Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2007 р.

Справа № 47/289-07 (н.р. 35/247-06)

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Барбашова С.В. , Плужник О.В.

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Александрової Н.М. (дов. №08/159 від 23.05.07р.)

відповідача -  Бережної Т.В. (дов. № б/н від 01.06.06р.), Козіної В.В. (дов. № бн від 07.02.07р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського  апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ, Донецької області (вх. № 2833 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 15.08.07р. по справі № 47/289-07 (н.р. 35/247-06)

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ, Донецької області

до Українсько-американського спільного підприємства з іноземними інвестиціями "Влада-Промтекс", м. Харків

про стягнення 785187,12 грн.

та за зустрічним позовом Українсько-американського спільного підприємства з іноземними інвестиціями "Влада-Промтекс", м. Харків

до Відкритого акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ, Донецької області

про стягнення 95550,36 грн. та витребування технічної документації, -

встановила:

У травні 2007 року Відкрите акціонерне товариство "Старокраматорський машинобудівний завод" звернувся до господарського суду Харківської області з  позовом до Українсько-американського спільного підприємства з іноземними інвестиціями "Влада-Промтекс" про стягнення заборгованості за договором комісії №4380 від 09.02.2004р. в розмірі 708533,24 грн., інфляційних в розмірі 27978,52 грн., 3% річних в розмірі 6871,90 грн., 41803,46 грн. пені, а також просив  витребувати у відповідача оригінали документів, а саме: ВМД №700020009/5/007193 від 17.11.2005р., ВМД №700020009/5/007195 від 17.11.2005р., СМР на відвантаження ЗИП до перевантажувача мостового від 17.11.2005р., належним чином оформлений звіт комісіонера. Крім того, позивач просив в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України винести окрему ухвалу відносно відповідача.

01.09.2006р. позивач в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України звернувся до господарського суду із уточненням до позовних   вимог та просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 708533,24 грн., інфляційні в розмірі 33845,43 грн., 3% річних в розмірі 15956,55 грн. та пені в розмірі 98046,82 грн.

13.06.2006р. відповідач подав зустрічний позов в порядку ст. 60 Господарського процесуального кодексу України, в якому, з урахуванням зробленого 11.07.2006р. уточнення зустрічних позовних вимог, просив стягнути з ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" на свою користь суму понесених за Договором комісії №4380 витрат в розмірі 95550, 36 грн. та зобов'язати останнього надати документацію на перевантажувач, а саме: робочу документацію (робочий проект), зокрема ескізне пророблення окремих вузлів, креслення загальних видів перевантажувача (креслення технічного проекту основних вузлів мостового перевантажувача), робочі креслення швидкозношуємих вузлів та деталей, а також міцності розрахунки деталей та вузлів, акти попередніх випробувань механізмів і каталог запасних частин.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.09.2006р. у справі № 35/247-06 відмовлено в задоволенні клопотання позивача за первісним позовом щодо залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ВАТ "Уральська сталь" та відмовлено у задоволенні первісного позову про стягнення з УАСП з II "Влада-Промтекс" на користь ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" заборгованості за договором комісії №4380 в розмірі 708533,24 грн., інфляційних в розмірі 33845,43 грн., 3% річних в розмірі 15956,55 грн. та пені в розмірі 98046,82 грн., в решті позовних вимог за первісним позовом провадження у справі припинено, зустрічний позов УАСП з II "Влада-Промтекс" до ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" про стягнення з останнього суми понесених за договором комісії №4380 витрат у розмірі 95550,36 грн. та витребування технічної документації задоволено у повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 31.10.2006р. рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2006р. по справі №35/247-06 залишено без змін, а апеляційну скаргу ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.02.2007р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.10.2006 року та рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2006 року по справі №35/247-06 було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного суду України від 12.04.2007р. відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 14.02.2007 року по справі №35/247-06.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.05.2007р. справа №47/289-07 (н.р. 35/247-06) призначена до розгляду у судовому засіданні на 18.06.2007р.

14.06.2007р. ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" звернувся до господарського суду із уточненою позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом заборгованість за відвантажену та реалізовану продукцію за договором комісії №4380 у розмірі 708533,24 грн., пеню у розмірі 63768,00 грн., інфляційні у розмірі 140270,00 грн., 3% річних у розмірі 31447,29 грн. та судові витрати.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.08.07р. по справі № 47/289-07 (н.р. 35/247-06) в задоволенні первісного позову про стягнення з УАСП з II "Влада-Промтекс" суми заборгованості за відвантажену та реалізовану продукцію за договором комісії №4380 у розмірі 708533,24 грн., пені у розмірі 63768,00 грн., інфляційних у розмірі 140270,00 грн., 3% річних у розмірі 31447,29 грн. та суми судових витрат відмовлено. Зустрічні позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" на користь УАСП з II "Влада-Промтекс" суму понесених за Договором комісії №4380 витрат у розмірі 95550,36 грн. Зобов'язано ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" надати УАСП з II "Влада-Промтекс" передбачену договором комісії №4380 документацію на перевантажувач, а саме: робочу документацію (робочий проект), зокрема ескізне пророблення окремих вузлів, креслення загальних видів перевантажувача (креслення технічного проекту основних вузлів мостового перевантажувача), робочі креслення швидкозношуємих вузлів та деталей, а також міцності розрахунки деталей та вузлів, акти попередніх випробувань механізмів та каталог запасних частин. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод"  на користь УАСП з ІІ "Влада-Промтекс" державного мита у розмірі 1040,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00  грн.

ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" з даним рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить дане рішення скасувати та задовольнити первісні позовні вимоги у повному обсязі, а в задоволенні зустрічних вимог - відмовити.

УАСП з ІІ "Влада-Промтекс" у своєму відзиві на апеляційну скаргу просить оскаржене рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" без задоволення, як необґрунтовану.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши уповноважених представників позивача та відповідача, які підтримали свої позиції у справі, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, 09 лютого 2004 року між сторонами у справі укладено Договір комісії за № 4380, який додатковою угодою від 15 березня 2005 року викладено у новій редакції.

За умовами даного Договору комісії № 4380 відповідач за первісним позовом ("Комісіонер") зобов'язався від свого імені та за дорученням і в інтересах позивача за первісним позовом ("Комітента") укласти зовнішньоекономічний договір на продаж і продати перевантажувач мостовий вантажопідйомністю З0 тон, прольотом 76,2 м., заводський № 001 у комплекті з ЗИП виробництва ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" за межі митної території України третій особі, відповідно до специфікацій № 1 та № 2.

У відповідності з вищенаведеними умовами, 12 лютого 2004 року  відповідачем за первісним позовом було укладено з ТОВ "Влада-Промтекс" ПТО" (м. Шебекіно, Бєлгородська обл.) Контракт № ВП-12 на поставку останньому зазначеного перевантажувача, про що відповідач за первісним позовом повідомив ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" у звіті №1 від 19.02.2004р. З боку позивача за первісним позовом заперечень щодо вибору третьої особи - кінцевого покупця перевантажувача не заявлялося, звіт №1 від 19.02.2004р. затверджений ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод".

Із матеріалів справи також вбачається, що Комітент за актами прийому-передачі від 13.04.05р. та від 17.11.05р. передав, а Комісіонер прийняв відповідно до умов договору комісії № 4380 перевантажувач мостовий та ЗИП до нього.

Приймаючи оскаржене рішення про відмову в задоволенні первісних позовних вимог, господарський суд Харківської області виходив з того, що згідно положень п. 5.4. Договору комісії № 4380 основною та суттєвою умовою виникнення у відповідача за первісним позовом зобов'язань здійснити остаточні розрахунки за перевантажувач є поставка ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" перевантажувача на комісію. А відповідно до ст. 1016 Цивільного кодексу України комітент зобов'язаний забезпечити комісіонера усім необхідним для належного виконання обов'язку перед третьою особою, але з боку комітента - ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" зазначений обов'язок, передбачений законом, не був виконаний у частині передачі технічної документації на перевантажувач.

За цих обставин, господарський суд визначився, що позивач за первісним позовом своїми діями з непоставки перевантажувача у комплекті порушив умови Договору комісії № 4380, внаслідок чого, у позивача за первісним позовом не виникло право вимоги згідно умов Договору комісії №4380 про стягнення з УАСП з II "Влада-Промтекс" оплати  за  перевантажувач  у  розмірі  708533,24 грн. та відповідно пені в розмірі 63768,00 грн., інфляційних у розмірі 140270,00 грн. та 3% річних у розмірі 31447,29 грн.

Але з такими висновками господарського суду не може погодитись колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки згідно ст.  43  Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,  що ґрунтується на всебічному,  повному  і  об'єктивному  розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду  є  законним тоді,  коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами  матеріального права,  що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх  відсутності  -  на  підставі  закону,  що регулює  подібні  відносини,  або  виходячи  із  загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржене рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам не відповідає, оскільки суд при його прийнятті не взяв до уваги обставини, суттєві для розгляду цього спору, що призвело до винесення неправомірного рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є договори і інші операції.

09 лютого 2004 року між сторонами у справі укладено Договір комісії № 4380 від 09.02.2004р., який додатковою угодою від 15.03.05р. викладено у новій редакції.

Предметом цього Договору комісії є здійснення комісіонером дій,  направлених на укладення договору з третіми особами, тобто дія направлена на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 202 Цивільного кодексу). Право власності на майно, по якому комісіонер укладає договір з третіми особами, не переходить до комісіонера (ст. 1018 Цивільного кодексу України).

Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується  продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну (ст. 1012 Цивільного кодексу України).

На виконання умов цього Договору комітент (позивач за первісним позовом)  за актами прийому-передачі від 13.04.05р. та від 17.11.05р. передав, а комісіонер прийняв перевантажувач мостовий та ЗИП до нього (т. 1 а.с. 27-28). Цими актами сторони підтвердили виконання обов'язків, передбачених Договором комісії.

Розділом 8 Договору комісії сторонами визначено порядок приймання продукції, згідно з яким у разі отримання повідомлення про виявлену нестачу, невідповідності якості, комплектності перевантажувача, маркування та упаковки вимогам стандартів, ТУ, кресленням та товаросупроводжувальним документам, комітент зобов'язується забезпечити явку свого представника в триденний строк, для участі в складенні акту про виявлені недоліки. Будь-яких зауважень або заперечень при передачі продукції комісіонер до комітента не пред'являв. Належних доказів надсилання на адресу позивача за первісним позовом листів, вимог, звернень або повідомлень про відсутність необхідної технічної документації на перевантажувач відповідач не надав.

Відповідач за первісним позовом стверджує, що оскільки передбачена спірним Договором комісії продукція прямувала на адресу кінцевого покупця –ТОВ "Влада-Промтекс" ПТО", то приймання зазначеної продукції за якістю та кількістю здійснювалось також кінцевим покупцем. В зв'язку з тим, що відповідач отримав від  ТОВ "Влада-Промтекс" ПТО" повідомлення про відсутність необхідної технічної документації на перевантажувач, тому одразу звернувся до комітента - позивача за первісним позовом з листами-вимогами № 819 від 26.04.05р., № 882 від 12.05.05р., № 2238 від 28.11.05р., в яких просив надати вказані документи. Однак зазначені  листи-вимоги не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки доказів в підтвердження їх належного надсилання на адресу позивача відповідачем не надано.

При цьому, як правомірно вказує заявник апеляційної скарги вся робоча технічна документація відповідно до пункту 4.2. Договору комісії та розділу 22 ТЗ № 81-4-04 передається разом з перевантажувачем, що повністю відповідає СТП "Документація товаросупроводжувальна", а також ГОСТ 2.601.-2006.ID "Національних стандартів України "Експлуатаційні документи. Єдині системи конструкторської документації".

В підтвердження належного виконання зобов'язань за Договором комісії в частині передачі технічної документації позивач також надав листи кінцевого покупця ВАТ "Уральська сталь" Орсько-Халиловський металургійний комбінат" від 16.02.06р. (т. 1 а.с. 56),  № 10/08 від 22.08.06р. та № 6/954 від 13.10.06р. (т. 3 а.с. 149-154), в яких зазначене підприємство вказує на отримання всіх необхідних технічних документів на перевантажувач. Доказів отримання продукції в некомплектному стані відповідачем не надано.

Крім того, як вказує позивач за первісним позовом, а також підтверджується матеріалами справи, відвантажена продукція відповідає вимогам ТЗ № 81-4-04 та умовам Договору комісії (нова редакція від 15.03.05р.), підтверджена вищезазначеними листами кінцевого покупця –ВАТ "Уральська сталь", а також  відсутністю претензій і рекламацій в установлені чинним законодавством строки, проте господарський суд при винесенні оскарженого рішення не взяв ці обставини до уваги.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач за отримане обладнання розрахувався частково і за умовами Договору комісії повинен був протягом п'яти банківських днів з моменту передачі перевантажувача, зробити остаточний розрахунок, однак матеріали справи таких даних не містять.

Отже з урахуванням вимог чинного законодавства та всіх матеріалів справи, колегія суддів вважає, що ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" має всі правові підстави вимагати від УАСП з II "Влада-Промтекс" сплати суми  заборгованості в розмірі 708533,24 грн., яка складається з несплаченої решти вартості обладнання в сумі 674127,44 грн., а також належним чином підтвердженими доказами витрат з простоя вагонів в розмірі 13977,00 грн. по рахунку № 160 від 20.04.05р., залізничного тарифу в розмірі 18628,80 грн. по рахунку № 144 від 13.04.05р., доробку тари в розмірі 1800,00 грн. по рахунку № 202 від 16.05.05р., оскільки відповідач в силу приписів ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України без наявності будь-яких правових підстав затримує сплату вказаних коштів. При цьому, доказів неналежного виконання ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" обов'язків за договором комісії відповідач не надав, розмір боргу не спростував та доказів наявності іншої суми заборгованості не представив.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про скасування прийнятого у справі господарським судом рішення, оскільки при вирішенні даного господарського спору суд першої інстанції не в повній мірі дослідив всі матеріали справи та порушив норми чинного законодавства, а тому приймає нове рішення, яким задовольняє первісні позовні вимоги в повному обсязі, з огляду на їх правову обґрунтованість.

Крім того, відповідно до загальних засад відповідальності учасників господарських відносин, сторони у п. 9.5. Договору комісії передбачили відповідальність за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов’язань, шляхом застосування до правопорушника санкцій у вигляді сплати пені, що відповідає вимогам розділу V Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР, у зв’язку з чим вимоги ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" в частині стягнення пені в розмірі 63768,00 грн. також підлягають задоволенню.

Згідно з пунктом 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням зазначеної норми колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" в частині стягнення з УАСП з II "Влада-Промтекс" 140279,00 грн. інфляційних збитків та 31447,29 грн. – 3 % річних також правомірні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки вони нараховані у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Щодо зустрічного позову, на думку колегії суддів, в його задоволенні повинно бути відмовлено, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за зустрічним позовом - УАСП з II "Влада-Промтекс" просив стягнути на свою користь з ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" суму понесених витрат у вигляді штрафних санкцій, сплачених покупцю - ТОВ "Влада-Промтекс" ПТО" за прострочення передачі документації на перевантажувач, а також витрати у вигляді відшкодування митних платежів та інших зборів, котрі підлягають сплаті при експорті перевантажувача на територію Російської Федерації, в сумі 95550,36 грн. Свої вимоги УАСП з II "Влада-Промтекс" мотивує посилаючись на контракт № ВП-12 від 12.02.04р., по якому він відшкодував витрати, пов'язані з очищенням товару від мита на імпорт в сумі 673513,95 грн., та пред'явленням вимоги ТОВ "Влада-Промтекс" ПТО" до УАСП з II "Влада-Промтекс" про сплату штрафних санкцій в сумі 130569,65 грн., в зв'язку з неотриманням технічної документації на перевантажувач.  За таких обставин, УАСП з II "Влада-Промтекс" вказує на необхідність відрахування з належних позивачу за первісним позовом грошових коштів у розмірі 708533,24 грн. суму понесених витрат, а оскільки позивач за зустрічним позовом вважає, що витрати у розмірі 804083,60 грн. значно перевищують суму боргу в розмірі 708533,24 грн., тому ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" повинен перерахувати невідшкодовані витрати у розмірі 95550,36 грн. (804083,60 грн. - 708533,24 грн.).

Проте колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні однорідні грошові  зобов'язання з огляду на ст. 601 Цивільного кодексу України, а тому заперечення з боку УАСП з II "Влада-Промтекс" є необгрунтованими та безпідставними і суд першої інстанції неправомірно прийняв їх до уваги. Слід також зазначити, що УАСП з II "Влада-Промтекс" зараховуючи понесені ним витрати в рахунок суми боргу по первісному позову, він тим самим фактично визнає її.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги господарський суд послався на те, що згідно умов п. 4.1. Договору комісії № 4380 передача перевантажувача на комісію здійснюється залізничним транспортом на умовах DAF (ст. Козача Лопань, кордон України-Росії), а п. 2.7. Договору комісії №4380 сторони встановили застереження про обов'язок відповідача за первісним позовом виконати всі обов'язки, що випливають із договору, укладеного з покупцем (ТОВ "Влада-Промтекс" ПТО", Росія, Білгородська обл., м. Шебекіно), у тому числі виконати всі необхідні формальності, пов'язані з митним оформленням перевантажувача, сплатити всі необхідні митні платежі та інші збори, пов'язані з експортом перевантажувача на територію Російської Федерації.

З урахуванням цього пункту Договору, яким на УАСП з II "Влада-Промтекс"  покладено обов'язок сплатити усі митні платежі та інші збори, що підлягають сплаті при вивозі перевантажувача з митної території України та його ввозі на митну територію Російської Федерації, а також статті 1024 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що  комісіонер має право на відшкодування витрат, зроблених ним у зв'язку з виконанням своїх обов'язків за договором комісії, та понесенням УАСП з II "Влада-Промтекс" відповідних витрат, господарський суд визначився, що ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" зобов'язаний відшкодувати відповідачу за первісним позовом всі зроблені ним у зв'язку з виконанням даного Договору комісії витрати, а також суму штрафних санкцій, сплачених останнім ТОВ "Влада-Промтекс" ПТО", в зв'язку з простроченням передачі позивачем технічної документації на перевантажувач.

Але вказана норма передбачає право комісіонера на відшкодування витрат, які є розумними, доцільними, необхідними, а також такими, що підтверджені відповідними документами. Проте УАСП з II "Влада-Промтекс" не довів обґрунтованість цих витрат і ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" не повинен їх відшкодовувати, оскільки Договором комісії в новій редакції сторони такі витрати не обумовили.

Відповідно до п. 4.1. Договору комісії передача перевантажувача на комісію здійснюється залізничним транспортом на умовах DAF (ст. Козача Лопань, кордон України-Росії). Згідно правил ІНКОТЕРМС-2000 термін DAF "Поставка до межі" означає, що продавець виконав поставку, коли він надав нерозвантажений товар, що пройшов митне очищення для експорту на прибулому транспортному засобі в розпорядження покупця в названім пункті або пункті на кордоні до надходження товару на митний кордон сумісної держави. На цьому етапі зобов'язання комітента - ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" закінчуються.

Однак УАСП з II "Влада-Промтекс" в односторонньому порядку змінює умови передачі обладнання, укладаючи 18 березня 2005р. додаткову угоду  з ТОВ "Влада-Промтекс" ПТО" (м. Шебекіно). Вказана додаткова угода істотно змінює спосіб доставки обладнання, внаслідок чого змінюється і його ціна.

Цією додатковою угодою сторони обумовили (пункт 3.1.) застосування базисних термінів DDP. Витрати, які пов'язані з митним очищенням вантажу в розмірі 673513,95 грн. регулюються терміном DDP "поставка з оплатою мита" (назва місця поставки), але це не передбачено умовами договору комісії № 4380 від 09.02.04р. (нова редакція від 15.03.05р.), тому колегія суддів вважає безпідставною вимогу УАСП з II "Влада-Промтекс" щодо здійснення розрахунку по митному очищенню перевантажувача на території іноземної держави.

Таким чином,  УАСП з II "Влада-Промтекс" порушило норми чинного законодавства, а саме ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, згідно з якою зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором, та ч. 1 ст. 632 цього ж Кодексу, відповідно до якої ціна встановлюється за згодою сторін. Разом з цим, про існування додаткової угоди від 18.03.05р. відповідач - УАСП з II "Влада-Промтекс" позивача за первісним позовом не повідомив.

Більш того, відповідно до Правил митного оформлення вантажів, ст. 70 Митного кодексу України та п. 1.7. "Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації", затвердженої наказом Державної митної служби України 09.07.97р. № 307 комісіонер - УАСП з II "Влада-Промтекс" при оформленні ГТД № 700020009/5/001463 станом на 13 квітня 2005р., №№ 700020009/5007193, 700020009/5007195 станом на 17 листопада 2005р. до пакету документів по зовнішньоекономічному контракту №ВП-12 від 12.02.2004р. додаткову угоду від 18.03.05р.  не надавав.

Слід зауважити, що додаткова угода від 18.03.05р. при митному оформленні  комісіонером - УАСП з II "Влада-Промтекс" не була зазначена, але вона вносить істотні зміни у зовнішньоекономічний контракт №ВП-12 від 12.02.2004р.

Разом з цим, із матеріалів справи вбачається, що при розгляді первісного позову відповідач - УАСП з II "Влада-Промтекс", не з'ясувавши всі обставини зі стороною по Договору комісії №4380, продовжував здійснювати сплату грошових коштів у вигляді витрат, при цьому звернувшись із зустрічним позовом про стягнення цих витрат. Але суд першої інстанції не дав цій обставині належної юридичної оцінки.

Як свідчать матеріали справи, заявник апеляційної скарги в термін, зазначений у Договорі комісії, виконав свої зобов'язання, що підтверджується актом    приймання-передачі мостового перевантажувача від 13 квітня 2005р., актом  приймання-передачі  ЗІП  від   17  листопада 2005р., підписаними генеральним директором відповідача Вегером Ю.Л., митними деклараціями №700020009/5/001463, №700020009/5/007193, №700020009/5/007195, залізничними накладними, а також накладною №54/511 від 17.11.2005р.

З урахуванням наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод"  повністю виконав всі свої зобов'язання за спірним Договором комісії.

Посилання УАСП з II "Влада-Промтекс" на невиконання позивачем за первісним позовом зобов'язання по передачі технічного проекту на робочу  документацію, а саме креслення загальних видів перевантажувача (креслення технічного проекту складальних вузлів мостового перевантажувача), прочностні розрахунки деталей і вузлів, робочу документацію (робочий проект): ескізи окремих вузлів не передбачено умовами договору комісії № 4380 від 9.02.2004р. (нова редакція від 15 березня 2005р.) на думку колегії суддів є безпідставними.

Матеріали справи свідчать про те, що вся робоча технічна документація відповідно до пункту 4.2. Договору комісії та розділу 22 ТЗ №81-4-04 передається разом з перевантажувачем (тобто в першому пакувальному місці), що відповідає  СТП "Документація товаросупроводжувальна", ГОСТ 2.601.-2006.ID "Національних стандартів України "Експлуатаційні документи. Єдині системи конструкторської документації". Документальним підтвердженням належного виконання позивачем за первісним позовом своїх зобов'язань по договору стосовно технічної документації є наявні у справі листи кінцевого покупця - індивідуального замовника мостового перевантажувача - ВАТ "Уральська сталь" Орсько-Халиловській металургійний комбінат. Про те, що останній є індивідуально певним замовником», підтверджує ТЗ  № 81-4-04, підписане трьома сторонами: позивачем, відповідачем та кінцевого отримувача мостового перевантажувача.

Прийнявши продукцію разом з технічною документацією, жодна із вказаних сторін не пред'явила претензій до позивача щодо некомплектності техдокументації  до продукції і в матеріалах справи такі докази відсутні. Відповідно до умов п.п. 8.1, 8.3 Договору №4380 приймання продукції здійснюється на підставі Інструкцій П-6, П-7, затверджених Наказом Держарбітражу   при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. №П-6; від 25.04.1966р. №П-7. Вказаними Інструкціями передбачені терміни приймання продукції виробничо-технічного призначення по кількості і якості. При цьому, некомплектність продукції регулюється Інструкцією П-7.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставинам, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, що позивачем не виконано.

Однак, враховуючи те, що в процесі розгляду справи як господарським судом  так і судом апеляційної інстанції, УАСП з II "Влада-Промтекс" доказів на підтвердження неотримання ним технічної документації не надано, тому колегія суддів, на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, погоджується з доводами заявника апеляційної скарги та вважає перерахування УАСП з II "Влада-Промтекс" штрафних санкцій на рахунок покупця –ТОВ  "Влада-Промтекс" ПТО" за прострочення передачі документації на перевантажувач у розмірі 130569,65 грн. безпідставним.

Виходячи з вказаного, необхідність витрат УАСП з II "Влада-Промтекс", що сплачені  ТОВ "Влада-Промтекс" ПТО" у розмірі 804083,60 грн., не підтверджена  належними та допустимими доказами та не підлягає відшкодуванню за рахунок ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод", а тому колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову про стягнення з ВАТ  "Старокраматорський машинобудівний завод" витрат в сумі 95550,36 грн. та в зобов'язанні надати документацію на перевантажувач слід відмовити.

Задовольняючи вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті державного мита по справі та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, оскільки з його вини даний господарський спір був доведений до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 44, 49, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ, Донецької області задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 15.08.07р. по справі № 47/289-07 (н.р. 35/247-06) скасувати та прийняти нове рішення.

Первісний позов задовольнити.

Стягнути з Українсько-американського спільного підприємства з іноземними інвестиціями "Влада-Промтекс" (61089, м. Харків, пр. Косіора, 103/41, кв. 38, ) на користь Відкритого акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод" (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Горького, 2, ) суму заборгованості в розмірі 708533,24 грн., пеню в розмірі 63768,00 грн., інфляційні в розмірі 140270,00 грн., 3% річних у розмірі 31447,29 грн., 14160,27 грн. держмита по справі та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя                                                                    Демченко В.О.

Судді                                                                    Барбашова С.В.

Плужник О.В.