ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2007 р.
10:15

Справа №  6/382/07

02.08.2007 р. 10 год. 15 хв. м. Миколаїв, Будинок Рад, вул. Адміральська, 22.каб. № 921

Господарський суд Миколаївської області в складі: судді Ткаченко О.В. при секретарі Засядівко О.О.

за позовом
Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Миколаїв, пр - т Леніна, 93.

до відповідача
Відкритого акціонерного товариства “Миколаївська сільськогосподарська машинно-технологічна станція”, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 91.

про
стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків в сумі 15066,96 грн.

Суддя   Ткаченко О.В.

Представники:

Від позивача
Стоянова Н.І., довіреність від 31.10.06. № 2196/07-10.

Від відповідача
Представник не з’явився

Предмет спору: стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків в сумі 15066,96 грн.

Відповідач заперечень проти позову не представив, представник у судове засідання не з’явився.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд –

в с т  а н о в и в:

Відповідно  до ст. 2           Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” відповідач є страхувальником на загальнообов’язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” від 18.01.2001 року № 2240-IІІ відповідач зобов’язаний сплачувати до Фонду різницю між нарахованими для роботодавців і найманих працівників страховими внесками та витратами, пов’язаними з наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам відповідно до цього Закону в установленому порядку страхові внески до Фонду соціального страхування  з тимчасової втрати працездатності України, а саме щомісячно, в день одержання коштів на оплату праці за відповідний період.

Проведеною позивачем перевіркою порядку нарахування, утримання, використання та обліку коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 01.01.2006 року по 31.03.2007 року встановлено, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював перерахування страхових внесків на випадок безробіття, у зв’язку з чим у відповідача встановлено недоїмку в сумі 8969,42 грн. та за несвоєчасну сплату страхових внесків нараховано пеню в розмірі 861,55 грн., про що складено акт від 10.04.2007 року № 360.

На підставі зазначеного акту позивачем прийнято рішення від 18.04.2007 року № 448, згідно якого відповідачу визначено до сплати 8969,42 грн. недоїмки, 861,55 грн., нарахованої пені, 5235,99 грн. штрафу за несвоєчасну сплату страхових внесків. (на загальну суму 15066,96 грн.)

Вказане рішення відповідачем отримано 23.04.2007 року, що підтверджується копією поштового повідомлення (а.с.6), та не оскаржено у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” від 18.01.2001 року № 2240-IІІ в разі несвоєчасної сплати страхових внесків  страхувальником або неповної їх сплати  страхувальник  сплачує  суму  донарахованих   контролюючим органом  страхових  внесків  (недоїмки),  штраф  та  пеню.

Згідно ст. 8 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ спори, що виникають з правовідносин за цим законом, вирішуються органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в порядку, встановленому статутом Фонду та в судовому порядку.

Враховуючи, що станом на день розгляду справи заборгованість відповідачем не сплачена, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 161-163 КАС України,  господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.    Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Миколаївська сільськогосподарська машинно-технологічна станція”, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 91, на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, 56100, м. Миколаїв, пр. Леніна, 93, р/р 0355 банк УДК у Миколаївській області, МФО 826013, заборгованість в сумі 15066,96 грн.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом  десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя
О.В.Ткаченко