ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2007 р.
№ 1/1303-3/260

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:
Суддів:
Михайлюка М.В.,
Воліка І.М.,
Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу

Приватного підприємства "ЮРС"

на постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 27.06.2007 року

у справі
№ 1/1303-3/260 господарського суду Львівської області

за позовом
Приватного підприємства "ЮРС"

до

треті особи
Приватного підприємства "Львівагротранс"
Управління Державтоінспекції Головного Управління МВС України у Львівській області
МВ ДАІ при УМВС у Львівській області в особі РЕВ
ВАТ "Львівське АТП-24656" "Богданівське"

про
встановлення права власності

за участю представників сторін:

позивача
не з’явились,

відповідача 1
відповідача 2
третьої особи 1
третьої особи 2
Заболотовський В.М.,
Стецура У.Б.,
не з’явились,
Горніцький С.І.,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Львівської області від 14.02.2007 р. у справі №1/1303-3/260 (суддя: Н.Березяк) позов задоволено: визнано за позивачем право власності на транспортні засоби: автомобіль МАН-18232 (держ. № 12380ТА, 1994 р. випуску, шасі № WMAM064576Y014207); фургон ізотермічний-С марки МАН 18.232 FL/BL (держ. № 14674ТА, 1994 р. випуску, шасі №WMAM064566Y014144); фургон маломонтажний-В марки MERCEDES-BENZ 408 D (держ. №27121ТА, 1995 р. випуску, шасі №WDB6113181P372458);  фургон маломонтажний-В марки MERCEDES-BENZ 408 D (держ. № 25564ТА, 1995 р. випуску, шасі № WDB6113181P371992);  фургон-C марки MERCEDES-BENZ 408 D (держ. № 28344ТА, 1995 р. випуску, шасі №WDB6113181P369517); мікроавтобус-D марки ГАЗ 32213 (держ. № BC7469AE, 2004 р. випуску, шасі №XTH8553); сідловий тягач-Е марки RENAULT АЕ-385ТІ (держ. №BC4072AE, 1995 р. випуску, шасі № VF611GZA100009782); напівпричіп бортовий-Е марки FRUEHAUF T 34CIRPA (держ. реєстр. № BC2191XX, 1991 р. випуску, шасі № VFKXXT34CM1RP2249). Зобов’язано РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС України у Львівській області зняти з обліку транспортні засоби, що обліковуються за позивачем та зареєструвати право власності за позивачем на зазначені вище транспортні засоби.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.06.2007 р. (судді: Кордюк Г.Т., Давид Л.Л., Мурська Х.В.) рішення суду скасовано та прийнято нове рішення. В задоволенні позову в частині визнання права власності на транспортні засоби відмовлено. Припинено провадження у справі в частині зобов’язання  РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС України у Львівській області зняти з обліку транспортні засоби, що обліковуються за позивачем та зареєструвати право власності за позивачем.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а рішення залишити в силі. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що апеляційним господарським судом не повно з’ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга  підлягає  задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановив апеляційний господарський суд, 08.08.2006 р. та 09.08.2006 р. сторони уклали договори купівлі-продажу, предметом яких були транспортні засоби: автомобіль МАН-18232 (держ. № 12380ТА, 1994 р. випуску); фургон ізотермічний-С марки МАН 18.232 FL/BL (держ. № 14674ТА, 1994 р. випуску); фургон маломонтажний-В марки MERCEDES-BENZ 408 D (держ. № 27121ТА, 1995 р. випуску);  фургон маломонтажний-В марки MERCEDES-BENZ 408 D (держ. № 25564ТА, 1995 р. випуску);  фургон-C марки MERCEDES-BENZ 408 D (держ. № 28344ТА, 1995 р. випуску); мікроавтобус-D марки ГАЗ 32213 (держ. № BC7469AE, 2004 р. випуску); сідловий тягач-Е марки RENAULT АЕ-385ТІ (держ. №BC4072AE, 1995 р. випуску); напівпричіп бортовий-Е марки FRUEHAUF T 34CIRPA (держ. реєстр. № BC2191XX, 1991 р. випуску).

Позивач виконав взяті на себе за договорами обов'язки по оплаті транспортних засобів. Так, відповідно до п.4.2 договору від 08.08.2006 р., позивач зобов'язався провести 100 % авансову оплату вартості транспортного засобу протягом 30 днів з моменту підписання даного договору. Квитанціями до прибуткових касових ордерів №74 від 01.09.2006 р. та № 77 від 04.09.2006 р. позивач оплатив повну вартість транспортного засобу, не порушивши строку здійснення платежів, який закінчувався 09.09.2006 р.

Відповідно до п.4.2 договору від 09.08.2006 р. позивач зобов'язався провести авансовий платіж в розмірі 10 % загальної ціни договору протягом 5 днів з дати підписання договору, тобто до 14.08.2006 р. Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру № 68 від 11.08.2006 р., позивач вчасно вніс авансовий платіж в сумі 6000 грн., що складає 10 % від загальної вартості транспортних засобів. Решту суми відповідно до п.4.3 договору позивач зобов'язався погасити протягом 90 днів з дати підписання договору, тобто до 09.11.2006 р. Як вбачається з квитанцій до прибуткових касових ордерів вартість транспортних засобів була оплачена позивачем до 02.11.2006 р., без порушення строку сплати, передбаченого договором.

Апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що проведення розрахунків за укладеними договорами купівлі-продажу не є фактом виникнення у позивача права власності на транспортні засоби з огляду на ч. 1 ст. 334 ЦК України та п. 3.2. договору, відповідно до якого перехід права власності на транспортні засоби відбувається в момент передачі товару, що оформляється видатковою накладною або актом прийому-передачі.

Відповідно до п.2 ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Господарський суд апеляційної інстанції зазначив, що документи, які стосуються товару та використовуються при експлуатації товару, законодавство прирівнює до приналежності, яка відповідно ст. 186 ЦК України слідує за річчю. Тобто, обов'язок продавця за договором купівлі-продажу вважається виконаним, якщо він передав покупцю товар, разом із приналежністю та документами. До цього моменту, товар вважається таким, що не був переданим покупцю, а останній в силу ч. 1 ст. 334 ЦК України, таким, що не набув права власності на товар, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості часткового виникнення (набуття) права власності.

Крім того, апеляційний суд не визнав факт передачі відповідачем позивачу транспортних засобів за актами прийому-здачі від 11.08.2006 р. та 04.09.2006 р. Так, зі змісту укладених між сторонами актів прийому-здачі транспортних засобів вбачається, що 11.08.2006 р. та 04.09.2006 р. відповідач передав позивачу вісім транспортних засобів, що були предметом договорів купівлі-продажу. Тобто, станом на 04.09.2006 року дані транспортні засоби мали б знаходитись у володінні позивача.

Проте, 08.09.2006 р., під час розгляду господарським судом Львівської області справи № 1/855-10/261 за позовом ВАТ „Львівське АТП-24656 „Богданівське" до ПП „Львівагротранс" про стягнення боргу, у клопотанні ПП «Львівагротранс»просило скасувати вжиті судом заходи забезпечення позову у вигляді заборони експлуатації транспортних засобів (серед яких 6 автомобілів були предметом договорів купівлі-продажу), так як така заборона фактично паралізує роботу підприємства, що призведе до заборгованості по зарплаті працівникам підприємства та заборгованості перед бюджетними установами. Такі пояснення зафіксовані в ухвалі суду про забезпечення позову від 08.09.2006 р. по справі № 1/855-10/261, якою клопотання ПП «Львівагротранс»задоволено та змінено заходи забезпечення позову із заборони експлуатації, на накладення арешту на транспортні засоби.

Наведене свідчить про те, що 6 транспортних засобів, які були предметом договорів купівлі-продажу та передавались відповідачем за актами прийому-здачі, а також щодо яких було вжито заходів по забезпеченню позову по справі № 1/855-10/261, а саме: мікроавтобус-D марки ГАЗ 32213 (держ. № BC7469AE, 2004 р. випуску); фургон маломонтажний-В марки MERCEDES-BENZ 408 D (держ. № 27121ТА, 1995 р. випуску);  фургон маломонтажний-В марки MERCEDES-BENZ 408 D (держ. № 25564ТА, 1995 р. випуску);  фургон-C марки MERCEDES-BENZ 408 D (держ. № 28344ТА, 1995 р. випуску); фургон ізотермічний-С марки МАН 18.232 FL/BL (держ. № 14674ТА, 1994 р. випуску); автомобіль МАН-18232 (держ. № 12380ТА, 1994 р. випуску) станом на 08.09.2006 р. перебували у фактичному володінні ПП «Львівагротранс»і не були передані ПП «ЮРС»за актами прийому-здачі транспортних   засобів   від   11.08.2006 р. та 04.09.2006 р. Відтак, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що право власності на транспортні засоби у відповідача за договорами купівлі-продажу не виникло.

Окрім того, сторони під час укладення договорів купівлі-продажу  порушили п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 р. (надалі - Правила) яким передбачено, що перед відчуженням, передачею транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Однак, відповідач перед укладення договорів купівлі-продажі з позивачем, транспортні засоби з обліку в підрозділі ДАІ не зняв.

Суд апеляційної інстанції спростував факт переходу права власності на спірні транспортні засоби за вищенаведеними договорами та актами прийому-передачі. З огляду на викладене, апеляційний господарський суд відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Рішення місцевого господарського суду в частині зобов’язання РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС України у Львівській області зняти з обліку транспортні засоби, що обліковуються за ПП «Львівагротранс» та зареєструвати право власності на транспортні засоби за ПП «ЮРС»апеляційний суд скасував з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.84 ГПК України, при задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказуються найменування сторони, на користь якої вирішено спір і сторони з якої здійснено стягнення грошових сум або яка зобов’язана вчинити відповідні дії. Сторонами відповідно до ст.21 ГПК України є позивач і відповідач. Суд вирішив спір, всупереч вимог ст. 84 ГПК України, оскільки задовольнив вимоги за рахунок третьої особи.

Крім того, вимоги в частині зобов’язання РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС України у Львівській області вчинити дії не підлягають вирішенню в господарському суді в порядку ГПК України, а відтак апеляційний суд припинив провадження у справі на підставі п.1 ст.80 ГПК України.

Згідно з п.1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Реєстрацію транспортних засобів та зняття їх з обліку здійснюють органи Державтоінспекції МВС відповідно до Правил. Вказане свідчить, що органи Державтоінспекції на основі законодавства здійснюють делеговані владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, пов’язані із здійсненням від імені держави дій щодо реєстрації транспортних засобів, тобто органи Державтоінспекції в розумінні п.7 ст. 3 КАС України є суб’єктом владних повноважень. Аналіз суб’єктного складу та характеру даних правовідносин свідчить, що такі вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Однак, вирішуючи даний господарський спір суди порушили норми матеріального права, а також всупереч вимог ст. 43 ГПК України не здійснили всебічний, повний і об'єктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Зокрема, відповідно до вимог ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Господарські суди не звернули увагу на те, що договори купівлі-продажу по-різному регулюють момент переходу права власності. Так, у п. 3.2 договору від 09.08.2006 р. момент  переходу права власності пов’язано з внесенням авансової оплати, а у п. 3.2 договору від 08.08.2006 р. визначено, що право власності переходить до покупця в момент передачі товару. Однак, дані обставини господарські суди належним чином не оцінили та на врахували різне регулювання договорами купівлі-продажу спірних правовідносин сторін.

Крім того, як наголошує скаржник, суд апеляційної інстанції ухилився від повного вирішення господарського спору, оскільки відмовив у задоволенні позову відносно шести транспортних засобів, які не були передані за актами приймання-передачі. Однак, у позовних вимогах позивач просив визнати право власності на вісім транспортних  засобів, які були предметом договорів купівлі-продажу від 08.08.2006 р. та 09.08.2006 р.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України  касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, оскаржувана постанова апеляційного господарського суду не може вважатися законною та обгрунтованою, а тому підлягає скасуванню в частині позовних вимог про визнання права власності на транспортні засоби, а справа в цій частині підлягає передачі на новий розгляд. В іншій частині постанова залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського  процесуального кодексу України,  Вищий  господарський  суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Львівської області від 14.02.2007 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.06.2007 р. у справі № 1/1303-3/260 скасувати в частині позовних вимог про визнання права власності на транспортні засоби, в цій частині справу передати на новий розгляд до господарського суду Львівської області. В іншій частині постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.06.2007 р. у справі №1/1303-3/260 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                       М. Михайлюк

Судді:                                                                               І. Волік

Н.Дунаєвська