ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2007 р.
№ 08/235-05

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали

касаційної скарги
Державного комітету України з державного матеріального резерву

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2006 р.

у справі
господарського суду Харківської області

за позовом
Державного комітету України з державного матеріального резерву

до
3-тя особа
за участю
АК “Харківобленерго”
ВАТ “Харківська ТЕЦ-5”
прокуратури Харківської області

про
повернення самовільно використаного мазуту та стягнення 44397013, 42 грн.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: Брег Т.М. (дов. від 05.12.06 № 2/6668), Панова Т.С. (дов. від 02.02.07 № 2/564),

відповідача: Солдатенко А.М. (дов. від 12.06.07 № 01-62 юр/3302), Коротка Г.Л. (дов. від 29.05.07 № 01-62 юр/2979),

Генпрокуратури: Івченко О.А.,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням від 26.02.07 господарського суду Харківської області позов задоволено. Зобов'язано відповідача повернути до Державного комітету України   з  державного   матеріального   резерву  мазут марки М-100 в кількості 12000, 366 тонн.  З АК  “Харківобленерго” стягнуто: на  користь Державного комітету України  з державного  матеріального  резерву 44397013, 42 грн. штрафних санкцій; в доход  Державного бюджету України 25500 грн. державного мита; на користь Державного підприємства “Судовий інформаційний центр”  118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою від 26.07.07 Харківського апеляційного господарського суду вказане вище рішення скасовано, прийнято нове рішення. яким в позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Харківського апеляційного господарського суду, Державний комітет України з державного матеріального резерву звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить її скасувати з огляду на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невірною оцінкою обставин справи, прийняти нове рішення, рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

АК “Харківобленерго” подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з неможливістю її представника Алексахіна Є.В. бути присутнім в даному судовому засіданні.

Колегія суддів, обговоривши заявлене клопотання не знайшла підстав для його задоволення, оскільки в судовому засіданні були присутні ще два представники компанії  Солдатенко А.М. та Коротка Г.Л.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду  справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити.

Як було встановлено господарськими судами, які приймали рішення у даній справі, у період 1992-1993 років до Харківської ТЕЦ-5 ВЕО “Харківенерго” на відповідальне зберігання було закладено мазут державного резерву в кількості 34788, 626 тонн, що підтверджується актами на приймання мазуту до державного резерву по формі Р-16 (№ 1-4 за червень 1992р., №№ 5-8 за вересень 1992р., №№ 1-3 за квітень 1993р.

Факт закладення спірного мазуту на Харківську ТЕЦ-5 ВЕО “Харківенерго” встановлено також господарським судом Харківської області при прийнятті рішення від 26.03.2004 у справі № 15/622-03, залишеного без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.06.2004 та постановою Вищого господарського суд країни від 02.12.2004, а також в постанові від 12.06.2007 про відмову в порушенні кримінальної справи прокуратури Харківської області, прийнятої за результатами перевірки обставин, що стосуються даного предмету спору, в якій зазначалося, що на підставі приймальних актів (зберігальних зобов'язань) за формами № Р-16 (малий формат) №№ 1- 4 за червень 1992 р., №№ 5-8 за вересень 1992р., №№1-3 за квітень 1993р., підписаних заступниками директора Харківської ТЕЦ-5 Кузнєцовим В.В. та Єфименко М.П., головним бухгалтером, начальником ТТЦ Харківської ТЕЦ-5 та скріплених печаткою Харківської ТЕЦ-5, згідно з залізничними накладними від Кременчуцького НПЗ у вказані періоди Харківською ТЕЦ-5 прийнято на відповідальне зберігання мазут марки М-100 загальною кількістю 34788,626 тонн.

Судами з’ясовано, що за телетайпограмою ДАЕК “Харківобленерго” від 07.02.1996р. № 882/738, у зв'язку з важким фінансовим станом, обмеженням подачі газу, заступником голови правління ДАЕК “Харківобленерго” Плаксіним О.Т. без погодження з Державним комітетом України з державного матеріального резерву дозволено Харківській ТЕЦ-5 використання мазуту відповідального зберігання з наступним поверненням.

Судами також встановлено, що на момент закладення мазуту до ВЕО “Харківенерго”, правонаступником якого є відповідач, Харківська ТЕЦ-5 входила до складу об'єднання відповідача в якості структурної одиниці без права юридичної особи.

За наказом Міністерства енергетики та електрифікації України № 106 від 15.06.1995 Державне підприємство ВЕО “Харківобленерго”, перетворено на державну акціонерну енергопостачальну компанію.

За довідкою Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві в період з 13.10.1995р. по 23.02.2000 в ЄДРПОУ з кодом відповідача значилась Державна акціонерна енергопостачальна компанія “Харківобленерго”.

Згідно з п. 3.3. Статуту, Положення про структурну одиницю, затвердженого наказом Голови правління Компанії за № 3 від 10.01.1996р Харківська ТЕЦ-5 залишилась у складі ДАЕК “Харківобленерго” на правах відокремленою структурного підрозділу.

Наказом Міністерства енергетики України № 48 від 30.03.1998р. ДАЕК “Харківобленерго” було реорганізовано шляхом виділення зі складу компанії колишніх структурних підрозділів, в тому числі Харківської ТЕЦ-5, 06.05.98р. було зареєстровано державне підприємство “Харківська ТЕЦ-5”, 07.05.1998р. підприємство включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

При прийнятті оскаржуваної постанови, серед іншого, Харківський апеляційний господарський суд послався на те, що в порушення вимог п. 2.26 Інструкції “Про порядок приймання, зберігання та відпуску нафтопродуктів першої групи на пунктах відповідального зберігання”, затвердженої постановою № 1-28 від 06.05.1983 р. організації п/с А-1442 (Державний комітет СРСР по матеріальних резервах) приймальні акти № Р-16 підписані не керівником ТЕЦ-5, а його заступниками без посилання на наявність у них відповідних повноважень. Повноважень щодо вчинення юридичних дій від імені юридичної особи - ВЕО  “Харківенерго”, до складу якої входила на той час ТЕЦ-5, зокрема підписання документів відносно відповідального зберігання мазуту, вищезазначені особи також не мали. Договори, які б підтверджували прийняття мазуту Державного матеріального резерву на відповідальне зберігання в 1992 р. у вищезазначених підприємств  відсутні.

З врахуванням вказаних вище обставин, а також положень ст. 76 ЦК УРСР Харківський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ні ВЕО “Харківенерго”, ні його структурні підрозділи не були відповідальними зберігачами матеріальних цінностей державного резерву, а  при зверненні з позовом у даній справі Державний комітет України з державного матеріального резерву пропустив строк позовної даності. Крім того, оскільки Закон України “Про державний матеріальний резерв” від 24.01.1997 набрав чинності 22.02.1997 з моменту офіційного опублікування в газеті “Голос України”, позивач не може вимагати застосування відповідальності, передбаченої Законом України “Про державний матеріальний резерв” від 24.01.1997, за самовільне відчуження та несвоєчасне освіження цінностей, що мали місце у 1996 році.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що такі висновки суду апеляційної інстанції є помилковими.

Так,  відповідно до п. 43 постанови КМУ від 27.05.1992р., № 280-05 “Про затвердження Положення про державний матеріальний резерв” (чинного на час спірних правовідносин) (витяг з якої міститься в матеріалах справи) за самовільне витрачання матеріальних цінностей держрезерву, що зберігаються на пунктах відповідального зберігання, Держкомрезерв України стягує з відповідальних зберігачів штраф у розмірі повної вартості витрачених матеріальних цінностей держрезерву, а також пеню в розмірі 0,5 процента їхньої вартості за кожний день з моменту самовільного витрачання до повного відновлення в держрезерві використаних матеріальних цінностей.

Пунктом 49 вказаного Положення встановлено, що на майнові вимоги Держкомрезерву України та його підприємств про повернення їм заборгованості, яка виникає із операцій з матеріальними цінностями держрезерву (поставка, зберігання, відпуск, переміщення, перевезення всіма видами транспорту), загальні та скорочені строки пред’явлення претензій та позовної давності не поширюються.

При цьому колегія суддів Вищого господарського суду України приймає до уваги той факт, що саме на вказану вище постанову як на підставу заявленого у даній справі позову посилався Держкомрезерв, звертаючись до господарського суду.

При цьому у зазначеному вище рішенні від 26.03.04 господарського суду Харківської області у справі № 15/622-03 встановлено факт самовільного використання у 1996 році структурним підрозділом Харківська ТЕЦ 12000, 366 т мазуту М-100 на підставі телеграми ДАЕК “Харківобленерго” № 882/730 від 07.02.96 р. та несвоєчасне освіження 6368, 9 т мазуту М-100.

Не заслуговують на увагу посилання суду апеляційної інстанції на підписання  приймальних актів (зберігальних зобов'язань) за формами № Р-16 (малий формат) №№ 1- 4 за червень 1992 р., №№ 5-8 за вересень 1992, №№1-3 за квітень 1993 не уповноваженими особами - заступниками директора Харківської ТЕЦ-5 Кузнєцовим В.В. та Єфименко М.П., головним бухгалтером, начальником ТТЦ Харківської ТЕЦ-5, оскільки подальші послідовні дії Харківської ТЕЦ та ВЕО “Харківенерго” свідчать про схвалення такого прийняття спірного мазуту, до того ж, вказані обставини не виправдовують дій відповідача щодо подальшого самовільного використання вказаного мазуту та його не поповнення.

Посилання на той факт, що Харківська ТЕЦ набула статусу юридичної особи під час розділення ДАЕК “Харківобленерго” і не є його правонаступником як на одну з підстав для відмови в позові, на думку колегії суддів Вищого господарського суду України є хибним, оскільки на момент самовільного розпорядження мазутом Харківська ТЕЦ була структурним підрозділом останньої і саме на підставі її розпорядження використала спірний мазут.

Як встановлено судами, АК “Харківобленерго” є правонаступником ДАЕК “Харківобленерго”, а відповідно до ст. 104 ЦК України (ст. 37 ЦК УРСР) під правонаступництвом (злиття, приєднання, поділ, перетворення) розуміється передача майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам. У разі перетворення юридичної особи до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої особи (ст. 108 ЦК України).

З врахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова Харківського апеляційного господарського суду підлягає скасуванню. а рішення місцевого господарського суду –залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий  господарський  суд   України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційну  скаргу задовольнити.

Постанову від 26.07.07 Харківського апеляційного господарського суду у справі № 08/235-05 скасувати.

Рішення від 26.02.2007 господарського суду Харківської області залишити без змін.

Головуючий                                                                                         Божок В.С.

Судді                                                                                                      Костенко Т.Ф.

Коробенко Г.П.