ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2007 р.
№ 147/10-05/20-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Гоголь Т.Г.,

суддів
Рогач Л.І., Волковицької Н.О.

за участю представників сторін
позивача
відповідача
розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу

Щиганський В.В. дов. від 20.07.2006 року
не з'явились

Товариства з обмеженою відповідальність “Торговий дім “Олександрія-хліб”

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду

від
18.12.2006 року

у справі
№  147/10-05/20-06

господарського суду
Київської області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальність “Торговий дім “Олександрія-хліб”

до
Фермерського господарства Майданника В.Г.

про
стягнення  36554,42 грн.

Товариство з обмежено відповідальністю  “Торговий дім” Олександрія –хліб” звернулося до господарського суду Київської області з позовом про    стягнення     з  Фермерського господарства Майданника В.Г.  заборгованості  за невиконані зобов’язання  у загальній сумі 36 554,42 грн., серед яких: 18277,21 грн. основної заборгованості, 18277,21 грн. штрафу.

В обґрунтування вимог заявник посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором купівлі - продажу буряків урожаю 2003 року від 17.10.2003 року, щодо здійснення поставки цукрових буряків в повному обсязі.

Доповідач Гоголь Т.Г.

Господарський суд Київської області  рішенням від 21.06.2005 року у задоволенні позову відмовив, з посиланням на те, що позивачем не надано доказів, які підтверджують невиконання відповідачем своїх зобов’язань за договором купівлі-продажу від 17.10.2003 року.

Київський міжобласний апеляційний господарський суд постановою від 15.09.2005 року скасував рішення господарського суду Київської області та прийняв нове рішення, яким позовні вимоги  задовольнив частково і стягнув з відповідача 18277,21 грн. основного боргу та відшкодував судові витрати,  визнавши доведеним та підтвердженим відповідними доказами факт невиконання відповідачем зобов’язань, пославшись на відсутність в матеріалах справи  доказів поставки відповідачем цукрового буряку на суму 33 000,00 грн. або повернення грошових коштів у розмірі 18 277,21 грн. позивачу, оплаченому позивачем згідно рахунку від 20.10.2003 року № 47.

За касаційною скаргою Фермерського господарства Майданника В.Г., Вищий господарський суд України переглянув рішення місцевого та постанову апеляційного госпо дарських судів і постановою  від  09.02.2006 року  рішення господарського суду Київської області від 21.06.2005 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.09.2005 року скасував, справу направив на новий розгляд до господарського суду Київської області , з посиланням на те, що в порушення принципу всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі обставин справи в їх сукупності спір був розглянутий не в повному обсязі.

Товариство з обмежено відповідальністю  “Торговий дім” Олександрія –хліб” направило до господарського суду Київської області заяву про зміну підстав та предмету позову, відповідно до якої просило стягнути на його користь з відповідача 33000 грн., набутих останнім без достатньої правової підстави та проценти за користування ними в розмірі 2475грн.

Господарський суд Київської області  рішенням від 14.06.2006 року (суддя Іваненко Я.Л.) позовні вимоги задовольнив частково, стягнув з Фермерського господарства Майданника В.Г. на користь Товариства з обмежено відповідальністю  “Торговий дім” Олександрія –хліб” 33000грн., з посиланням на те, що відповідачем не доведено наявність законних правових підстав для отримання від позивача грошових коштів у зазначеній сумі. В іншій частині заявлених позовних вимог суд відмовив , пославшись на їх недоведеність та необґрунтованість.

Київський міжобласний апеляційний господарський суд постановою від 18.12.2006 року ( судді Мостова Г.І., Мамонтова О.М., Стахурський М.Ф.) скасував рішення господарського суду Київської області та прийняв нове рішення, яким повністю відмовив в задоволенні позовних вимог, пославшись на те, що порушення господарським судом процесуальних норм, а саме статті 22 Господарського процесуального кодексу України , призвело до прийняття неправомірного рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Олександрія-хліб” звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову у справі та залишити без змін рішення місцевого суду, мотивуючи касаційну скаргу доводами про неправильне застосування Київським міжобласним апеляційним господарським судом норм процесуального права, а саме статті 22 Господарського процесуального кодексу України . Скаржник зазначає, що відповідно до вказаної норми він має право до винесення рішення у справі змінити підставу або предмет позову.

Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді доповідача та представника позивача,  який підтримав  доводи касаційної скарги, проаналізувавши застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає   задоволенню виходячи з наступного.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 17.10.2003 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Олександрія –хліб” та Фермерським господарством Майданника Володимира Григоровича було укладено договір купівлі –продажу буряків урожаю 2003 року. Відповідно до пунктів 1.1, 2.3 –2.4 договору фермерське господарство продає, а  товариство з обмеженою відповідальністю купує цукрові буряки в заліковій вазі для технічної переробки  у кількості 1000  тон за ціною 165 грн. в тому числі 27,50 грн. ПДВ.   Пунктом 3.2.4 цього договору передбачено, що перевезення отриманого від продавця товару –цукрових буряків здійснюється транспортними засобами покупця. На підставі виставленого Фермерським господарством рахунку №47 від 20.10.2003 року Товариством з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Олександрія –хліб” того ж дня  платіжним дорученням №1961  перераховано 33000 грн. в якості оплати за цукровий буряк.

На виконання умов договору відповідачем направлено Товариству з обмежено відповідальністю  “Торговий дім” Олександрія –хліб” рахунок № 47 від 20.10.2003 року на оплату цукрових буряків у кількості 200 тон по ціні 165 грн., всього на суму 33000грн. Отже, як правомірно зазначено в постанові апеляційного господарського суду сторони вчинили певні дії спрямовані на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором від 17.10.2003 року купівлі-продажу буряків врожаю 2003 року.

Відповідно до статті  1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Підставами, що дають право законно отримати та зберігати майно , можуть бути різного роду факти, перелік яких наведено в статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Із змістом зазначеної статті кореспондуються і приписи статті 174 Господарського кодексу України . Як передбачено зазначеною нормою, однією з підстав виникнення господарських зобов’язань є укладення господарського договору та інших угод.

З урахуванням вимог наведеного законодавства та встановлених обставин справи, колегія касаційної інстанції погоджується з висновком Київського міжобласного апеляційного господарського суду, що спірні кошти набуті відповідачем на підставі  укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 17.10.2003 року, тому не можуть вважатись безпідставно набутими у розумінні змісту статті 1212 Цивільного кодексу України, а відтак відсутні і підстави для задоволення позовних вимог.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, тому доводи скаржника стосовно виконання договору  купівлі-продажу  буряків від 17.10.2003 року не входить до повноважень касаційної інстанції, оскільки потребують додаткового дослідження доказів у справі, які вже були предметом дослідження судів попередніх інстанцій.

З огляду на викладене, господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а відтак у касаційної інстанції відсутні підстави для скасування прийнятих у справі рішення та  постанови.

З  огляду  на  зазначене, керуючись статтями  108,    1115 ,  1117 , 1119,  11111 Господарського процесуального кодексу  України, Вищий  господарський суд  України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського міжобласного апеляційного  господарського суду  від 18.12.2006 року у справі  №147/10-05/20-06 залишити без змін, а касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність “Торговий дім “Олександрія-хліб”  - без задоволення.

Головуючий        суддя                                                    Т.Гоголь

Судді                                                                                Л. Рогач

Н.Волковицька