РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2007 р.
Справа № 14/81-2350

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Руденка О.В.

Розглянув справу

за позовом  Приватного виробничо-комерційного підприємства "Джеміні" вул. Коновальця, 6/3, м. Тернопіль

до  Комунального підприємства сфери послуг "Чайка" вул. Глибока, 18, м. Тернопіль

про  стягнення заборгованості в сумі 41476,11 грн. та пені в сумі 11772,14грн.

За участю представників сторін:

позивача: Парій М.І., доручення №15/1 від 14.05.2007р.;

відповідача: не з'явився.

Суть справи:

Приватне виробничо-комерційне підприємство "Джеміні", м. Тернопіль звернулося у господарський суд Тернопільської області з позовом до Комунального підприємства сфери послуг "Чайка", м. Тернопіль про стягнення заборгованості в сумі 41476,11 грн. та пені в сумі 11772,14 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, підтриманні повноважним представником, позивач посилається на те, що відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі виконуються договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості та нарахуванню пені.

Відповідач у судові засіданні не з'являвся, відзиву на позовну заяву та витребуванні судом матеріали не подав, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України (повідомлення про вручення поштового відправлення у матеріалах справи).

Зважаючи на те, що явка представників сторін не визнавалась судом обов’язковою, та з огяду на закінчення строків вирішення спору, встановлених ст.69 ГПК України,  справа розглядається без участі представника відповідача відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами.

В судовому засіданні представнику позивача роз’яснено належні йому права і обов’язки, передбачені ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, суд встановив наступне:

02 жовтня 2006 року між Комунальним підприємством сфери послуг "Чайка" - Боржник та Приватним виробничо-комерційним підприємством "Джеміні" - Кредитор укладений договір про розстрочення заборгованості (далі Договір).

У відповідності до п. 1.1. Договору предметом даного Договору є розстрочення заборгованості в сумі 60476,11 грн.

За даним Договором (п.1.2.) Боржник зобов'язується на протязі 7 місяців погасити заборгованість щомісячними платежами у розмірі 9000 грн., а в останній місяць сплатити 6476,11 грн., а Кредитор у свою чергу зобов'язується прийняти ці платежі.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідачем на виконання даного договору частково погашено суму заборгованості в сумі 19000 грн.

Умовами договору (п.2.1.) сторони домовились, що дана розстрочка надається на період з 02 жовтня 2006 року до 20 квітня 2007 року.

Чинним законодавством, а саме ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, відповідачем ні в установлений строк, ні на час подання позовної заяви позивачем до суду договірних зобов'язань не виконано.

Згідно ч.1 ст.526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В той же час, внаслідок невиконання вказаної правової норми та умов укладеного договору обумовило виникнення заборгованості в сумі 41476,11 грн. (розрахунок заборгованості у матеріалах справи).

У відповідності до чинного законодавства позивачем на адресу відповідача 16.02.2007р. була направлена претензія з вимогою вчасно сплачувати заборгованість відповідно до взятих відповідачем на себе договірних зобов'язань.

У відповіді на претензію №48/2 від 23.02.2007р. відповідач визнав виставлену позивачем претензію. В той же час, зважаючи на неявку в судове засідання представника відповідача, засобами визначеними господарським процесуальним законодавством не видається можливим з"ясувати особу, яка вказану відповідь підписала.

У відповідності до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно статті 199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Умовами договору (п.7.1.) передбачено, що у разі порушення термінів оплати Боржник сплачує Кредитору пеню у розмірі 0,5 відстоків від несплаченої суми за кожен день прострочення, згідно чого відповідачу нарахована пеня станом на 23.04.2007 в розмірі 11772,14 грн. (розрахунок у матеріалах справи).

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що  прострочив, якщо  він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 33, 34 ГПК України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем не подано, а судом не здобуто жодних доказів, які б засвідчували належне виконання взятих на себе договірних зобов'язань, а відтак суд вважає позовні вимоги позивача заявлені до відповідача про стягнення 41476,11 грн. заборгованості та 11772,14 пені обґрунтованими та належним чином доведеними.

Зважаючи на те, що спір виник з вини відповідача, відповідно до ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4-3, 33, 43, 44, 49, 64, 75, 82-85 ГПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Комунального підприємства сфери послуг "Чайка", (вул. Глибока,18, м. Тернопіль, р/р 338 в ТВБВ №771 ТОФ АКБ УСБ м. Тернополя, МФО 338017, ) на користь Приватного виробничо-комерційного підприємства "Джеміні", (вул.Коновальця,6/3, м. Тернопіль, р/р 697 в Шевченківському відділенні АКБ УСБ, МФО 338017, ) - 41476 (сорок одну тисячу чотириста сімдесят шість) грн. 11 коп.; 11772 (одинадцять тисяч сімсот сімдесят дві) грн. 14 коп. пені; 532 (п'ятсот тридцять дві) грн. сплаченого позивачем державного мита; 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.  Видати наказ з моменту набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          О.В. Руденко