ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.07                                                                                        Справа №  22/90/07

Суддя   Скиданова Ю.О.

Позивач:
Закрите  акціонерне товариство “Транспортно-експедиційне агентство “СФЕРА”,
69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129, кв. 507

Відповідач
Закрите акціонерне товариство “Бан”,
69057, м. Запоріжжя, вул. Тамбовська, 3

Суддя

: Скиданова Ю.О

Представники

Позивача:
Шестопалова О.Д. –довіреність №57 від 26.01.2007 р.

Відповідача:
Не з’явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області звернулося закрите  акціонерне товариство “Транспортно-експедиційне агентство “СФЕРА” з позовною заявою до закритого акціонерного товариства “БАН” про стягнення  37460,00 грн. заборгованості за надані послуги автоперевезення, 7989,46 грн. пені на підставі Договору на перевезення вантажів від 11.04.2005 р., 3761,50 грн. інфляційних витрат, 659,38 грн. 3% річних та 300,00 грн. за надані юридичні послуги.

Ухвалою суду від 07.02.2007 р. порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 14.03.2007 р.

Ухвалою від 14.03.2007 р., в порядку ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався на 10.04.2007 р.

Ухвалою суду від 10.04.2007 р., за клопотанням представників сторін строк розгляду спору по справі було продовжено на два місяці, розгляд справи відкладався до 16.05.2007 р..

У судовому засіданні 16.05.2007 р. розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частину рішення. за згодою представника позивача.

Позивачем неодноразово уточнювалась сума позовних вимог. В судовому засіданні 16.05.2007 р. представник позивача надав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з закритого акціонерного товариства “БАН” на користь закритого акціонерного товариства “Транспортно-експедиційне агентство “СФЕРА” 35410,00 грн. заборгованості за надані послуги автоперевезення, 3733,76 грн. пені на підставі Договору на перевезення вантажів від 11.04.2005 р., 3758,25 грн. інфляційних втрат, 1056,21 грн. 3% річних та 300,00 грн. збитків за надані юридичні послуги.

Заява позивача про уточнення позовних вимог відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, не порушує діючого законодавства, прав та охоронюваних законом інтересів сторін учасників судового процесу та інших осіб, тому судом приймається до розгляду. Судом розглядаються уточнені позовні вимоги.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених у позові, в обґрунтування вимог вказує, що на виконання умов договору про перевезення вантажів, укладеного з відповідачем 11.04.2005 р., він здійснив перевезення вантажу, що підтверджується товарно-транспортними накладними та актами здачі-прийняття робіт ( надання послуг). Відповідач в порушення п.3.4. Договору зобов’язання щодо оплати одержаних послуг не виконав належним чином, виставлені відповідачем рахунки оплатив частково, внаслідок чого за ним склалася заборгованість в сумі 35410,00 грн.  грн., яку позивач просить стягнути з ЗАТ “Бан”.

Відповідач виклав свою правову позицію по суті спору  у письмовому відзиві на позовну заяву (вих. б/н від 10.04.2007 р.), у якому заперечив проти позовних вимог у повному обсязі, оскільки на момент подачі позову сума заборгованості за основним боргом складала не 37460,00 грн., про що свідчать акти звіряння. Окрім того, 23.03.2007 р. відповідач перерахував на користь позивача 1000,00 грн. ( платіжним дорученням №218 від 23.03.2007 р.), тому сума заборгованості на час розгляду справи складає 36410,00 грн.. Також, відповідач заперечує проти стягнення  пені, 3% річних та індексу інфляції, оскільки вважає, що їх розрахунок проведено без врахування умов Договору та норм законодавства. Враховуючи вищевикладене відповідач просить суд відмовити позивачу у позові.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив, що 11 квітня 2005 р. між ЗАТ “БАН” ( замовник, відповідач по справі) та ЗАТ “ТЕА “Сфера” ( перевізник, позивач по справі)  укладено Договір б/н на перевезення вантажів ( надалі Договір). Відповідно до умов п.1.1 Договору його предметом є взаємовідносини перевізника та замовника, які виникають при перевезенні та транспортно-експедиційному обслуговуванні вантажів в міжміських та міжнародних напрямках.

Пунктом 3.1. сторони визначили, що замовник перед кожним перевезенням оформлює заявку до договору з зазначенням  найменування вантажу, його кількості, вартості перевезення, маршруту, а також строк доставки та направляє перевізнику.

Вартість перевезення вантажу може змінитися у разі вартості ГЗМ та інших енергоносіїв як у бік збільшення так і у бік зменшення, або у зв’язку зі зміною у спеціальному ліцензуванні по автоперевезенням або іншим незалежним від виконавців договору причинам ( п.3.2. Договору).

Порядок розрахунків за надані послуги узгоджено сторонами п.3.4. Договору, відповідно до якого замовник здійснює оплату перевезення у національній валюті  України шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок перевізника по виставленню рахунку та акту виконаних робіт на протязі 5-ти банківських днів після відвантаження автотранспортного засобу.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов’язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до п.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать вивчені матеріали, за період 30.05.2006 р. по 07.11.2006 р. ЗАТ “Транспортно-експедиційне агентство “Сфера” (позивачем по справі) надані транспортні послуги з перевезення товару, передбачені Договором, послуги прийняті товариством “БАН” без зауважень, що підтверджується актами здачі-прийняття виконаних робіт та товарно-транспортними накладними (оригінали яких оглянуто судом у судовому засіданні, копії залучено до матеріалів справи). Однак відповідач порушив взяті на себе за договором зобов’язання, вимоги щодо оплати належним чином не виконав, у зв’язку з чим за ним на час розгляду справи у суді рахується заборгованість в сумі 35410,00 грн..

Згідно зі  ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог–відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач не надав суду доказів виконання зобов’язання щодо сплати наданих позивачем транспортних послуг у повному обсязі та у визначені строки.  Факт заборгованості відповідача  в сумі 35410 грн. підтверджено представником відповідача в судовому засіданні. З урахуванням встановленого, суд вважає вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 35410,00 грн. обґрунтованими, підтвердженими доданими розрахунками та матеріалами та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 3733,76 грн. за загальний період з 22.06.2006 р. по 30.12.2006 р..

Згідно зі ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошових сум (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських правовідносин зобов’язується сплатити в разі невиконання або неналежного виконання господарських зобов’язань.

Згідно п.6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 4.7.1. Договору   у разі  порушення  узгоджених строків  оплати Замовник сплачує перевізнику пеню у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення в оплаті але не більш подвійної ставки НБУ.

Згідно з вимогами Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом перевірений розрахунок суми пені, що наданий позивачем, та встановлено, що за неналежне виконання взятих на себе зобов’язань відповідачем, з останнього на користь позивача підлягає стягненню 3733,76 грн. пені за вище визначений період.

Позивачем заявлено до стягнення 3758,25 грн. інфляційних витрат за період з червня 2006 р. по грудень 2006 р. та 1056,21 грн. 3% річних за період з 22.06.2006 р. по 16.05.2007 р..

Стаття 612 Господарського кодексу України передбачає, якщо боржник не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у встановлений договором або законом строк, він вважається таким, що прострочив.

Відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вище викладене, суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача у цій частині, стягнути  з відповідача на користь позивача 3758,25 грн. інфляційних витрат та 1056,21 грн. 3%  річних за вище визначені періоди.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 300,00 грн. збитків за складання позовної заяви.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України особа,  якій завдано збитків  у  результаті  порушення  її цивільного права, має право на їх відшкодування.   Збитками є:  1) втрати,  яких  особа  зазнала  у  зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,  а також витрати,  які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи,  які  особа  могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зазначена стаття визначає загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права; завдання збитків та причинний зв’язок між порушенням права та збитками. Лише при наявності таких обставин в особи виникає право на відшкодування завданих збитків.

Суд не вбачає в діях відповідача складу цивільного правопорушення.

Стаття 44 ГПК України передбачає, що судові витрати складаються з  державного  мита,  сум,  що підлягають сплаті за проведення  судової  експертизи,  призначеної господарським судом,  витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, ...

Тому витрати позивача пов’язані зі складанням позовної заяви не можуть вважатися збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, оскільки такі витрати не мають обов’язкового характеру і факт їх наявності та розмір не перебувають у необхідному причинному зв’язку з діями відповідача, окрім того заявлені до стягнення збитки за своєю правовою природою є судовими витратами та повинні бути доведені суду належними доказами.

Заперечення відповідача проти позовних вимог спростовуються матеріалами справи, доказів іншого відповідачем не надано.

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з закритого акціонерного товариства “Бан” (69057, м. Запоріжжя, вул. Тамбовська, 3, р/р 7901 у ЗРД АКБ “ТАС-Комерцбанк”, МФО 300164, ,) на користь закритого акціонерного товариства “Транспортно-експедиційне агентство  “СФЕРА” (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129, кв. 507, р/р 3000 у ФАБ “УКРБІЗНЕСБАНК” м. Запоріжжя, МФО 373210, ) 35410,00 грн. заборгованості за надані послуги автоперевезення, 3733,76 грн. пені, 3758,25 грн. інфляційних втрат, 1059,21 грн. 3% річних,  439,58 грн. державного мита, 102,66 грн. витрат на  інформаційно-технічне  забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду  набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання.

Рішення оформлено і підписано згідно з вимогами ст. 84  ГПК України  10.07.2007 р.

Суддя                                                                           Ю.О. Скиданова