ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21.06.2007

м.Київ

№ 34/168-А

12 год. 05 хв.

За позовом

Закритого акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна»

до

Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по
роботі з великими платниками податків

про

визнання недійсним (нечинним) податкового
повідомлення-рішенняНОМЕР_10 від ІНФОРМАЦІЯ_1

Суддя

Сташків Р.Б.

секретар судового засідання

Шпильова Я.І.

Представники:

від позивача

Серебрянська М.В. (довіреність у справі);

від відповідача

Півак І.В. (довіреність у справі).

Розгляд справи здійснюється за правилами Кодексу адміністративного
судочинства України (далі -КАС України) відповідно до пункту 6 Розділу VІІ
цього Кодексу.

СУТЬ СПОРУ:

Закрите акціонерне товариство «Банк Петрокоммерц-Україна»(далі
-Банк) звернулося до господарського суду з позовом до Спеціалізованої державної
податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків про
визнання недійсним (нечинним) податкового повідомлення-рішення НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1, яким Товариству за порушення пп. 8.1.1 п.8.1 ст. 8, пп. 9.12.2 п.
9.12 ст.9, пп. «а» п.17.2 ст. 17 Закону України «Про податок з доходів фізичних
осіб»донараховано податкове зобов'язання за платежем: податок з доходів
найманих працівників в сумі 194,87 грн. та застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в сумі 389,74 грн. Всього за рішенням визначено до сплати 584,61 грн.

Позовна вимога мотивована тим, що висновок Інспекції про порушення
Банком вимог законодавства щодо правильності утримання та своєчасності
перерахування до бюджету прибуткового податку з громадян є помилковим, оскільки
у Банку були відсутні правові на утримання з доходів Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (далі -Підприємець) податку, позаяк остання
знаходиться на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, і є
платником єдиного податку.

Відповідач позов не визнав посилаючись на те, що:

- у Свідоцтві Підприємця про сплату єдиного податку за 2005 рік
визначений вид його діяльності як «інші види діяльності (проведення рекламних
акцій)»;

- згідно з статтями 2 та 6 Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва»платник єдиного податку не є платником податку на доходи
фізичних осіб саме від здійснення того виду підприємницької діяльності, дохід
від якої обкладається єдиним податком;

- Банк виплатив дохід Підприємцю у вигляді плати за надання
інформаційно-консультативних послуг щодо проведення п'ятої міжнародної
конференції «Платіжна карта -2005»;

- ці послуги, на думку відповідача, надані Підприємцем поза межами
тієї його діяльності за яку він сплачує єдиний податок;

- таким чином, Інспекція вважає, що у даному випадку Банк був
податковим агентом щодо такого виду доходу Підприємця, а тому несе
відповідальність за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету
податку з таких доходів за ставкою податку визначеною у п. 7.1 ст. 7 Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Інспекцією було проведено виїзну планову перевірку Банку з питань
дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з
ІНФОРМАЦІЯ_2 до ІНФОРМАЦІЯ_3, за результатами якої було складено акт перевірки
НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі -Акт перевірки).

Зазначеною перевіркою, зокрема, було виявлено порушення Банком
вимог пп. «е»пп. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4, пп. 8.1.1 п.8.1 ст. 8, пп. 9.12.2 п. 9.12
ст.9, пп. «а»п.17.2 ст. 17 Закону України «Про податок з доходів фізичних
осіб», що призвело до заниження податкового зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб на суму 432,77 грн.

На підставі Акта перевірки, за порушення Банком вказаних норм
Закону,ІНФОРМАЦІЯ_5 Інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення НОМЕР_3,
яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок з
доходів найманих працівників в сумі 1298,31 грн., у тому числі 432,77 грн. за
основним платежем та 865,54 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Зазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржено в
адміністративному порядку до Інспекції (скарга відІНФОРМАЦІЯ_6 вих. НОМЕР_4).

Рішенням Інспекції від ІНФОРМАЦІЯ_7 НОМЕР_5 «Про результати
розгляду первинної скарги»податкове повідомлення-рішення НОМЕР_3
відІНФОРМАЦІЯ_5 скасовано в частині визначення податкового зобов'язання в сумі
237,90 грн. та штрафної (фінансової) санкції в сумі 457,80 грн.; скарга Банку в
частині визначення податкового зобов'язання в сумі 194,87 грн. та застосування
штрафної (фінансової) санкції в сумі 389,74 грн. залишена без задоволення.

Відповідно до пп. «б» пп. 6.4.1 п. 6.4 ст. 6 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами»(далі -Закон № 2181) податкове повідомлення або податкові
вимоги вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує або змінює
раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобов'язання (пені і
штрафних санкцій) або податкового боргу внаслідок їх адміністративного
оскарження.

У зв'язку із цим, ІНФОРМАЦІЯ_1 року Інспекція на підставі Акта
перевірки та рішення про результати розгляду первинної скарги від ІНФОРМАЦІЯ_7
НОМЕР_6 прийняла оспорюване податкове повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Банком ІНФОРМАЦІЯ_8 було
укладено з Підприємцем договір НОМЕР_7 (далі -Договір), згідно з яким
Підприємець (Виконавець) зобов'язується надати інформаційно-консультативні
послуги щодо проведення п'ятої міжнародної конференції «Платіжна карта - 2005»,
яка відбулась ІНФОРМАЦІЯ_9 року в Центрі конгресів та виставок
«ЗовнішЕкспоБізнес»за адресою АДРЕСА_6 , а Банк (Замовник) зобов'язується
оплатити роботу Виконавцеві.

Згідно з пунктом 2.1 Договору Виконавець зобов'язується
забезпечити належний рівень проведення конференції.

Пунктом 3.1 Договору вартість робіт за цим договором визначена у
розмірі 1499 грн.

Відповідно до акта виконаних робіт від ІНФОРМАЦІЯ_8 Підприємець
надала вказані у Договорі інформаційно-консультативні послуги представникам
Замовника, а Банк прийняв роботу Виконавця у розмірі 1499 грн.

Згідно з платіжним дорученням від ІНФОРМАЦІЯ_10 НОМЕР_8
Підприємець отримала дохід в сумі 1499 грн.

У Свідоцтві про сплату єдиного податку (серія НОМЕР_9) від
ІНФОРМАЦІЯ_11 передбачений вид діяльності Підприємця як «інші види діяльності
(проведення рекламних акцій)».

В ході перевірки, Інспекція дослідивши вказані обставини, дійшла
висновку про те, що Підприємець надавала інформаційно-консультативні послуги за
Договором, які виходили за межі здійснення нею діяльності, за яку вона
сплачувала єдиний податок. Таким чином, на думку відповідача, Банк сплачуючи
Підприємцю плату за надання вищезазначених інформаційно-консультативних послуг
виступав як податковий агент щодо такого доходу Підприємця, а тому повинен був
нарахувати, утримати та сплатити (перерахувати) до бюджету податок з цього
доходу за ставкою податку, встановленою п. 7.1 ст. 7 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб».

З таким висновком відповідача суд не може погодитись, виходячи з
наступного.

Відповідно до пп. 9.12.2 п. 9.12 ст.9 Закону України «Про податок
з доходів фізичних осіб»оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від
продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її
підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною
особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими
спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

До спеціального законодавства, зокрема, належить Указ Президента
України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва».

Пунктом 2 вказаного Указу передбачено, що доходи, отримані від
здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не
включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного
року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а
сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку
загальних податкових зобов'язань як самого платника податку, так і осіб, які
перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї, які
беруть участь у підприємницькій діяльності.

Згідно з пунктом 6 цього Указу суб'єкт малого підприємництва, який
сплачує єдиний податок, не є платником, зокрема, такого виду податку як податку
на доходи фізичних осіб (для фізичних осіб - суб'єктів малого підприємництва).

Аналіз зазначених та інших положень Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва»дає підстави для висновку про те, що платник єдиного податку не
є платником, зокрема, податку на доходи фізичних осіб саме від здійснення того
виду підприємницької діяльності, дохід від якої обкладається єдиним податком.

Судом встановлено, що Підприємець є платником єдиного податку від
діяльності пов'язаної із проведенням рекламних акцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про рекламу»під рекламою
розуміється інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в
будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів
реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Як встановлено судом у ході судового розгляду справи, Договір з
Підприємцем Банком було укладено з метою надання представникам Банку
інформаційно-консультативних послуг щодо розповсюдження інформації шляхом
демонстрації експонатів платіжних карток Банку на п'ятій міжнародній
конференції «Платіжна карта -2005».

Саме з метою допомоги у представлені платіжних карток Банку та
діяльності самого Банку у картковій сфері на виставці банківського обладнання
та програмного забезпечення для карткового бізнесу українських та закордонних
поставщиків, яка була представлена на вказаній міжнародній конференції, був
укладений з Підприємцем, як спеціалістом по рекламі, Договір.

Відповідно до інформації, яка розміщена на електронній сторінці в
Інтернеті за електронною адресою: http://www.ema.com.ua, і яка містить
регламент (програму) роботи конференції «Платіжна карта -2005»(витяг з
Інтернету міститься у матеріалах справи), в програмі передбачена робота вище
вказаної виставки, яка експонувалась в конференц-залі протягом всієї роботи
конференції.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про схвалення
Концепції розвитку виставково-ярмаркової діяльності»від 28 липня 2003 року
№459-р виставка - захід, пов'язаний з демонстрацією продукції та послуг,
просуванням їх на внутрішній та зовнішній ринок і вивченням з цією метою кон'юнктури
ринку (п.4 розпорядження). Пункт 10 зазначеного Розпорядження передбачає під
час проведення виставок наявність рекламно-інформаційних матеріалів.

Відповідно до листа Державної податкової адміністрації України від
13.11.1998 № 12314/11/18-0116 виставки, що проводяться з метою привернення
уваги споживачів до конкретної продукції або її виробника, є рекламною
діяльністю.

Враховуючи викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у
матеріалах справи докази суд дійшов висновку про те, що інформаційно-консультативні
послуги за Договором надавались Підприємцем у межах тієї діяльності, за яку
вона сплачувала єдиний податок.

Отже, посилання Інспекції на порушення Банком вимог пп. «е»пп.
4.2.9 п. 4.2 ст. 4, пп. 8.1.1 п.8.1 ст. 8, пп. 9.12.2 п. 9.12 ст.9, пп.
«а»п.17.2 ст. 17 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»є
неправомірним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Окрім того, суд зауважує, що пунктами 3, 6 частини 3 статті 2 КАС
України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення (вчинення дії); розсудливо.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що оспорюване
податкове повідомлення-рішення було прийнято Інспекцією без дотримання
вищезазначених принципів.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не
надав, а тому за таких обставин справи позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 КАС України судові витрати
(судовий збір) підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 23, 71, 72, 86, 94,
98, 158-163, 167, пунктом 6 Розділу VІІ КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним (нечинним) податкове повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими
платниками податківНОМЕР_10 від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Закритого
акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» 3 (три) грн. 40 коп.
судового збору.

Постанова відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду протягом десяти днів з дня її складання у повному
обсязі, шляхом подання через Господарський суд міста Києва заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Сташків Р.Б.

Дата
складення та підписання постанови в повному обсязі -22.06.2007.