сировини,  крім операцій  з  продажу переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, і в терміни, передбачені законодавством для звітності,  подають її  до  органів  державної  податкової служби.

Разом з тим , аналізуючи зазначену правову норму , суд приходить до висновку про те , що  ця  норма  носить спеціальний характер , тобто застосовується виключно щодо операцій  по поставці  товарів власного виробництва , та не містить жодних вказівок щодо правил відображення сум податкового кредиту при придбанні сільгоспвиробником  основних фондів .

Приймаючи до уваги той факт , що позивач по справі є сільгоспвиробником , суд вважає , що до спірних правовідносин слід застосовувати положення Постанови КМУ від 12.05.1999 р. №805 , яка прийнята з метою підтримки сільгоспвиробників .

Так , п.2 Порядку нарахування , виплат і використання коштів , спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам  за продані ними переробним  підприємствам молоко та м"ясо в живій вазі ,  затвердженого вищезазначеною постановою , визначено , що сільськогосподарські товаровиробники реалізують переробним підприємствам усіх форм власності молоко і м"ясо в живій вазі  відповідно до укладених договорів , нараховуючи податок на додану вартість за нульвою ставкою . При цьому податковий кредит , що складається із сум податку на додану вартість , сплачених  сільськогосподарськими товаровиробниками у зв"язку з придбанням товарів (робіт, послуг) ,вартість яких відноситься до складу власних валових витрат виробництва(обігу) та основних фондів чи нематеріальних активі , що підлягають амортизації , включається до  податкової декларації платника податку за звітний період , за якою здійснюються розрахунки з бюджетом  , з відшкодуванням з бюджету податкового кредиту за цією декларацією .

Крім того ,  в листі ДПА №2651/7/16-1121 від 23.02.1999 р. зазначено , що спеціальна  (окрема)  податкова декларація по ПДВ  - це декларація ,  до якої включаються операції  з  продажу  сільськогосподарської  продукції  власного виробництва та продуктів її переробки,  в

тому числі і на давальницьких умовах,  незалежно  від  виду  розрахунків  за  таку продукцію  та  напрямку її реалізації (на митній території України чи на експорт) та операції з придбання  товарів  (робіт,  послуг), які  включаються  до валових витрат виробництва такої продукції і, відповідно, - до складу податкового кредиту по такій продукції .

Зазначеним листом  також дається визначення поняття "загальна декларація" : це декларація,  до якої включаються операції , на  які  не  розповсюджуються  норми  Указу президента  України  від  02.12.98  р.  N  1328/9:  операції  з підакцизних  товарів;  операції з продажу переробним підприємствам молока і м'яса  живою  вагою  (незалежно  від  форми  розрахунку);операції з придбання товарів (робіт,  послуг),  які включаються до валових витрат виробництва такої продукції  і,  відповідно,  -  до складу податкового кредиту по такій продукції.

В силу п.п.5.3.2ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не включаються до складу  валових витрат витрати на придбання , будівництво , реконструкцію , модернізацію , ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати , пов"язані з видобутком корисних копалин , а також з придбанням нематеріальних активів , які підлягають амортизації, згідно з ст.ст.8 , 9 та пп.7.9.4 цього Закону .

Зі змісту пп.8.1.1.п.8.1ст.8 Закону України "Про оподакутвання прибутку підприємств"  вбачається , що  під амортизацією  основних фондів і нематеріальних активів мається на увазі поступове віднесення витрат на їх придбання , виготовлення або поліпшення  , на зменшення  скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань , встановлених цією статтею .

За таких обставин , суд констатує , що  позивачем правомірно включено суми ПДВ , сплачені у зв"язку з придбанням основних фондів  та матеріалів , використаних на поліпшення та модернізації основних фондів , до загальної декларації , та ніяким чином не порушено порядок складання спеціальної податкової декларації  по ПДВ , оскільки витрати на придбання основних фондів та матеріалів  на модернізацію та поліпшення  основних фондів , не відносяться  до валових витрат  підприємства , та підлягають амортизації , яка зменшує скоригований  прибуток платника  податку в межах норм амортизаційних відрахувань .

В той же час ,  представники відповідача-1 посилаються на ч.1п.1.2 абз.4  Порядку  заповнення   та  подання  податкової декларації з   податку  на  додану  вартість , затвердженого Наказу  ДПА України  від 30.05.97 №166 у редакції Наказу ДПА України від 15.06.05 №213  "Про   внесення змін до податкової звітності податку на додану  вартість" , відповідно до якого  платники податку , у яких згідно з чинним законодавством (пункти 11.21  , 11.29 Закону України від 03.04.1997 р. №168/97-ВР "Про податок на додану вартість" суми податку на додану вартість повністю залишаються  у розпорядженні цих платників податку для цільового використання , подають податкову декларацію з податку на додану вартість (скорочену) .

Наведене дає підстави для висновку суду про те , що відповідач-1  , обгрунтовуючи свою позицію   щодо  невірно проведеного  розподілу позивачем   податкового кредиту  між загальною та спеціальною деклараціями  по отриманих(сплачених)фондах ,  керується  правовою нормою , яка вказує на  обов"язок платника податку  подавати  податкову декларацію з податку на додану вартість (скорочену) , до якої включаються  лише ті операції , що стосуються спеціальних режимів , встановлених  пунктамии 11.21  , 11.29 Закону України від 03.04.1997 р. №168/97-ВР "Про податок на додану вартість".

Відповідно до  ч.2 ст.71 КАС України   в адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд  вважає, що податковим органом не доведено  суду достатніх підстав , які б  свідчили,  що позивачем  не дотримано наведених норм  Закону України   "Про податок на додану вартість" при  нарахуванні  суми  бюджетного відшкодування  за січень 2007 року .

Водночас, заперечення відповідача-1 та відповідача-2  щодо  зобов"язання   ДПІ в Тисменицькому районі надати висновок  територіальному  відділенню Держказначейства  на відшкодування ПДВ  є обгрунтованим.

Відповідно до пп.7.7.3п.7.3ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість"  від"ємне значення різниці між загальною сумою податкових зобов"язань та  сумою податкового кредиту звітного періоду  підлягає відшкодуванню платнику  податку з державного бюджету України протягом місяця , наступного після подачі  декларації .Підставою для отримання відшкодування  є дані тільки податкової декларації за звітний період . Відшкодування здійснюється  шляхом перерахування  відповідних грошових сум з бюджетного рахунку  на рахунок платника  податку в установі банку , що його обслуговує ,  або шляхом видачі  казначейського чека .   Суми , що не відшкодовані  платнику податку протягом  місячного строку , вважаються бюджетною заборгованістю , і платник податку має право у будь-який момент  після виникнення бюджетної заборгованості  звернутися до суду з позовом про стягнення коштів з бюджету .

Законом не обумовлюється здійснення платником податку свого права на отримання відшкодуванння  з бюджету  наявністю в органа Держказначейства висновку податкового органу.

Порядок  відшкодування податку на додану вартість , затверджений наказом ДПА України та Головного управління Держказаначейства України  від 02.07.1997 р. №209/72  із змінами та доповненнями  , не  відносить платників податку  до суб"єктів відносин , що виникають з приводу надання  висновку про суми  відшкодування податку на додану вартість , оскільки  за цим Порядком такий висновок надається податковим органом оргау Держказначейства  , а не платнику податку .

За таких обставин , суд вважає  ,  що позовні вимоги  про   зобов"язання   ДПІ в Тисменицькому районі надати висновок  територіальному  відділенню Держказначейства  на відшкодування ПДВ не підлягають задоволенню .

Керуючись ст.124 Конституції України,  п.11.29ст.11  Закону України "Про податок на додану вартість" , ст.ст.9,71,94 , 158-163 Кодексу  адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити частково.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ в Тисменицькому районі №/0  від 12.04.2007 р.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ в Тисменицькому районі  №/0 від 12.04.2007 р.

В решті позовних вимог відмовити .

Стягнути з Державного бюджету України на користь  ЗАТ"Авангард" (с.Загвіздя Тисменицького району,  код  00853582)  3грн.40коп. судового збору.

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили за заявою стягувача.

На постанову господарського суду, яка не набрала законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) постанови через місцевий господарський суд.

Суддя                                                            Матуляк Петро Ярославович

постанову підписано :

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Легінь Оксана Василівна