донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

11.07.2007 р.
справа №45/79пд

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Запорощенка  М.Д.

суддів

Волкова Р.В. Старовойтової Г.Я.

за участю представників сторін:

від позивача:
від відповідача:

не з'явився не з'явився

від третіх осіб :

не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1м. Димитров

на рішення  господарського суду

Донецької області

від

26.04.2007 року

по справі

№45/79пд

за позовом

Виконавчого комітету
Димитровської міської ради                      м. Димитров

до  треті особи без самостійних вимог на
предмет спору на боці позивача

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1м. Димитров
Донецьке обласне територіальне відділення 1.Антимонопольного комітету
України м. Донецьк 2.Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа
ОСОБА_2м. Димитров 3.Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа
ОСОБА_3м. Димитров

про

визнання недійсним договору.

В С Т А Н О В
И В:

Рішенням господарського суду
Донецької області від 26.04.2007 року у справі №45/79пд  задоволено позовні вимоги Виконавчого
комітету Димитровської міської ради м. Димитров до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1  м.
Димитров за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на боці
позивача: Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного
комітету України м. Донецьк, Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2м. Димитров, Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_3м. Димитров, про визнання недійсним договору №1 від 01.09.2005 року на
перевезення пасажирів автомобільним транспортом по маршрутах загального
користування у м. Димитров Донецької області .

Вказаний договір визнано недійсним.

Рішення господарського суду мотивоване
тим, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням,  відповідач, Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1,  звернувся з апеляційною скаргою про його
скасування, так як вважає, що воно прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального
права. Просить у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтуванні своїх вимог
скаржник посилається на те, що договір № 1 від 01.09.2005р. на перевезення
пасажирів транспортом загального користування, є адміністративним договором,
який укладається в межах повноважень визначених Законом України “Про
автомобільний транспорт”. За змістом положень ст. 17 Кодексу адміністративного
судочинства до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів,
які виникають з приводу укладення та виконання адміністративних договорів. За
таких обставин вважає, що суд першої інстанції не мав процесуального права
розглядати спір в межах господарського судочинства.

Крім того, правове обґрунтування
рішення, за виключенням посилання на рішення виконавчого комітету Димитровської
міської ради від 15.11.2006р. за № 539, яке оскаржене на сьогоднішній день у
суді, рішення Адміністративної колегії Донецького обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету України від 30.01.2006р. по справі
№01-26-45/2005, здійснюється загальними нормами права, без наведення чіткого
визначення норми права  та обставин, що
стверджують зазначене.

Посилання суду на те, що спірний
договір суперечить вимогам  Закону
України “Про автомобільний транспорт” та Порядку проведення конкурсу на
перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, без
чіткого посилання на статтю акту цивільного законодавства, свідчить про
необґрунтованість рішення господарського суду Донецької області.

Одночасно відповідач вказує на те,
що відповідно до приписів цивільного законодавства недійсною визнається угода,
що не відповідає вимогам закону, тому господарський суд повинен був при
вирішенні даного спору встановити наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків.

Представник заявника апеляційної
скарги у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Позивач, Виконавчий комітет
Димитровської міської ради м. Димитров, проти апеляційної скарги заперечує,
вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому підстави
для його скасування відсутні. Просить залишити рішення першої інстанції без
змін.

Зокрема, позивач зазначив, що
Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 звертався до
господарського суду Донецької області про визнання недійсним рішення №4 від
30.01.2006р. Адміністративної комісії Донецького обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету України по справі № 01-26-45/2005 за
заявою ОСОБА_2. та ПП  - ОСОБА_3 Рішенням
суду від 22.05.2006р. по справі №19/76а (залишеним без змін постановою Вищого
господарського суду України від 10.10.2006р.)
в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено. На підставі цього
виконкомом Димитровської міської ради було прийняте рішення №539 від
15.11.2006р. “Про скасування протокольних рішень конкурсного комітету від
12.08.2005 та 16.08.2005рр.” Суб'єкту підприємницької діяльності -фізичній
особі ОСОБА_1 було запропоновано розірвати договір №1 від 01.09.2005р. При
цьому було повідомлено, що у випадку незгоди розірвати договір, спір буде
переданий до господарського суду для вирішення спору. Господарський суд позовні
вимоги виконкому Димитровської міської ради задовольнив у повному обсязі. Також
протокольні рішення виконкому Димитровської міської ради, якими визначені
переможці конкурсу на міські перевезення пасажирів у серпні 2005 на маршрутах
№№ 2,4,6, прийняте з порушенням положень транспортного законодавства, що
визначає порядок проведення конкурсу на перевезення пасажирів,
законодавства  про захист економічної
конкуренції.

Представник позивача у судове
засідання 11.07.2007 року не з'явився.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивача, Донецьке обласне територіальне відділення Антимонопольного
комітету України м. Донецьк, проти апеляційної скарги відповідача також
заперечує, посилаючись при цьому на невідповідність доводів, викладених в
апеляційній скарзі, обставинам справи та чинному законодавству.

На думку третьої особи у спірному
рішенні господарського суду Донецької області і у поясненнях Антимонопольного
комітету України визначені порушені норми законодавства, а саме, оскаржуваний
договір на перевезення пасажирів автомобільним транспортом по маршрутах
загального користування у м. Димитров Донецької області був укладений
виконавчим комітетом Димитровської міської ради з порушенням транспортного
законодавства (ст. 44, 45, 47 Закону України “Про автомобільний транспорт” та
п.п. 2, 11, 20 Порядку проведення конкурсу на перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального користування), що встановлено у рішенні
господарського суду і постанові Вищого господарського суду України у справі
19/76а, є підставою визнання недійсності угоди відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1
ст. 215 Цивільного кодексу України.

Крім того, третя особа вважає, що
предметом розгляду справи №19/76а є визнання недійсним рішення адмінколегії
Донецького відділення, яким зобов'язано скасувати протокольне рішення виконкому
щодо результатів конкурсу по маршрутах 2,4,6. Зазначене рішення набрало
законної сили і є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які
встановлені судом і мають значення для справи.

Оскільки предметом розгляду  справи №45/79пд є визнання недійсним договору
№1 від 01.09.2005р. на перевезення пасажирів автомобільним транспортом по
маршрутах загального користування у м. Димитров, зокрема маршрут №4,6, з
урахуванням вимог ст. 35 Господарського процесуального кодексу судове рішення
по справі №19/76а є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які
встановлені судом і мають значення для вирішення спору. У відповідності до ст.
22 Закону “Про Антимонопольний комітет України” рішення адміністративної
колегії Донецького відділення є обов'язковими до виконання, яким було
зобов'язано скасувати протокольні рішення від 12.08.2005 р. та 16.08.2005 р., у
відповідності з якими і був укладений спірний договір.

Донецьке обласне територіальне
відділення Антимонопольного комітету України також вказує на те, що спірний
договір у даній справі не підпадає під ознаки адміністративного договору,
визначені приписами Кодексу адміністративного судочинства України. На підставі
викладеного просить суд рішення залишити без змін, а у задоволенні апеляційної
скарги відмовити.

Представник Донецького обласного
територіального відділення Антимонопольного комітету України у судове засідання
11.07.2007 року не з'явився.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивача, Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа
ОСОБА_2.  у відзиві на апеляційну скаргу
проти апеляційної скарги також заперечила.
Просить рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін,
а апеляційну скаргу -без задоволення. Вона вважає, що оскільки результати
конкурсу, який відбувся 12-16 серпня 2005 року скасовані, то договір №1,
укладений за результатами цього конкурсу теж не відповідає чинному
законодавству.

У відповідності до ч. 1 ст.215
Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оскільки
під час укладення договору № 1 від 01.09.2005 року на перевезення пасажирів
автомобільним транспортом по маршрутах загального користування №№ 4, 6 у                      м. Димитров Донецької
області були порушені вимоги чинного законодавства, ці обставини не
відповідають ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Представник Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2.  у судове засідання не з'явився.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивача, Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3 м.
Димитров, наданим йому правом не скористався, представника у судове засідання
не направив, відзив не надав.

Про час і місце судового засідання
сторони були сповіщені належним чином.

Справа, у відповідності до статті
75 Господарського процесуального кодексу України, розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представників сторін, прибувших у судове засідання,  судова колегія встановила наступне.

12.08.2005р. був складений протокол
№1 засідання конкурсного комітету по проведенню конкурсу з перевезення
пасажирів на автобусних маршрутах загального користування в місті Димитров та
16.08.2005р. -протокол №2 засідання конкурсного комітету по проведенню конкурсу
з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

На вказаних засіданнях конкурсного
комітету було прийнято рішення про визнання переможцем Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичну особу ОСОБА_1на маршрутах №1,4,6.

01.09.2005р. між Виконавчим
комітетом Димитровської міської ради та Суб'єктом підприємницької діяльності
-фізичною особою ОСОБА_1 був укладений договір на перевезення пасажирів
автомобільним транспортом по маршрутах загального користування у м. Димитров
Донецької області за №1, відповідно до п. 1 договору, на підставі рішення
конкурсного комітету по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом
замовник -виконком надає право, а перевізник -ОСОБА_1 зобов'язується
здійснювати перевезення пасажирів автомобільним транспортом в режимі загального
користування по маршрутам міста, зазначеним у Додатку 1, а саме, №№4,6.

30.01.2006р. Донецьким обласним
територіальним відділенням Антимонопольного комітету України м. Донецьк у
справі №01-26-45/2005 було прийняте рішення №4 “Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції”.

Даним рішенням було постановлено:

1. Визнати, що виконавчий комітет
Димитровської міської ради, самовільно розподіливши транспортні засоби ПП
ОСОБА_2. за маршрутами №№ 2,4,8, внаслідок чого він не мав можливості
конкурувати з іншими претендентами при проведенні конкурсу на міські
перевезення м. Димитрів, вчинив порушення законодавства про захист економічної
конкуренції, передбачене п.3 ст. 50 та визначене ч.1 ст. 15 Закону України “Про
захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних дій органу
місцевого самоврядування шляхом вчинення дій , які призвели до спотворення
конкуренції.

2. Визнати, що виконавчий комітет
Димитровської міської ради, не зазначивши в оголошенні про конкурс клас
(місткість) транспортних засобів, які фактично потребувалось залучити для
перевезення пасажирів на певних маршрутах, у зв'язку з чим окремі претенденти
первинно були поставлені під час проведення конкурсу у нерівне становище,
вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п.3
ст.50 та визначене ч.1 ст. 15 Закону України “Про захист економічної
конкуренції” у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування
шляхом вчинення дій, які призвели до спотворення конкуренції.

3. Визнати, що виконавчий комітет
Димитровської міської ради, визначивши переможця конкурсу за критеріями, не
передбаченими чинним законодавством, вчинив порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, передбачене п.3 ст. 50 та визначене ч.1 ст. 15 Закону
України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних дій
органу місцевого самоврядування шляхом вчинення дій, які призвели до
спотворення конкуренції.

4. Зобов'язати виконавчий комітет
Димитровської міської ради скасувати протокольні рішення конкурсного комітету
виконкому Димитровської міської ради, якими визначені результати конкурсу на
перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування №2, №4, №
6, що проводився у серпні 2005року, про що повідомити відділення у двомісячний
термін з дня отримання рішення у справі з наданням підтвердних документів.

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом про визнання
недійсним рішення №4 від 30.01.2006р. Адміністративної колегії Донецького
обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у
справі  №01-26-45/2005 за заявою ПП
ОСОБА_2. та ПП ОСОБА_3 про зобов'язання виконавчого комітету Димитровської
міської ради скасувати протокольні рішення від 12.08.2005р. та від 16.08.2005р.
конкурсного комітету Димитровської міської ради, якими визначені результати
конкурсу на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального
користування № 2, № 4, № 6.

Рішенням господарського суду від
22.05.2006р. у справі №19/76а (залишеним без змін постановою Вищого
господарського суду України від 10.10.2006р.) в задоволенні позовних вимог
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1            м. Димитров до Донецького обласного
територіального відділення Антимонопольного комітету України м. Донецьк  про визнання недійсним рішення № 4 від
30.01.2006р. Адміністративної колегії Донецького обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету України по справі № 01-26-45/2005 за
заявою ПП ОСОБА_2. та ПП ОСОБА_3 про зобов'язання   виконавчого комітету Димитровської міської
ради скасувати протокольні рішення від 12.08.2005р. та від 16.08.2005р.
конкурсного комітету Димитровської міської ради, якими визначені результати
конкурсу на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування
№ 2, № 4, № 6, було відмовлено.

На підставі зазначеного, Виконавчим
комітетом Димитровської міської ради прийняте рішення №539 від 15.11.2006р.
“Про скасування протокольних рішень конкурсного комітету від 12.08.2005р. та
16.08.2005р.”, першим пунктом якого вирішено скасувати протокольні рішення від
12.08.2005р. та від 16.08.2005р. конкурсного комітету Димитровської міської
ради, якими визначені результати конкурсу на перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального користування №2,4,6.

Виконавчий комітет Димитровської
міської ради 15.12.2006р. на адресу відповідача
направив лист №02-13п-3384, в якому вказано, що на підставі постанови
Вищого господарського суду України від 10.10.2006р. Виконкомом скасовані  протокольні рішення конкурсного комітету
Димитровської міської ради від 12.08.2005р. та 16.08.2005р., якими визначені
результати конкурсу на перевезення пасажирів на автобусному маршрутах №4 та №6
загального користування, на підставі якого був узгоджений договір №41від
01.09.2005р.

09.01.2007р. позивач надіслав
відповідачу лист №02-12я-44  з
пропозицією прибути в юридичний відділ виконкому для розірвання договору №1 від
01.09.2005р.

При цьому, було повідомлено, що у
випадку незгоди розірвати договір, спір буде переданий до господарського суду для
вирішення по суті.

Враховуючи незгоду відповідача
розірвати договір, Виконавчий комітет Димитровської міської ради, м. Димитров
звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про визнання
недійсним договору №1 від 01.09.2005р. на перевезення пасажирів автомобільним
транспортом по маршрутах загального користування у                     м. Димитров Донецької
області.

Перевіривши повноту встановлених
судом  першої інстанції  обставин справи  та правильність їх юридичної оцінки,
заслухавши пояснення та доводи повноважних представників сторін, колегія суддів
Донецького апеляційного господарського суду
дійшла висновку, про необґрунтованість апеляційної скарги з
наступних  підстав.

Предметом розгляду справи №19/76а
було визнання недійсним рішення №4 Донецького обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету України          м. Донецьк від 30.01.2006р. по справі
№01-26-45/2005 “Про порушення законодавства про захист економічної
конкуренції”, яким визначені результати конкурсу на перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального користування №2, №4 та №6. Вказаним рішенням
господарського суду (залишеним без змін постановою Вищого господарського суду)
в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення № 4 від 30.01.2006р.
Адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України по справі № 01-26-45/2005 було відмовлено.
Тобто, рішення № 4 від 30.01.2006р. Адміністративної колегії Донецького
обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України по
справі № 01-26-45/2005 є  чинним.

Предметом розгляду даної справи є
визнання недійсним договору №1 від 01.09.2005р. на перевезення пасажирів
автомобільним транспортом по маршрутах загального користування у м. Димитров
Донецької області, зокрема на маршрути №4 та №6.

За приписами ст. 22 Закону України
“Про Антимонопольний комітет України” розпорядження, рішення  та
вимоги  органу   Антимонопольного комітету України,       голови територіального відділення
Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників
Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх
компетенції є обов'язковими для
виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.
Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету
України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України,
вимог уповноважених ними  працівників
Антимонопольного   комітету   України,
його територіального відділення тягне за собою передбачену законом
відповідальність.

Виходячи з наведеного, судова
колегія вважає, що позивачем правомірно прийняте рішення №539 від 15.11.2006 р.
про скасування протокольних рішень конкурсного комітету від 12.08.2005р. та
16.08.2005р., у відповідності з якими і був укладений спірний договір, оскільки
рішення Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного
комітету України м. Донецьк від 30.01.2006р. по справі №01-26-45/2005 за
№4  є
обов'язковим для виконання.

Крім того, за приписами ч.1 ст.203
Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу,
іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Як вбачається із наданих до
матеріалів справи доказів Виконавчим комітетом Димитровської міської ради при
організації та проведенні конкурсу були порушені, зокрема положення
ст.ст.44,45,47 Закону України “Про автомобільний транспорт” та Порядку
проведення конкурсу на перевезення пасажирів
на автобусному маршруті загального користування, затверджені Постановою
Кабінету Міністрів України № 139 від 29.01.2003 р., Замовником (Виконавчим
комітетом Димитровської міської ради)
були вчинені дії, які не відповідали законодавству про захист
економічної конкуренції, та призвели до спотворення конкуренції.

Таким чином, спірний договір №1 від
01.09.2005р. на перевезення пасажирів автомобільним транспортом по маршрутах
загального користування у м. Димитров Донецької області суперечить вимогам
Закону України “Про автомобільний транспорт” та Порядку проведення конкурсу на
перевезення пасажирів  на автобусному
маршруті загального користування, який затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України №139 від 29.01.2003р.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою
- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З огляду на наведене, судова
колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про порушеннями
сторонами вимог ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України під час укладення
спірного договору №1 від 01.09.2005р. на перевезення пасажирів автомобільним
транспортом по маршрутах загального користування у м. Димитров Донецької
області, тому він має бути визнаний недійсним.

Щодо посилань заявника апеляційної
скарги на те, що господарський суд не мав права розглядати даний спір в межах
господарського судочинства, оскільки спірний договір на перевезення пасажирів
автомобільним транспортом по маршрутах загального користування є за своєю суттю
адміністративним договором, то судова колегія вважає за необхідне зазначити
наступне.

Статтею 3 Кодексу адміністративного
судочинства України визначені поняття, наведені в даному Кодексі.

Відповідно до п.14 цієї статті адміністративний
договір - це дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та
обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта
владних повноважень, який є однією із сторін угоди.

Якщо ж суб'єкти (в тому числі орган
державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові
особи), хоча б і на реалізацію своїх повноважень, вільно укладають договір
відповідно до норм ЦК України, під час укладання такого договору його сторони
вільно домовляються про зміст та обсяг прав і обов'язків за договором, можуть
відмовитись від його укладання, то такий договір може бути цивільним
(господарським), але не адміністративним, оскільки в змісті цього договору
відсутні відносини влади і підпорядкування, що є обов'язковими для адміністративного
договору, а кожний суб'єкт такого договору виступає як рівний один до одного.

Договір не перевезення пасажирів
укладається за результатами проведення конкурсу замовником у загальному
порядку, визначеному Цивільним кодексом України. Обсяг прав та обов'язків за
таким договором визначається відповідно, зокрема, до транспортного
законодавства. Перевізник може відмовитись від укладання такого договору або
від його виконання, як це передбачено статтею 47 Закону України “Про
автомобільний транспорт” (в редакції, чинній на момент укладання договору) та
іншими нормативно-правовими актами.

Беручи до уваги зазначене, спірний
договір не підпадає під ознаки адміністративного договору, оскільки не містить
відносин влади і підпорядкування, хоча однією із сторін в ньому є суб'єкт
владних повноважень.

За таких обставин, господарський
суд Донецької області позов задовольнив правомірно.

З огляду на викладене, судова
колегія вважає, що оскаржуване рішення господарського суду  не підлягає скасуванню, так як відповідає
фактичним обставинам справи та чинному законодавству, а мотиви, з яких надана
апеляційна скарга не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись статтями  91, 92, 93, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1на рішення господарського суду
Донецької області від 26.04.2007 року у справі  № 45/79пд
- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Донецької області від 26.04.2007 року у справі                  № 45/79пд - залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку
через апеляційний господарський суд.

Результати розгляду апеляційної
скарги оголошені в судовому засіданні.

Головуючий

Судді:

Надруковано  9 примірників:

1 -у справу; 2 -сторонам у справі

3 -3-м особам;

2 -ДАГС; 1 -ГС Донецької обл.