СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
листопада 2007 р.                                                                          Справа
№ 15/379-06

за позовом
Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції, м. Іллінці

до                 фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1,

м. Іллінці

про               стягнення   709,80 грн.

Cуддя      В. Матвійчук

при секретарі судового засідання Т
Кармаліта, за участю представників сторін:

від позивача        Данільцев Ю.М. за довіреністю;

від відповідача   ОСОБА_1, підприємець,ОСОБА_2 - адвокат

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов про стягнення з
фізичної особи-підприємцяОСОБА_1  до
державного бюджету штрафних санкцій  сумі
709,8 грн.  за порушення законодавства
про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг за рахунок активів.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставин,
викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні вимоги позивача не визнали вказуючи на їх безпідставність,
оскільки проведена 25.05.2006р. податковими інспекторами перевірка, за
результатами якої складено акт про правопорушення в сфері готівкових
розрахунків за товари в судовому порядку визнана неправомірною, а відтак
підстав для стягнення штрафних санкцій визначених рішенням № /0 від
01.06.2006р. на суму 709,8 грн. не має. Таким чином в задоволенні позову
просять відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, судом
встановлено наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрований Іллінецькою районною державною адміністрацією 11.04.2000р.,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та взятий на облік платника податків в
Іллінецькій МДПІ з 19.04.2000р. за № 38.

25 травня 2006 року службовими
особами ДПА у Вінницькій області та ДПІ у м. Вінниці - інспекторами Дібровою
І.А та Дегтярьовою А.В. відповідно проведена перевірка магазину, що
розташований поАДРЕСА_1, належного підприємцю ОСОБА_1, за результатами якої
складено акт щодо контролю за порядком проведення готівкових розрахунків за
товари (послуги) № 62-23-НОМЕР_1. В акті перевірки  записано про порушення підприємцем пунктів
1,2,11,13 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг", а саме: під час реалізації товарів розрахунковий документ не
видано, встановлено розбіжність готівкових коштів, а також встановлено
проведення розрахункових операцій без використання режиму попереднього
програмування.

На підставі даного акта перевірки
від 25.05.2006р. Іллінецька МДПІ прийняла рішення від 01.06.2006р.
№/0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 709,8 грн..

З доданого до позовної заяви
розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до акту перевірки від 25.05.2006р.
видно, що податковою інспекцією згідно з пунктом 1 ст. 17, ст. 22 та п. 6 ст.
17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначена підприємцю
ОСОБА_1 сума податкового зобов'язання та застосовано штрафні (фінансові)
санкції:

- за нероздрукування відповідного
розрахункового документа під час реалізації товарів - 227 грн. ( 45,40 грн * 5,
п. 1 ст. 17 Закону про РРО);

- за невідповідність сумі
готівкових коштів на місті проведення розрахунків сумі коштів, яка визначене в
денному звіті - 397,80 грн. ( 79,56грн.
* 5, ст. 22 Закону про РРО);

-
за проведення розрахункових операцій через реєстратора розрахункових
операцій без використання режиму попереднього програмування найменування, цін
товарів - 85 грн. (5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян * 17 грн., п.
6 ст. 17 Закону про РРО).

Таким чином загальна сума штрафної
санкції, визначеної рішенням від 01.06.2006р. №/0 складає 709,8 грн.,
яка і заявлена позивачем до стягнення та є предметом цього позову.

Як з'ясовано в процесі розгляду
справи відповідач, не погоджуючись з проведеною в нього 25.05.2006р.
працівниками державної податкової служби перевіркою, оскаржив дії  податкових ревізорів-інспекторів Діброви І.А.
та Дегтярьової А.В. в судовому порядку до місцевого суду.

Постановою Іллінецького районного
суду Вінницької області від 20.04.2007р. по справі № 2-а-7, яка набула законної
сили 25.05.2007р.  визнано неправомірними
дії головного державного податкового ревізора-інспектора ДПА у Вінницькій
області Діброви І.А. та старшого державного податкового ревізора-інспектора ДПІ
у м. Вінниці Дегтярьової А.В. щодо проведення 25.05.2006р. планової перевірки
щодо контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за
товари (послуги) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  у магазині в АДРЕСА_1 Іллінецького району і
складанні  акта про виявлення порушень.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці
обставини.

Зокрема місцевий суд встановив що
перевіряючими податковими ревізорами було порушено вимоги ст. 11-1 Закону
України "Про державну податкову службу" щодо передбачуваності
планової перевірки у плані роботи органу державної податкової служби, крім того
цими ж особами було порушено законне право ОСОБА_1 на недопущення посадових
осіб органу ДПС до проведення перевірки згідно із вимогами ст. 112
Закону України "Про державну податкову службу в Україні"  щодо обов'язковості  вручення платнику податків під розписку
направлення на перевірку, а самі дії посадових осіб податкової служби Діброви
І.А. та Дегтярьової А.В. по проведенню 25.05.2006р. перевірки підприємця
ОСОБА_1 є неправомірними як такі, що провадились із порушенням встановленого
вимогами закону порядку, що також зазначено в постанові суду.

Частина 3 статті 70 КАС України
передбачає, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи
не беруться до уваги.

Отже, акт від 25.05.2006р. №
62-23-НОМЕР_1, складений за результатами перевірки, проведеної з недотриманням
встановленого порядку, суд не вважає доказом порушення підприємцем Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг".

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п.10 Інструкції про порядок
застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової
служби, затвердженої Наказом ДПА №110 від 17.03.2001р. факти порушень
податкового та іншого законодавства посадова особа органу державної податкової
служби оформляє актом перевірки, в якому чітко викладається зміст порушення з
обґрунтуванням порушених норм законодавчих актів та вказуються конкретні їх
пункти і статті.  При цьому згідно п.11
даної Інструкції податкове повідомлення-рішення або рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій приймається за розглядом матеріалів перевірки.

Вимоги ч. 4 ст. 70 КАС України
вказують що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування,
крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В даному випадку рішення про
застосування штрафних санкцій №/0 від 01.06.2006р. прийняте на
підставі акту перевірки від 25.05.2006р. № 62-23-НОМЕР_1 який не є належним
доказом факту порушення з боку відповідача податкового законодавства, а отже і
відсутні правові підстави щодо заявлення до стягнення штрафних санкцій в сумі
709,8 грн., розрахованих до цього акту.

Посилання позивача на постанову
Іллінецького районного суду Вінницької області по справі № 3-40 від
29.06.2007р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 - продавця
магазину в АДРЕСА_1 за порушення встановленого порядку проведення розрахунків у
сфері торгівлі як доказ того, що за цим фактом прийнято рішення про
застосування до підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 709,8 грн. судом не
приймається, оскільки згідно ч. 4 ст. 72 КАС України постанова суду у справі
про адміністративний проступок, яка набрала законної сили, є обов'язковою для
адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої ухвалена постанова суду, лише в питаннях, чи
мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.  Постанова суду про застосування до ОСОБА_3
адміністративного стягнення стосується вчинення виключно нею адміністративного
проступку, передбаченого ст. 1551 ч. 1 КпАП України як продавця
магазину, і жодного відношення при прийнятті рішення про застосування штрафних
санкцій №/0 від 01.06.2006р. до підприємця ОСОБА_1 не має.

Відповідно до ст. ст. 11, 71  Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення,  а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному,  повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням викладеного суд
вважає, що позивачем не наведено доказів про законність та обґрунтованість
заявлення до стягнення суми боргу в розмірі 709,8 грн., в зв'язку з чим в
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86,
94, 158, 162, 163, 167, 255, 257  Кодексу
адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

В
задоволенні позову - відмовити.

Заява  про
апеляційне  оскарження  постанови
суду  подається протягом десяти
днів з дня її проголошення.  Апеляційна  скарга
на  постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти
днів  після  подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                    Матвійчук В.В.