ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.08.2007
Справа №2-23/13763-2006А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі

судді Іщенко Г.М.,

секретаря судового засідання Ємєнджієвої А.М., розглянувши за участю представників сторін

від позивача –  Трошина В.І. - представник, дов. від 16.10.2006р. №405,

від відповідача – Лисенко О.В. - в.о. головного державного податкового інспектора з питань юридичної роботи, дов. від 26.04.2007р. №1026/10/10.0,

у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені М.І.Калініна,  (96314, АР Крим,  Первомайський район, с. Калініне, вул.Шкільна,18),

до Державної податкової інспекції в Первомайському районі в АР Крим, (96300, АР Крим, Первомайський район, смт. Первомайське, вул.Гагаріна,18),

про скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Сільськогосподарський виробничий кооператив імені М.І. Калініна звернувся до господарського суду АР Крим із  позовом до Красноперекопської об’єднаної державної податкової інспекції в АР Крим про скасування податкових повідомлень-рішень: №0/0,  №/0 від 15.12.2005р. та  №/0 від 18.04.2006р. та спонукання відповідача списати штрафні санкції в розмірі 35979,85грн., які нараховані на податковий борг, списаний за форс-мажорними обставинами. (том 1, аркуш справи 9).

14.09.2006р. в судовому засіданні позивач, уточнив позовні вимоги, просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Красноперекопської об’єднаної державної податкової інспекції та спонукати відповідача списати штрафні санкції за податковими повідомленнями-рішеннями, (том 1, аркуш справи 51).

16.10.2006р. в судовому засіданні позивач, уточнив позовні вимоги, і просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення: №/0, №/0 від 15.12.2005р. та №/0 від 18.01.2006р., а також спонукати Державну податкову інспекцію в Первомайському районі списати штрафні санкції в розмірі 35979,85грн., нараховані на податковий борг, списаний за форс-мажорними обставинами, (том1, аркуш справи 131).

09.11.2006р. від позивача надійшло клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 09.11.2006р. провадження у справі  зупинено, призначено судово економічну експертизу.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 05.03.2007р.  провадження у справі поновлено, у зв’язку з надходженням висновку судово-економічної експертизи №134/06 від 31.01.2007р.

В судовому засіданні 16.08.2007р. позивач, уточнив позовні вимоги, просить суд скасувати податкові повідомлення - рішення: №/0 від 18.04.2006р., №/0 від 15.12.2005р.,  №/0 від 15.12.2005р. про застосування та стягнення штрафних санкцій за затримку граничних строків уплати узгодженої суми податкового зобов’язання з фіксованого сільськогосподарського податку. При цьому позивач зазначає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, які покладені в основу спірних податкових-повідомлень рішень, є необґрунтованими і не відповідають фактичним обставинам, а спірні податкові повідомлення - рішення не ґрунтуються на вимогах чинного податкового законодавства України.

Відповідач з позовом не згоден за мотивами, викладеними у відзиві на позовну заяву, вважає, що внаслідок несплати позивачем фіксованого сільськогосподарського податку у встановлений строк, нараховані штрафні санкції, (том 1, аркуш справи 55).

Згідно пункту 6 Закону України «Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України», до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на  обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження по адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої процесуальної  дії, розгляду справи.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно з статтею 2 Закону України «Про судоустрій», суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб. Частиною 3 статті 3 вказаного Закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами. Відповідно до частини 1 статті 6 цього ж Закону, усім суб'єктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом. Згідно з частиною 3 зазначеної статті, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 72 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, до Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені М.І. Калініна на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» Красноперекопською об’єднаної державною податковою інспекцією (правонаступник якої є відповідач у справі - Державна податкова інспекція в Первомайському районі в АР Крим) застосовані штрафні санкції залежно від порушених строків сплати, винесені спірні податкові повідомлення-рішення на загальну суму в розмірі 35979,85грн.: №/0 від 15.12.2005р. про застосування штрафних санкцій в сумі 14162,54грн; №/0 від 15.12.2005р. про застосування штрафних санкцій в сумі 19914,94грн.; №/0 від 18.04.2006р. про застосування штрафних санкцій в сумі 1902,37грн., (том 2, аркуші справи 6-8).

З вказаних податкових повідомлень - рішень слідує, що вони застосовані за затримку  граничного строку сплати узгоджених сум податкового зобов’язання з фіксованого сільськогосподарського  податку  наступним чином:

- податкове повідомлення - рішення  №/0 від 15.12.2005р. в сумі 14162,54грн. (20% від простроченої суми в розмірі 28325,00грн.);

- податкове повідомлення - рішення  №/0 від 15.12.2005р. в сумі 19914,94грн.        (20% від простроченої суми в розмірі 99574,70грн.);

- податкове повідомлення - рішення № /0 від 18.04.2006р.  в сумі 1902,37грн.  (50% від простроченої суми в розмірі 3804,72грн.).

Відповідно до статті 11 Закону Україні «Про систему оподаткування» фінансові санкції за наслідками документальних перевірок та ревізій, які здійснюються органами державної податкової служби України та іншими уповноваженими державними органами, застосовуються у розмірах, передбачених законодавчими актами, чинними на день завершення таких перевірок або ревізій.

Згідно підпункту 17.1.7 пункту 17.1. статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу.;

- при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального строку затримки незалежно від того, чи були застосовані штрафи, визначені у підпунктах 17.1.1-17.1.6 цього пункту, чи ні.

З аналізу цієї норми випливає, що застосування штрафних санкцій за затримку сплати сум узгодженого податкового зобов’язання можливе при наявності сплати суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкове зобов’язання – зобов’язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів  відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Таким чином, підставою для нарахування зазначених штрафів є дві обов'язкові умови: податкове зобов'язання повинно бути узгоджене, а строк його сплати повинен бути визначений Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами».

Судом встановлено, що при застосуванні штрафних санкцій в сумі 19914,94грн. до суми штрафних санкцій згідно із податковим повідомленням-рішенням №/0 від 15.12.2005р. (20%) увійшла сума штрафних санкцій, нарахована за невчасну сплату позивачем самостійно узгоджених ним зобов’язань з фіксованого сільськогосподарського податку за 2001р. та 2002р. в розмірі  199914,94грн. Матеріалами справи підтверджено, що позивач сплатив суми податкового зобов’язання за 2001р. - 25.12.2001р. (останній платіж), податкові зобов’язання за 2002р. позивач сплатив 21.11.2002р. (останній платіж). Однак, відповідач тільки 15.12.2005р. застосовує до позивача штрафні санкції за 2001р. – в сумі 11529,39грн. та за 2002р. – в сумі 8385,55грн., всього  в сумі 19914,94грн., (том 1, аркуш справи 57).

Нарахування даних штрафних санкцій суд вважає необґрунтованим з огляду на пропуск відповідачем передбачених підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» строків давності для їх нарахування, адже відповідно до пункту 17.3 статті 17 Закону України № 2181-Ш сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум.

Таким чином, з урахуванням строку давності, відповідач мав право здійснити перевірку дотримання вимог щодо строків сплати податкових зобов’язань з фіксованого сільськогосподарського податку протягом 1095 днів, проте, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення  тільки 15.12.2005р., отже, застосування штрафних санкцій за затримку сплати сум узгодженого податкового зобов’язання можливе при наявності сплати суми податкового боргу,  а штрафні санкції в розмірі 19914,94грн. застосовані тільки 15.12.2005р., (том 1, аркуш справи 57).

За таких обставин, за податковим повідомленням-рішенням №/0 від 15.12.2005р. відповідачем необґрунтовано нараховані штрафні санкції в розмірі 19914,94грн., у зв’язку з чим воно підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що при застосуванні штрафних санкцій в сумі 1902,37грн. (на момент прийняття спірного податкового повідомлення - рішення №/0 від 18.04.2006р.) за 2004р. узгодженим було податкове зобов’язання з фіксованого сільськогосподарського податку в розмірі 33425,00грн. Протягом 2004р. позивачем було сплачено 11440,40грн., що не оспорюється сторонами у справі. Також, поза увагою відповідача залишився факт списання фіксованого сільськогосподарського податку в розмірі 24120,80грн. згідно рішенню від 17.12.2004р. про списання безнадійного податкового боргу, (том 1, аркуш справи 22).

Тобто, на момент прийняття спірного податкового повідомлення - рішення від 18.04.2006р. у позивача не значилося узгодженої суми податкового зобов’язання з фіксованого сільськогосподарського податку в розмірі 3804,72грн., а була переплата з фіксованого сільськогосподарського податку в розмірі 2136,13грн.

Неправомірність нарахування штрафних санкцій в розмірі 1902,37грн. встановлена також і у висновку експертизи №134/06 від 31.01.2007р. по даній справі. Експертом встановлено (таблиця №3), що нараховано податкових зобов’язань з фіксованого сільськогосподарського податку – 33425,00грн., а сплачено позивачем 01.12.2004р. – 35561,13грн.

За таких обставин справи, штрафні санкції в розмірі 1902,37грн. (50% від простроченої суми в розмірі 3804,72грн.) за податковим повідомленням-рішенням №/0 від 18.04.2006р. відповідачем нараховані необґрунтовано, у зв’язку з чим зазначене рішення підлягає скасуванню.

Крім того, судом встановлено, що штрафні санкції в сумі 14162,54грн. (у спірному податковому повідомленні-рішенні №/0 від 15.12.2005р. не вказана кількість днів затримки простроченої суми) застосовані відповідачем за період з 30.03.2004р. по 30.08.2004р.

Матеріалами справи підтверджено, що узгодженої суми податкового зобов’язання з фіксованого сільськогосподарського податку в розмірі 28325,00грн., як вказано у спірному податковому повідомленні - рішенні, у позивача не було, а була сума в розмірі 10027,51грн., із якої позивачем самостійно сплачено - 5001,40грн., що підтверджується також висновком експертизи №134/06 від 31.01.2007р. при дослідженні відповідних платіжних доручень.

Суд вважає вказані платіжні доручення належними та допустимими доказами сплати позивачем податкового зобов’язання, виходячи з того, що вони містять всі необхідні реквізити, відповідні призначення платежів та прийняті банком до виконання.

Положеннями частини 3 і частини 4 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування» визначено, що обов’язок юридичної і фізичної особи по сплаті податків і зборів (обов’язкових платежів) припиняється у зв’язку зі сплатою податку, збору (обов’язкового платежу).

В розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» переказ коштів – це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі. Ініціатором переказу вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів  шляхом формування і подачі відповідного документа на переказ або використання спеціального платіжного засобу.

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» при використанні розрахункового документу ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. Дата прийняття  розрахункового документу на виконання фіксується банком. При цьому, під переказом розуміється рух певної  суми грошових коштів з метою їх зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі, (стаття 1 Закону).

Тобто, за момент прийняття спірного податкового повідомлення – рішення від 15.12.2005р. повинна була значитися сума узгодженого податкового зобов’язання з фіксованого сільськогосподарського податку в розмірі 5026,11грн. Отже, до позивача мали бути застосовані штрафні санкції в розмірі 1005,22грн. (20% від простроченої суми в розмірі 5026,11грн.).

В частині застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 1005,22грн. суд вважає необхідним відмовити позивачу в позові, оскільки ним не надано доказів вчасної сплати узгоджених податкових зобов’язань, надані ним платіжні доручення не містять відомостей про призначення платежів, і суд погоджується з доводами Державної податкової інспекції в Первомайському районі в АР Крим про їх зарахування в порядку календарної черговості в першу чергу в рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше. Отже, вимоги позивача відносно скасування податкового повідомлення - рішення №0 від 15.12.2005р. в частині  застосування штрафних санкцій в сумі 1005,22грн. не підлягають задоволенню.

Неправомірність нарахування штрафних санкцій в розмірі 13157,32грн. встановлена також і у висновку експертизи №134/06 від  31.01.2007р. по даній справі.

За таких обставин справи за податковим повідомленням-рішенням №0 від 15.12.2005р. відповідачем обґрунтовано застосовані штрафні санкції в розмірі 1005,22грн., а  необґрунтовано нараховані штрафні санкції в розмірі 13157,32грн., у зв’язку з чим воно підлягає частковому  скасуванню.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та  Законами України.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 1,70грн. з Державного бюджету України на підставі частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України  відповідно до задоволених вимог.

Оскільки  пунктом 2 частини 3 розділу УII Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір судового збору визначається  відповідно підпункту б пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», що дорівнює 3,40 грн., зайво сплачене держмито у сумі 81,60грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України відповідно до пункту 1 статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» по його заяві.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 16 серпня 2007року.

У повному обсязі постанову складено 20 серпня 2007 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 94, 98, 122, 158-164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Скасувати податкове повідомлення - рішення Красноперекопської об’єднаної державної податкової інспекції  №/0 від 15.12.2005р. про застосування штрафних санкцій в сумі  19914,94грн.

3.          Скасувати податкове повідомлення - рішення Красноперекопської об’єднаної державної податкової інспекції  №/0 від 18.04.2006р. про застосування штрафних санкцій в сумі  1902,37грн.

4.          Скасувати податкове повідомлення - рішення Красноперекопської об’єднаної державної податкової інспекції №/0 від 15.12.2005р.  в частині застосування  штрафних санкцій в сумі   13157,32грн.

5.          В іншій частині в позові відмовити.

6.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені М.І. Калініна, (96314, АР Крим, Первомайський район, с. Калініне, вул. Шкільна, 18, банківські реквізити: рахунок 0001 у Євпаторійському відділенні Приватбанку, МФО 384566, ідентифікаційний код у ЄДРПО України 30923746) 1,70грн. державного мита.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку, передбаченому частиною 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви (стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко Г.М.