ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10.09.2007р.
м.Київ
№ 25/350-А

За позовом             ДП "Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою"

До                           Державної інспекції з контролю за цінами вм. Києві

Предмет
адміністративного
позову
про  скасування рішення  та припису, -

Суддя

Представники сторін :

Від позивача      Кононов В.В. (довіреність № 910/04 від 10.09.2007р.)

від відповідача   Лук’яненко Р.М. (довіреність № 152-07/6-1156 від 03.09.2007р.)

10.09.2007р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Київський науково-дослідний та проектний інститут                     землеустрою» (надалі - ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут                     землеустрою», позивач)  звернулось до суду з позовною заявою про скасування Рішення Державної інспекції з контролю за цінами в м. Києві (надалі відповідач) № 69 від 22.05.2007 року та Припису Державної інспекції з контролю за цінами в м. Києві  № 82 від 22.05.2007 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неправомірно застосував до позивача економічні санкції за порушення вимог, передбачених частиною 2 статті 1 Закону України «Про захист конституційних прав громадян на землю»№2375-VI від 20.01.2005р..

Відповідачем позову не визнано, у запереченнях зазначено про правомірність застосованих штрафних санкцій.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши наявні докази, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

З 23.03.2007р. по 13.04.2007р. Державною інспекцією з контролю за цінами в м. Києві проведено перевірку формування та застосування тарифів на роботи та послуги з виконання землевпорядних робіт за період з березня 2006р. по січень 2007р. ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут  землеустрою»та складено Акт №.093 від 13.05.2007р.

На підставі вказаного Акту  22 травня 2007 року заступником начальника Державної інспекції з контролю за цінами в м. Києві було винесено припис № 82 (далі за текстом - Припис), який містить вимогу позивачу усунути встановлені вищевказаною перевіркою порушення дисципліни цін, привести розрахунки у відповідність до вимог чинного законодавства.

22 травня заступником начальника відділу Державної інспекції з контролю за цінами в м. Києві було прийнято Рішення № 69 від 22.05.2007 року (далі за текстом - Рішення) про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, відповідно до якого було вирішено:

- вилучити у позивача в доход Державного бюджету України 49 458 грн. 00 коп. та 8 207 грн. 00 коп.;

- стягнути з позивача в доход Державного бюджету штраф у розмірі 98 916 грн. 00 коп. та 16 414 грн. 00 коп.

Підставами для нарахування фінансових санкцій, згідно Акту №.093 від 13.05.2007р. стало, встановлення того, що позивачем при формуванні та застосуванні цін (тарифів) за роботи із землеустрою щодо виготовлення документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки при їх безоплатній передачі у власність було завищено вартість робіт та було застосовано вільні ціни, замість встановлених ч. 2 ст. 1  Закону України “Про захист конституційних прав громадян на землю” N 2375-IV від 20.01.2005р..

Відповідно до Акту №.093 від 13.05.2007р. виявлені відповідачем порушення полягають в тому, що позивачем укладались:

-  договори з фізичними особами на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, вартість робіт по кожному з яких становить 153 (сто п'ятдесят три) гривні (дев'ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) (на прикладі Договору № 1753 з Піддубецьким Ю.І), крім того позивач укладав договори з тими ж особами на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та зміни меж земельної ділянки і встановлення вартості цих робіт (на прикладі Договору № 1754 з гр. Піддубецьким Ю.І. вартість робіт по якому становила 348,00 грн.). Відповідач в акті зазначив, що оскільки результатом виконання робіт за вказаними договорами є виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку, то вартість робіт по цих договорах не повинна перевищувати 153,00 грн.

- укладено договір (на прикладі Договору № 1770 з гр. Лучковською Г.П.) з фізичною особою на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом або за законом із визначенням вільної ціни за виконання робіт по цьому договору.

Повний перелік договорів з фізичними особами, по яких вартість робіт із землеустрою, на думку відповідача, необгрунтовано завищена, наведений в Додатку № 20 до Акту перевірки (копія залучена до матеріалів справи)

За таких обставин відповідач прийшов до висновку про порушення позивачем частини 2 статті 1 Закону України “Про захист конституційних прав громадян на землю” N 2375-IV від 20.01.2005р.  та на підставі ст. 14  Закону України “Про ціни та ціноутворення” N 507-XII від 3 грудня 1990 року нарахував позивачу до стягнення суми 49 458, 00 грн. та 8 207, 00 грн. та штраф у сумі 98 916, 00 грн. та 16 414, 00 грн..

Вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України “Про захист конституційних прав громадян на землю” N 2375-IV від 20.01.2005р. вартість робіт із землеустрою щодо виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку, при передачі безоплатно земельних ділянок у власність громадянам України відповідно до статті 121 Земельного кодексу України, крім випадків, визначених частиною першою цієї статті, не може перевищувати дев'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»(на прикладі договорів з Піддубецьким Ю.І.) уклало з одним громадянином два різних договори. Предметом першого є складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (Договір № 1753), а другого виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення на місцевості меж земельної ділянки (Договір № 1754).

Зміст та обсяги робіт за цими договорами визначені узгодженими сторонами кошторисами.

Так, згідно з кошторисом до Договору № 1753 передбачений наступний обсяг робіт:

підготовчі роботи;

-          горизонтальні зйомки;

-          складання кадастрового плану;

-          складання акту на право власності на землю.

Вартість робіт згідно даного договору становить 153 (сто п'ятдесят три) гривні.

Згідно з кошторисом до Договору № 1754 передбачений наступний обсяг робіт:

-    прокладання теодолітних прив'язочних ходів;

-    встановлення меж земельної ділянки.

Вартість робіт згідно даного договору становить 348 (триста сорок вісім) гривень.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто укладання окремо цих двох договорів з однією особою   із визначенням   саме   таких   умов   не   суперечить   законодавству.

Згідно до ст. 25 Закону України "Про землеустрій" №858-IV від 22.05.2003 р., чітко розмежовуються види документації із землеустрою, зокрема в зазначеній статті визначені наступні види:

д) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок;

и) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

і) технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Окремими статтями Закону України "Про землеустрій" №858-IV від 22.05.2003 р. встановлені вимоги до конкретних видів документації з землеустрою, зокрема, складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (ст. 50 Закону), виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (ст. 55 Закону), а також виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (ст. 56 Закону)

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про землеустрій" №858-IV від 22.05.2003 р. технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання документів,  що посвідчують право на земельну ділянку;

в) копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб;

г) матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки;

ґ) рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди;

д) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання;

е) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності;

є) кадастровий план земельної ділянки;

ж) перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

Отже, з огляду на викладену статтю 56 Закону, а також враховуючи те, що роботи із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) врегульовані іншою статтею Закону - ст. 55 – поняття "роботи із землеустрою щодо виготовлення документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки" не включає ''робіт із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)".

Таким чином, Договори № 1754 та № 1753 передбачають виконання різних видів робіт, а обмеження щодо оплати, передбачене ч. 2 ст. 1 Закону України "Про захист конституційних прав громадян на землю", поширюються лише на оплату робіт, передбачених Договором № 1753. Сума за Договором № 1753 дорівнює граничному розміру оплати робіт, встановленому Законом (тобто не перевищує його), і тому порушення державної дисципліни цін у даному випадку відсутнє.

Отже, з врахуванням принципів свободи договору та вільного ціноутворення, ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»мало право укладати Договір № 1754 та визначати вартість робіт в розмірі 348 (триста сорок вісім) гривень за згодою замовника.

Таким чином, укладення позивачем договору (на прикладі Договору № 1754) з фізичною особою на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та зміни меж земельної ділянки і встановлення вартості цих робіт окремо від укладення договору (на прикладі Договору № 1753) з тією ж особою на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, вартість робіт по якому становить 153 (сто п'ятдесят три) гривні (дев'ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), не є порушенням державної дисципліни цін, а саме, ч.2 ст.1 Закону України «Про захист конституційних прав громадян на землю»від 20.01.2005 року № 2375-1V.

Щодо встановленого в Акті №.093 від 13.05.2007р. порушення на прикладі Договору № 1770 з гр. Лучковською Г.П. слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, договором № 1770 з гр. Лучковською Г.П. передбачалося виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку гр. Лучковської Г.П. згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом для ведення садівництва в межах Гвоздівської сільської ради Васильківського району Київської області.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Водночас, відповідно до ч.1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності.

Враховуючи вищезазначене, очевидною є відмінність між безоплатним порядком набуттям права власності на земельні ділянки із земель державної та комунальної власності (приватизації) (ст. 121 ЗК України) і набуттям у спадщину приватної земельної ділянки, яке мало місце у даному випадку.

Отже, висновок інспектора Державної інспекції з контролю за цінами в м. Києві, викладений в Акті №.093 від 13.05.2007р. про те, що право власності на землю громадян які прийняли спадщину, також відповідають ст. 121 Земельного кодексу України, суд визнає помилковим.

Таким чином, застосування Державною інспекцією з контролю за цінами в м. Києві норми ч. 2 ст. 1 Закону України «Про захист конституційних прав громадян на землю»при визначенні граничної вартості робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом або за законом не відповідає чинному законодавству.

Укладення позивачем договору (на прикладі Договору № 1770) з фізичною особою на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом або за законом із визначенням вільної ціни не є порушенням державної дисципліни цін, а саме ч.2 ст. 1 Закону України «Про захист конституційних прав громадян на землю»від 20.01.2005 року № 2375-ІУ.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що у Державної інспекції з контролю за цінами в м. Києві не було підстав для прийняття Припису № 82 від 22.05.2007 року про усунення порушень державної дисципліни та на його підставі Рішення  № 69 від 22.05.2007 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, а отже  позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, ст. 105, 158-163  КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати Рішення Державної інспекції з контролю за цінами в м. Києві № 69 від 22.05.2007 року та Припис Державної інспекції з контролю за цінами в м. Києві № 82 від 22.05.2007 року.

3. Стягнути з рахунків Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»(03115, м. Київ, вул. Серпова 3, р/р 3001 в ВАТ КБ “Надра” МФО 320564, код 00699773) 3,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                                      С.М. Морозов

дата складення постанови у повному обсязі 18.09.2007