ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

20.02.2007р.                                                                                          Справа №  14/25

за позовом  Прокурора Чутівського району Полтавської області в інтересах держави в особі Чутівської районної державної адміністрації, вул. Леніна, 4, смт. Чутове, Полтавська область,38800

до  Приватного сільськогосподарського підприємства "Лозоватка", с. Лозоватка, Чутівський район, Полтавська область,38800

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Василівська сільська рада, 38850, Полтавська область, Чутівський район, с. Василівка

про  стягнення 11546,47 грн.

Суддя  Іваницький Олексій Тихонович

Представники:

від позивача:  Боровик Л.О., дор. №1-02-40/83 від 31.01.2007р.

від відповідача:  не з'явився (повідомлений належним чином)

від третьої особи: Ярошенко Л.В.

від прокуратури: Ленець Н.О.

СУТЬ СПОРУ:  Розглядається позовна заява про стягнення 11546 грн. 47 коп. - заборгованості по орендній платі за договором оренди землі №48 від 07.08.2002 р.  в тому числі :    11044 грн. 65 коп. – основного боргу, 503 грн. 82 коп. – пені.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.01.2007 р. до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Василівську сільську раду, с. Василівка.

Відповідач відзив на позов та витребувані ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.01.2007 р. документи не подав, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, поважності причин неявки  не повідомив, витребуваних господарським судом документів по суті предмету спору не надіслав.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача, третьої особи та прокуратури,  суд встановив, що 07.08.2002 р. між Чутівською районною державною адміністрацією, смт. Чутове (далі – позивач) та Приватним сільськогосподарським підприємством “Лозоватка”, с. Лозоватка (далі – відповідач)  було укладено договір оренди земельної ділянки №48 (далі – договір), згідно з яким позивач зобов’язувався надати в оренду відповідачу земельну ділянку загальною площею 236,6 га (в тому числі: 44,8 га  - ріллі; 176 га  - перелогу; 5,6 га  - пасовищ; 10,2 га – господарські двори).

Відповідно до пункту 2.1 договору  земельна ділянка надавалась відповідачу з метою сільськогосподарського виробництва для вирощування сільськогосподарських культур та випасання худоби.

Термін дії даного договору складає 5 років починаючи з дати його реєстрації (пункт 2.2 договору).

На виконання умов даного договору позивач передав в оренду відповідачу зазначену земельну ділянку відповідно до акту передачі від 07.08.2002 р. ( копія в матеріалах справи).

Відповідно до пункту 2.3 договору   відповідач зобов’язався сплачувати орендну плату в грошовій формі в розмірі 12210 грн.26 коп. за  рік  до 15 листопада кожного року.

Згідно зі змінами від 01.01.2006 р. до договору №48 від 07.08.2002 року, якими сторони зменшили площу наданої в оренду земельної ділянки до 240,77 га, орендна плата вноситься орендарем (відповідачем) у грошовій формі у розмірі 11044 грн.65 коп. в рік, шляхом щомісячного перерахунку коштів у розмірі 920,38 грн. не пізніше 5 числа кожного місяця. Кінцевий термін розрахунку - не пізніше 15 листопада поточного року.

Але взяті на себе зобов’язання по сплаті коштів за надану в оренду земельну ділянку відповідач не виконав належним чином.

Станом на день прийняття рішення, тобто на 20.02.2007р., заборгованість відповідача за 2006 р. становить 11044 грн. 65 коп.

Відповідно до частин 1-3 статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на  договорі строкове  платне  володіння  і  користування  земельною  ділянкою, необхідною орендареві для  провадження  підприємницької  та  іншої діяльності. Земельні  ділянки  можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України,  іноземним громадянам  і  особам  без громадянства,  іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.     Оренда земельної ділянки може бути короткостроковою  -  не більше 5 років та довгостроковою - не більше 50 років.

Згідно з частиною 1 статті 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані:

а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням;

б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля;

в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно з частинами 3-4 статті 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, справляється виключно у грошовій формі.      Внесення орендної  плати  оформлюється письмово,  за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Враховуючи те, що сторони уклали договір 07.08.2002р., а з 01.01.2004р. набрали чинності Цивільний кодекс України та Господарський кодекс України, суд також керується пунктами 4, 9-10 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, статтями 598-599, 610-612, 624 Цивільного кодексу України, пунктами 4 - 5 Прикінцевих положень Господарського кодексу України та ст.ст.216-220, 224-226, 229-234 Господарського кодексу України.

Статтями 509,510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є  правовідношення,  в  якому  одна  сторона (боржник)   зобов'язана   вчинити   на   користь   другої  сторони (кредитора) певну дію (передати  майно,  виконати  роботу,  надати послугу,  сплатити  гроші  тощо) або утриматися від певної дії,  а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.   Зобов'язання виникають з підстав,  встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання  має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статей 525-527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти  виконання  особисто,  якщо інше не встановлено договором або законом,  не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням,  проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням   умов,   визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Частина 2 статті 152 ЗК України передбачає, що власник   земельної   ділянки   або  землекористувач  може вимагати усунення будь-яких порушень його прав  на  землю,  навіть якщо  ці  порушення  не  пов'язані  з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову вiдповiдальнiсть за правопорушення у сферi господарювання шляхом застосування до правопорушникiв господарських санкцій на підставах i в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової вiдповiдальностi учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сферi господарювання.

Відповідно до вимог  статті 230 ГК України, статті 549 ЦК України у разі порушення боржником зобов’язань, він повинен сплати неустойку (штраф, пеня). Розмір неустойки (штрафу, пені) за невиконання зобов’язань встановлюється договором  або законом.

Позивач за порушення умов договірних зобов’язань  відповідно до пункту 5 договору застосував до відповідача санкції у вигляді пені в сумі 503 грн. 82 коп. за період із 15.06.2006 р. по 01.01.2007 р. (розрахунок в матеріалах справи).

Позивач в обґрунтування позовних вимог надав належні докази /у матеріалах справи/, які дають підстави суду задовольнити їх повністю та стягнути з відповідача основну суму боргу – 11044 грн. 65 коп. та  503 грн. 82 коп. – пені.

Крім того, стягненню з відповідача підлягають: держмито в сумі 115 грн.48 коп. та плата за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Враховуючи викладене, матеріали справи, керуючись статтями 27,29,33-34,36,43, 44-45, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства “Лозоватка”, 38850,с. Лозоватка, Чутівського району, Полтавської області (р/р 9001 в Чутівському ТВБВ філії Полтавська дирекція АТ “Індекс банк” МФО 331661 код 30748840):

- на користь Василівської сільської ради, 38850, Полтавська область, Чутівський район, с. Василівка (р/р 0502 місцевий , Чутівський район, Василівська сільська рада, 3050200, в УДК в Полтавській області код податку 13050200, назва коду: орендна плата з юридичних осіб МФО 831019 код ОКПО 23813326) суму боргу –11044 грн.65 коп.,  503 грн. 82 коп.– пені;

-          в доход держбюджету України  на р/р № 0002, банк ГУДКУ в Полтавській області, м. Полтава отримувач УДК у м. Полтава, МФО 831019, код ЗКПО 34698804, КБК 22090200 (символ 095)-  державне мито в сумі   115 грн. 48 коп.;

-          на користь ДП “Судовий інформаційний центр”, 03057,м.Київ, пр. Перемоги, 44 (р/р 0001 у ВАТ “Банк Універсальний”,  м.Львів, МФО 325707, код 30045370) -  118,00 грн. витрат на  інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ                                                            Іваницький О.Т.