Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "07" листопада 2007 р.                                                     Справа № 12/386-НМ

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Сікорська Н.А.

судді

за участю представників сторін

від позивача: Олексюк О.М. - директор.

від відповідача: 1) Самборський Ю.М., дов. № 16 від 18.09.07.       2) Ходаківський Д.В. - дов. від 24.07.07р.

третіх осіб: 1) Сечін С.М. - дов. № 78  від 10.01.07р.

2) Косигін С.В. - дов. від 25.07.07р.

розглянув справу за позовом ТОВ "Агропромсервіс" (с. Зарічани)

до 1) Закритого акціонерного товариства фірми "АгроБІМ" (с. Зарічани Житомирського району)

2) Виконавчого комітету Зарічанської сільської ради (с. Зарічани)

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" (м. Житомир)

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Захаров С.А. (м. Житомир)

про визнання права власності

У відповідності до ч.4 ст. 69 ГПК України, спір вирішується у більш тривалий строк, ніж передбачено ч.1 цієї статті.

В судовому засіданні 01.11.07р., у відповідності до ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 16:00 год. 07.11.07р.

Позивачем пред'явлено позов про визння недійсним та скасування свідоцтва про право власності від 12.07.2001р., видане Виконкомом Зарічанської сільської ради ЗАТ «Фірма АгроБІМ» в частині включення до нього складу сипучих матеріалів загальною площею 161 м.кв., розташованого в с.Зарічани по вул.Лісова, 1 і визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Агропромсервіс» права власності на склад сипучих матеріалів загальною площею 161 м.кв., розташований в с.Зарічани по вул. Лісова, 1.

В судовому засіданні від 01.11.07р. позивач подав заяву про уточнення позовних вимог (а.с.128, т.-1), згідно якої просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 12.07.2001р., видане Виконкомом Зарічанської сільської ради ЗАТ «Фірма АгроБІМ» в частині включення до нього приміщень, позначених на плані будинку під літерою "П", а саме-приміщення 2-1 площею 99,7 м. кв. - цеху зварювання та приміщення 2-2 - площею 67,3 м. кв. - цеху сипучих матеріалів, розташованих в с. Зарічани по вул. Лісова, 1, всього загальною площею 167,00 м.кв., та визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Агропромсервіс» права власності на приміщення, позначені на плані будинку під літерою "П", а саме-приміщення 2-1 площею 99,7 м. кв. - цеху зварювання та приміщення 2-2 - площею 67,3 м. кв. - цеху сипучих матеріалів, розташованих в с. Зарічани по вул. Лісова, 1, всього загальною площею 167,00 м.кв..

Представник позивача позовні вимоги підтримав в уточненому                                                                                                                                                                              розмірі.

Представник 1-го відповідача проти позову заперечив. Надано письмові відзиви на позовну заяву (а.с.48-50, т.-1), додаткові заперечення на позовну заяву (а.с.133, т.-1) та додаткові пояснення  (а.с.14-15,т.-2).

Другий відповідач позовні вимоги не визнає, про що зазначено у відзиві на позовну заяву (а.с.112,113, т.-1).

Представники третіх осіб - Захарова С.А. та КП "Житомирське обласне МБТІ в судовому засіданні проти позову заперечили.

В судовому засіданні оглядались матеріали інвентаризаційної справи № 564 на будівлі, які розташовані за адресою с. Зарічани, вул. Лісова,1.

В судовому засіданні оглядались матеріали реєстраційних справ Закритого акціонерного товариства Товариства " Агропромислове будівництво і матеріали - фірма "АгроБІМ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Агропромсервіс".

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви, 21 липня 1994 року засновниками - фізичними особами та юридичною особою - ЗАТ “Фірма “АгроБІМ” було укладено Установчий договір про створення товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Агропромсервіс". Справжність підписів фізичних осіб - засновників товариства засвідчена нотаріально 05 вересня 1994 року (а.с.7-8, т.-1, 25-28 т. 2).

Відповідно до Установчого договору було створено Товариство з обмеженою відповідальністю “Фірма “Агропромсервіс”. Вказане товариство зареєстровано рішенням №121 від 14 вересня 1994 року Житомирської районної державної адміністрації (а.с.9-15, т.-1).

Від імені ЗАТ “Фірми АгроБІМ ”установчий договір підписав голова правління  Чихун А.А.

Згідно з п.14 Установчого договору ЗАТ “Фірма АгроБІМ”сформувала свою частку в статутному фонді ТОВ “Фірма Агропромсервіс” в розмірі 14,68% шляхом передачі майна - приміщення складу сипучих матеріалів загальною площею 161 м.кв, 1964 року забудови з земельною ділянкою розміром 0,50 га балансовою вартістю шість мільйонів двісті тисяч карбованців.

За даними позивача, вказане приміщення та земельна ділянка були передані до статутного фонду  та взяті на баланс ТОВ “Фірма Агропромсервіс” на підставі протоколу №4 засідання правління ЗАТ “Фірма АгроБІМ” від 20.07.94р. по акту прийому-передачі від 15.09.94 р. (а.с. 16-17, т.-1). З вказаного часу приміщення складу та земельна ділянка обліковувалися на балансі позивача і використовувалися ним для здійснення господарської діяльності.

Станом на день подачі позову ЗАТ “Фірма АгроБІМ” із складу учасників ТОВ “Агропромсервіс” не виходило.

Рішенням Житомирської районної Ради народних депутатів від 12.09.95р. позивачу надано право постійного користування землею, на якій розташований склад, що підтверджується Державним актом від 11.04.96 р. (а.с. 18-19, 130 т.1).

Як вказав позивач, у 2007 році ТОВ “Фірма Агропромсервіс” звернулось до КП “Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації з клопотанням зареєструвати право власності на спірне приміщення складу, однак згідно відповіді МБТІ, вказане примішення зареєстровано на праві власності за ЗАТ “Фірмою АгроБІМ” відповідно до свідоцтва від 12.07.2001 року, виданого Виконкомом Зарічанської сільської ради.

Позивач вважає, що вказане свідоцтво про право власності є недійсним в частині включення до нього складу сипучих матеріалів, оскільки зазначене приміщення належить на праві власності ТОВ “Фірма Агропромсервіс” з часу передачі його до статутного фонду, тобто з 1994 року.

В заяві про уточнення позовних вимог (а.с.128, т.-1) позивач вказав, що, склад сипучих матеріалів, загальною площею 161 м. кв. (с. Зарічани, вул. Лісова, 1), в поданих відповідачем документах  зазначається як приміщення, позначені на плані будинку під літерою "П", а саме-приміщення 2-1 площею 99,7 м. кв. - цеху зварювання та приміщення 2-2 - площею 67,3 м. кв. - цеху сипучих матеріалів, розташованих в с. Зарічани по вул. Лісова, 1, всього загальною площею 167,00 м.кв.

Згідно матеріалів справи, 21.05.07р. вказаний об'єкт за договором купівлі-продажу придбав Захаров С.А. (а.с.92, т.-1).

Перший відповідач проти позовних вимог заперечив, про що зазначено у письмовому відзиві на позовну заяву (а.с.48-50, т.-1), додаткових запереченнях на позовну заяву (а.с.133, т.-1) та додаткових поясненнях  (а.с.14-15,т.-2). Вважає, що доводи позивача не відповідають вимогам чинного законодавства, позов подано поза межами позовної давності, а вимоги позивача стосуються об'єкту, який неможливо ідентифікувати.

Другий відповідач вважає свої дії при видачі свідоцтва про право власності від 12.07.2001р. такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, про що зазначено у відзиві на позовну заяу (а.с.112,113, т.-1).

Треті особи на стороні відповідачів без самостійних вимог проти позовних вимог заперечують

Дослідивши в сукупності матеріали справи, господарський суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог на підставі слідуючого.

У відповідності до положень ст. 16. ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення.

За положеннями ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити  позов  про  визнання  його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право  власності вважається набутим правомірно,  якщо інше прямо  не  випливає  із  закону  або  незаконність  набуття  права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи  до статутного фонду ТОВ “Фірма Агропромсервіс” (юридична адреса якого с. Зарічани, вул. Лісова, 1) на підставі протоколу №4 засідання правління ЗАТ “Фірма АгроБІМ” від 20.07.94р. по акту прийому-передачі від 15.09.94 р. (а.с. 16-17, т.-1)) передавалось приміщення складу сипучих матеріалів загальною площею 161 м. кв. 1964 року забудови з земельною ділянкою розміром 0,50 га балансовою вартістю шість мільйонів двісті тисяч карбованців. Слід зазначити, що в установчому договорі позивача, площу вказаної земельної ділянки зафіксовано в розмірі 0,30 га.

Відповідно до пояснень позивача, з  вказаного часу зазначені приміщення складу та земельна ділянка обліковуються на балансі позивача і використовувалися ним для здійснення господарської діяльності. Правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності позивача на спірне майно, в матеріалах справи відсутні.

Згідно пояснень  першого відповідача  та наданої ним довідки склад сипучих матеріалів також знаходиться і у нього на балансі (а.с.56).

Слід зазначити, що баланс підприємства є формою бухгалтерського обліку та не визначає підстав знаходження майна у власності.

Перелік правовстановлюючих документів наведено у додатку №1 до п. 2.1. Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02р. № 7/5.

Зокрема, згідно вказаного додатку, до правовстановлюючих документів відносять свідоцтво про право власності на об'єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування.

У відповідності до ст.6 Тимчасового положення, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності, здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування.

Аналогічні положення містить і Інструкція Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66р. "Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР", яка діяла  на момент передачі спільного об'єкта до статутного фонду позивача і  втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.95р.

Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про право власності на майновий комплекс, розташований в селі Зарічани по вул. Лісовій,1 видано ЗАТ Фірма"АгроБім" на підставі рішення виконкому Зарічанської сільської ради від 12.07.01р. №28 (а.с.51,т.-1, а.с. 24,т.-2).

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.97р., рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та  інші акти у формі рішень. Виконавчий комітет сільської,  селищної, міської, районної у місті (у разі її  створення)  ради  в  межах  своїх  повноважень приймає рішення, які приймаються на його засіданні більшістю  голосів  від  загального  складу  виконавчого комітету  і  підписуються  сільським,  селищним,  міським головою, головою районної у місті ради.

За положеннями ч.10 ст. 59 Закону України  „Про місцеве самоврядування в Україні” акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності  Конституції  або  законам  України визнаються незаконними в судовому порядку, що відповідає положенням ст.393 ЦК України, згідно якої правовий акт органу місцевого самоуправління, який не відповідає законові і порушує право власності, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Оскільки свідоцтво про право власності  на майновий комплекс, розташований в селі Зарічани по вул. Лісовій,1, видане на підставі рішення виконавчого комітету Зарічанської сільської ради від 12.07.01р. №28 (а.с.24,т.-2), яке є чинним на день вирішення спору,  обставини, викладені позивачем у позовній заяві, щодо набуття ним права власності, не можуть бути підставою для визнання свідоцтва недійсним.

Крім того, згідно установчих документів, протоколу та акту (а.с.7,8,16,17, т.1) позивачу передавався склад сипучих матеріалів загальною площею 161 м.кв.,  а в документах, що підтверджують право власності першого відповідача на об'єкти, йдеться про майновий комплекс, який вцілому складається з 13 об'єктів нерухомості (а.с.51, т.-1).

До вказаних об'єктів, згідно листа КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" від 10.05.06р. (а.с.55,т.-1) включено, зокрема, вказаний, в уточненнях позивача (а.с.128, т.-1), цех зварювання та цех сипучих матеріалів, загальна площа яких, згідно плану будинку (а.с. 145,146, т.-1) становить 167,00 м.кв. (99,7м.кв. та 67,3м.кв.).

Слід зазначити, що згідно вищевказаного плану, будівля, за адресою с. Зарічани, вул. Лісова, 1, не містить ні примішення загальною  площею 161 м.кв., ні декількох приміщень, сума площ яких відповідала б зазначеній площі.

Докази, які б підтверджували вказані позивачем твердження відносно того, що склад сипучих матеріалів загальною площею 161 м.кв., розташований в с.Зарічани по вул. Лісова, 1 являється  цехом зварювання та цехом сипучих матеріалів, загальна площа яких становить 167,00 м.кв.,  матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності від 12.07.2001р., виданого Виконкомом Зарічанської сільської ради ЗАТ «Фірма АгроБІМ» в частині включення до нього приміщень, позначених на плані будинку під літерою "П", а саме: приміщення 2-1 площею 99,7 м. кв. - цеху зварювання та приміщення 2-2 - площею 67,3 м. кв. - цеху сипучих матеріалів, розташованих в с. Зарічани по вул. Лісова, 1, всього загальною площею 167,00 м.кв. відсутні.

З вказаних вище міркувань, відсутні підстави і для визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Агропромсервіс» права власності на приміщення, позначені на плані будинку під літерою "П", а саме: приміщення 2-1 площею 99,7 м. кв. - цеху зварювання та приміщення 2-2 - площею 67,3 м. кв. - цеху сипучих матеріалів, розташованих в с. Зарічани по вул. Лісова, 1, всього загальною площею 167,00 м.кв.

За положеннями ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими і речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

У відповідності до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 33ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позов заявлено безпідставно, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження перерахованих у ньому вимог.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили  після закінчення  десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                       Сікорська Н.А.

Дата підписання: 14 листопада 2007 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2-4 - сторонам

5,6 треті особи.