ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 р.
№ 1/59-2364 (12/112-1296 15/52-1070)

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Кравчука Г.А.,

суддів:
Шаргала В.І., Швеця В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Регіонального відділення Фонду державного майна по Тернопільській області

на постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 р.

у справі
№ 1/59-2364(12/112-1296 15/52-1070)

господарського суду
Тернопільської області

за позовом
Регіонального відділення Фонду державного майна по Тернопільській області

до
Закритого акціонерного товариства “Агробуд”

про
визнання права державної власності на частку у статутному фонді Закритого акціонерного товариства “Агробуд”

в судовому засіданні взяли участь  представники:

позивача:
Селецький Ф.Ф., дов. № 03 від 10.01.2007 р.;

відповідача:
Присяжнюк Ю.К., голова правління;
Кукуруза В.А., дов. № 286 від 08.10.2007 р.;

В С ТА Н О В И В:

У квітні 2005 р. Регіональне відділення Фонду державного майна по Тернопільській області (далі –Відділення) звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою, у якій просило визнати право державної власності на частку у розмірі 59,45 % у статутному фонді Закритого акціонерного товариства “Агробуд” (далі –Товариство) та зобов’язати правління Товариства внести відповідні зміни до установчих документів, зафіксувавши 59,45 % статутного фонду як державну власність.

Позовні вимоги Відділення обґрунтовувало тим, що:

– у процесі створення Товариства внаслідок чисельних реорганізацій не було враховано того, що розмір державної частки у статутному фонді Товариства складає 59,45 %;

– керівництво Товариства свідомо ухиляється від вирішення питання щодо оформлення у передбаченому порядку державної частки у статутному фонді Товариства в розмірі 59,45 %,  чим порушує законодавство України та завдає шкоду державі.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 22.02.2007 р. (колегія суддів: Левандовський Ю.Я., Турецький І.М., Бурда Н.М.) у задоволені позовних вимог Відділення відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 р. (колегія суддів: Юркевич М.В., Городечна М.І., Кузь В.Л.) рішення господарського суду Тернопільської області від 22.02.2007 р. залишено без змін.

Вказані судові акти мотивовані тим, що Відділення не довело належними та допустимими доказами право державної власності на частку у статутному фонді Товариства у розмірі 59,45 % або у будь-якому іншому розмірі.

Відділення звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову  Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 р. і рішення господарського суду Тернопільської області від 22.02.2007 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, або передати справу на новий розгляд до господарського суду Тернопільської області. Вимоги, викладені у касаційній скарзі, Відділення обґрунтовує тим, що господарські суди першої та другої інстанції при вирішенні спору не у повному обсязі дослідили матеріали справи, взяли до уваги помилкові та неточні висновки експертів, внаслідок чого самі дійшли до висновків, які суперечать фактичним обставинам і матеріалами справи та є помилковими.

Товариство скористалось правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та надіслало до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу Відділення, у якому просить залишити її без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 р. та рішення господарського суду Тернопільської області від 22.02.2007 р. –без змін. Вимоги, викладені у відзиві, Товариство обґрунтовує тим, що вказані судові акти прийняті на основі досконалого і всебічного вивчення матеріалів справи та двох висновків судово-економічних експертиз, об’єктивного і правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 10.10.2007 р. розгляд касаційної скарги здійснюється Вищим  господарським судом України у складі колегії суддів Кравчука Г.А. –головуючого, суддів Шаргала В.І. та Швеця В.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Відділення не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що:

– ухвалою господарського суду Тернопільської області від 12.09.2005 р. було призначено судову бухгалтерсько-економічну експертизу, на вирішення якої було поставлено наступне питання: визначити державну частку Відкритого акціонерного товариства “Агробуд” з урахуванням внесків держави в статутний фонд з моменту утворення Обласного кооперативного державного об’єднання по агропромисловому будівництву “Облагробуд” до моменту реєстрації Відкритого акціонерного товариства “Агробуд”;

– за результатами вказаної судової бухгалтерсько-економічної експертизи документально підтвердити державну частку, зазначену в установчих документах, а саме – в розмірі 4 % в статутному фонді Обласного кооперативно-державного об’єднання по агропромисловому будівництву “Облагробуд”, створеного у 1986 р, в розмірі 4 % в статутному фонді Тернопільської обласної асоціації по агропромисловому будівництву “Облагробуд”, зареєстрованої Тернопільською міською державною адміністрацією під реєстраційним № 253 від 21.10.1993 р., в розмірі 4,42 % в статутному фонді Відкритого акціонерного товариства “Агробуд”, зареєстрованого Торгово-реєстраційною палатою Тернопільської міської ради під реєстраційним № 0010706 від 27.12.2000 р. та в розмірі 4,42 % в статутному фонді Товариства, зареєстрованого Управлінням в справах торгівлі, побуту та реєстрації Тернопілської міської ради під реєстраційним № 0010706 в реєстрації підприємницької діяльності 14.05.2003 р. –не видається за можливе;

– у висновку вказаної судової бухгалтерсько-економічної експертизи також зазначено, що збільшення статутного фонду Товариства за рахунок державних капітальних вкладень згідно наданих річних звітів Обласного кооперативно-державного об’єднання по агропромисловому будівництву “Облагробуд” за 1990 –1994 рр. не вбачається, так як одержані протягом вказаних років державні капіталовкладення на розвиток об’єктів власної бази Обласним кооперативно-державним об’єднанням по агропромисловому будівництву “Облагробуд” були повністю використані на розвиток бази підвідомчих районних організацій, при цьому, враховуючи вимоги Порядку визначення часток, що належать державі в статутних фондах підприємств, створених за участю недержавних суб’єктів господарювання, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 30.08.2000 р. № 1800, державні централізовані капіталовкладення при визначенні державної частки у статутному фонді підприємств не враховуються;

– ухвалою господарського суду Тернопільської області від 06.05.2006 р.  було призначено повторну судову бухгалтерсько-економічну експертизу, на вирішення якої було поставлено, зокрема, наступне питання: визначити державну частку Відкритого акціонерного товариства “Агробуд” з урахуванням внесків держави в статутний фонд з моменту утворення Обласного кооперативно-державного об’єднання по агропромисловому будівництву “Облагробуд” до моменту державної реєстрації Відкритого акціонерного товариства “Агробуд”.

– ухвалою господарського суду Тернопільської області від 19.06.2006 р.  було уточнено питання, поставлене ухвалою господарського суду Тернопільської області від 06.05.2006 р.: зокрема, визначити державну частку у статуті Відкритого акціонерного товариства “Агробуд” відповідно до Порядку визначення часток, що належать державі в статутних фондах підприємств, створених за участю недержавних суб’єктів господарювання, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 30.08.2000 р. № 1800, на підставі балансів апарату “Облагробуду”;

– за результатами вказаної судової бухгалтерсько-економічної експертизи було встановлено, що державна частка у статутному фонді Обласного кооперативно-державного об’єднання по агропромисловому будівництву “Облагробуд”, створеного у 1986 р., конкретно не визначена і документально в розмірі 4 % або у іншому розмірі не підтверджується; державна частка у статутному фонді Тернопільської обласної асоціації “Облагробуд”, зареєстрованому Тернопільською міською державною адміністрацією під реєстраційним № 253 від 21.10.1993 р., документально не підтверджується, розмір частки та розмір пайового внеску кожного учасника не визначений статутними документами та установчим договором; у статутному фонді Відкритого акціонерного товариства “Агробуд” державна частка зафіксована у розмірі 4,42 % згідно Статуту, зареєстрованого Торгово-реєстраційною палатою Тернопільської міської ради під реєстраційним № 0010706 від 27.12.2000 р., але документально не підтверджується ні в розмірі 4,42 %, ні в іншому розмірі; державна частка у статутному фонді Товариства зафіксована в розмірі 4,42 % згідно Статуту, зареєстрованому Управлінням в справах торгівлі, побуту та реєстрації Тернопілської міської ради під реєстраційним № 0010706 в реєстрації підприємницької діяльності 14.05.2003 р., однак документально не підтверджується ні в розмірі 4,42 %, ні в іншому розмірі.

Надавши оцінку вказаним висновкам судових бухгалтерсько-економічних експертиз, а також іншим доказам у справі, поданими Відділенням і Товариством в обґрунтування своїх вимог та заперечень, місцевий та апеляційні господарські суди, керуючись ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, прийшли до висновку про безпідставність позовних вимог Відділення.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що вимоги касаційної скарги Відділення базуються на необхідності переоцінки висновків двох судових бухгалтерсько-економічних експертиз та також інших доказів у справі, яким вже була дана оцінка господарськими судами першої та другої інстанції. Проте, вказані дії не можуть бути здійснені Вищим господарським судом України, оскільки, виходячи із наданих господарському суду касаційної інстанцій ст. ст. 1115 та 1117 Господарського процесуального кодексу України повноважень, він не може давати оцінку доказам, а повинен на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевірити застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Між тим, будь-яких посилань на порушення або неправильне застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права з зазначенням суті таких порушень або неправильного застосування Відділення у касаційній скарзі не наводить.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України постанова Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 р. ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна по Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 р. у справі № 1/59-2364(12/112-1296 15/52-1070) господарського суду Тернопільської області –без змін.

Головуючий суддя                                                       Г.А. Кравчук

Суддя                                                                          В.І. Шаргало

Суддя                                                                          В.О. Швець