ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2007 р.
№ 24/275

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Муравйова О.В.–головуючого
Полянського А.Г.
Фролової Г.М.

за участю представників:

позивача
Поташова О.А. –дов. від 05.01.2007 року

відповідача
Мальований К.Г. –дов. від 24.01.2007 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства “Стахановський вагонобудівний завод”

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 21.05.2007 року

у справі
№ 24/275 господарського суду Донецької області

за позовом
Відкритого акціонерного товариства “Стахановський вагонобудівний завод”

до
Відкритого акціонерного товариства “Концерн “Стірол”

про
стягнення 42 775, 83 грн.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року Відкрите акціонерне товариство “Стахановський вагонобудівний завод” звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Концерн “Стирол” про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по оплаті залізничного тарифу з урахуванням індексу інфляції в сумі 36 097, 24 грн., неустойки в сумі 5 727, 53 грн., 3% річних - 951, 06 грн., а всього 42 775, 83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору № 150 від 30.05.2005 року, укладеного між сторонами у даній справі, відповідач зобов’язався відшкодувати позивачу витрати по оплаті залізничного тарифу та послуг перевізника. Відповідач здійснив відповідні розрахунки, однак, внаслідок помилки товарного касира станції Стаханів Донецької залізниці, помилково був застосований неправильний коефіцієнт, внаслідок чого різниця в оплаті залізничного тарифу склала 33 540, 00 грн., що підтверджується відповідними листами ДП “Донецька залізниця”. Оскільки відповідач відмовляється провести додаткові розрахунки з позивачем у відповідності з умовами вказаного вище договору, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з врахуванням штрафних санкцій в розмірі 42 774, 83 грн.  в судовому порядку.

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.02.2007 року (суддя: Ломовцева Н.В.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.05.2007 року (судді: Мирошниченко С.В. - головуючий, М’ясищев А.М., Шевкова Т.А.)  у справі № 24/275 господарського суду Донецької області, у задоволенні вимог Відкритого акціонерного товариства “Стахановський вагонобудівний завод” до Відкритого акціонерного товариства “Концерн “Стирол” про стягнення 42 775, 83 грн. відмовлено.

Мотивуючи судове рішення, господарський суд з посиланням на статті 599, 632 Цивільного кодексу України, Статут залізниць України, Правила розрахунку за перевезення вантажів зазначає про те, що суд дійшов висновку щодо відсутності обов’язку Відкритого акціонерного товариства “Концерн “Стирол” відшкодувати позивачу суму доплачених останнім грошових коштів ДП “Донецька залізниця” і іншого позивачем не доведено.

Не погоджуючись з постановою суду, Відкрите акціонерне товариство “Стахановський вагонобудівний завод” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21.05.2007 року у справі № 24/275 господарського суду Донецької області, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 27.02.2007 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду у справі № 24/275 господарського суду Донецької області скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, зокрема статей 43, 84, 104 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, заявник зазначає про те, що позивачем були надані суду докази сплати ним залізничного тарифу -  виписки з особового рахунку позивача, лист станції Стаханов Донецької залізниці № 365 від 04.01.2007 року тощо.

Відповідач відзив на касаційну скаргу не надав.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, присутніх  у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи та доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий  господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом, Відкрите акціонерне товариство “Стахановський вагонобудівний завод” звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Концерн “Стирол” про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по оплаті залізничного тарифу з урахуванням індексу інфляції в сумі 33540 грн., неустойки в сумі 5 727, 53 грн., 3% річних в сумі  951, 06 грн., а всього 42 775, 83 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.02.2007 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.05.2007 року  у справі № 24/275 господарського суду Донецької області у задоволенні вимог Відкритого акціонерного товариства “Стахановський вагонобудівний завод” до Відкритого акціонерного товариства “Концерн “Стирол” про стягнення 42 775, 83 грн. відмовлено.

Відповідно до роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. Мотивувальна частина рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права і обов’язки сторін у спірних правовідносинах. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Резолютивна частина рішення повинна містити чіткі та безумовні висновки, що ґрунтуються на аналізі та оцінці фактичних обставин викладених у його мотивувальній частині, та відповідати застосованим до спірних відносин нормам права.

Згідно частини 1 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України за наслідками розгляду апеляційної скарги (подання) апеляційний господарський суд приймає постанову. У постанові мають бути зазначені, зокрема, обставини справи,  встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Оскаржувана постанова апеляційного господарського суду вказаним вимогам не відповідає, оскільки мотивувальна частина постанови не містить посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права і обов’язки сторін у спірних правовідносинах, та на підставі яких рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Таким чином, прийнята у справі  постанова не відповідає вимогам статті 105 Господарського процесуального кодексу України, а також вимогам, викладеним в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Відповідно до статті 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Вищезазначені порушення норм права є підставою для  скасування   постанови апеляційного господарського суду та передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суду слід взяти до уваги наведене, з’ясувати всі обставини справи, і, в залежності від встановленого та у відповідності до діючого законодавства, вирішити спір.

Керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України,  Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Стахановський вагонобудівний завод” задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21.05.2007 року у справі № 24/275 господарського суду Донецької області скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Донецького апеляційного господарського суду.

Головуючий                                                                              О.Муравйов

Судді                                                                                          А. Полянський

Г. Фролова