ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.02.07                                                                                       Справа №22/159д/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі: Шерник О.В.,

за участю представників:

позивача:   Брукман С.М., дов. №232 від 25.05.2006, провідний юрисконсульт;

відповідача: Коновалов В.М., дов. №95 від 18.03.2005;

Колесников А.В., дов. №7 від 21.01.2007;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Проектно-будівельної корпорації «Запоріжінвестбуд», м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 06.11.2006 по справі №22/159д/06

за позовом Закритого акціонерного товариства з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод», м. Запоріжжя

до відповідача Проектно-будівельної корпорації «Запоріжінвестбуд», м. Запоріжжя

про розірвання договору оренди нерухомого майна

СУТЬ СПОРУ:

05 липня 2006 року Закрите акціонерне товариство з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод»  звернувся  до господарського суду Запорізької  області з позовом до Проектно-будівельної корпорації «Запоріжінвестбуд» про розірвання договору оренди №58 від 29.12.2003 року. Позов заявлено на підставі  ст.ст.  651, 770  ЦК України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та мотивовані наступним: орендар (відповідач у справі) не виконує належним чином зобов’язань, покладених на нього договором оренди, а саме: використовує інше майно, ніж зазначено у договорі,  предмет оренди не застраховано належним чином відповідно до умов договору, не виконує поточного ремонту орендованого майна.

Рішенням господарського суду Запорізької області (суддя – Скиданова Ю.О.) від 06.11.2006р. по справі № 22/159д/06 позовні вимоги задоволені. Розірвано договір №58 оренди нерухомого майна від 29.12.2003 року, укладеного між сторонами.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням господарського суду Запорізької області, відповідач - Проектно-будівельна корпорація «Запоріжінвестбуд» звернувся до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати, в позові відмовити.

Ухвалою від 21.12.2006 апеляційна скарга прийнята до розгляду, судове засідання призначено на 07.02.2006р.

В апеляційній скарзі відповідач, в обґрунтування своїх доводів, посилається на наступне: стверджує, що суд неповно з’ясував обставини справи, які мають значення для прийняття обґрунтованого рішення, а саме, безпідставно не прийняв до уваги наданий відповідачем договір страхування №11106006. Зазначений договір, як вказує відповідач, свідчить про належне виконання ним умов договору оренди щодо страхування орендованого майна (пункту 5.8 Договору).  Також  вказує, що позивач порушив приписи ст. 188 ГК України, лист з пропозицією про розірвання договору оренди був надісланий орендарю вже в процесі розгляду справи у господарському суді.

В письмових поясненнях, адресованих Запорізькому апеляційному господарському суду, відповідач додатково вказує, що об’єкт оренди було узгоджено з орендодавцем  шляхом зазначення його у відповідній схемі. Стверджує, що виходячи зі змісту договору страхування та приписів закону, вигодонабувачем за договором страхування є власник,  тобто, позивач у справі, що також підтверджується, на його думку, листом страхової компанії №11-46 від 30.11.2006 та додатковою угодою №1 від 30.11.2006 до договору страхування.

Позивач з доводами апеляційної скарги не погодився з підстав, викладених у письмових запереченнях, доданих до матеріалів справи. Зазначив, що  додаткова угода до Договору страхування укладена вже після розгляду справи та винесення  господарським судом рішення, тому не повинна прийматися до уваги. Вказує, що з боку відповідача мало місце порушення умов договору оренди щодо своєчасного внесення орендних платежів. Вважає, що посилання відповідача на порушення приписів ст. 188 ГК України не повинно братися до уваги, так як звернення до суду за захистом порушених прав гарантовано Конституцією України і не може бути обмежено іншими законами. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення господарського суду  залишити без змін.

В судовому засіданні уповноважені представники сторін підтримали доводи та заперечення, викладені в письмових документах, відповідно, в апеляційній скарзі та запереченнях на скаргу.

На підставі розпорядження  голови Запорізького апеляційного господарського суду  №289 від 06.02.2007 справу № 22/159д/06  передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді - Антонік С.Г., суддів - Шевченко Т.М. (доповідач), Кагітіна Л.П.

Колегією суддів у  зазначеному складі справу прийнято  до провадження .

В судовому засіданні  07.02.2006 року об’являлась перерва до 20.02.2007 року.

За клопотанням представників сторін судовий процес проводився без застосування технічних засобів запису судового процесу.

За згодою  представників сторін  у судовому засіданні  20.02.2007 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

У відповідності до ст. 99 ГПК України, апеляційний господарський суд,  переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, вислухавши доводи та заперечення представників сторін, Запорізький апеляційний  господарський суд  встановив:

07.02.06 між ЗДП "Радіоприлад" (Продавець) та закритим акціонерним товариством з іноземною інвестицією "Запорізький автомобілебудівний завод" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого Продавець набув право власності на головний виробничий корпус літ. А інв. № 100096, крупнопанел., цегла, загальною площею 3478,2 кв.м., трансформаторну підстанцію літ. Б інв. №200073, цегла, склад готової продукції інв. №200070, зазначений в плані цифрою 1, відкритої будівлі з колонами і залізобетонною підлогою, що знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Луначарського, буд. 11 в, а також на господарчі споруди та обладнання, які входять до складу вищевказаного інвентарного №200073: два трансформатора ТМЗ 1000/6 і автодороги корпусу ЗБВ (залізобетонних виробів) інв №200055, із залізобетонних плит та бетонних покриттів, що перебувають на балансі ЗДП "Радіоприлад", склад літ. А інв №100047, одноповерхову цегляну та металеву будівлю площею 1546 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Луначарського, буд. 7 "а", і перебувають на балансі ЗДП "Радіоприлад", і на господарчі споруди та обладнання, які входить до складу вищевказаного інвентарного №100047: відкрита асфальтова площадка площею 4327,7 кв.м., яка має залізобетонну огорожу висотою 2,8 м. Вказаний договір 07.02.2006р. посвідчено державним нотаріусом, про що здійснено відповідний запис в реєстрі за №3-181.

Як встановлено господарським судом і вбачається з матеріалів справи, за зазначеним вище договором купівлі-продажу позивач набув право власності в тому числі і  на об’єкти, які є предметом договору №58 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.12.2003 року, укладеного між відповідачем у справі та попереднім володільцем (балансоутримувачем) – Запорізьким державним підприємством «Радіоприлад» на строк до 10 грудня 2008 року.

Спір між сторонами у справі виник з приводу не виконання орендарем умов договору оренди  та  вимоги орендодавця про його розірвання в судовому порядку.

Колегія суддів, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи і надані додатково сторонами, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення,  вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що за договором №58 оренди нерухомого майна, що  належить до державної власності  від 29.12.2003 року, відповідач за Актом прийому – передачі прийняв у тимчасове користування частину складського майданчику складу №1 інв. №100047,  площею 2000 кв.м, розташоване за адресою вул. Луначарського,15, що знаходиться на балансі орендодавця ( ЗДП «Радіоприлад»), а.с.16.

За договором  купівлі-продажу від 07.02.2006 року позивач набув право власності  на предмет договору оренди №58.

Додатковою угодою № 1 від 01 березня  2006 року до Договору оренди № 58, укладеною між позивачем та відповідачем у справі, сторони дійшли згоди, зокрема, про наступне: найменування договору викладено в наступній редакції "Договір № 58 оренди нерухомого майна", Орендодавцем визначено Закрите акціонерне товариство з іноземною інвестицією "Запорізький автомобілебудівний завод", а Орендарем-Проектно-будівельну корпорацію "Запоріжінвестбуд"; адресою об'єкта оренди вказано: м. Запоріжжя, вул. Луначарського, 7а.

Таким чином, до позивача, як власника об’єкту оренди, згідно приписів чинного законодавства, перейшли права та обов’язки орендодавця за  договором оренди № 58, про що сторони  зазначили  також у Додатковій угоді  №1 до Договору оренди №58.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (надалі – Закон), названий закон регулює правовідносини, пов’язані з передачею в оренду державного або комунального майна, визначає порядок укладення договору оренди, істотні умови договору, підстави припинення та його наслідки тощо. Відповідно до пункту  4 ст. 1 названого Закону, оренда майна інших форм власності може регулюватися положеннями цього Закону, якщо інше не передбачено законодавством та договором оренди.

Зміст договору оренди №58  свідчить, що в оренду було передано державне майно, при зміні власника орендованого майна форма власності змінилась на власність господарського товариства, тобто приватну власність, але, як вбачається з матеріалів справи,  орендар і новий орендодавець не передбачили  в договорі оренди (в Додатковий угоді) умову про незастосування до  правовідносин положень зазначеного Закону.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати також приписи Закону  України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ст. 10 Закону, істотними умовами договору є, зокрема, страхування орендарем взятого ним в оренду майна.

Обов'язки Орендаря визначені у розділі 5 Договору оренди №58. Так, за умовами  п. 5.8 Договору Орендар (відповідач)  зобов'язався протягом одного місяця з дати укладення договору застрахувати орендоване майно не менш ніж на його балансову вартість на користь Орендодавця, в порядку, визначеному законодавством. Копія договору  страхування орендованого майна подається Орендарем Орендодавцю протягом тижня з дати його підписання.

Як встановлено господарським судом і підтверджено матеріалами справи,  25.04.2006 позивач направив відповідачу лист №672/Юр-14 з вимогою у строк до 28.04.06 надати докази виконання Орендарем прийнятих на себе зобов'язань за Договором, в тому числі документальне підтвердження страхування орендованого майна, виконання поточного ремонту орендованого приміщення та забезпечення пожежної безпеки орендованого майна за період часу з 01.01.2003 по лютий 2006 року згідно з п.п. 5.5, 5.6, 5.8 Договору (а.с.34 т.1)

З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2006 року відповідачем укладено Договір страхування №11106006, за умовами якого об’єктом страхування є майнові інтереси Страхувальника, що пов’язані із володінням, користуванням та розпорядженням майном – складським приміщенням загальною площею 2000 кв.м, розташованим за адресою: м. Запоріжжя, вул. Луначарського,15, склад №1 інв. № 100047. Страхова сума – 43627,00 грн. Вигодонабувач  - державне підприємство «Радіоприлад» (п.10 договору страхування). Період страхування: з 01.04.2006р по 31.03.2006р. (п. 9Договору).

З гідно наданої позивачем  Довідки та Розрахунку балансової вартості майна, станом на 01.04.2006 року балансова вартість майна, що передано в оренду відповідачу, складає 424 356,27 грн.

Відповідно до  ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» ризик випадкової загибелі чи пошкодження об’єкта оренди несе орендодавець, якщо інше не встановлено договором оренди. Орендоване майно страхується орендарем на користь того учасника договору оренди, який бере на себе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об’єкта оренди.

Як вбачається з умов договору страхування,  відповідачем застраховане майно на суму  43 627,00 грн., тобто, майже у 10 разів менше за його балансову вартість. Крім того, всупереч умовам п.5.8 Договору оренди №58, майно застраховане не на користь Орендодавця, а на користь ДП «Радіоприлад» - особи, яка на час укладення договору не є стороною у спірних правовідносинах, тобто, майно застраховане не на користь особи, яка несе ризик загибелі чи пошкодження об’єкта оренди.

Колегія суддів також зауважує, що у відповідності до матеріалів справи, в тому числі укладеної сторонами Додаткової угоди від 01.03.2006 року до Договору оренди №58, орендоване майно розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Луначарського,7а (т.1 а.с.22). Разом з тим, в договорі страхування від 01.04.2006 року зазначено іншу адресу застрахованого майна: м. Запоріжжя, вул. Луначарського,15.

Отже, досліджені матеріали справи свідчать про те, що відповідач не виконав  прийняті на себе зобов'язання за п. 5.8 Договору, за умовами якого він зобов'язався застрахувати орендоване майно не менш ніж на його балансову вартість на користь Орендодавця, в порядку, визначеному законодавством, та надати копію договору страхування орендованого майна Орендодавцю (позивачеві) протягом тижня з дати його підписання.

У статті 26 п.3 Закону  вказано, що договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов’язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до п. 9.5 Договору порушення Орендарем зобов'язань за цим Договором є підставою для його припинення або розірвання у порядку визначеному чинним законодавством України.

За умовами п. 10.4 Договору на вимогу однієї із сторін Договір може бути достроково розірваний за рішенням господарського суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених чинним законодавством та цим Договором.

Підстави розірвання договору  передбачені і нормами ЦК, ГК України.

Так, згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення прав та обов'язків є, зокрема, договір. Статтею 629 цього Кодексу передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України, яка передбачає загальні умови виконання зобов'язань, встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічні приписи містяться  в ст. 193 ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобов'язання означає його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України одним з правових наслідків порушення зобов'язання визначає розірвання договору.

Згідно з вимогами ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Таким чином, при розгляді справи господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки відповідач порушив умови договору оренди №58.

Як свідчать матеріали справи, відповідач  до апеляційній скарги  долучив Додаткову угоду №1 від 30 листопада 2006 року до договору страхування, в якій сторони виклали пункти 9 та 10 Договору страхування, відповідно, в наступній редакції «Період страхування: з 01.04.2006р. по 31.03.2007р.», «Вигодонабувач: ЗАТ з іноземними інвестиціями «Запорізький автомобілебудівний завод».

Колегія суддів не приймає до уваги названий документ, так як апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість прийнятого господарським судом рішення. Зазначений документ складено вже після прийняття судом першої інстанції рішення. Крім того, вказана Додаткова угода до договору страхування не спростовує факту порушення відповідачем зобов’язань за договором оренди №58 в часті страхування майна на його балансову вартість, зазначення вірної адреси застрахованого майна.

Лист страхового акціонерного товариства «Остра»  №11-46 від 30.11.2006 року, що додано відповідачем до апеляційної скарги, носить інформаційний характер, не породжує будь –яких прав чи обов’язків у сторін за договором страхування та не змінює його умов.

Системний аналіз норм ГК України, в тому числі ст.188 ГК України, свідчить про наступне: закон не забороняє стороні за договором звернутися з вимогою до суду щодо розірвання договору у випадку порушення умов договору іншою стороною. Зазначене узгоджується з нормами Конституції України, які закріплюють право кожної особи на судовий захист порушених прав та інтересів.

Отже, доводи, що викладені в апеляційній скарзі, необґрунтовані та безпідставні, спростовані дослідженими матеріалами справи, у зв’язку з чим апеляційна скарга  задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника апеляційної скарги – відповідача у справі.

Враховуюче викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний  господарський  суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Проектно-будівельної корпорації «Запоріжінвестбуд», м. Запоріжжя, залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 06.11.2006 року  по справі № 22/159д/06 - без змін.

Постанову оформлено відповідно до ст. 84 ГПК України  03.03.2007.