ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2007                                                                                   Справа № П32/1598

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:  Лотоцької Л.О.  (доповідач)

суддів: Бахмат Р.М., Євстигнеєва О.С.

Секретар судового засідання Ролдугіна Н. В.

За участю прокурора -  Рогуля О.В., помічник військового прокурора Дніпропетровського гарнізону, посвідчення № 290 від 12.05.2006 року.

Представники сторін:

від позивачів:  Мояк П.Г. юрисконсульт, довіреність №289  від 04.06.07;

Мояк П.Г. представник, довіреність №38-10-382  від 01.06.07;

від Міністерства транспорту та зв"язку України: не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача: не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону, м. Дніпропетровськ на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від  19.03.2007 року у матеріалах № П 32/1598

за позовом: Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв"язку України, м. Київ, Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, м. Київ та 19  окремого мостового загону 26 Об"єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, м. Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбуд", м. Дніпропетровськ

про стягнення 53 839,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2007 року Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону звернувся в господарський суд Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв"язку України, м. Київ, Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, м. Київ та 19  окремого мостового загону 26 Об"єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, м. Дніпропетровськ з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбуд" про стягнення з останнього на користь Міністерства транспорту та зв"язку України в особі 19 окремого мостового загону 26 Об"єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту заборгованості за надані послуги у розмірі 53 839,94 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2007 року (суддя Васильєв О. Ю.) на підставі пункту 1 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України позовна заява була повернута прокурору без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону подав апеляційне подання, в якому просить ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2007 року  скасувати, визнати у даному конкретному випадку вказаного позивача належним позивачем, прийняти позовну заяву в інтересах держави до розгляду господарським судом Дніпропетровської області. Подання обгрунтовано тим, що пунктом 1 Положення "Про державну  службу транспорту", затвердженого Указом Президента України від 06.08.2004 року № 873/2004 визначено, що Державна служба транспорту України є спеціалізованим державним органом транспорту у складі Міністерства транспорту України, призначеним для забезпечення стійкого  функціонування транспорту в мирний  час та в умовах воєнного  і надзвичайного стану, забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігає цим ситуаціям та реагує на них, ліквідує їх наслідки. Прокурор зазначає, що відповідно  до статті 17 Закону  України  "Про державну спеціальну службу транспорту", фінансування Державної спеціальної служби транспорту  здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в межах обсягів бюджетних призначень. Також, посилаючись  на Закон України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України", просить  врахувати специфічність  конкретного випадку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.05.2007 року розгляд справи було відкладено до 12.06.2007 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора та представинків позивачів, перевіривши відповідність оскарженої ухвали нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційне подання підлягає задоволенню з наступних підстав:

Пунктом 2 статті 121 Конституції України на Прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до статті 361 Закону України "Про прокуратуру" підставою представництва в суді держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними і державою.

Згідно з частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави і обґрунтовує необхідність їх захисту (ч. 2 ст. 2 ГПК України).

Конституційний Суд України в Рішенні від 08.04.99 року (далі - рішення КСУ) визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України визначено, що під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначених в частині 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, треба розуміти орган державної влади або орган місцевого самоврядування, який законом наділений повноваженнями органу виконавчої влади.

В пункті 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України передбачено, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах фактично є позивачем у справах, порушених за позовною заявою прокурора і на підставі частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України є стороною в арбітражному процесі, цей орган здійснює процесуальні дії відповідно до вимог статті 22 Господарського процесуального кодексу України. Касаційний суд України дійшов висновку, що прокурор може бути представником сторони у справі тільки у випадку, коли цією стороною у справі є орган державної влади або орган місцевого самоврядування, наділені повноваженнями виконавчої влади.

Заявляючи позов  про стягнення 53 839,94 грн. заборгованості за виконані підрядні роботи, військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону визначив Міністерство транспорту і зв"язку, Державну спеціальну службу транспорту, як органи, уповноважені державною здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, належним чином обгрунтував свої вимоги  з посиланням на статті 1, 4, 8, 17 Закону України "Про державну спеціальну службу транспорту" стосовно пред"явлення позову в інтересах держави.

Висновки  суду щодо необгрунтованості визначення Міністерства транспорту та зв"язку України як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, суперечить матеріалам справи.

Статтею 1 Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України" встановлено, що господарська діяльність у Збройних Силах України - це специфічна діяльність військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України (далі - військові частини), пов'язана із забезпеченням їх повсякденної життєдіяльності і яка передбачає ведення підсобного господарства, виробництво продукції, виконання робіт і надання послуг, передачу в оренду рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки) в межах і порядку, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 8 вищезазначеного Закону кошти, одержані від здійснення військовими частинами господарської діяльності, зараховуються до Державного бюджету України та використовуються виключно на національну оборону відповідно до кошторису Міністерства оборони України. Порядок обліку коштів, одержаних від господарської діяльності у Збройних Силах України, визначається Міністерством фінансів України та Міністерством оборони України.

Приймаючи  оскаржену ухвалу, суд не врахував наведені норми чинного законодавства, неповно дослідив обставини справи та в порушення вимог процесуального законодательства повернув прокурору позовну заяву.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону, м. Дніпропетровськ задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2007 року скасувати.

Матеріали справи направити на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя

Л. О. Лотоцька

Суддя

Р. М. Бахмат

Суддя

О. С. Євстигнеєв