ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.07
Справа №АС16/462-07.

За позовом:            Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліман» лтд до відповідача:          Державної податкової інспекції в м.Суми

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

Суддя  Моїсеєнко В.М.

Представники:

від позивача                    Протас М.І.

від відповідача       Ануфрієва В.В., Сухомлин А.А., Мойса О.М.

У судовому засіданні брали участь: секретар судового засідання Данілова Т.А.

У судовому засіданні оголошувалися перерви до 12 год.20 хв. 24.09.2007р. та до 12 год.10 хв. 11.10.2007р.

Суть спору: позивач просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення відповідача  №/1/11149 від 24.04.2007р. на суму 92168,50 грн.

Позивач  подав заяву від 10.09.2007р. № 36  про уточнення позовних вимог , в якому  посилається на те , що спірне податкове повідомлення-рішення  винесене після Рішення  про  результати розгляду скарги ДПА України від 17.08.2007р. № 7938/6/25-0115 , тому просить визнати податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми № /3/11149 від 29.08.2007р. на суму 92168,50 грн. нечинним.

Відповідач подав заперечення від 12.09.2007р. № 61674/9/10-009, в якому проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що оскаржуване податкове повідомлення- рішення є законним та обгрунтованим.

24. 09.2007р. в судовому засіданні відповідач подав додаткові заперечення на уточнені позовні вимоги , в яких  просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Позивач подав заперечення від 28.09.2007р. № 39-09/07 до додаткового розрахунку ДПА в м. Суми, в якому зазначає , що  додаткові заперечення від 24.09.2007р.№ 64367/9/10-009 не відповідають висновкам в акті перевірки № 680/2311/21122180/10 від 06.02.2007р. на підставі якого і було складено податкове повідомлення-рішення, яке оскаржується.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши надані ними докази,  суд  встановив наступне:

В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач  - ДПІ в м. Суми на підставі акту «Про результати виїзної планової перевірки дотримання вимог податкового , валютного та іншого законодавства» позивача за період з 01.04.2005р. по 30.09.2006р. № 680/2311/21122180/10 від 06.02.2007р.  виніс податкове повідомлення-рішення № 000182311/0/11149 від 16 лютого 2007р. на суму 111301,50 грн., в результаті адміністративного оскарження сума була зменшена до 92168,50 грн. та внесені зміни до повідомлення-рішення № /1/11149 від 24 квітня 2007р. і визначена сума в розмірі 92168,50 грн.

Своєю заявою від 10.09.2007р. № 36  позивач уточнює позовні вимоги  та просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми № /3/11149 від 29 серпня 2007р. на суму 92168,50 грн.

Позиція відповідача  полягає в тому, що  позивачем  порушені п.4.1. ст..4 , п.п. 7.3.1 п. 7.3., п.7.4.5. п.7.4 ст. 7 Закону України « Про податок на додану вартість», які відображені в акті перевірки  від 06.02.2007р. № 680/2311/2112180/0 , тому   було прийнято та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення  від 16.02.2007р. № /0/11149, яким визначено податкове  зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 111301,50 грн., в тому числі 74201,00 грн. основного платежу та 37100,50 грн. штрафних санкцій.

За результатами первинної скарги  позивачу від 22.02.2007р.  на зазначене податкове повідомлення-рішення зроблено перерахунок податку на додану вартість з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду, що включено до складу податкового кредиту наступного податкового  періоду, встановлено розбіжність між даними акту перевірки від 06.02.2007р. № 680/2311/2112180/0 та перерахунку. Відповідач стверджує, що у разі подання уточнюючого розрахунку сум, що підлягали  згідно з помилковою  декларацією зарахуванню до складу податкового кредиту наступного періоду, деякі суми з відповідного уточнюючого розрахунку  (або розрахунків - якщо їх декілька)  знаходять відображення в наступній декларації  з ПДВ.  Відповідач, посилаючись на п.7.5 ст.8 Закону України « Про податок на додану вартість» стверджує, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту  суми ПДВ  по податкових накладних, які зазначає позивач в адміністративному позові ,  а  також  не підлягають включенню до складу податкового кредиту податкові накладні  у зв’язку з порушенням п.18  Порядку заповнення податкової декларації, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997р. № 165  , крім того  відповідач посилається на те, що рішенням про результати розгляду скарги  ТОВ «Ліман» лтд від 17.08.2007р., Державна податкова адміністрація України залишила без змін податкове повідомлення-рішення від 16.02.2007р.  № /0/11149 із внесеними змінами.

Суд не може погодитися з такою позицією, виходячи із наступного.

При перевірці  правильності нарахування податку на додану  вартість  ( п.3.1.5 Акту перевірки) відповідачем порушено « Порядок оформлення результатів невиїзних  документальних , виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства», затвердженого Наказом ДПА України від 10 серпня 2005р. № 327 , та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25 серпня 2005р. за № 925/11205, а саме не вказано на зміст порушення, не вказані первинні документи, які зафіксовано в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. В акті не вказано які податкові накладні були включені підприємством до складу податкового зобов’язання ( податкового кредиту), а які потрібно включити до складу податкового кредиту ( податкового зобов’язання).

З матеріалів перевірки неможливо встановити перелік податкових накладних, які були включені підприємством  до складу податкового кредиту ( податкового  зобов’язання).

Крім того, відповідачем нічим не підтверджено розрахунок  фінансових санкцій, які застосовані  до позивача. Застосовано фінансових санкцій, в розмірі  35921,50 грн. , основного платежу в розмірі 56247 грн., що становить 63,8% при максимальному розмірі штрафу в 50%;, при зменшенні за результатами апеляційного оскарження донарахованої суми в 15 тис. штрафних санкцій зменшено 99 грн., в той час як мінімальна сума штрафу 10%.

Відповідач  при проведенні перевірки,  порушив  п.п.4.2.2 Закону України від 21.12.2000р. № 2181-Ш « Про порядок погашення забов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» , а саме  контролюючий орган  зобов’язаний  самостійно визначити суму податкового зобов’язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов’язань, заявлених у податкових деклараціях.

В акті перевірки вказано про заниження  і завищення суми податку на додану вартість, а податкове повідомлення –рішення винесено на суму заниження без врахування сум завищення податку на додану вартість , яке підлягає включенню до зменшення податкових зобов’язань наступних податкових періодів,  штрафні ж санкції  відповідно до п.п. 17.1.3 п.17.1 ст. 17 Закону України від 21.12.2000р. № 2181-Ш « Про порядок погашення забов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» застосовуються до платника податків лише на суму недоплати ( заниження суми податкового зобов’язання) і не є тотожним з таким порушенням, як несвоєчасне включення до податкового зобов’язання ( податкового кредиту) відповідних сум.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне податкове повідомлення-рішення винесене  після Рішення про результати розгляду скарги ДПА України від 17.08.2007р. № 7938/6/25-0115. В цьому рішенні ДПАУ зазначає, що  завищення податку на додану вартість на 51772 грн., заниження – на 47854 грн. , тобто завищення суми ПДВ складає 3918 грн., а робиться висновок про донарахування ПДВ в сумі 56247 грн.

Таким чином,  податкове повідомлення- рішення №/3/11149 від 29 серпня 2007р. на суму 92168,50 грн.. прийняте відповідачем з порушенням вимог Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000р. № 2181-Ш із змінами та доповненнями , що є підставою для визнання його неправомірним та скасування.

Отже,  уточнені позовні вимоги визнаються судом правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем  витрати по сплаті судового збору в сумі 3 грн. 40 коп. відшкодовуються з Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м.Суми №/3/11149 від 29 серпня 2007р. на суму 92168,50 грн..

3. Відшкодувати з  Державного бюджету України  на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю  « Ліман» лтд ( 40020, м.Суми, вул.. Машинобудівників,1, код 21122180) 3 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати виконавчий документ після набрання постановою законної сили за заявою особи, на користь якої ухвалена дана постанова.

5. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

6. Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 дні після подання заяви про апеляційне оскарження.

7. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.      Повний текст постанови підписаний 29.10.2007 р.