ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2007 р.                                                            Справа № 44/182-05

вх. № 6366/4-44

Суддя господарського суду Дюкарєва С.В.

при секретарі судового засідання Дикань Н.І.

за участю представників сторін:

позивача - Титова Р.В., довіреність від 10.05.07 р.,  відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом Харківська обласна громадська організація Фонд "Нова регіональна політика", м. Харків

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Кедр-XXI", м. Харків

про стягнення 27433,88 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Харківська обласна громадська організація Фонд "Нова регіональна політика" - 01.06.2005 року звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю „Кедр-ХХІ” - відповідача по справі боргу у розмірі 27433,88 гривень за договором суборенди від 21.06.2004 року, який складається із заборгованості з орендної плати у сумі 6674,42 грн. за період з вересня 2004 року по грудень 2004 року, заборгованості з експлуатаційних витрат за цей же період у сумі 18741,70 грн. та пені у сумі 2017,76 грн. за цей же період.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 липня 2005 року провадження у справі було зупинено до розгляду по суті Харківським апеляційним господарським судом справи № 47/302-05, оскільки результат розгляду справи № 47/302-05 може вплинути на цю справу. Ухвалою господарського суду Харківської області від 18 червня 2007 року провадження у справі було поновлено в зв’язку з розглядом по суті Харківським апеляційним господарським судом справи № 47/302-05.

17 липня 2007 року до господарського суду Харківської області надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, якою позивач просить суд стягнути з відповідача 6674,42 гривень заборгованості по орендній платі за договором суборенди від 21.06.2004 року. Відповідно до статті 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, в зв’язку з чим суд приймає до провадження  заяву позивача про уточнення позовних вимог і продовжує розгляд справи з її урахуванням.

17 липня 2007 року на адресу господарського суду Харківської області надійшла заява позивача про відмову від позовних вимог в частині стягнення з відповідача експлуатаційних витрат на утримання об’єкту оренди у сумі 18741,70 грн. за період з вересня 2004 року по грудень 2004 року та пені у сумі 2017,76 грн. за цей же період. Перевіривши подану заяву на предмет її відповідності вимогам статті 22 ГПК України, суд встановив, що такі дії позивача не суперечать законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, в зв’язку з чим суд приймає до провадження вказану заяву і продовжує розгляд справи з її урахуванням.

Відповідач надав клопотання про зупинення провадження у справі фраховуючи факти: наявності в провадженні Вищого господарського суду України справи №47/302-05, рішення Дзержинського районного суду від 17.04.2007р про скасування свідоцтва на право власності та  незаконного заключення договору оренди приміщення позивачем.

Колегія суддів розглянувши клопотання відповідача,  відмовляє в його задоволенні як документально необгрунтованого та оскільки справа № 47/302-05 вирішена по суті і  рішення набрало законної сили на підставі постанови Харківського апеляційного господарського суду від 05.06.2007 року.

Позивач в судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд задовольнити позов в розмірі, зазначеному у заяві про уточнення позовних вимог.

Відповідач заперечує проти позову з мотивів, наведених у відзивах на позовну заяву та просить суд у задоволенні позову у вказаних позивачем сумах відмовити.

В судовому засіданні 17.07.2007 року оголошувалася перерва до 19.07.2007 року для виготовлення повного тексту рішення по справі.

Дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

21 червня 2004 року між Харківською обласною громадською організацією Фондом „Нова регіональна політика” (позивач по справі) та товариством з обмеженою відповідальністю „Кедр ХХІ” (відповідач по справі) був укладений договір суборенди нежитлового приміщення (копія договору міститься в матеріалах справи – аркуш справи 12-15).

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору орендар передав, а суборендар прийняв у тимчасове платне користування нежитлове приміщення корисною площею 233,4 кв. м., кімнати № 1, 2, 3, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, розташовані на цокольному поверсі будівлі, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 39. У встановленому договором порядку та у встановлені строки третя особа передала відповідачу вказані приміщення, що підтверджується  актом приймання-передачі від 21 червня 2004 року (аркуш справи 16).

15 грудня 2004 року Харківська обласна громадська організація Фонд „Нова регіональна політика” та Приватне підприємство „Зірка-2004” уклали договір купівлі продажу нежитлових приміщень, відповідно до якого нежитлові приміщення, в тому числі і ті що є предметом договору суборенди від 21 червня 2004 року, були передані у власність позивача по справі – Приватному підприємству „Зірка-2004” (аркуш справи 31), що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів № 479552 від 15.12.2004 року (аркуш справи 32), а також актом приймання-передачі нежитлових приміщень від 15 грудня 2004 року (аркуш справи 34).

В зв’язку із зміною власника нежитлових приміщень, що є предметом договору суборенди від 21 червня 2004 року, позивачем супровідним листом було направлено відповідачу додаткову угоду до договору суборенди від 21 червня 2004 року. 29 березня 2005 року відповідачу було повторно направлено додаткову угоду до договору суборенди, однак жодної відповіді від відповідача не надійшло. При цьому відповідач продовжив користуватися вказаними нежитловими приміщеннями та згідно розрахунку заборгованості по орендній платі за період з 16.12.04 року по 15.04.2005 року утворилась заборгованість у розмірі 7529,84 гривень.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина 1 статті 762 ЦК України). Договір найму укладається на строк, встановлений договором (стаття 763 зазначеного кодексу).

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору найму встановлені статтею 764 Цивільного кодексу України, зокрема, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до частини 1 статті 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов’язки наймодавця.

Матеріали справи свідчать, що позивачем доведено суду необхідними доказами належність йому права власності на вказані вище приміщення, що підтверджується крім договору купівлі-продажу від 15 грудня 2004 року також постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05 червня 2007 року по справі № 47/302-05. Отже в силу приписів статті 770 Цивільного кодексу України до позивача по справі в зв’язку із зміною власника вказаних нежитлових приміщень перейшли права та обов’язки наймодавця та оскільки відповідач продовжив користуватися нежитловими приміщеннями, договір є поновленим згідно вимог вказаних вище правових норм.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (стаття 610 ЦК України). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України).

Згідно пунктів 4.1, 4.2 вказаного договору за користування об’єктом оренди суборендар щомісячно сплачує орендарю оренду плату в розмірі 1 874,90 гривень, в тому числі ПДВ – 312,48 гривень. Розмір орендної плати за кожен місяць підлягає коригуванню у зв’язку зі зміною індексу інфляції. Крім орендної плати суборендар відшкодовує орендарю, пропорційно загальної площі об’єкта оренди, суму витрат на утримання об’єкта (експлуатаційні витрати, комунальні послуги), що становить 5 697,71 гривень в місяць.

Перевіривши правильність нарахування орендної плати згідно умов зазначеного договору оренди, суд вважає наведений розрахунок заборгованості по орендній платі в сумі 6674,42 гривень за період з вересня 2004 року по грудень 2004 року обґрунтованим та вказану суму, з урахуванням вимог вказаних вище нормативних актів такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Щодо вимоги позивача про стягнення суми експлуатаційних витрат у розмірі 18741,70 грн. за період з вересня 2004 року по грудень 2004 року та пені за цей же період у сумі 2017,76 грн. з відповідача, суд вважає необхідним провадження в цій частині припинити на підставі пункту 4 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відмова від позову є правом позивача та такі  його дії не суперечить законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

За таких обставин, заперечення відповідача стосовно відсутності правових підстав для стягнення заборгованості по орендній платі позбавлені фактичного та правового обґрунтування, в зв’язку з чим суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача як таких, що доведені суду належними необхідними доказами.

Відповідно до статті 44-49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забазпечення судового процесу, у разі часткового задоволення позовних вимог, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 509, 526, 530, 610, 611, 759, 762, 763, 764, 770 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 44-49,  пунктом 4 частини 1 статті 80, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

Прийняти до провадження заяву позивача про уточнення позовних вимог від 17.07.2007 року.

Прийняти заяву про відмову від позовних вимог від 17.07.2007р.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Кедр ХХІ” (61022, м. Харків, вул. Сумська, 39, пр 399 в АКБ „Базис” м. Харків, МФО 351447, ЄДРПОУ №31153468) на користь Харківська обласна громадська організація Фонд "Нова регіональна політика" (61023, м. Харків, вул. Весніна, 5, пр 0000 в ХФ АКІБ „УкрСиббанк”, МФО 351641, ЄДРПОУ №26487821) - 6674,42 гривень заборгованості по орендній платі за період з вересня 2004 року по грудень 2004 року, 66,74 грн. витрат по сплаті державного мита, 28,71 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині вимог про стягнення з відповідача експлуатаційних витрат у сумі 18741,70 грн. за період з вересня 2004 року по грудень 2004 року та пені за цей же період у сумі 2017,76 грн. провадження у справі припинити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення оголошено в судовому засіданні 19 липня 2007 року.

Суддя                                                                                            Дюкарєва С.В.