ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 листопада 2007 р.

№ 2-262/06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Карабаня В.Я.

суддів :

Ковтонюк Л.В., Чабана В.В.

у відкритому судовому засіданні
за участю представників

ОСОБА_1

не з'явився

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ТОВ "Авто плюс Лтд"

не з'явився

ПП "Авто студія"

не з'явився

розглянувши касаційну скаргу

ОСОБА_1

на постанову

Донецького апеляційного
господарського суду від 02.07.2007

у справі

№
2-262/06

Київського районного суду м.
Донецька

за позовом

1)          ОСОБА_1; 2)         ОСОБА_2

до

1) ТОВ "Авто плюс Лтд";
2) ПП "Авто студія"

про

визнання недійсним договору
купівлі-продажу

Рішенням Київського районного суду
м. Донецька (суддя Андрєєва О.М.) від 27.09.06 позов задоволено.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва -будівлі станції технічного
обслуговування, загальною площею 662 м2, який розташований за
адресою: пр. Панфілова в Київському районі м. Донецька укладений 29.05.2003 між
ТОВ "Авто плюс Лтд" та ПП "Авто студія".

Зобов'язано Приватне підприємство
"Авто студія" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю
"Авто плюс Лтд" все одержане за договором, тобто будівлю станції
технічного обслуговування, загальною площею 662 м2, яка розташована
за адресою: пр. Панфілова в Київському районі м. Донецька.

Зобов'язано Товариство з обмеженою
відповідальністю "Авто плюс Лтд" повернути Приватному підприємству
"Авто студія" все одержане за договором, тобто грошові кошти в сумі 8
500 грн., сплачені по ньому.

Донецький апеляційний господарський
суд (судді: Кулебякін О.С., Запорощенко М.Д., Старовойтова Г.Я.) переглянув
вказане рішення і постановою від 02.07.2007 скасував його та прийняв нове
рішення, яким в позові відмовлено.

Забрудський Андрій Андрійович
вважає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з неправильним
застосуванням норм матеріального права, тому просить її скасувати, а рішення
місцевого суду, як законне та обґрунтоване, залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши представникаОСОБА_2, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

В липні 2003 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 заявили позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто
Плюс LTD" та Приватного підприємства "Автостудія"  про визнання недійсним договору купівлі-продажу
об'єкта незавершеного будівництва від 29.05.2003,  укладеного між відповідачами.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі
послались на те, що вони є співзасновниками ТОВ "Авто Плюс LTD" ,
однак директор цього підприємства без їх згоди та з перевищенням своїх
повноважень уклав спірний договір, який суперечить цілям діяльності
підприємства.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, Київський районний суд м. Донецька виходив з того, що вимоги позивачів
є обґрунтованими та доведеними в ході судового розгляду справи.

Скасовуючи вказане рішення та
відмовляючи в позові Донецький апеляційний господарський суд послався на те, що
директор ТОВ "Авто плюс Лтд" діяв в межах наданих йому повноважень,
зокрема статуту товариства, протоколу № 2 зборів учасників товариства від
09.12.1999 та протоколу загальних зборів учасників товариства від 04.02.2003.

Із змісту рішення місцевого суду
вбачається, що вказані протоколи не були предметом дослідження в місцевому
суді, відповідно і не була дана їм юридична оцінка.

Що стосується постанови
апеляційного господарського суду, то протлумачений в ній зміст протоколу
загальних зборів учасників товариства від 04.02.2003 не відповідає змісту
самого протоколу.

Зокрема згадана обставина викладена
в цьому протоколі так:

"В целях улутшения
деятельности ООО решили:

-          реализовать пристроенное 2-х этажное
помещение и прилегающую к нему территорию. Строк до 31 марта 2003г.

Ответственные: ОСОБА_1,
ОСОБА_2." (т. 1, а.с. 176).

Апеляційна інстанція розцінила це
як надання дозволу саме директору товариства ОСОБА_4права на здійснення продажу
будівлі всієї станції технічного обслуговування.

З урахуванням того, що спірна
станція технічного обслуговування будувалась за рахунок внесків до статутного
фонду товариства її учасниками, та з урахуванням того, що директор товариства
не вжив заходів по отриманню коштів за продану станцію, склалась ситуація при
якій директор товариства фактично безкоштовно передав внески учасників
товариства іншому товариству.

Ні місцевий, ні апеляційний
господарські суди не з'ясували, чи давали згоду учасники товариства на укладання
такої угоди директором товариства.

На обґрунтування наявності у
директора товариства права на укладення спірної угоди, апеляційна інстанція
послалась на протокол зборів учасників товариства від 09.12.1999, однак із
змісту цього протоколу випливає, що позивачі (ОСОБА_1 та ОСОБА_2) участі в цих
зборах не приймали. (т. 1, а.с. 178)

Разом з тим, згідно змін до
установчого договору ТОВ "Авто плюс Лтд" частка вказаних осіб в
статутному фонді товариства складає 66 % (т. 1, а.с. 23 (на звороті).

Крім того, за твердженням
скаржника, згаданий протокол підроблений.

На вказані обставини не звернули
увагу ні місцевий, ні апеляційний господарський суди.

Тобто прийняті у справі судові
рішення не відповідають вимогам постанови Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1976 за № 11, згідно приписів якої, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
і змісту законодавства України. Рішення суду повинно бути гранично повним,
ясним та чітким.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого господарського суду України дійшла висновку, що прийняті у справі судові
рішення не повно відображають обставини, які мають значення для справи, а
висновки про встановлені обставини і відповідні правові наслідки не є
вичерпними та не ґрунтуються на положеннях матеріального права, тому рішення
місцевого та постанова апеляційного господарського судів підлягають скасуванню,
а справа передачі на новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду
справи суду необхідно прийняти до уваги зазначені вище зауваження, належним
чином встановити фактичні обставини справи, дати їм правову оцінку та, в
залежності від встановленого, прийняти відповідне рішення, виклавши його згідно
до вимог чинного процесуального законодавства.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, п. 3 ст. 1119, ст. 11110,
11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

2.          Постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 02.07.2007 та рішення Київського районного суду м.
Донецька від 27.09.2006 у справі № 2-262/06 скасувати, а справу передати до
господарського суду Донецької області на новий розгляд.

Головуючий  суддя
В.Карабань

Судді
Л.Ковтонюк

В.Чабан