СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06.07.07                                                                                 Справа № 2/193н-ад.

Судова колегія у складі: головуючого –судді Седляр О.О., судді Мінської Т.М., судді Пономаренко Є.Ю.,  розглянувши матеріали за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікс Маркет», м. Луганськ

до Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних і тютюнових виробів ДПА України в Луганській області, м. Луганськ

3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Державна податкова адміністрація в Луганській області, м. Луганськ

про визнання нечинним рішення

за участю представників сторін:

від позивача –Михальчук С.Г., дов. від 05.03.07 б/н,

від відповідача –Чернявська Т.І., дов. від 11.04.07 № 961/21-130,

від 3-ої особи -  Мартинова І.О., дов. від 27.12.06 № 42/10-228,

в с т а н о в и л а:

Суть спору: позивачем заявлена вимога про відміну про визнання нечинними рішень  відповідача № -21, № -21, № -21 від 29.09.06.

Відповідач відзивом на позовну заяву 23.04.07 № 1064/21-131 позовні вимоги відхилив, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів позивача про нечинність рішень про застосування фінансових санкцій, оскільки вони прийняті на підставі актів перевірок різних господарських одиниць, розташованих за різними адресами, в яких зафіксований однаковий вид порушень, передбачений ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного  і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а повторним накладенням фінансових санкцій є прийняття двох або більш рішень за одним актом перевірки та за однаковим видом порушення.

Позивач у запереченнях на відзив відповідача наполягає на задоволенні позовних вимог.

Сторони не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, суд прийшов до наступного.

11 вересня 2006 року ДПА в Луганській області проводило планову перевірку ТОВ «Мікс Маркет», щодо дотримання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Перевірки були розпочаті одночасно на чотирьох торгових точках ТОВ «Мікс Маркет», про  що  було складено акти  №  12320187/2340, № 12320188/2340, № 12320189/2340, № 12320190/2340.

В  актах  перевірки на усіх чотирьох точках перевіряючи ми було встановлено продаж цигарок «Мальборо»за ціною 4,25 грн., у той час як на упаковці було вказано 4,10 грн.

За результатами перевірок було встановлено порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін  на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів.

На підставі даних актів Регіональним управлінням Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА в Луганській області (правонаступником якого є позивач у справі) прийняті рішення про застосування фінансових санкцій № -21, № -21, № -21, № -21 від 29.09.06, якими відповідно до п. 5 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»до  ТОВ «Мікс Маркет» застосовано штрафну санкцію в  сумі  1000 грн. за кожну торгову точку.

У урахуванням додаткових пояснень  позивач  вважає,  що  вказані  рішення винесено незаконно  з таких  підстав:

1.  Відповідно до вимог ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу», передбачено проведення перевірок у межах повноважень податкових органів. Нормами ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»передбачено проведення лише позапланові перевірки. Виходячи з наведеного, рішення прийняті на підставі актів складених за результатами планових перевірок, тобто перевірок не передбачених нормами Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»вважає незаконними.

2.  Нормами ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»передбачена відповідальність за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, в розмірі 100 відсотків вартості наявних у суб’єкта підприємницької діяльності тютюнових виробів. Посилання на господарські одиниці наведена норма не передбачає.

У зв’язку з цим він вважає, що рішення про застосування фінансових санкцій № -21, № -21, № -21 від 29.09.06 є незаконними оскільки вони повторно накладають фінансові санкції у вигляді штрафу на того ж самого суб’єкта підприємницької діяльності, за те ж саме порушення, скоєне у той же самий день і той же час.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав визначених у відзиві.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Пунктом 1 статті 11 Закону України «Про державну податкову службу»від 04.09.90 № 509     (далі - Закон № 509) визначені права органів державної податкової служби щодо здійснення документальних невиїзних перевірок (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планових та позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ. Отже, документальні невиїзні та планові і позапланові виїзні перевірки діяльності суб'єктів підприємницької діяльності стосуються своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

З матеріалів справи вбачається, що дані перевірки було здійснено згідно плану проведення перевірок на вересень 2006 року на підставі посвідчень. У направленнях на перевірку №№ 286, 287, 288, 289, 290, 291, 292 , 293 від 11.09.06 зазначена мета і характер проведення перевірки.

Посилання позивача на незаконність проведення планових перевірок, судом не приймається до уваги, оскільки дані перевірки були здійснені з дотриманням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.95 № 265/95-ВР  та Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»від 19.12.95 № 481/95-ВР (далі – Закон № 481)  і не відноситься до планових та позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахувань і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), визначення яких передбачено вимогами ст. 11-1 Закону № 509.

Однак, посилання позивача щодо накладення фінансових санкцій відповідно до вимог ст. 17 Закону № 481  заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону № 481  передбачено, що за порушення вимог даного Закону до суб’єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів –100 відсотків вартості наявних у суб’єкта підприємницької діяльності тютюнових виробів, але не менш 1000 грн.

Відповідно до п. 5 Порядку застосування фінансових санкцій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.03 № 790 (зі змінами та доповненнями)  встановлено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є акт перевірки, додержання суб’єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов’язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, за накладними № 9093, № 9095, № 9096, № 9097 позивачем у справі було придбано у ПП Малафєєва А.А., 29.08.06, партії тютюнових виробів за однаковими цінами та розподілено між торговими точками, на яких здійснювались одночасні перевірки  ДПА в Луганській області. Тобто завищена ціна на цигарки «Мальборо»була встановлена саме суб’єктом підприємницької діяльності –ТОВ «Мікс Маркет» та однією придбаною партією тютюнових виробів.

Факт наявності порушення суб’єктом підприємницької діяльності –ТОВ «Мікс Маркет» не заперечується та відповідно до рішення відповідача від 29.09.06 № -21 штрафна санкція у розмірі 1000 грн. ним було сплачено .

Таким чином, судова колегія вважає, що відповідачем необґрунтовано було винесено відносно позивача ще три рішення про застосування штрафних санкцій в сумі 1000 грн. за одне і теж зафіксоване порушення на підставі актів перевірок різних торгових точок позивача.

На підставі вищевикладеного, позовна вимога про визнання нечинними рішень Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА в Луганській області ( правонаступником якого є відповідач у справі) № -21, № -21, № -21 від 29.09.06 про застосування штрафних санкцій в сумі 1000 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір позивача у сумі  3 грн. 40 коп. по сплаті державного мита стягуються на його користь з Державного бюджету України.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п"ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, ст.ст.158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   судова колегія

п о с т а н о в и л а:

1.  Позов задовольнити.

2.  Визнати нечинними рішення Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА в Луганській області ( правонаступником якого є відповідач у справі) № -21, № -21, № -21 від 29.09.06 про застосування штрафних санкцій в сумі 1000 грн.

3.   Стягнути з  Державного бюджету України ВДК в Ленінському районі м. Луганська, код 24046582 рахунок № 0006  банк УДК в Луганській області МФО 804013 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікс Маркет», м. Луганськ, вул.. Котельникова, 9/2, код 33432796 судовий збір: 3 грн. 40 коп. на оплату державного мита.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 11.07.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                           О.О. Седляр

Суддя                                                                                           Т.М. Мінська

Суддя                                                                                            Є.Ю. Пономаренко