ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2007 р.                                                 Справа №  4/239/07

Позивач           Заступник військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах

держави в особі військової частини А1571,

с. Київо-Олександрівка, Веселинівського р-ну,  Миколаївської обл.

Відповідач          Приватне підприємство виробничо-комерційна фірма “Центр-95”

пр-т Леніна, 92, м. Миколаїв, 54017

суддя Дубова Т.М.

ПРИСУТНІ:

Від позивача           –БерезовськийВ.А. доручення № 211 від 02.07.2007р.

Від відповідача          –не з’явився.

У судовому засіданні приймає участь прокурор Забаров Д.А.

СУТЬ СПОРУ: про стягнення за договором № 3 від 22.03.2006р. 124839,66 грн., з яких: 115024,40грн. основний борг, 9815,26 грн. відшкодування витрат на земельний податок за 2006р.

Відповідач про час судового засідання повідомлений належним чином  за юридичною адресою, відповідно до ст.64 ГПК України (а.с. 36-41),  але відзив та витребувані документи не надав, представник  в судове засідання без поважних причин не з’явився.

Розглянувши матеріали справи на підставі ст. 75 ГПК України, заслухавши представника позивача та прокурора, суд –

ВСТАНОВИВ:

22.03.06р. сторони уклали договір № 3 про спільну діяльність по виробництву сільськогосподарської продукції, згідно якого позивач  виділяє відповідачу землю для виконання робіт, сплачує земельний податок та отримує 10% врожаю, але не менш 116 грн. в рік за кожен га., а відповідач повинен обробити землі, сплачувати позивачу винагороду та вчасно надавати грошові кошти для сплати земельного податку.

Оскільки позивач свої обов’язки, щодо надання землі та оплати земельного податку в сумі 9815,26 грн. виконав, а відповідач розрахувався частково в сумі 15 000,00 грн., позивач просить стягнути з відповідача суму 124839,66 грн., з яких: 115024,40грн. основного боргу, 9815,26 грн. відшкодування земельного податку за 2006р.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного:

Згідно договору № 3 від 22.03.06р., позивач зобов’язався надати землі та сплачувати земельний податок. В п. 8.1. договору сторони узгодили, що позивач отримує 10 % від врожаю, але не менш 116 грн. в рік за кожен га спільних ділянок, на яких здійснювались посіви. Також сторони пунктом 8.4. договору визначили порядок оплати в 2 етапи: 30% від суми до 01.09.2006р. та 70% до 01.12.2006р. Крім того в розділі 4 договору сторони зазначили, що відповідач повинен вчасно надавати грошові кошти для сплати земельного податку

30.05.2006р. сторони склали акт виконаних робіт, підписаний представниками та скріплений печатками обох сторін, згідно якого відповідач  виконав роботи на площі 1068,9 га, 227 га залишено під парами (а.с. 12). Листом № 7 від 07.06.2006р. відповідач повідомив позивача, що для власних потреб використав земельну ділянку площею 52 га. з числа земель, що знаходились під паром (а.с. 15). Таким чином, загальна площа оброблених земель у 2006р. склала 1120,9 га., під паром залишено 175 га. Виходячи з щомісячної плати, обумовленої сторонами в п. 8.1., відповідач винен був сплатити позивачу у 2006р. 130 024,40 грн., що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 13).

Однак, відповідач здійснив оплату частково в сумі 15 000,00грн., що підтверджується банківською випискою руху коштів на рахунку позивача (а.с. 24-25).

Таким чином, залишок боргу складає  115 024,40 грн.

Крім того, позивач у 2006р. сплатив 9815,26 грн. земельного податку, що підтверджується платіжними дорученнями № 261 від 14.09.2006р. та № 400 від 22.12.2006р., розрахунком позивача (а.с. 48-49).

Відповідач всупереч розділу 4 договору не перераховував грошові кошти для сплати земельного податку, таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за земельний податок складає 9815,26 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином. Відповідач доказів погашення заборгованості  станом на час розгляду справи  не надав.

Ухвали суду, надіслані за юридичною адресою відповідача по пр-т Леніна, 92, яка підтверджується  довідкою статуправління (арк.спр.46), повернулись з відміткою поштової установи про відсутність відповідача за визначеною адресою. Крім того, позивач прийняв заходи щодо сповіщення відповідача по телефону та за відомою йому адресою (а.с. 45). Між тим, згідно ст.93 ЦК України місцезнаходженням  юридичної  особи  є  адреса  органу або особи,  які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Норми ГПК України не передбачають  розшук судом, або стороною по справі фактичного місця знаходження іншої сторони. Відповідач відповідно до ст.ст.19,22 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців " змін до відомостей про юридичну особу не вніс.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач своїм правом не скористався.

Виходячи з викладеного, позов підлягає задоволенню повністю, судові витрати слід віднести за рахунок відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст.ст. 49,82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Cтягнути з приватного підприємства виробничо-комерційної фірми “Центр-95”  (пр-т Леніна, 92, м. Миколаїв, ) на користь військової частини А1571 (с. Київо-Олександрівка, Веселинівського р-ну,  Миколаївської обл., ) суму 115 024,40 грн. основного боргу, 9815,26 грн. відшкодування земельного податку за 2006р., 1240,00грн. держмита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в доход Держбюджету України.

Накази видати позивачеві, ДПІ у Центральному районі.

Рішення може бути оскаржене у 10-денний строк.

Суддя                                                        Т.М.Дубова