КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2007                                                                                           № 05-5-17/8509

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Отрюха  Б.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - представник не з"явився

від відповідача -  Комісарова Т.А. – юр.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Підприємство громадської організації інвалідів "Проміньбуд"

на рішення Господарського суду м.Києва від 26.06.2007

у справі № 05-5-17/8509

за поз

овом                               Підприємство громадської організації інвалідів "Проміньбуд"

до                                                   Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Святошинського р-ну м.Києва

про                                                  відміну торгів

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.06.2007р., яка прийнята у справі №05-5-17/8509, позовні матеріали були повернуті позивачеві без розгляду з посиланням на п.3, 4, 6, 10 ст.63 ГПК України.

Позивач, не погоджуючись з прийнятою ухвалою, звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу скасувати, а позовну заяву  передати на розгляд  Господарському суду м. Києва.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судовою колегією встановлено наступне:

26.06.2007р. ухвалою Господарського суду м. Києва у справі №05-5-17/8509 було повернуто без розгляду позовну заяву Підприємства громадської організації інвалідів „Проміньбуд”   у зв’язку з тим, що позивачем не надано доказів сплати державного мита у встановленому порядку та розмірі.

В оскаржуваній ухвалі зазначається, що суд не погоджується з твердженням позивача про звільнення Підприємства громадської організації інвалідів „Проміньбуд” від сплати державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з тих підстав, що заявником позову не надано дозволу на право користування пільгами з оподаткування в частині сплати державного мита.

При цьому суд в підтвердження своїх висновків, посилається виключно на норми ст.14 Закону України „Про систему оподаткування” та ст.14-1 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів”.

Проте, колегія відзначає, що в даному випадку судом неправильно застосовуються норми вищевказаних Законів.

Згідно статті 14-1 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів” Підприємства та організації громадських організацій інвалідів мають право на пільги із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) відповідно до законів України з питань оподаткування. Застосовувати зазначені пільги такі підприємства та організації мають право за наявності дозволу на право користування пільгами з оподаткування, який надається на квартал, півріччя, три квартали, рік міжвідомчою Комісією з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів.

Відповідно до статті 6 Закону „Про систему оподаткування”, підприємствам та організаціям громадських організацій інвалідів можуть надаватися пільги щодо сплати податків, зазначених у пунктах 1,3,8 частини першої цієї статті, на підставі дозволу на право користування такою пільгою, який надається міжвідомчою Комісією з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів відповідно до Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”.

Таким чином, отримання дозволу на право користування пільгами з оподаткування передбачено Законом України „Про систему оподаткування” лише по окремих податках і зборах (обов'язкових платежів), а саме щодо: податку на додану вартість (п. 1 ст. 6 Закону); податку на прибуток підприємств, у тому числі дивіденди, що сплачуються до бюджету державними некорпоратизованими, казенними або комунальними підприємствами (п. З ст. 6 Закону); плати за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) (п. 8 ст. 6 Закону).

Отже, умови застосування пільг по сплаті державного мита підприємствами громадських організацій інвалідів врегульовані лише відповідними нормами Декрету Кабінету Міністрів „Про державне мито”, зокрема пунктом 28 статті 4, відповідно до якого від сплати державного мита звільняються громадські організації інвалідів, їхні підприємства та установи — за позовами, з якими вони звертаються до суду та господарського суду, а також за вчинення всіх нотаріальних дій.

Таким чином Підприємство позивача дійсно звільнено від сплати державного мита за подачу позовної заяви на підставі п.28 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів „Про державне мито”, а отже суд першої інстанції безпідставно повернув без розгляду позивачеві позовні матеріали  з посиланням на п.4 ст.63 ГПК України.

В оскаржуваній ухвалі суд також зазначає, що в позовній заяві не  викладено обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, доказів, що підтверджують викладені в позові обставини.

Позовні вимоги позивача полягають у відміні торгів на закупівлю: роботи з ремонту асфальтового покриття внутрішньо квартальних проїздів на при будинкових територіях ЖЄО 801-813, що проводить КП УЖГ Святошинського району в м. Києві.

До позовної заяви позивача додані копія оголошення про заплановані закупівлі №11007807, копія тендерної документації, копія заявки на участь у торгах.

Відповідно до пункту 3 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

В пункті 3.3 Роз’яснення від 18.09.1997 №02-5/289 „Про деякі питання практики застосування Арбітражного процесуального кодексу України” вказано що, якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на статтю 63 Господарського процесуального кодексу України. В цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача.

Таким чином у разі необхідності суд мав витребувати всі необхідні документи для розгляду спору.

Враховуючи викладене колегія вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для повернення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Ухвалу Господарського суду м. Києва від 26.06.2007р. у справі №05-5-17/8509 скасувати.

2.          Матеріали справи №05-5-17/8509 повернути Господарському суду  м. Києва для розгляду позовних вимог.

Головуючий суддя

Судді

22.10.07 (відправлено)