ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

12.09.07                                                                                           Справа  № 1/241-14/34

Львівський апеляційний господарський суд  у складі колегії:

головуючого-судді                                    Мурської Х.В.

суддів                                                         Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Українська Страхова Компанія «Дженералі-ГАРАНТ», м. Київ, вих. № 861 від 20.06.2007 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 14.05.2007 року

у справі № 1/241-14/34, суддя Кітаєва С.Б.

за позовом  Відкритого акціонерного товариства Українська Страхова Компанія «Дженералі-ГАРАНТ», м. Київ

до Відповідача  –Львівської обласної організації Всеукраїнської Спілки автомобілістів Підприємства гаражного і технічного обслуговування «Сервіс», м. Львів

про стягнення 308 214 грн. 25 коп.,

за участю представників:

від Позивача: Сухарина В.С. –представник;

від Відповідача: Ждиняк Н.П. –представник.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.05.2007 року у справі 1/241-14/34 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства Українська Страхова Компанія «Дженералі-ГАРАНТ», м. Київ в частині стягнення з Підприємства гаражного і технічного обслуговування «Сервіс», м. Львів 92 464,28 грн. (30% страхового відшкодування) –задоволено, в стягненні решти 70 % страхового відшкодування –відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що на момент виплати 70% страхового відшкодування у Позивача не було належних і допустимих доказів, які б підтверджували обставини, передбачені в п. 9.11 Правил добровільного страхування транспортних засобів (КАСКО), і були підставою для виплати Позивачем відшкодування в зазначеному розмірі, оскільки згідно цих правил виплати при викраденні транспортного засобу провадяться тільки при порушенні кримінальної справи. Пунктом 9.11.  зазначених правил передбачено, що у разі викрадення застрахованого транспортного засобу, при порушенні кримінальної справи виплата провадиться у розмірі 30 % страхового відшкодування, решта - не раніше, ніж через два місяці по закінченні терміну попереднього розслідування органами МВС (припинення чи призупинення провадження з даної справи), в цьому випадку страхувальнику, в разі його невинності, виплачуються 70 % страхового відшкодування, за винятком обумовленої франшизи. Станом як на момент виплати 70 % страхового відшкодування Позивачем, так і на момент прийняття рішення по даній справі місцевим господарським судом, досудове слідство в кримінальній справі № 139-0034 не закінчено ( постанова про закриття справи, обвинувальний висновок, постанова про направлення справи до суду - слідчими органами не прийняті), відсутність вини страхувальника не доведена.

Не погоджуючись з даним рішенням, Відкрите акціонерне товариство Українська Страхова Компанія «Дженералі-ГАРАНТ»(Позивач у справі) –надалі Скаржник, звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 14.05.2007 року у справі № 1/241-14/34 винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків місцевого господарського суду обставинам справи, а тому просить його скасувати в частині відмови у стягненні 70 % виплати страхового відшкодування, мотивуючи свої доводи, зокрема, тим, що  при виплаті другої частини страхового відшкодування Скаржник керувався: 1)Постановою про зупинення досудового слідства, виданою Сихівським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, 2) заявою страхувальника про настання страхового випадку, 3) договором страхування автомобіля,  4) Страховим актом, 5) Правилами страхування № 19-1, 6) презумпцією невинуватості особи страхувальника (Кориткіна О.О.), поки його вина не буде встановлена судом, 6) листом № 16/9-3107 від 03.05.2006 року, в якому повідомлялось, що станом на 21.04.2006 року досудове слідство по кримінальній справі стосовно незаконного заволодіння транспортним засобом гр. Кориткіна О.О. зупинено на підставі п. 3 ст. 206 КПК України.

Відповідач –Підприємство гаражного і технічного обслуговування «Сервіс»Львівської обласної організації Всеукраїнської Спілки автомобілістів у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів Скаржника, викладених в апеляційній скарзі –заперечив, просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у ньому .

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.07.2007 року розгляд справи відкладався на клопотання Відповідача з метою повного, всебічного та об’єктивного вирішення апеляційної скарги, а також з метою реалізації сторонами конституційного права на захист своїх прав та охоронюваних  законом інтересів.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення, викладені, відповідно, в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду - залишити без змін, виходячи з наступного.

11 січня 2006 року гр. Кориткіним О.О. було поставлено терміном на одну добу належний йому автомобіль "Лексус - LX 470", 2001 року випуску, державний номер II 1494 II на платну стоянку №4, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Липова Алея, 13 і належить Підприємству гаражного і технічного обслуговування «Сервіс».

Місцевим господарським судом встановлено, що 12.01.2006 року у період проведення перезмінки чергових приймальників –близько 9-30 год. зазначений автомобиль виїхав з автостоянки як i iнші транспортні засоби - самостійно, без буксирування, відкочування чи завантаження на інший транспортний засіб. Будь-яких пошкоджень дверей, в тому числі у місці розташування замків i знаходження будь-яких невстановлених підозрілих oci6 біля зазначеного автомобіля перед його виїздом iз автостоянки черговий приймальник не зауважив. Тривожна сигналізація, якою згідно тверджень гр. Кориткіна О.О., було оснащено автомобіль як засіб проти викрадення, не спрацювала. Зазначене свідчить, що особа, яка перебувала за кермом автомобіля Лексус - LX 470, 2001 року випуску, державний номер ІІ 1494 ІІ, при його виїзді з автостоянки 12.01.2006 року  мала доступ до нього без будь-яких обмежень. Однак, 12.01.2006 року близько 17-00 год. - після закінчення терміну зберігання транспортного засобу, на автостоянку прийшов гр. Кориткін О.О. з технічним паспортом i заявив, що залишений ним 11.01.2006 року автомобіль "Лексус - LX 470", 2001 року випуску, державний номер II 1494 II на стоянці відсутній, тобто викрадений. 3 метою з'ясування обставин виїзду вказаного автомобіля з автостоянки були викликані працівники opгaнів внутрішніх справ.

12 січня 2006 року слідчим СВ Сихівського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області порушено кримінальну справу № 139-0034 по факту незаконного заволодіня транспортним засобом гр. Кориткіна О.О. за ознаками злочину, передбаченого ч.З ст.289 КК України. Постановою від 10.03.2006 року досудове слідство у вказаній справі  зупинено до встановлення особи, яка вчинила злочин. Постановою від 28.03.2006 року досудове слідство у справі № 139-0034 відновлено, а 21.06.2006 року черговий раз зупинено з вищезазначених підстав. 30.03.2007 року слідчим СВ Cихівського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області досудове слідство у кримінальній справі № 139-0034 відновлено у зв'язку з необхідністю виконання слідчих дій. Зазначене свідчить, що досудове слідство у кримінальній справі № 139-0034 не закінчено, тобто у встановленому законом порядку не доведено факту незаконного заволодіння транспортним засобом, належному гр. Кориткіну О.О., та не встановлено винних у цьому ociб.

На підставі договору страхування транспортного засобу - автомобіля "Лексус- LX 470" бежевого кольору, 2001 року випуску, державний номер II 1494 II, укладеного 12.04.2005 року між гр. Кориткіним О.О. (страхувальник) та ВАТ Українська Страхова Компанія «Дженералі-ГАРАНТ»(страховик), 13 січня 2006 року страхувальник ( гр. Кориткін О.О.) звернувся до страховика ( Позивача)  із  заявою     про виплату  страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування»договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Як вбачається з Полісу № 19-3163257, страхування автомобіля проводилось згідно з Правилами добровільного страхування транспортних засобів (КАСКО) (надалі Правила № 19-1) УСК "Гарант-Авто" ( після перейменування «Дженералі-ГАРAHT»). Страхова сума за Полісом визначена в poзмipi 370 000,00 грн.

Згідно ч.2 ст. 8 вищевказаного закону страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У відповідності до вимог ст. 25 Закону України «Про страхування»здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Пунктом 2.2.2. Правил № 19-1 передбачено, що одним із страхових випадків є викрадення транспортного засобу.

Страховиком (Позивачем у справі) складено два страхові акти № 22744 від 06.03.2006 р. та від 10.05.2006 р., в яких подію, що мала місце 12.01.2006 р. у м. Львові по вул. Липова Алея, 13 визнано страховою. В обох страхових актах зазначено, що станом на дати їх складання, можливості регресного позову немає. В кінцевому акті від 10.05.2006 р. розмір збитку, завданого об’єкту страхування, визначено в сумі 308 214,25 грн.

У відповідності до вимог п. 9.10 Правил № 19-1 виплати при викраденні транспортного засобу провадяться тільки при порушенні кримінальної справи. Пунктом 9.11. зазначених правил передбачено, що у разі викрадення застрахованого транспортного засобу, при порушенні кримінальної справи виплата провадиться у розмірі 30 % страхового відшкодування, решта - не раніше, ніж через два місяці по закінченні терміну попереднього розслідування органами МВС (припинення чи призупинення провадження з даної справи), в цьому випадку Страхувальнику, в разі його невинності, виплачуються 70 % страхового відшкодування, за винятком обумовленої франшизи.

Згідно листа № 16/9-3107 від 03.05.2006 р., виданого СВ Сихівського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області, станом на 21.04.2006 року досудове слідство по кримінальній справі № 139-0034 зупинено на підставі п. 3 ст.206 КПК України. Даною статтею передбачено, що досудове слідство в кримінальній справі зупиняється, коли не встановлено особу, яка вчинила злочин.

На підставі наведеного  ВАТ Українська Страхова Компанія «Дженералі-ГАРАНТ»виплатила страхове відшкодування в повному розмірі –в сумі 308 214,25  грн., що підтверджується платіжними дорученнями, доданими до справи. Зокрема: № 526 від 20.03.06 р. на суму 28 283,19 грн;  № 539 від 22.03.06 р. на суму 20 000,00 грн;  № 555 від 24.03.06 р. на суму 20 000,00 грн; № 562 від 27.03.06 р. на суму 40 498,31 грн; № 1362 від 18.07.06 р. на суму 47580,23 грн; № 1368 від 19.07.06 р. на суму 50 000,00 грн; № 1390 від 25.07.06 р. на суму 50 000,00 грн; № 1403 від 27.07.06 р. на суму 51 852,52 грн. При цьому другу частину страхового відшкодування Позивач виплатив в часових рамках з 18.07.2006 р. по 27.07.2006., тобто коли кримінальну справу  № 139-0034 було зупинено.

На думку Скаржника, він, як страховик за договором страхування, перед виплатою страхового відшкодування провів усі необхідні дії по встановленню наявності факту вини страхувальника у вчиненні злочину, подавши у відповідні органи усі необхідні запити щодо досудового слідства та встановлення особи, яка вчинила злочин.

Статтею 27 Закону України «Про страхування»передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Керуючись ст. 1172 ЦК України, якою передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків, Позивач звернувся до Відповідача із позовними вимогами про відшкодування завданої йому шкоди внаслідок проведення страхової виплати.

В апеляційній скарзі Скаржник покликається на невиконання Відповідачем пунктів 21-23,27 Постанови Кабінету Міністрів України № 115 від 22.01.1996 р. «Про затвердження правил зберігання транспортних засобів на автостоянках». Останній всупереч вимогам зазначених правил не витребував від особи, що незаконно заволоділа викраденим транспортним засобом квитанції (касового чека) про оплату за стоянку та охорону автомобіля та не надав журнал для підпису про одержання автомобіля особою, що виїжджала на ньому. Транспортний засіб міг бути виданий іншій,  окрім власника, особі лише за умови пред’явлення оформленого відповідно до законодавства доручення власника чи перепустки та документа, що посвідчує особу одержувача транспортного засобу. Відомості про пред’явлені документи заносяться до журналу обліку транспортних засобів. Проте, вказаних дій Відповідачем не здійснено.

Крім того, на думку Скаржника, Відповідач не виконав вимог ст. 942 ЦК України, де зазначено його обов’язки по вжиттю заходів щодо зберігання речі, переданої йому на зберігання. Скаржник вважає, що вину Відповідача по втраті автомобіля доведено фактом порушення кримінальної справи з приводу незаконного заволодіння транспортним засобом, наявністю порушень працівниками Відповідача правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, безпідставною видачею транспортного засобу невстановленій особі.

У відзиві на апеляційну скаргу Відповідач спростовує доводи Скаржника з огляду на наступне.

Відповідно до п. 25 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках володілець транспортного засобу, який користується послугами автостоянки, зобов'язаний ознайомитись з цими правилами та розписатись про це у журналі обліку транспортних засобів i виконувати вci вимоги правил; оформити транспортний зaci6 на зберігання з вимогами правил, подати при цьому черговому приймальнику перелік предметів, які знаходяться в салоні транспортного засобу, але не входять до комплекту обладнання та приладів, передбачених заводом-виробником, i такий перелік має бути внесений до журналу обліку транспортних засобів та засвідчений підписами володільця i чергового приймальника; внести плату i одержати відповідну квитанцію (касовий чек) або перепустку; та інше. З виписки із журналу обліку транспортних засобів тимчасового зберігання автостоянки № 4 від 11 січня 2006 року не вбачається внесення даних про автомобіль "Лексус" ( зокрема, про страховий поліс) до журналу обліку транспортних засобів. Крім того, згідно п. 11 вказаних Правил під час здавання транспортного засобу на автостоянку його володілець зобов'язаний пред'явити черговому приймальнику документи, що посвідчують його особу, реєстраційні документи на транспортний засіб та страховий поліс, якщо транспортний засіб застраховано.

Матеріали справи свідчать про те, що Позивачем не подано доказів виконання гр. Кориткіним О.О. покладених на нього обов'язків щодо розміщення транспортного засобу на автостоянці, за винятком оплати за зберігання.

3 врахуванням вказаних обставин справи, місцевий господарський суд правильно дійшов висновку, що твердження Позивача про недотримання Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках стосовно автомобіля "Лексус - LX 470", 2001 року випуску, державний номер II 1494 II лише Відповідачем, є необгрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи і доводів представників сторін в судовому засіданні розмір страхового відшкодування в сумі 308 214,25 грн. сторони не оспорюють, як i не оспорюють розмір 30 % від суми страхового відшкодування, що становить 92 464,28 грн. Предметом спору є друга частина страхового відшкодування в розмірі 70 %, яку виплатив Позивач.

Відповідно до вимог п. 9.11 Правил № 19-1 до здійснення виплати страхового відшкодування у випадку викрадення застрахованого транспортного засобу страхувальник має передати страховику технічний паспорт і повний комплект оригінальних ключів. Після цього страхувальник має здійснити документальну передачу права власності на транспортний засіб від власника до страховика.

Однак, Позивачем не подано доказів передачі йому свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і повний комплект ключів автомобіля "Лексус -LХ 470", 2001 року випуску, державний номер П 1494 П, що належав гр. Кориткіну О.О. та доказів документальної передачі страховику права власності на транспортний засіб, в порядку передбаченому п.9.11 Правил № 19-1.

Крім того, згідно ч.5 ст.120 КПК України перебіг строку досудового слідства у справах, в яких не встановлено особу, що вчинила злочин, починається з дня встановлення такої особи.

Досудове слідство закінчується складанням обвинувального висновку або постанови про закриття справи чи постанови про направлення справи до суду для вирішення питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно довідки № 16/9-139-0034 від 21.08.2007 року, виданою старшим слідчим СВ Cихівського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області, 10.08.2007 року досудове слідство у кримінальній справі № 139-0034 відновлено у зв'язку з необхідністю проведення ряду слідчих дій.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, досудове слідство у кримінальній справі № 139-0034 не закінчено, жодного процесуального документа, який би свідчив про закінчення попереднього розслідування органами МВС не прийнято, тобто у встановленому законом порядку не доведено факту незаконного заволодіння транспортним засобом, належному гр. Кориткіну О.О., відсутність вини страхувальника не доведена.

Станом на час розгляду даного спору по суті Позивачем не подано суду жодних документів, які б підтверджували факт незаконного заволодіння транспортним засобом, що належав гр. Кориткіну О.О. та особу, яка його вчинила. Слід зазначити, що кримінальна справа №139-0034, порушена слідчим СВ Cихівського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області по факту, а не стосовно конкретної особи.

З огляду на вищезазначене апеляційний суд дійшов висновку, що до встановлення винної особи, до закінчення досудового слідства у страховика не було підстав для виплати 70 % страхового відшкодування.

У відповідності до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем у справі не доведено належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтованість та наявність підстав для виплати другої частини страхового відшкодування .

За таких обставин, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду оцінивши докази в їх сукупності, дійшла висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області  законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Львівської області від 14.05.2007 року у справі                           № 1/241-14/34 залишити без змін, апеляційну скаргу  Відкритого акціонерного товариства Українська Страхова Компанія «Дженералі-ГАРАНТ», м. Київ –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи №  1/241-14/34 повернути місцевому господарському суду.

Головуючий суддя                                                                                   Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                          Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                          Кордюк Г.Т.