ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.08.07 р.                                                                               Справа № 15/319

Господарський суд Донецької області у складі судді О.М. Сковородіної

при секретарі судового засідання: Бахмет А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Андрєєнков А.В. довіреність від 16.05.07р.

від відповідача: Херувімов Ю.В. довіреність від 15.02.07р.

у справі за позовом: Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк

до відповідача: Державного підприємства “Донецьквантажтранс” м. Донецьк

про стягнення плати за користування вагонами в сумі 75858, 84 грн.

Позивач, Державне підприємство “Донецька залізниця” м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства “Донецьквантажтранс” м. Донецьк про стягнення плати за користування вагонами в сумі 75858, 84 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що у квітні – червні 2006р. відповідач користувався вагонами, які були надані позивачем в межах договору №1/104 від 23.05.05р. Проте, частину нарахованої плати за користування вагонами у цій період в сумі 75858, 84 грн. відповідач не визнавав. У зв’язку з цим позивач позбавлений права на списання коштів з особового рахунку відповідача у спірній сумі і, тому, просить суд стягнути кошти з відповідача.

01.08.07р. позивачем була подана заява, в якій він уточнив період нарахування спірної заборгованості – квітень-червень 2006р.

Відповідач  проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач невірно визначив час, коли мало місце користування вагонами відповідачем, та як слід – невірно нарахував плату. Зауважував на тому, що плата за користування вагонами, як „здвоєна” операція, взагалі не може нараховуватись позивачем, оскільки, такий вид плати не передбачений діючим законодавством.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив.

23.05.05р. між позивачем та відповідачем був укладений договір №1/104 від 23.05.05р. на експлуатацію залізничної під’їзної колії при станції Донецьк Донецької залізниці (арк. справи 92 т. 1), пунктом першим якого передбачено, що у відповідності зі Статутом залізниць України, Правилами та на умовах вищезазначеного договору здійснюється експлуатація під’їзної колії, що належить ветвевласнику, примикає до станції Донецьк Донецької залізниці стрілкою №32 до колії №12р та обслуговується власними локомотивами. Межею під’їзної колії є ось світлофору МЧУ станції Донецьк, встановленого на відстані 52м від стрілки №32 у сторону станції Вугілляшлях.

В період квітня – червня 2006р. позивачем на залізничну під’їзну колію при станції Донецьк, що належить відповідачу під вивантаження та навантаження, подавались вагони.

За відомостями №№ 036125, 041126 – 041130, 42132, 38, 042140, 043141, 043142, 47, 044149, 045151, 045153, 56, 046157, 046158, 046160, 046162, 051163, 67, 051168, 051170, 051172, 052175, 052177, 82, 054184, 054186, 91, 056192, 156193, 056195, 056196, 058198, 0202, 0606204, 0706205, 0806206, 0906207, 1306208, 1306209, 1306211, 1306212, 1406213, 1506214, 1606215, 1219, 2106221, 2206223, 2306224, 2227, 2706228, 2906229, 2906231, 3006233, 0107234 за відповідний час нарахована плата за користування вагонами в сумі 377 653, 32 грн. (у томи числі ПДВ в сумі 62 942, 22 грн.) Вказані відомості плати за користування вагонами відповідачем були підписані із зауваженнями. Частина нарахованої по ним плати в розмірі 75 858, 84 грн. (у тому числі ПДВ – 12 643, 14 грн.) визнана не була з посиланнями на те, що залізницею невірно визначені вантажні операції, як „здвоєні”, оскільки спірні вагони вивантажувались та навантажувались на під’їзній колії різними контрагентами відповідача.

Оцінюючи доводи позивача та відповідні заперечення відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 119 Статуту залізниць за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Порядок і умови користування вагонами визначені Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. №113 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 3 Правил облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станції відправлення та призначення за "Відомістю плати за користування вагонами (контейнерами)" форми ГУ-46, яка складається на підставі "Пам'яток про користування вагонами (контейнерами)" форми ГУ-45, "Актів про затримку вагонів" форми ГУ-23а, "Актів загальної форми" ГУ-23.

Згідно з п. 4 Правил час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам'ятці про користування вагонами, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій. Пам'ятка підписується відповідальною особою станції і вантажовласника. Про зарахування для подвійних операцій (розвантаження одержувачем та наступне навантаження вагона цим же одержувачем) у графі 14 "Примітки" Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) робиться відмітка "Подвійна операція".

Згідно з п. 7 Правил час користування вагонами на залізничних під'їзних коліях, що обслуговуються локомотивами власників колій, обчислюється з моменту їх передавання на передавальних коліях.

Умовами договору від 23.05.2005 р. №1/104, укладеного між залізницею та відповідачем, передбачено, що вагони подаються залізницею на під'їзну колію ДП "Вугілля України" для нього та його контрагентів та зараховуються у користування власнику колії. Виключення вагонів із користування власника колії здійснюється моментом закінчення приймально-здавальних операцій, оформлення пам'яток користування вагонами та підписання їх представниками залізниці і власника колії.

Таким чином, за умовами договору від 23.05.2005 р. №1/104 всі вагони передаються залізницею у користування безпосередньо власнику залізничної колії —відповідачу, який у даному випадку відповідно до п. 2 Правил є вантажовласником, а не контрагентом останнього (п. 5 договору). Підписання пам'яток і відомостей плати за користування вагонами і розрахунки із залізницею за користування всіма вагонами, зданими на під'їзну колію, також проводяться власником під'їзної колії —відповідачем (п.п. 3 п. 16, п. 14 договору).

У зв'язку з вищенаведеним, суд вважає правомірним нарахування плати за користування вагонами відповідачу із застосуванням знижки, встановленої для подвійної операції, з огляду на встановлені судом факти навантаження і вивантаження вагонів на під'їзній колії відповідача (з яким згідно з умовами договору і проводяться всі розрахунки за користування вагонами).

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що залізниця повинна окремо нараховувати плату за користування вагонами для кожного контрагента відповідача, який здійснює розвантаження та навантаження вагонів, оскільки: по-перше, згідно з умовами договору розрахунки за користування вагонами проводяться залізницею саме з відповідачем як власником під'їзної колії (а не з його контрагентами); по-друге, відповідач не надав доказів повернення вагонів раніше, ніж зазначено у пам’ятках.

Крім того плата за користування вагонами була розрахована залізницею з  застосуванням знижки, встановленої для подвійної операції, у зв'язку з чим права і охоронювані законом інтереси відповідача не було порушено.

Також, суд не приймає, як обґрунтовані, посилання відповідача на акти звірки між відповідачем та позивачем станом на 01.05., 01.06. та 01.07. 2006 року, згідно з якими заборгованість у відповідача перед позивачем відсутня, оскільки, вказані акти складені за договором №41/8 від 23.08.05р., тоді як спірна заборгованість нарахована за договором №1/104 від 23.05.05р.

З урахуванням обставин справи та наданих  доказів, вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі  Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. №113, Статуту залізниць України,  керуючись  ст. ст. 22, 33, 42, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк до Державного підприємства “Донецьквантажтранс” м. Донецьк про стягнення плати за користування вагонами в сумі 75858, 84 грн.

Стягнути з Державного підприємства “Донецьквантажтранс” (83012, м. Донецьк, вул. Словацька; ) на користь державного підприємства „Донецька залізниця” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68; ; рахунок 19 у Донецькій філії АБ „Експрес – Банк”, код банку 335838) заборгованість у вигляді плати за користування вагонами в сумі 75858, 84 грн., витрати з державного мита в сумі 758, 59грн., інформаційно – технічне забезпеченя судового процесу в сумі 118, 00 грн.

Повний текст рішення підписаний 13.08.07р.

Рішення набирає законної сили 27.08.07р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд  згідно розділу XII ГПК України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя