ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2007 р.
№ 20/232/06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:
Удовиченка О.С.

суддів:
Мамонтової О.М.

Хандуріна М.І.

розглянувши
касаційну скаргу
ТОВ “Твердиня”

на постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 20.06.2007р.

у справі
№  20/232/06 господарського суду Запорізької області

за позовом
АТ “Наш банк”

до
1.          ТОВ “Українська керуюча компанія”
2.          ТОВ “Наш клуб”
3.          ТОВ “Твердиня”

про
визнання недійсним установчого договору

в судовому засіданні взяли участь  представники :

ТОВ “Твердиня”
Кобець О.С.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 01.02.2007 року  у справі №  20/232/06 (суддя Гандюкова Л.П.) у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства “Наш банк” (надалі АТ “Наш банк”) відмовлено з підстав недоведеності.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 20.06.2007р. у справі №  20/232/06  (судді О.М. Яценко –головуючий, Л.П. Кагітіна, Т.В. Мойсеєнко) апеляційну скаргу АТ “Наш банк”, на рішення господарського суду Запорізької області від 01.02.2007р. у справі № 20/232/06, задоволено, рішення господарського суду Запорізької області від 01.02.2007р. у справі № 20/232/06 скасовано, визнано недійсним установчий договір товариства з обмеженою відповідальністю “Твердиня” (надалі ТОВ “Твердиня”) (друга редакція), затверджений рішенням зборів учасників ТОВ “Твердиня” (протокол №4 від 12 вересня 2003 року, зареєстрований 15 вересня 2003 року відділом реєстрації та державного реєстру Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради за реєстраційним номером 0011126), провадження по справі відносно ТОВ “Наш клуб” припинено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційної інстанції, ТОВ “Твердиня” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 20.06.2007р. у справі №  20/232/06 скасувати,  рішення господарського суду Запорізької області від 01.02.2007 року  у справі №  20/232/06 залишити без змін.

В обґрунтування своїх касаційних вимог скаржник посилається на те, що судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення порушено норми процесуального права, зокрема: ст.35 ГПК України, ст.1 ГПК України.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга ТОВ “Твердиня” не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.09.2003р. відділом реєстрації та державного реєстру Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради за реєстраційним номером 0011126 зареєстровано установчий договір ТОВ “Твердиня”(нова (друга) редакція).

Згідно п. 1.1 Установчого договору ТОВ “Твердиня” учасниками товариства є ТОВ “Українська керуюча компанія” та ТОВ “Наш клуб”.

Відповідно до п.7.1 Установчого договору ТОВ “Твердиня” для забезпечення діяльності ТОВ “Твердиня” за рахунок вкладів учасників створено статутний фонд у розмірі 6 002 128 грн. 26 коп. Частки у статутному фонді розподілені між учасниками таким чином:

-          ТОВ "Українська керуюча компанія": вклад 18 500,00 грн.; вклад нежитловий будинок, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, будинок 53, що належить ТОВ "Українська керуюча компанія" на підставі договору купівлі-продажу нежитлового будинку № 67-09/03 від 02.07.2003р., що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим орендним підприємством Запорізького МБТІ за номером 1111029 від 29.07.2003р., в цілому оцінений 891 409,16 грн. Частка у статутному фонді складає 909 909,16 грн. або 15,15978 % статутного фонду;

-          ТОВ "Наш клуб" - вклад нежитловий будинок, розташований за адресою: м. Запоріжжя, острів Хортиця, будинок відпочинку, будинок 42, що належить ТОВ "Наш клуб" на підставі договору купівлі-продажу нежитлового будинку № 67-05/03 від 30.06.2003р., що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим орендним підприємством Запорізького МБТІ за номером 909646 від 03.07.2003р., в цілому оцінений 5 092 219,10 грн. Частка у статутному фонді складає                      5 092 219, 10 грн. або 84,84022% статутного фонду.

Основним нормативним актом, що регулює діяльність товариств з обмеженою відповідальністю, є Закон України "Про господарські товариства".

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції від 15.05.2003р.) (надалі Закон), товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний фонд, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Відповідно до ст. 4 Закону, установчими документами, на підставі яких створюється і діє товариство з обмеженою відповідальністю, є установчий договір і статут.

Відповідно до ст. 13 Закону вкладами учасників та засновників товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, земельні ділянки відповідно до Земельного кодексу України, права користування водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, в тому числі в іноземній валюті.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до договорів, що були укладені до 01.01.2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним  кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу лише щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Установчий договір –це угода, яка визначає фінансові відносини, організаційні-правові питання створення і функціонування господарського товариства. До установчих договорів застосовуються загальні норми цивільного законодавства про угоди та зобов'язання, тобто установчий договір товариства з обмеженою відповідальністю є угодою, на яку поширюються положення ЦК УРСР про недійсні угоди.

Загальні підстави і наслідки недійсності угод встановлені статтею 48 Цивільного кодексу УРСР, за якою недійсною визнається угода, що не відповідає вимогам закону. Правило, встановлене цією нормою, повинно застосовуватись в усіх  випадках, коли угода вчинена з порушенням закону і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють спеціальні підстави та наслідки недійсності угод.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 29.03.2005р. Запорізьким апеляційним господарським судом по справі №22/394-17/152д винесено постанову, якою договір купівлі-продажу нежитлового будинку № 67-05/03 від 30.06.2003р. між АТ “Наш банк” та ТОВ “Наш клуб” визнаний недійсним.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2005р. по справі №22/394д-17/152д постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 29.03.2005р. залишено без змін.

Таким чином, підстави переходу права власності на нежитловий будинок що розташований за адресою: 69017, м. Запоріжжя, о-в Хортиця, Будинок відпочинку, будинок 42 до ТОВ „Наш клуб" відсутні, оскільки договір є недійсним з моменту підписання (ст. 59 ЦК УРСР, ст. 236 ЦК України), а відтак ТОВ „Наш клуб" не міг внести зазначене майно до статутного фонду ТОВ “Твердиня”.

Згідно з ч.2 ст.48 ЦК УРСР по недійсній угоді кожна зі сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. В даному випадку, без визнання установчих документів недійсними, проведення такої реституції є неможливим, оскільки ТОВ “Наш клуб” неправомірно передав спірне майно до статутного фонду ТОВ “Твердиня”.

Установчий договір ТОВ “Твердиня” визнано апеляційним господарським судом недійсним, оскільки він суперечить вимогам діючого законодавства в частині внесення частки до статутного фонду. Недійсні частини угоди не тягнуть за собою недійсності інших її частин, якщо можна припустити, що угода була б укладена  і без включення недійсної її частини (ст. 60 ЦК УРСР). У даному випадку засновників ТОВ “Твердиня” двоє, а відтак не є можливим визнати установчий договір укладений двома учасниками недійсним в частині внесення вкладу одного з учасників, оскільки це позбавляє сенсу необхідність укладення договору.

На підставі вищезазначеного колегія суддів дійшла висновку, що постанова Запорізького апеляційного господарського суду від 20.06.2007р. у справі №  20/232/06 є обґрунтованою та законною.

Керуючись статтями  1115,  1117,  1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ТОВ “Твердиня” залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 20.06.2007р. у справі №  20/232/06 залишити без змін.

Головуючий                                                            О.С. Удовиченко

Судді                                                                        О.М. Мамонтова

М.І. Хандурін