ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул.Б.Хмельницького,44-Б
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 18/297

11.07.07 р.

За позовом:          ВАТ „Українська страхова компанія
„Дженералі Гарант”;

До:                    ВАТ „Українська
перестрахувальна компанія „Гарант Ре”;

Про:                     стягнення 11 748,90 грн.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Ястреб Д.А., представник,
довіреністьНОМЕР_1135-1/14 від 21.12.2006 р.;

Від відповідача:            не з”явились.

Справа, в порядку статті 77 ГПК
України, була відкладена слуханням з ІНФОРМАЦІЯ_1 р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 р., про що
господарським судом винесена відповідна ухвала від ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського
суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 111 748,90 грн.
заборгованості, 1 117,50 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у
позовній заяві.

У судових засіданнях представник
позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач-Відкрите акціонерне
товариство „Українська перестрахувальна компанія „Гарант Ре”, повноважних
представників в судове засідання не направив, незважаючи на визнання судом їх
явки обов'язковою, відзив на позов не надав, позовні вимоги по суті не
заперечив. Керуючись статтею 75 ГПК України, господарський суд вважає за
можливе розглянути справу і вирішити спір по суті за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно
і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення
для вирішення спору, господарський суд,-

В С Т А Н О В
И В:

Між сторонами ІНФОРМАЦІЯ_3 р. був
укладений договір про загальні умови факультативного перестрахування
(ретроцесії)НОМЕР_1, за умовами якого позивач має право передавати
відповідачеві ризик у перестрахування. Приймання ризику у перестрахування
підтверджується укладенням конкретного договору перестрахування (ковер -нотом).

Відповідно до умов договору під
ризиком розуміється визначена подія, на випадок якої проводиться страхування і
яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Під передачею ризику в
перестрахування розуміється страхування одним страховиком на визначених
договором та ковер -нотом умовах виконання усіх або частини своїх обов'язків
перед страхувальником у іншого страховика.

ІНФОРМАЦІЯ_4 р. позивачем на
підставі страхового полісу НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_4 р., був застрахований
автомобіль марки „БМВ Х5” (державний номерний знак НОМЕР_3).

Відповідно до умов ковер -ноту
НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_5 р. відповідач прийняв у перестрахування ризик
(відповідальність) у розмірі 130 000,00 грн. (40,88% від страхової суми).

ІНФОРМАЦІЯ_6 р. застрахований
автомобіль марки „БМВ Х5” (державний номерний знак НОМЕР_3) був викрадений, що
підтверджується довідкою Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві від
ІНФОРМАЦІЯ_7 р.

ІНФОРМАЦІЯ_8 р. позивачем на адресу
відповідача було направлено дебет -ноту НОМЕР_5 з вимогою сплатити страхове
відшкодування у розмірі 119 814,66 грн.

Відповідач листом від ІНФОРМАЦІЯ_9
р. НОМЕР_6 повідомив позивача про те, що готовий сплатити лише 29 249,64 грн.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає
позовні вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При цьому, господарський суд виходить з наведеного нижче.

Згідно зі статтею 1 Закону України
„Про страхування” страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту
майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій
(страхових випадків), визначених договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Частиною 1 статті 12 Закону України
„Про страхування” передбачено, що перестрахування - страхування одним
страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах
ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого
страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус
страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він
зареєстрований.

Пунктом 4.1. договору
факультативного перестрахування передбачено, що під відповідальністю
перестраховика (перестрахувальною відповідальністю, перестрахувальним захистом)
розуміється обов'язок перестраховика виплатити страхове відшкодування в долі
(частці), що обумовлена конкретним договором перестрахування, при настанні страхового
випадку за оригінальним договором страхування. Такий обов'язок поширюється на
всі страхові випадки за оригінальним договором страхування, що відбулися в
період дії зв'язаного з ним конкретного договору перестрахування.

Відповідно до п. 3.3.1. договору
факультативного перестрахування перестраховик зобов'язаний перерахувати
перестрахувальнику (або за його заявою -страхувальнику (вигодонабувачу)
страхове відшкодування, розмір якого розрахований відповідно до умов цього
договору і конкретного договору страхування, у термін, передбачений цим
договором, якщо інше не передбачено в конкретному договорі перестрахування.

Пунктом 3.3.2. договору
перестрахування визначено, що перестраховик зобов'язаний брати пропорційну
участь або відповідно з прийнятими на себе зобов'язаннями по конкретних
договорах непропорційного перестрахування в оплаті усіх витрат, понесених
перестрахувальником (страховиком) в результаті розслідування і визначення
розміру збитку (включаючи витрати на судові витрати), крім витрат на заробітну
плату співробітників перестрахувальника (страховика).

Розмір страхового відшкодування, що
позивач зобов'язаний сплатити на користь власника автомобіля марки „БМВ Х5”
(державний номерний знак НОМЕР_3), був визначений рішенням Апеляційного суду м.
Києва від ІНФОРМАЦІЯ_10 р. у справі НОМЕР_7 за позовом ОСОБА_1 до ВАТ
„Українська страхова компанія „Гарант -Авто” про стягнення страхової виплати, у
розмірі 272 605,50 грн. Відповідно до зазначеного рішення позивачем понесені
також судові витрати у сумі 752,85 грн.

На виконання вищезазначеного
рішення ДВС у Печерському районі м. Києва було відкрите виконавче провадження
та стягнуто на користь страхувальника суму страхового відшкодування у повному
обсязі, що підтверджується видатковими касовими ордерами: НОМЕР_8 від ІНФОРМАЦІЯ_11
р. на суму 68 244,20 грн., НОМЕР_9 від ІНФОРМАЦІЯ_12 р. на суму 111 000,00
грн., НОМЕР_10 від ІНФОРМАЦІЯ_13 р. на суму 49 000,00 грн. та НОМЕР_11 від
ІНФОРМАЦІЯ_14 р. на суму 55 000,00 грн.

Відповідач належним чином був
повідомлений про страховий випадок з автомобілем марки „БМВ Х5” (державний
номерний знак НОМЕР_3), про що свідчить повідомлення позивача від ІНФОРМАЦІЯ_15
р. НОМЕР_12.

Як визначено абзацом 1 частини 1
статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1
статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193
Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої
сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань
є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом,
іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи, господарський суд вважає відмову відповідача у виплаті страхового
відшкодування неправомірною, оскільки позивачем були виконані всі вимоги,
передбачені умовами договору факультативного перестрахування.

Враховуючи ту обставину, що пунктом
3.3.2. договору перестрахування передбачено, що перестраховик зобов'язаний
брати пропорційну участь або відповідно з прийнятими на себе зобов'язаннями по
конкретних договорах непропорційного перестрахування в оплаті усіх витрат,
понесених перестрахувальником (страховиком) в результаті розслідування і
визначення розміру збитку (включаючи витрати на судові витрати), сума
страхового відшкодування, належна до сплати відповідачем складає 111 748,90
грн., що становить 40,88% (прийнятий відповідачем у перестрахування ризик) від
суми страхового відшкодування та судових витрат, сплачених позивачем у розмірі
273 358,35 грн.

Вина відповідача повністю
підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи.

Враховуючи ту обставину, що
відповідач позовні вимоги не заперечив, а наявні в матеріалах справи документи
свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог позивача, вимоги
останнього підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства „Українська перестрахувальна компанія „Гарант Ре” (інд. 03039, м.
Київ, вул. Голосіївська, 7, к. 161, ) на користь Відкритого
акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Дженералі Гарант” (інд.
01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3, код ЄДРПОУ 1646737) 111 748 (сто
одинадцять тисяч сімсот сорок вісім) грн. 90 коп. страхового відшкодування, 1
117 (одна тисяча сто сімнадцять) грн. 50 коп. витрат по сплаті держмита та 118
(сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу. Видати наказ.

3.          Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя

О.В. Мандриченко