ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2007 р.
№ 30/238-06

Вищий господарський  суд  України у складі колегії суддів :

головуючого судді
Овечкіна В.Е.,

суддів
Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

ТзОВ “Теко”

на постанову
від 28.11.06 Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі
№ 30/238 господарського суду Дніпропетровськ області

за позовом
ТзОВ “Теко”

до
Дніпропетровської міської ради

про
припинення шляхом розірвання  договору  оренди земельної ділянки від 30.09.02, стягнення коштів
в сумі 261 524,35 грн.

У справі взяли участь представники сторін

позивача: Фуркаленко Л.В., довір. 33 від 15.01.07

відповідача: не з’явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.06 (суддя Євстигнеєва Н.М.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.11.06 ( колегія суддів у складі: Павловського П.П., Чус О.В., Логвиненка А.О), позовні вимоги задоволено частково: договір оренди земельної ділянки від 30.09.02, який був укладений між Дніпропетровською міською радою та ТОВ “ТЕКО” розірваний, в задоволенні вимоги про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими судовими актами, звернувся з касаційною скаргою,  в якій посилається на порушення судами норм процесуального та матеріального права в частині відмови  позивачу у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача збитків в сумі 261 524,35 грн. Скаржник зазначає, що судами не застосовані ст. 48 Закону України “Про власність” та ст. 1212 ЦК України (особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави зобов’язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.)

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню  з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Суди попередніх інстанцій встановили наступне.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що  у зв’язку з продажем об’єктів нерухомості  (будівель та споруд), які розташовані на земельній ділянці та належали позивачу на праві власності , він звернувся до відповідача з проханням про розірвання договору оренди земельної ділянки  з 27 січня 2006 року та просить суд стягнути з відповідача перераховані відповідно до договору оренди грошові кошти, якими незаконно та безпідставно заволоділа Дніпропетровська міська рада. Відповідач ухиляється  від надання згоди на розірвання договору. Статутну діяльність ТОВ “ТЕКО” припинило у січні 2006 року.

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради  від 07.08.02 №174/3 між Дніпропетровською міською радою та ТзОВ “ТЕКО” 30.09.02 був укладений договір оренди земельної ділянки строком до 07.08.2017. Форма, розмір та  порядок вплати  орендної плати встановлено розділом 3 договору оренди. У п.3.1 та п.3.2  розділу 3 цього договору встановлено, що  сума орендної плати за користування земельною ділянкою  на термін дії договору складає 8998472,65 грн.; орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій сумі  у розмірі земельного податку, вноситься на розрахунковий рахунок казначейства за місцем податкового звіту щомісячно і на майбутній період  вноситься на термін не більше одного календарного року.

На виконання розділу 3 цього договору  позивачем була перерахована орендна плата на загальну суму 261524,35 грн. за березень, квітень, травень, червень, липень 2006 року.

Посилання скаржника на незастосування судами ст. 1212ЦК України не можуть бути прийняти колегією суддів до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов’язаннями до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками попередніх судових інстанцій про те, що перераховані позивачем кошти на рахунок відповідача на підставі договору оренди земельної ділянки не є безпідставно отриманими коштами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої та  апеляційної інстанцій в повному обсязі дослідженні обставини справи і їм дана правильна юридична оцінка, а тому підстави для скасування прийнятих судових актів  відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111, ГПК України, Вищий господарський суд України.

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.06 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.11.06 у справі № 30/238 господарського суду Дніпропетровськ області залишити без змін, касаційну скаргу ТзОВ “Теко” –без задоволення.

Головуючий, суддя                     В.Овечкін

Судді                    Є.Чернов

В.Цвігун