донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

11.10.2007 р.                                                                                          справа №20/285пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Кононенко В.В. представник за довір. № б/н від 02.07.2007 р. -ТОВ "Керамида", м. Донецьк,

від відповідачів:

від третьої особи:
Нікуліна І.О. представник за довір. № 01/13-2896 від 12.06.2007 р. -Донецька міська рада, м. Донецьк;
Нікуліна І.О. представник за довір. № 851-п від 25.05.2007 р. - Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради, м.Донецьк;
Кочеткова В.В. представник за довір. № б/н від 01.10.2007 р. - КП "Бюро технічної інвентаризації м.Донецька", м. Донецьк
Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради "Міські комунальні ресурси", м. Донецьк - не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Донецької міської ради, м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від
23.08.2007 року

по справі
№ 20/285пн

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамида", м.Донецьк

до

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1

1) Донецької міської ради, м. Донецьк
2) Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради м.Донецьк
3) Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації м.Донецька", м. Донецьк

Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради "Міські комунальні ресурси", м. Донецьк

про
визнання приміщень нежитловими та спонукання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 23.09.2007 р. позовні вимоги задоволені: визнані нежитловими приміщення площею 1 984, 3 кв. м., розташовані за адресою: м. Донецьк, вул. Лівобережна, 11, 13, Комунальне підприємство „Бюро технічної інвентаризації” судом зобов’язане внести зміни до документації щодо цільового призначення зазначених приміщень. Крім того, суд першої інстанції зобов’язав Донецьку міську раду включити спірні приміщення до переліку об’єктів комунальної власності, що підлягають приватизації.

На рішення суду першої інстанції Донецької міською радою подана апеляційна скарга, в який йдеться про скасування судового рішення і відмову у задоволенні позовних вимог в частині, яка стосується зобов’язання міської ради включити об’єкт до переліку об’єктів приватизації. Як зазначено у скарзі, задоволенням позову порушені права Ради, як суб’єкта права власності, самостійно володіти, користуватись об’єктами комунальної власності.

Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради м.Донецьк та Комунальне підприємство „Бюро технічної інвентаризації м. Донецька” підтримують доводи апеляційної скарги і вважають необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо зміни цільового призначення приміщень.

Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради "Міські комунальні ресурси", м. Донецьк свого представника до судового засідання не направила, про причини неявки не повідомила.

Позивач вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а рішення місцевого господарського суду –законним.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Позивач є орендарем нежитлового приміщення площею 1 984, 3 кв. м., розташованого за адресою: м. Донецьк, вул. Лівобережна, 11, 13, що підтверджується договором оренди № 5 від 31.03.2006 р., додатковими угодами до нього, актами приймання-передачі та іншими долученими до матеріалів справи доказами.

Керуючись положеннями ст. 7 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, позивач звернувся до Донецької міської ради з заявою про включення орендованих ним нежитлових приміщень до переліку об’єктів, що підлягають приватизації. Проте, Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради листом від 18.06.2007 р. відмовило у задоволенні вимог позивача, пославшись на те, що приміщення по вул. Лівобережна, 11, 13 за інвентарною  справою балансоутримувача рахуються, як житлові, тому у відповідності до Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” не підлягають приватизації.

Не погоджуючись з відмовою у приватизації, позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить визнати зазначені приміщення  нежитловими, зобов’язати Комунальне підприємство „Бюро технічної інвентаризації м. Донецька” внести зміни до документації щодо їх цільового призначення, а  Донецьку міську раду включити приміщення до переліку об’єктів комунальної власності, що підлягають приватизації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що місцевою радою порушені вимоги ст. ст. 2, 5, 7 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, ст. ст. 2, 6, 12 Закону України „Про приватизацію державного майна”, оскільки згідно до наведених правових норм позивач може бути покупцем об’єктів приватизації, відносно об’єктів, вказаних у позові, не існує заборони на приватизацію, тому і у Донецької міської Ради не було передбачених законом підстав для відмови у

приватизації. Що ж стосується посилань відповідача на те, що спірні об’єкти за даними інвентарного обліку рахуються як житлові, то вони суперечать фактичним обставинам і спростовуються відповідними доказами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з доводами позивача.

Апеляційна інстанція вважає, що рішення місцевого господарського суду відповідає вимогам законодавства з огляду на наступне.

У відповідності до частини 1 ст. 7 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, включення об’єктів  малої приватизації до переліків, зазначених у цій статті, здійснюється відповідно до Державної та місцевих програм приватизації чи з ініціативи відповідних органів приватизації або покупців. Позивач, згідно ст. 5 вказаного Закону може бути покупцем об’єктів малої приватизації, а тому вправі був ініціювати питання про включення спірного об’єкту до відповідного переліку. Такий висновок ґрунтується на змісті пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2000 р. у справі  № 1-16/2000 (справа про визначення способу малої приватизації).

Як встановлено частиною 5 ст. 7  Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, частиною 3 ст. 12 Закону України „Про приватизацію державного майна”, відмова в приватизації можлива виключно у випадках, прямо встановлених законом, зокрема, коли є законодавчо встановлені обмеження на приватизацію певного майна. За відсутністю відповідних обмежень орган приватизації, як зазначено у пункті 2 резолютивної частини вищевказаного рішення Конституційного Суду України, зобов’язаний включити об’єкт до переліку об’єктів приватизації.

Посилання відповідача в листі від 18.06.2007 р. на те, що спірні об’єкти, рахуються як житлові є безпідставними. Адже в матеріалах справи немає жодного доказу використання приміщень в якості житлового фонду. На час розгляду спору, вони знаходяться в орендному користуванні у позивача, саме як нежитлові приміщення, про що свідчать умови договору оренди від 31.03.2006 р. та інші наявні у справі докази. Крім того, із заперечень Комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації м. Донецька” на позовну заяву видно, що спірні об’єкти не використовувались як житлові, а надавались в користування суб’єктам господарювання.

Таким чином, відповідач не довів наявність встановлених законодавством перешкод для включення приміщень площею 1 984, 3 кв. м., розташованих за адресою: м. Донецьк, вул. Лівобережна, 11, 13 до переліку об’єктів, що підлягають приватизації, тому позовні вимоги в цій частині судом першої інстанції задоволені обґрунтовано.

Правомірність вимог позивача щодо внесення змін в документацію відносно цільового призначення приміщень підтверджується вищевказаними доказами. Апеляційна інстанція враховує і те, що статус спірних приміщень, як нежитлових, визначений самою міською радою в договорі оренди, укладеному з позивачем. В цій частині рішення суду в апеляційному порядку не оскаржується.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не спростовують висновків, покладених в основу судового рішення. Зокрема, заявником не доведено наявність законодавчої заборони на приватизацію спірних об’єктів. Нічим не підтвердженими є і його твердження про намір використати приміщення для потреб бюджетної установи. Ця обставина не була підставою для відмови у приватизації, про що свідчить зміст листа від 18.06.2007 р. № 984. Апеляційна інстанція враховує і те, що фактичні дії відповідача не дають підстав вважати, що він має намір використовувати приміщення з вищевказаною метою. Адже, спірні приміщення передані в оренду позивачу строком до 31.03.2008 р., а пунктом 5.4 договору від 31.03.2006 р. передбачено право позивача на продовження дії договору оренди.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого господарського суду –без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського  суду  Донецької  області  від 23.09.2007 р.  по справі № 20/285пн залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 7 прим.

1. позивачу

3. відповідачам

1. третій особі

1. у справу

1. ДАГС