ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.07 р.                                                                             Справа № 34/154а

м. Донецьк, вул.Артема,157,

зал судових засідань (каб.) №212

Господарський суд Донецької області у складі  судді  Кододової О.В.  при секретарі судового засідання Котельнікової Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро-Трейд 2005” м. Селидове

до відповідача  Селидівської об’єднаної державної податкової інспекції

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень з податку на прибуток  від 12.09.2006р. №/0/5690/10/23, від 29.11.2006р., №/1/4217/10/23, від 02.02.2007р. №/2/1772/10/23, від 19.04.2007р. №/3, частково недійсним податкове повідомлення-рішення з податку на додану вартість від 12.09.2006р.. №/0/5031/10/13 за основним платежем 80667грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 40333,5грн., всього на суму 121000,5грн.,  визнання недійсними податкових повідомлень-рішень з податку на додану вартість  від 29.11.2006р. №/1/4218/10/23, від 02.02.2007р. №/2/1773/10/23, від 19.04.2007р., №/3на суму 121000,5грн.

За участю

представників сторін:

від позивача –  Чмелевська М.О. (за дорученням)

від  відповідача – Тимофєєв Є.В., Пальниченко О.І. (за дорученням)

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов Товариством з обмеженою відповідальністю “Агро-Трейд 2005”               м. Селидове  до Селидівської об’єднаної державної податкової інспекції  про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень з податку на прибуток  від 12.09.2006р. №/0/5690/10/23, від 29.11.2006р., №/1/4217/10/23, від 02.02.2007р. №/2/1772/10/23, від 19.04.2007р. №/3, частково недійсним податкове повідомлення-рішення з податку на додану вартість від 12.09.2006р. №/0/5031/10/13 за основним платежем 80667грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 40333,5грн., всього на суму 121000,5грн.,  визнання недійсними податкових повідомлень-рішень з податку на додану вартість  від 29.11.2006р. №/1/4218/10/23, від 02.02.2007р. №/2/1773/10/23, від 19.04.2007р., №/3 на суму 121000,5грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на невідповідність податкових  повідомлень-рішень вимогам чинного законодавства.

Позивач зазначає, що в березні 2006р. господарська операція по поставці ТОВ “Агро-Донбас” насіння соняшника в кількості 452,335тн на суму 403333,34грн. (без ПДВ) не здійснилася через повернення покупцем товару, тобто сторони фактично розірвали угоду по поставці насіння соняшника в зазначеній кількості.

Позивач вказує на те, що згідно з п.5.10 ст.5 Закону про прибуток, у разі коли після продажу товарів (робіт, послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи перерахунок у випадках повернення проданих товарів чи права власності на такі товари (результати робіт, послуг) продавцю, платник податку -  продавець та платник податку – покупець здійснюють відповідний перерахунок валових доходів або валових витрат (балансової вартості основних фондів) у звітному періоді, в якому сталася така зміна суми компенсації.

Та оскільки повернення товару, як зазначає позивач відбулося у березні 2006р., тобто у тому ж  податковому періоді, в якому здійснювалася поставка товару та оплата товару, то саме в 1 кварталі 2006р., у відповідності до наведеної норми права, продавець – ТОВ “Агро-Трейд 2005” здійснив перерахунок валових доходів в податковому обліку, не відображаючи у складі валових доходів ані поставку, ані повернення товару.

Також позивач посилається на те, що оскільки в березні 2006р. товар було повернуто, то вважати ці кошти оплатою вартості поставленого товару не має законних підстав. Ці кошти є заборгованістю продавця перед покупцем, яка підлягає поверненню. Товар за угодою повернуто як неякісний, то операція з поставки насіння соняшника вважається такою, що не відбулася. Отже, не відображення у бухгалтерському обліку фактично здійснених операцій, підтверджених первинними документами, не є підставою для їх неврахування при визначенні податкового зобов’язання з ПДВ. Операція  по поверненню товарів відображена підприємством  в реєстрі отриманих та виданих податкових накладних в березень 2006р.

Позивач також зазначає, що  під час перевірки, погодившись з фактом заниження податкового зобов’язання з ПДВ за січень 2006р. у сумі 5710грн., а в подальшому з донарахуванням податкового зобов’язання з ПДВ у сумі 5710грн. за основним платежем та 2855грн. за штрафними санкціями, разом 8565грн., здійснював погашення вказаної суми сплатою грошових коштів. Інших сум  податкового боргу позивач не мав. Не зважаючи на сплату  позивачем 8050грн. донарахованого податковим органом податкового зобов’язання  з ПДВ, відповідач, надсилав позивачу податкові повідомлення-рішення з ПДВ за результатами розгляду скарг у той саме сумі, що й  первісне, без врахування сплаченої суми податкового зобов’язання.

Відповідач у письмових запереченнях від 22.05.2007року (вхід.№02-41/20531) проти позовних вимог заперечує за тих підстав, що на порушення п.п.4.1 ст.4, п.п. 11.3.1 п.11.3 ст 11 Закону України  від 28.12.1994року №334/94-ВР “Про оподаткування прибутку підприємств” у редакції Закону України від 22.05.1997р. №283/97-ВР із змінами та доповненнями  позивач занизив скоригований валовий дохід на суму коштів, які надійшли на розрахунковий рахунок від реалізації товарів на загальну суму 403333,34грн. При складанні декларації з податку на прибутку за перший квартал 2006р.  позивачем у складі валових доходів не враховано кошти, які надійшли від ТОВ “Агро-Донбас” у березні 2006р.

У відповідності до вимог п.11.1 ст. 11 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” “Для цілей цього Закону  використовуються такі податкові періоди :  календарний квартал, півріччя, три квартали, рік. Податковий період починається з першого календарного дня податкового періоду і закінчується останнім календарним днем податкового періоду”.  Таким чином, позивач повинен був врахувати цей момент та відобразити у повній мірі валові доходи в декларації за перший квартал 2006р.

Крім того відповідач зазначає, що на порушення  п.4.1. ст.4, п.п. 7.3.1 п.п.7.3 ст.7 “Про оподаткування прибутку підприємств” позивач при отриманні грошових коштів на розрахунковий рахунок за реалізовану продукцію від ТОВ “Агро-Донбас” у березні 2006р. на загальну суму 484000грн. у т.ч. ПДВ 80667грн. занижено податкове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 80667грн.

Відповідач зазначає, що  у відповідності до вимог п.7.9 ст.7 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” передбачено, що для платників податку, в який обсяг оподатковуваних операцій з продажу товарів (робіт, послуг) за попередній календарний рік перевищує 7200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, податковий (звітний) період дорівнює календарному місяцю. Таким чином , на думку відповідача, позивач повинен був врахувати цей момент та відобразити у повній мірі податкове зобов’язання в декларації за березень 2006р.

З огляду на вищенаведене відповідач просить у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін  та дослідивши письмові докази, суд встановив:

Відповідачем була проведена виїзна планова перевірка позивача  з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 12.08.2005року по 31.03.2006року. За результатами перевірки відповідачем був складений Акт перевірки  36/23-6-33705412  від 04.08.2006 р.

З висновку акту перевірки вбачається , що позивачем порушені вимоги:

-          п.п.4.1 ст.4 п.п. 11.3.1 п.11.3 ст. 11 Закону України від 28.12.1994р. №334/94-ВР “Про оподаткування прибутку підприємств” у редакції Закону України від 22.05.1997р. №793/97-ВР зі змінами та доповненнями позивач занизив податкові зобов’язання на суму коштів податку на прибуток загальну суму 100830грн., а саме при складанні Декларації з податку на прибуток позивача за перший квартал 2006р. занизив суму  валового доходу по рядку 01.1 (подана до органу державної податкової служби 06.05.2006р. №46771;

-          п.4.1 ст.4, п.п. 7.3.1 п.7.3 ст.7, порушення п.п.7.2.1 п.п.7.2.3, п.п.7.2.6 а 7.2 ст.7,  п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР “Про податок на додану вартість” зі змінами та доповненнями, ТОВ “Агро-Трейд 2005” занижено податок на додану вартість у сумі  86377грн. у тому числі :

-          січень 2006р. у розмірі 5710грн. підприємство при складанні Декларації з податку на додану вартість за січень 2006р. (подана до органу державної податкової  служби 13.02.2006р. №1118) зависило суму податкового кредиту по рядку 17 вищевказаної декларації з податку на додану вартість на загальну суму 5715 грн. по податковим накладним від ТОВ “Укрспеценерго”. До складу податкового кредиту віднесені суми по копіям податкових накладних №89/1 від 16.01.2006р. та №160/2 від 27.01.2006р.

-          у березні 2006р. у розмірі 80667грн. При складанні Декларації з податку на додану вартість за березень 2006р. (подана до органу державної податкової служби 19.04.2006р. №3765) занизило суму податкового зобов’язання по рядку 9 вищевказаної Декларації з податку на додану вартість на суму отриманих коштів від реалізації від ТОВ “Агро-Донбас” на загальну суму 80667грн.

На підставі Акту перевірки відповідачем були прийняті податкове повідомлення-рішення від 12.09.2006р. №/0/5690/10-23, яким позивачу визначене податкове зобов’язання з податку на прибуток за основним платежем 100830грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 20166грн., всього на загальну суму  120996грн. та податкове повідомлення-рішення №/0/5031/10/13 про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість за основним платежем 86377грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 43188,5грн. всього на загальну суму 129565,5грн.

Позивач не погодився з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями та направив скаргу від 20.10.2006р. до Селидівської ОДПІ, яка рішенням від 27.11.2006р. №4040/10/25-307-2  залишила без змін податкові повідомлення-рішення, а скаргу позивача без задоволення. За результатами розгляду скарги позивача  Красноармійською ОДПІ (Селидівське відділення) прийняті податкові повідомлення-рішення від 29.11.2006р. №/1/4218/10/23 про визначення суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість на загальну суму 129565,5грн. та №/1/4217/10/23 про визначення суми податкового зобов’язання з податку на прибуток на загальну суму120996грн.

Позивач в свою чергу направив скаргу  від 06.12.2006р. до ДПА у Донецькій області, яка рішенням від 29.01.2007р. №1207/10-013 залишила без змін податкові повідомлення-рішення від 12.09.2006р. №/0/5630/10/23 (від 29.11.2006р. №/1/4217/10/23) про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток та від 12.09.2006р.  №/0/5631/10/23 (від 29.11.2006р. №/ 1/4218/10/23) про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість  та рішення  від 27.11.2006р. №4040/10/25-307-2, прийняте за результатами розгляду первинної скарги, а скаргу без задоволення. Селидівською ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення від 02.02.2007р. №/2/1773/10/23 про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 129565,5грн. та №/2/1772/10/23 про  визначення  суми податкового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 120996грн.

Позивач направив скаргу  до ДПА України, яка рішенням від  18.04.2007р. №3749/6/25-0115  залишила податкові  повідомлення-рішення без змін,  скаргу позивача без задоволення. Селидівською ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення від 19.04.2007р. № /3 про визначення податкового зобов’язання  з податку на прибуток у розмірі 120996грн. та  №/3  про визначення податкового зобов’язання  з податку на додану вартість у розмірі 129565,5грн.

Позивач просить суд визнати недійсними   повідомлення-рішення з податку на прибуток від 12.09.2006р. №/0/5690/10/23, від 29.11.2006р., №/1/4217/10/23, від 02.02.2007р. №/2/1772/10/23, від 19.04.2007р. №/3, частково недійсним податкове повідомлення-рішення з податку на додану вартість від 12.09.2006р.. №/0/5031/10/13 за основним платежем 80667грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 40333,5грн., всього на суму 121000,5грн.,  визнати недійсними податкові повідомлення-рішення з податку на додану вартість  від 29.11.2006р. №/1/4218/10/23, від 02.02.2007р. №/2/1773/10/23, від 19.04.2007р., №/3 на суму 121000,5грн. Позивач у позовній заяві посилається на те, що донараховану суму ПДВ 5710 грн. та штрафні санкції у розмірі 2855,0грн. він визнав та здійснив погашення вказаної суми сплатою готівкових коштів.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами між позивачем (Продавець) та ТОВ „Агро - Донбас" (Покупець) був укладений договір № 702 від 07.02.2006р. на поставку насіння соняшника та додаткова угода № 1 від 09 лютого 2006р. Повернення неякісного товару та розірвання у зв'язку з цим договору передбачено п.5.2. договору в редакції додаткової угоди.

Згідно договору у березні 2006р на розрахунковий рахунок позивача надійшли грошові кошти від реалізації насіння соняшника  у сумі 403 333,34 грн.

Як зазначає позивач та підтверджує відповідач на сторінки 30 акту перевірки (а.с. 47) товар, який поставлено в березні 2006р. за вказаним договором на суму 403 333,34 грн. (без ПДВ), був повністю повернутий у березні 2006р. покупцем (ТОВ „Арго — Донбас") продавцю -ТОВ „Агро - Трейд 2005").

Відповідач у таблицях перелічив податкові накладні отримані позивачем на загальну суму 484000грн. в тому числі ПДВ 80666,68гн. та видаткові накладні на цю  ж суму. Відповідач зазначає, що на дану операцію було виписано позивачем (Продавцем) розрахунки коригувань кількісних та вартісних показників до податкових накладних за договором від 07.02.2006р. №702, перелік яких він навів у таблиці на сторінці 31 акту (а.с.48).

Між сторонами відсутній спір щодо здійснення цих господарських операцій, спір стосується правомірності включення відповідачем до складу валового доходу позивача вартості поверненого соняшника  403 333,34 грн. (без ПДВ), що вплинуло на визначення з податку на прибуток у розмірі 100833,33грн., та до складу податкового зобов’язання позивача з податку на додану вартість 80667грн.

Суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з  огляду на наступне:

Відповідно до п.4.1 п.4 ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно підпункту 11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

- або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Однак, п.5.10 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” передбачає, що у разі коли після продажу товарів (робіт, послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи перерахунок у випадках повернення проданих товарів чи права власності на такі товари (результати робіт, послуг) продавцю, платник податку - продавець та платник податку - покупець здійснюють відповідний перерахунок валових доходів або валових витрат (балансової вартості основних фондів) у звітному періоді, в якому сталася така зміна суми компенсації. Тобто, пряма норма закону зобов’язує платника податків здійснити перерахунок валових доходів у випадку повернення проданих товарів.

Враховуючи, що повернення товару відбулося у березні 2006р. в одному податковому періоді в 1 кварталі 2006р., в якому здійснювалася поставка товару та оплата товару, то позивач правомірно керуючись нормою п.5.10 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” здійснив перерахунок валових доходів в податковому обліку і не відобразив у складі валових доходів поставку та повернення товару.

Відтак, вимоги позивача про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення в частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 100830грн та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 20166грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Неправомірне донарахування податку обумовлює неправомірне застосування штрафних санкцій.

Крім того, суд вважає, що відповідач неправомірно визначив позивачу податкове зобов’язання з податку на додану вартість 80667грн. з огляду на наступне:

Відповідно до п.4.1 ст.4 Закону України „Про податок на додану вартість” база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

Згідно до підпункту 7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

- або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Однак, відповідно до п.4.5 ст4 Закону України „Про податок на додану вартість” у разі якщо після поставки товарів (послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за поставкою перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів особі, яка їх надала, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.  Підпункт 4.5.1 п.4.5 цієї статті передбачає, що якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за наслідками податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок відкоригованого значення податку;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за наслідками такого податкового періоду у разі, якщо він є зареєстрованим як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів (послуг).

Пункти 20-25 „Порядку заповнення податкової накладної”, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України  від 30 травня 1997 р. N 165 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 р. за N 233/2037) передбачать, що у разі здійснення коригування сум податкових зобов'язань відповідно до пункту 4.5 статті 4 Закону постачальник товарів (послуг) виписує розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної. Розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі в тексті - розрахунок коригування) може друкуватися поліграфічним способом, за допомогою комп'ютера або іншим методом. Розрахунок коригування складається у двох примірниках. Оригінал розрахунку коригування надається покупцю товарів (послуг). Копія залишається у продавця. Розрахунки коригування як покупцем, так і продавцем зберігаються в порядку, аналогічному порядку збереження податкових накладних. На підставі вказаного розрахунку отримувач товарів (послуг) здійснює коригування податкового кредиту відповідно до пункту 4.5 статті 4 Закону (за умови дотримання законодавчих норм щодо віднесення сум до податкового кредиту) з обов'язковим відображенням зазначених коригувань у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних (з від'ємним чи позитивним значенням).

Позивач правомірно на підставі пункту 4.5 статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість” та Порядку заповнення податкової накладної”,  затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України  від 30 травня 1997 р. N 165 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 р. за N 233/2037) при поверненні соняшника виписав розрахунки коригувань і зменшив податкові зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 80666,67грн. Відтак вимоги позивача у частині визнання недійсними податкових повідомлень – рішень про визначення податкового зобов’язання з податку  на додану вартість у розмірі 80667грн. та штрафної фінансової санкції у розмірі 40333,5грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю. Неправомірне донарахування податку обумовлює неправомірне застосування штрафних санкцій.

Відповідно до п.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАСУ)  обставини,   які  за  законом  повинні  бути підтверджені певними засобами доказування,  не можуть підтверджуватися  ніякими іншими  засобами  доказування,  крім  випадків,  коли  щодо  таких обставин не виникає спору.

Згідно до приписів статті 86 КАСУ суд  оцінює  докази,  які є у справі,  за своїм внутрішнім переконанням,  що ґрунтується на їх  безпосередньому,  всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.1 ст.2 цього Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно до ст.71 КАСУ кожна  сторона  повинна  довести  ті обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності  суб'єкта  владних  повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого  рішення,  дії  чи  бездіяльності покладається    на   відповідача,   якщо   він   заперечує   проти адміністративного позову.

Наявними у матеріалах справи документами підтверджуються позовні вимоги позивача. Відповідач  належними доказами не довів правомірність прийняття спірних податкових повідомлень - рішень.

Відповідно до ст.94 КАСУ якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.

Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошена вступна і резолютивна  частина у судовому засіданні 12 червня 2007року в присутності представників сторін.

Керуючись Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств”, Законом України “Про податок на додану вартість”, Законом України №2181 від 21.12.2000року „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, Порядком заповнення податкової накладної”,  затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України  від 30 травня 1997 р. N 165 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 р. за N 233/2037) , ст.ст.17 - 20, 69 - 72, 86, 94, 158-163, 167, 185, 186, 254, п.6,7 розділу V11 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

П О С Т А Н О В И В  :

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсними податкові повідомлення - рішення з податку на прибуток  від 12.09.2006р. №/0/5690/10/23, від 29.11.2006р., №/1/4217/10/23, від 02.02.2007р. №/2/1772/10/23, від 19.04.2007р. №/3, частково недійсним податкове повідомлення-рішення з податку на додану вартість від 12.09.2006р. №/0/5031/10/13 за основним платежем 80667грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 40333,5грн., всього на суму 121000,5грн.,  визнати недійсними податкові повідомлення - рішення з податку на додану вартість  від 29.11.2006р. №/1/4218/10/23, від 02.02.2007р. №/2/1773/10/23, від 19.04.2007р., №/3 на суму 121000,5грн.

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю “Агро-Трейд 2005” м.Селидове  з  Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України

Постанова виготовлена у повному обсязі 18.06.2007року.

Суддя