ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

14.06.07                                                                                           Справа№ 5/1032-28/157А

17 год 45 хв

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Західенерго”, м. Львів

до відповідача: Державної податкової інспекції у Кам”янка-Бузькому  районі, м. Кам”янка-Бузька  Львівської області

про  визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ у Кам”янка-Бузькому  районі від 14.03.2007 року №/0 та №/0

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м. Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін:

Від позивача: Федорів С.С. –провідний юрисконсульт

Від відповідача: Квасниця Н.Б. –завідувач юридичного сектору; Приставський М.С. - заступник начальника ДПІ

Позов заявлено Відкритим акціонерним товариством „Західенерго” до Державної податкової інспекції у Кам”янка-Бузькому  районі про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ у Кам”янка-Бузькому  районі від 14.03.2007 року №/0 та №/0.

Ухвалою суду від 11.05.2007 року відкрито провадження в  адміністративній справі, справу призначено до судового розгляду на  05.06.2007 року.  Ухвалою суду від  05.06.2007 року розгляд справи було відкладено на 14.06.2007 року у зв”язку з технічною неможливістю  здійснити технічну фіксацію в судовому засіданні  05.06.2007 року та  необхідністю  витребування  доказів.

В судовому засіданні 14.06.2007 року представник позивача позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Позивач просить задоволити позовні вимоги, визнати нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Кам”янка-Бузькому  районі від 14.03.2007 року №/0, яким до позивача  застосовано штраф  у розмірі 20 %  в сумі 19576 грн. 03 коп. за затримку на 37  календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання з податку на прибуток підприємств і організацій державного підпорядкування  в сумі 97880 грн. 15 коп.,  та від 14.03.2007 року №/0, яким до позивача  застосовано штраф  у розмірі 10 %  в сумі 261714 грн. 57 коп. за затримку на 29  календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання з податку на прибуток підприємств і організацій державного підпорядкування  в сумі 2617145 грн. 70 коп., вважає неправомірним застосування  до нього  штрафних санкцій. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від 14 травня 1992 року N 2343-XII, мораторій на задоволення вимог кредиторів –це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Відповідно до абзацу 2 частини 4 ст. 12 Закону  N 2343-XII від 14 травня 1992 року, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Таким чином, нарахування  податковим органом штрафних  (фінансових) санкцій у період дії мораторію  на задоволення вимог кредиторів ВАТ „Західенерго” протирічить  преамбулі Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ  та Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від 14 травня 1992 року N 2343-XII.  Норма ч.1 ст. 23 Закону України від 14 травня 1992 року N 2343-XII, якою встановлено, що «з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута”, не змінює  визначений  цим Законом  порядок  застосування мораторію, протягом  терміну дії якого  не нараховується неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції  за  невиконання  чи неналежне виконання грошових зобов”язань  і зобов”язань щодо сплати  податків і зборів (обов”язкових платежів). Відповідно до п. 4.4.1 ст.4 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Представники відповідача проти позову заперечили з підстав, наведених у письмовому поясненні на позовну заяву, просять відмовити позивачу в задоволенні позову, свої заперечення відповідач обґрунтовує наступним. Відповідальність за несвоєчасну  сплату узгодженої суми податкового зобов”язання протягом  встановлених граничних строків передбачена у вигляді  застосування штрафів у розмірах, встановлених  п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами”. Такий розмір залежить від терміну затримки  сплати та складає 10, 20, 50  відсотків. Ухвалою господарського суду Львівської області від 12.08.2005 року(справа № 6/188-29/196) було порушено справу про банкрутство ВАТ «Західенерго». Відповідно до ст. 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від 14 травня 1992 року N 2343-XII, мораторій на задоволення вимог кредиторів –це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Положення ст. 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, яка встановлює, зокрема, заборону нараховувати протягом дії мораторію неустойку (штраф, пеню), інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати  податків і зборів (обов'язкових платежів) стосується вимог, зобов’язань, які підпадають під поняття мораторію. Таким чином, ці  положення  слід  застосовувати  у контексті зі ст. 1 Закону, де наведене саме визначення мораторію. Системний аналіз змісту вищезазначених норм права свідчить про те, що що мораторій  не зупиняє  виконання боржником грошових  зобов”язань  і  зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли  після дня  введення  мораторію, а отже, і  не припиняє заходів, спрямованих  на їх забезпечення. Враховуючи те, що граничний термін сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку на прибуток настав у ВАТ «Західенерго»з 19 серпня 2005 року, тобто після порушення провадження у справі про банкрутство, дія мораторію на виконання цих податкових зобов’язань не розповсюджувалася. Нарахування неустойки (штрафу, пені),  процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості за зобов”язаннями, строк  виконання яких настав  після  порушення  справи про банкрутство  та введення мораторію, припиняється , згідно ч.1 ст. 23 Закону України від 14 травня 1992 року N 2343-XII, лише з дня  прийняття  господарським  судом  постанови про  визнання   боржника  банкрутом  і відкриття  ліквідаційної процедури.  Однак, господарським  судом   постанова  про  визнання  банкрутом  ВАТ „Західенерго” не виносилась, оскільки ухвалою господарського суду Львівської області від 02.12.2005 року (справа № 6/188-29/196) заяву ВАТ НПК «Галичина»про порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ „Західенерго” залишено без розгляду. Крім того, ухвалою господарського суду Львівської області від 20.12.2005 року (справа № 6/282-8/258) провадження у справі про банкрутство ВАТ „Західенерго” припинено. Отже, ДПІ у Кам’янко-Бузькому районі правомірно застосувала штрафні санкції до ВАТ „Західенерго”.

В судовому засіданні було досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (акт перевірки, податкові повідомлення-рішення, заяви-скарги, відповіді, заперечення,   розрахунок штрафних санкцій, розрахунки податкових зобов”язань, облікову карку та інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

За письмовим клопотанням відповідача судом здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV, справу розглянуто в порядку, встановленому цим Кодексом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

ДПІ у Кам”янка-Бузькому  районі  проведено перевірку  ВАТ „Західенерго” на предмет дотримання вимог п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України  „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ за період з 19.08.2005 року по 28.12.2005 року. Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону № 2181-ІІІ та ст. 9 Закону України „Про систему оподаткування”- несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов’язання за платежем податок на прибуток із затримкою до 30 календарних днів в сумі 2617145 грн 70 коп, від 31 до 90 календарних днів в сумі 97880 грн 15 коп.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт перевірки від 03.03.2007 року №59/15-0/23269555.

На підставі  вищезазначеного акту   ДПІ у Кам”янка-Бузькому  районі прийнято податкові повідомлення-рішення від 14.03.2007 року:

- №/0, яким до ВАТ „Західенерго” застосовано штраф  у розмірі 20 %  в сумі 19576 грн. 03 коп, за затримку на 37  календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання з податку на прибуток підприємств і організацій державного підпорядкування  в сумі 97880 грн. 15 коп.

- №/0, яким до ВАТ „Західенерго” застосовано штраф  у розмірі 10 %  в сумі 261714 грн. 57 коп., за затримку на 29  календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання з податку на прибуток підприємств і організацій державного підпорядкування  в сумі 2617145 грн. 70 коп.

Відповідно до п.п 1.2 ст 1 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ, із внесеними змінами та доповненнями(далі-Закон № 2181-ІІІ) податкове зобов'язання –це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідальність за несвоєчасну  сплату узгодженої суми податкового зобов”язання протягом  встановлених граничних строків передбачена у вигляді  застосування штрафів у розмірах встановлених  п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ.  Такий розмір залежить від терміну затримки  сплати та складає 10, 20, 50  відсотків.

Як вбачається із матеріалів справи  ухвалою господарського суду Львівської області від 12.08.2005  року (справа №6/188-29/196) було порушено  справу про банкрутство ВАТ „Західенерго”, пунктом 2 ухвали введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Ухвалою господарського суду Львівської області від 02.12.2005 року (справа № 6/188-29/196) заяву ВАТ НПК «Галичина»про порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ „Західенерго” залишено без розгляду.

Також ухвалою господарського суду Львівської області від 06.12.2005  року (справа № 6/282-8/258) було порушено  справу про банкрутство ВАТ „Західенерго”, пунктом 3 ухвали введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Ухвалою господарського суду Львівської області від 20.12.2005 року (справа № 6/282-8/258) провадження у справі про банкрутство ВАТ „Західенерго” припинено.

Як вбачається із матеріалів справи, штрафні санкції нараховано ВАТ „Західенерго” за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов’язань по податку на прибуток, строк сплати яких настав після 12.08.2005 року, тобто в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від 14 травня 1992 року N 2343-XII, мораторій на задоволення вимог кредиторів –це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Положення ст. 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, яка встановлює, зокрема, заборону нараховувати протягом дії мораторію неустойку (штраф, пеню), інші фінансові(економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати  податків і зборів (обов'язкових платежів) стосується вимог, зобов’язань, які підпадають під поняття мораторію. Таким чином, ці  положення  слід  застосовувати  у контексті зі ст. 1 Закону, де наведене саме визначення мораторію.

Системний аналіз змісту вищезазначених норм права свідчить про те, що що мораторій  не зупиняє  виконання боржником грошових  зобов”язань  і  зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли  після дня  введення  мораторію, а отже, і  не припиняє заходів, спрямованих  на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов’язань є правопорушенням. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання згаданих зобов’язань, та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов’язань та зобов’язань щодо сплати податків, зборів(обов’язкових платежів), а також штрафних санкцій, ґрунтується на Законі.

Враховуючи те, що граничний термін сплати узгодженої суми податкового зобов’язання по податку на прибуток настав у ВАТ «Західенерго»після 12.08.2005 року, тобто після порушення провадження у справі про банкрутство, дія мораторію на виконання цих податкових зобов’язань не розповсюджувалася. Нарахування податковим органом штрафу за період з 19.08.2005 року по 28.12.2005 року здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Слід також додати, що нарахування неустойки (штрафу, пені),  процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості за зобов”язаннями, строк  виконання яких настав  після  порушення  справи про банкрутство  та введення мораторію, припиняється, згідно ч.1 ст. 23 Закону України від 14 травня 1992 року N 2343-XII, лише з дня  прийняття  господарським  судом  постанови про  визнання   боржника  банкрутом  і відкриття  ліквідаційної процедури.  Однак, господарським  судом   постанова  про  визнання  банкрутом  ВАТ „Західенерго” не виносилась, оскільки ухвалою господарського суду Львівської області від 02.12.2005 року (справа № 6/188-29/196) заяву ВАТ НПК «Галичина»про порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ „Західенерго” залишено без розгляду. Крім того, ухвалою господарського суду Львівської області від 20.12.2005 року (справа № 6/282-8/258) провадження у справі про банкрутство ВАТ „Західенерго” припинено.

Помилковим є посилання позивача на п.п. 4.4.1 п.4.4 ст.4 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ, згідно з яким у разі, коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Наведені положення Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” не є такими, що припускають неоднозначне(множинне) трактування прав та обов’язків платика податків або контролюючих органів.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для висновку про неправомірність застосування до позивача штрафних санкцій протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, а тому суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Судові витрати у вигляді 3 грн 40 коп  судового збору покладаються на позивача, решта суми судового збору може бути повернута в порядку ч.2 ст.89 КАС України за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі вищенаведеного, керуючись п. 2-1, п.3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71, 86, 87, 94, 98, 158, 160, 162, 163, 167  Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні позову відмовити повністю.

2.          Судові витрати у вигляді 3 грн 40 коп  судового збору покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя