СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09.07.07                                                                                 Справа № 6/366ад.

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали  за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Антрацитівському районі  Луганської області,                                      м. Антрацит Луганської області

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Антрацитівському районі Луганської області, м. Антрацит Луганської області

про стягнення 263 грн. 97 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Пригін С.В., дов. № 337/01-41 від 02.02.07.,

від відповідача –Совєтова О.В., дов. № 04/1876 від 11.05.07,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про  стягнення з відповідача частини допомоги на поховання у сумі 261 грн. 90 коп. та витрати на доставку пенсії у сумі  2 грн. 07 коп.

В обґрунтування  адміністративної позову позивач посилається на те, що УПФУ в Антрацитівському районі луганської області виплачує пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Призначення цих пенсій проводиться згідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до ст. 91 якого передбачено виплату допомоги на поховання в розмірі двомісячної пенсії.

В той же час, призначення та виплата таких пенсій здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі «Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному Фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», затвердженого Постановою правління ПФУ та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 04.03.2003. № 5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.2003. за № 376/7697 (далі за текстом Порядок).

З урахуванням положень наведених вище нормативних актів, позивач виплатило допомогу на поховання у розмірі двох місячних пенсій померлої Душенко Г.І. 569 грн. 38 коп., яка отримувала пенсію в разі втрати годувальника за чоловіка померлого внаслідок професійного захворювання, частину допомоги на поховання у розмірі 261 грн. 90 коп. та витрати на доставку пенсії у сумі 2 грн. 07 коп., пред’явлені до відшкодування відповідачу у січні 2007 року. Але відповідач не прийняв вказані кошти для відшкодування, у зв’язку з чим позивач просить стягнути з Фонду на свою користь частину допомоги на поховання у сумі 261 грн. 90 коп. та витрати на доставку пенсії у сумі 2 грн. 07 коп.

Відповідач надав до суду відзив та доповнення до заперечень, за якими позовні вимоги вважає необґрунтованими, та зокрема посилається на наступне.

Відповідач наддав до суду відзив на позовну заяву від 04.05.2007., за яким проти позову заперечує з підстав вказаних у запереченнях та зокрема, зазначає, що  відповідно до ст. 21 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання», які спричинили втрату працездатності»Фонд зобов’язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії по втраті годувальника з цих причин, при настанні страхового випадку.

У разі смерті від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на поховання несе Фонд згідно з «Порядком проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання». Цим порядком та Постановою Правління Фонду від  06.03.06 №13 «Про витрати на поховання у разі смерті застрахованої особи від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», передбачено, що витрати на поховання проводяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яким настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання. Тобто, допомога на поховання відшкодовується тільки у тому випадку, якщо смерть настала за наслідками отриманого нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання і коли встановлено причинний зв’язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров’я, підтверджений висновками відповідних медичних закладів.

У даному випадку смерть Душенко Г.І. не пов’язана ні з нещасним випадком на виробництві, ні з профзахворюванням.

Окрім цього,  Порядком не передбачено стягнення з Фонду невідшкодованих сум виплат в тому числі і заявлених до стягнення у даному позові.

З огляду на викладене, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні сторони подали заяву про перехід до судового розгляду справи, яка судом задоволена.

Сторони не досягли примирення.

Оцінивши обставини справи та доводи сторін у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення громадян України здійснюється органами Пенсійного Фонду України.

Вказаним Законом передбачено, що призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється органами Пенсійного Фонду.

З набранням чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності в зв'язку із втратою годувальника покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч.2 п.5 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. Страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Згідно зі ст.7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності»органи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, починаючи з 01.04.01,  відшкодовують органам Пенсійного фонду України пенсії, сплачені особам, яким призначено пенсії внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.03 № 5-4/4 затверджено «Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку  на виробництві або професійного захворювання»(далі за текстом - Порядок), що встановив механізм погодження та відшкодування таких витрат.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що  відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»та інших нормативно –правових актів, в тому числі і допомога на  поховання сім’ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію.

Відповідно до п. 5 Порядку органи Пенсійного фонду України щомісячно

до 10 числа місяця, наступного за звітним на підставі Списку осіб, яким виплачено

пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного

захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок

нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та Списку

померлих осіб, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на

виробництві або професійного захворювання, проводять з відділеннями виконавчої

дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та

професійних захворювань України звірку витрат по особових справах потерпілих,

складають акт щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким

виплачено пенсії по інвалідності та подають його відповідним головним управлінням Пенсійного фонду України  і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві  в  АРК,  областях,  містах  Києві  та  Севастополі.

На підставі даних особових справ інвалідів, занесених до актів звірки, робочі органи

Фонду соціального страхування від нещасних випадків визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню в централізованому порядку.

Тобто вказаними вище нормами не передбачено стягнення з Фонду виплачених сум допомоги на поховання та витрат на доставку пенсій.

Стаття 17 КАС України надає перелік компетенції адміністративних судів, яка зокрема, розповсюджується на спори фізичних або юридичних осіб із суб’єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дії або бездіяльність.

У даному випадку позивачем  не визначено, що саме оскаржується:  дії  або бездіяльність відповідача або відповідний акт останнього.

Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав і інтересів осіб, якими зокрема, можуть виступати визнання незаконним рішення, дій або бездіяльності органа державної влади та інших.

Окрім цього, суд може захистити  цивільні права або інтерес іншим засобом, встановленим договором або законом.

У даному випадку жодним законом або Порядком не передбачено захист цивільних прав позивача шляхом стягнення з відповідача виплачених сум допомоги на поховання та витрат на доставку пенсії, в томі числі і не застрахованої особи.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими що не підлягають до задоволення, у зв’язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки сторони звільнені від їх сплати у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п’ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 111, 121, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.          У задоволенні позову відмовити.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 11.07.2007.  у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Суддя                                                                                           Т.А.Василенко

Помічник судді                                                                              Т.В.Шкуть