ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

04.09.2007  року                                                            Справа № 14/477пд

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Бойченка К.І

суддів                                        Єжової С.С.

Парамонової Т.Ф.

секретар

судового засідання                     Наумов Б.Є.

та за участю

представників сторін:

від позивача                              представник за довіреністю Зіньков Д.О.,

довіреність №б/н від 21.08.2007;

від  відповідача                               представник за довіреністю Іванова І.І.,

довіреність №2 від 02.08.2007;

представник за довіреністю Шемляк Р.В.,

довіреність №б/н від 21.08.2007;

розглянувши

апеляційну скаргу                    Приватного підприємства „Омега-Моторс”,

м.Луганськ

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  06.08.2007

по справі                                           № 14/477пд (суддя –Лісовицький Є.А.)

за позовом                                        Приватного підприємства „Омега-Моторс”,

м.Луганськ

до відповідача                              Приватного підприємства „Квант Універсал”, с.Заайдарівка, Новопсковського району

Луганської області

про                                               спонукання укласти договір

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство „Омега-Моторс”, м.Луганськ звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Приватного підприємства „Квант-Універсал”, с.Заайдарівка, Новопсковського району Луганської області про спонукання укласти договір купівлі-продажу на умовах проекту договору №017 від 21.03.2007.

Рішенням господарського суду Луганської області від 06.08.2007 по справі  № 14/477пд у задоволенні позову відмовлено, оскільки попередній договір сторонами не укладався, проект договору, який запропонований позивачем не ґрунтується на державному замовленні, укладення його не є обов’язковим відповідно до вимог закону.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Луганської області по справі №14/477пд від 06.08.2007, Приватне підприємство „Омега-Моторс”, м.Луганськ звернулось з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 06.08.2007 по справі  № 14/477пд та прийняти нове рішення, яким зобов”язати відповідача укласти договір на умовах проекту договору №017 від 21.03.2007.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що місцевим господарським судом неповно з”ясовані обставини, що мають значення для справи, а саме, що між сторонами відповідно до положень ч.2 ст.642 Цивільного кодексу України фактично був укладений договір купівлі-продажу на умовах договору №017 від 21.03.2007; що місцевим господарським судом порушено та неправильно застосовані норми матеріального права, а саме, ст.177, п.7 ст.179 Господарського кодексу України, ст.208, п.1 ст.214, п.2 ст.218 Цивільного кодексу України.

Відповідач відзивом №8 від 01.09.2007 вимоги апеляційної скарги відхилив, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим.

Додатковим поясненням б/н та без дати позивач повідомив, що перераховані відповідачем грошові кошти у розмірі 386500 грн. 00 коп. є завдатком, який виданий відповідачем в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов”язання.

Розпорядженням першого заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 17.08.2007 відповідно до ст.28 Закону України „Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства „Омега-Моторс”, м.Луганськ на рішення господарського суду від 06.08.2007 по справі № 14/477пд призначено судову колегію: головуючий суддя –Бойченко К.І., судді - Єжова С.С.,  –Парамонова Т.Ф.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції (ст.99 ч.2 Господарського процесуального кодексу України).

Заслухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги приватне підприємство „Омега-Моторс” вказує на те, що:

-          згідно домовленості між ним та приватним підприємством „Квант Універсал” перший зобов”язався поставити останньому техніку (автомобілі МАЗ, КамАЗ, автокран) на загальну суму 2655000 грн. 00 коп.;

-          22.03.2007 позивач передав відповідачу для підпису проект договору №017 від 22.03.2007, в якому відображені домовленості по договору купівлі-продажу, а також рахунок №МЧП-000548 на передоплату в розмірі 20% від вартості техніки, яка поставляється, на суму 531000 грн. 00 коп. згідно умов п.2.1 умов проекту договору;

-          відповідач на підставі вищезазначеного рахунку здійснив часткову передоплату в сумі 386500 грн. (23.03.2007 –32000 грн., 30.03.2007 –66500 грн.);

-          у подальшому відповідач ухилився від підпису договору;

-          03.05.2007 позивач повторно направив відповідачу для підпису проект договору №017 від 21.03.2007;

-          в порушення ст.181 Господарського кодексу України відповідач договір не підписав.

Судова колегія зазначає наступне.

Згідно ч.3 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Статтею 179 Господарського кодексу України визначені загальні умови укладення договорів, що породжують господарські зобов’язання.

Відповідно до ч.3 ст.179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов’язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов’язковим для суб’єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст.181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін (ч.2 ст.181 Господарського кодексу України).

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору (п.3 ст.181 Господарського кодексу України).

За правилами ч.8 ст.181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.184 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами.

Укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого ст.181 цього Кодексу.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивачем не доведено обов’язковість укладення з відповідачем договору купівлі-продажу техніки (автомобілів МАЗ, КамАЗ, автокрану).

В оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд зазначив, що позивач передав відповідачу проект договору купівлі-продажу №017 від 21.03.2007 та рахунок  - фактуру №МЧП 000548 від 22.03.2007 на суму 2655000 грн. 00 коп. без зазначення в рахунку-фактурі підстави сплати коштів.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не зазначення позивачем у рахунку-фактурі №МЧП 000548 від 22.03.2007 підстав сплати коштів.

Стосовно передачі позивачем відповідачу проекту договору купівлі-продажу №017 від 21.03.2007 судова колегія звертає увагу на таке.

Дійсно, матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем відповідачу шляхом направлення по пошті 04.05.2007 проекту договору №017 купівлі-продажу від 21.03.2007.

Позивачем не доведено, що проект договору №017 від 21.03.2007 купівлі-продажу ним передано відповідачу саме 22.03.2007, про що він наголошує у позові.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

Позивачем не доведено факту виставлення відповідачу рахунку-фактури №МЧП-000548 від 22.03.2007 для здійснення передплати у розмірі 20% від вартості техніки, яка постачається, на суму 531000 грн. 00 коп. згідно, як вказує позивач, п.2.1 умов проекту договору.

З зазначеного рахунку-фактури №МЧП-000548 від 22.03.2007 вбачається, що в ньому передбачена передоплата в розмірі 2656000 грн. 00 коп., з яких:

- 1692000 грн. 00 коп. за шість автомобілів КамАЗ 65115-011-02, вартістю за одну одиницю –282000 грн. 00 коп.;

- 303000 грн. 00 коп. за один автомобіль МАЗ –642208-026, 230 вартістю 303000 грн. 00 коп.;

- 550000 грн. 00 коп. за автокран ХСМЄ модель QY2OB вартістю 660000 грн. 00 коп.

З матеріалів справи, а також з рахунку-фактури №МЧП-000548 від 22.03.2007 не слідує, що цей рахунок фактура виставлений позивачем відповідачу на підставі отриманого першим від останнього відповідного замовлення на реалізацію відповідної техніки, у відповідній кількості та за відповідною ціною.

В рахунку-фактурі №МЧП-000548 від 22.03.2007 обумовлено, що він дійсний до оплати протягом 3-х банківських днів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 23.03.2007 перерахував позивачу 320000 грн. 00 коп., а 30.03.2007 перерахував 66500 грн. 00 коп. з зазначенням призначення платежів –оплата за автомобілі згідно рахунку-фактури №МЧП-000548 від 22.03.2007. Дані обставини свідчать про те, що відповідач отримав від позивача рахунок-фактуру №МЧП-000548 від 22.03.2007 не пізніше 23.03.2007.

Разом з тим, відповідач не конкретизував, за які саме автомобілі перераховуються кошти.

Згідно пункту 1 ч.1 ст.208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

За правилами ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.538 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов”язаною стороною у разі її прийняття.

Згідно ч.1 ст.642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

За правилами ч.2 ст.642 Цивільного кодексу України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, зокрема, сплатила відповідну суму грошей, ця дія є прийняттям пропозиції.

Судова колегія вважає, що згаданий рахунок-фактура №МЧП-000548 від 22.03.2007 не містить пропозиції щодо укладення договору, причому у даному випадку в редакції проекту договору купівлі-продажу №017 від 21.03.2007.

Крім того, як вищевказано, зміст цього рахунку-фактури спростовує доводи позивача, що він виставлений для передоплати в розмірі 20% відповідно до умов п.2.1 проекту договору.

Стосовно додаткових доводів позивача, що перераховані відповідачем кошти в сумі 386500 грн. 00 коп. є завдатком судова колегія звертає увагу на те, що ці доводи суперечать доводам, на підставі яких позивач обґрунтував свої вимоги за позовною заявою, а також зазначає нижчевикладене.

Згідно ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов”язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов”язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов”язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

З матеріалів справи не вбачається, що між сторонами існують правовідношення, за якими б відповідач зобов”язався перерахувати позивачу певну суму грошових коштів, а позивач має право вимагати перерахувати ці кошти, тобто, право вимагати виконання такого обов’язку у даному випадку за механізми, що вказані у рахунку-фактурі №МЧП-000548 від 22.03.2007.

Крім того, виходячи з позиції Верховного Суду України, викладеної в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.06.2006 (витяг надрукований у Віснику Верховного Суду України №12(76) 2006,  арк.4) завдатком можливо вважати сплачені грошові кошти лише у випадку укладеного договору.

З урахуванням наведено вимоги позивача зобов”язати відповідача укласти з ним письмовий договір купівлі-продажу автомобільної техніки на умовах проекту договору купівлі-продажу №017 від 21.03.2007 є безпідставними, а доводи відносно того, що між сторонами був фактично укладений договір купівлі-продажу №017 від 21.03.2007, а також, що перераховані відповідачем кошти в сумі 386500 грн. 00 коп. є завдатком не заслуговують на увагу і неможливо вважати, що предмет спору по даній справі відсутній.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити, а тому, оскаржуване рішення залишається без змін.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита покладається на її заявника - Приватне підприємство „Омега-Моторс”, м.Луганськ.

У судовому засіданні за згодою представників сторін оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст.ст.43, 49, 85, 99, 101, п.1 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Омега-Моторс”, м.Луганськ №б/н від 15.08.2007 на рішення господарського суду від 06.08.2007 по справі        № 14/477пд  залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 06.08.2007 по справі № 14/477пд –без змін.

Відповідно ч.ч.3, 5 ст.105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                   К.І. Бойченко

Суддя                                                                      С.С. Єжова

Суддя                                                                      Т.Ф. Парамонова

Провідний спеціаліст                                                  С.І. Заєць