ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.08.07 р.                                                                               Справа № 43/184

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Ба храмовій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю  «Дельта Марин Сервісес» м. Маріуполь

До відповідача: Державного підприємства «Маріупольський торгівельний порт» м. Маріуполь

про  стягнення суми завданої матеріальної шкоди у розмірі  200 624 грн. 33 коп.

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відкритого акціонерного товариства «Словважмаш» м. Слов’янськ

За участю представників сторін:

від позивача: Нуждін В.І. – за довіреністю;

від відповідача: не з’явився;

від третьої особи:  Нуждін В.І. – за довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю  «Дельта Марин Сервісес» м. Маріуполь, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства «Маріупольський торгівельний порт» м. Маріуполь,  про стягнення суми завданої матеріальної шкоди у розмірі  200 624 грн. 33 коп., яка складається з реальних збитків в сумі 138 440, 70 грн. та упущеної вигоди в сумі 62 183, 63 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 25-69/128/11 від 29.12.2004 р., договір № 159/45 від 14.09.2004 р., залізничну накладну № 51215061, лист № 38 від 01.01.2006 р., фото таблиці, акт експертизи № З-6, претензію № 77/1-06 від 24.01.2006 р., розрахунок, дефектну відомість, перелік робіт з усунення пошкоджень, акт прийому-здачі робіт від 10.03.2006 р., платіжну вимогу-доручення № 123 від 10.03.2006 р., наказ-накладну № 115 від 10.03.2006 р., акт загальної форми № 3 від 02.01.2006 р., товарно-транспортну накладну серії 01АСС № 020749 від 10.03.2006 р., лист № 37 від 15.02.2007 р., лист № 158 від 12.080.2006 р., платіжне доручення № 132 від 16.03.2007 р., рахунок-фактуру № 25 від 14.09.2004 р., акт прийомки-здачі виконаних робіт від 29.04.2006 р.

Представник відповідача в судове засідання з’явився, проти позовних вимог заперечив, вважав заподіяння збитків наслідком неправомірних дій позивача та порушенням останнім умов договору № 25-6/128/11 від 29.12.2004 р., вини у завданні позивачеві означених збитків в своїх діях не вбачав.

Ухвалою від 31.07.2007 р., суд, керуючись ст. 27 ГПК України, залучив до участі у розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відкрите акціонерне товариство «Словважмаш» м. Слов’янськ          .

Третя особа надала пояснення по справі стосовно підстав та складу витрат на відновлення ушкодженого механізму.

В ході розгляду справи позивач неодноразово змінював позовні вимоги, останньою заявою від 27.08.2007 р., позивач збільшив позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача суму завданих збитків в розмірі 200 624 грн. 33 коп., яка складається з реальних збитків в сумі 138 440, 70 грн. та упущеної вигоди в сумі 62 183, 63 грн., а також моральну  шкоду в сумі 300 000 грн. 00 коп.

Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням останніх уточнень.

Відповідно до розпорядження заступника голови господарського суду Донецької області від 10.08.2007 р. справа розглядається в даному складі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та оцінивши подані докази суд встановив.

14.09.2004 р. між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю  «Дельта Марин Сервісес» м. Маріуполь, та Відкритим акціонерним товариством «Словважмаш» м. Слов’янськ укладено договір № 159/45 на перевалку вантажу та транспортно-експедиційне обслуговування, який за своїм змістом та правовою природою є договором транспортного експедирування та підпадає під правове регулювання норм ст.ст. 929-935 ЦК України та ст. 316 ГК України.

Згідно даного Договору позивач зобов’язався на підставі заявки ВАТ «Словважмаш» надавати послуги з перевалки, транспортно-експедиційного обслуговування, митного оформлення в режимі «експорт» вантажів останнього, а ВАТ «Словважмаш», в свою чергу, зобов’язався прийняти та оплатити надані послуги.

Відповідно до п. 2.1 Договору надання послуг здійснюється позивачем як власними засобами так і шляхом залучення, у необхідних випадках, інших осіб.

29.12.2004 р. між позивачем та Державним підприємством «Маріупольський торгівельний порт» м. Маріуполь укладено договір № 25-6/128/11, згідно якого останній зобов’язався надати позивачеві послуги з перевалки з автомобільного чи залізничного транспорту на морські судна експортних та транзитних вантажів позивача, а той в свою чергу зобов’язався прийняти та сплатити вартість наданих послуг.

01.01.2006 р., у відповідності до умов договору № 159/45 від 14.09.2004 р., позивачем, згідно залізничної накладної № 51215061, для подальшої транспортировки, на територію ДП «Маріупольський торгівельний порт» м. Маріуполь доставлено вантаж – механізм переміщення коксовиштовхувача, вантажовідправником та власником якого було ВАТ «Словважмаш».

Листом № 38 від 01.01.2006 р. (а.с.32), позивач направив відповідачеві передбачену умовами Договору № 25-6/128/11 технічну документацію стосовно технічних вимог та схем строповки вантажу, що перевозиться.

02.01.2006 р., під час вивантаження місця 132/168, розташованого на території відповідача, останнім були порушені правила та умови вивантаження-завантаження, що в свою чергу призвело до пошкодження вантажу - механізму переміщення коксовиштовхувача.

Відповідно до ст. 381 КТМ України обставини, що можуть бути підставою для майнової відповідальності перевізника, відправників, одержувачів вантажу і пасажирів, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми.

02.01.2006 р., за фактом події на станції призначення «Маріупольський порт», складено акт загальної форми № 3/1.

Наявність пошкоджень та їх характер відображено в акті експертизи № Э-6 від 05.01.2006 р. Відділення в м. Маріуполі Донецької торгово-промислової палати, згідно висновків якого пред’явлений механізм переміщення COMF 15-2 1 за наявністю дефектів механічного характеру, що утворилися внаслідок вивантаження з транспортного засобу, до експлуатації не придатний, ступінь втрати якості може бути визначена за фактичними витратами  на відновлювальний ремонт та випробувань обладнання в умовах виробника.

За умовами п. 4.2 Договору виконавець несе повну матеріальну відповідальність за збитки, спричинені замовнику, внаслідок неналежного виконання своїх обов’язків.

Згідно вимог ст. 932 ЦК України у разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

24.01.2006 р. ВАТ «Словважмаш» на адресу позивача направлено претензію за № 77-1-06 з вимогою відшкодувати завдані збитки в сумі 138 400, 70 грн., розмір яких розрахований третьої особою виходячи з вартості 1 кг маси втраченого майна.

У зв’язку з ушкодженням майна, внаслідок неправомірних дій відповідача, ВАТ «Словважмаш» понесені додаткові витрати на відновлення технічного стану механізму, що підтверджується представленими доказами: актом приймання здачі виконаних робіт від 10.03.2006 р.,  платіжним дорученням № 123 від 10.03.2006 р., наказом-накладною № 115 від 10.03.2006 р., товарно-транспортною накладною серії, належність та допустимість яких перевірено судом.

Вимоги претензії позивачем задоволені у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням  № 132 від 16.03.2007 р.

За приписами ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про відшкодування збитків, завданих йому внаслідок неправомірних дій відповідача, що полягали у порушенні останнім  п. 3.1.2.3 Договору, Правил перевантаження,  складування та збереження вантажів.

Згідно ч.1 ст. 623 Цивільного кодексу України  та ст. 224 Господарського кодексу України боржник, який порушив зобов’язання, повинен відшкодувати кредитору у повному обсязі завдані порушенням збитки, включаючи реальні збитки та упущену вигоду.

У відповідності з ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів  тощо), понесені   стороною,  яка  зазнала  збитків  а також  неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона,  яка зазнала   збитків,  мала  право  розраховувати  у  разі  належного виконання зобов'язання другою стороною.

Крім того, необхідними умовами цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню збитків  за загальними правилами є:

-          протиправність поведінки особи;

-          збитки, як результат протиправної поведінки;

-          причинний зв’язок між протиправною поведінкою і завданими збитками;

-          вина  особи, що заподіяла збитками;

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначалося вище пошкодження майна відбулося внаслідок порушення відповідачем Правил перевантаження,  складування та збереження вантажів під час вивантаження.

Згідно п. 5.5.1 Договору відповідач несе відповідальність в розмірі реально завданої ним шкоди, у тому числі і у випадку з пошкодження тари або вантажу.

Наведені обставини підтверджується наявними у справі доказами та встановленими обставинами справи.

Посилання відповідача на порушення позивачем умов п. 3.2.2.5 Договору судом до уваги не приймаються, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи (див лИст № 38 від 01.01.2006 р. – а.с. 32).

З огляду на наведене, оцінивши в сукупності представлені докази, суд вважає що, позивачем доведено необхідні умови цивільно-правової відповідальності, у тому числі протиправність поведінки відповідача щодо порушення договірних зобов’язань та його вини в пошкодженні майна, наявності та розміру збитків як результату протиправної поведінки відповідача, а також причинний зв’язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, оскільки, факт пошкодження механізму прямо випливає з протиправної поведінки відповідача, що полягає в порушенні умов договору та встановлених правил.

Враховуючи викладене, позовні вимоги  Товариства з обмеженою відповідальністю  «Дельта Марин Сервісес» м. Маріуполь в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення упущеної вигоди в сумі 62 183, 63 грн., як складової частини заявлених позивачем збитків – позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Правовідносини між позивачем та ВАТ “Словважмаш” ґрунтуються на договорі  транспортного експедирування № 159/45 від 14.09.2004 р.

Вказана сума фактично являє собою плату за надані позивачем послуги з транспортного експедирування вантажів  ВАТ “Словважмаш”, відповідно положення вказаного Договору не передбачають можливості звільнення Замовника від виконання грошового зобов’язання на користь позивача,  підстави відповідальності останнього за порушення договірних зобов’язань визначаються виходячи з положень ст.ст. 929-935 ЦК України та ст. 316 ГК України.

Таким чином, причиною виникнення спору в цій частині є хибне розуміння позивачем правової природи такого відшкодування.

Крім того, позивачем, з посиланням  на норми ст. 1167 ЦК України, ст. 225 ГК України, заявлені позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди в сумі 300 000, 00 грн.

Проаналізувавши зміст позовних вимог та оцінивши подані докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України та інших норм законодавства, що регулюють ці правовідносини, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Немайнова шкода, заподіяною юридичній особі, виходячи з положень ст. 22 ГК України, являє собою втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу підприємства та інш.

Позивач, у розумінні ст. 33, 34 ГПК України, не довів наявності перелічених вище обставин, так само як і не представив суду жодних доказів на підтвердження того, що ушкодження відповідачем механізму переміщення COMF 15-2 1 порушують його немайнові права, а тому й відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі ст.ст. 22, 623, ст.ст. 929-935 ЦК України та ст. 225, 316 ГК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75,  82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю  «Дельта Марин Сервісес» м. Маріуполь – задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Маріупольський торгівельний порт» м. Маріуполь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю  «Дельта Марин Сервісес» м. Маріуполь збитки в сумі  138 440 грн. 70 коп., витрати за державним митом в сумі 1384 грн. 01 коп., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 81грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя