ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.09.07 р.                                                                               Справа № 31/90

Суддя господарського суду Донецької області Кододова О.В. при секретарі судового засідання Котельникової Н.В., розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Будьонівському  районі м.Донецька

до відповідача Відкритого акціонерного товариства “Донецький проектно – конструкторський технологічний інститут” м. Донецьк

про  стягнення 930,35 грн

за участю

представників сторін

від позивача  не з’явився  (за дорученням)

від відповідача Патенко В.М. (за дорученням)

СУТЬ СПОРУ: Управління Пенсійного фонду України в Будьонівському районі м. Донецька звернулось з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Донецький проектно – конструкторський технологічний інститут” м. Донецьк про стягнення переплати пенсії у сумі 930,35 грн.

Позивач заявою від 25.05.2005р. уточнив правові підстави позову, пославшись на ст.1166 ЦК України і заявою вих. № 4957/07 від 04.08.2005р. остаточно визначився із сумою позову і просить суд стягнути суму переплати пенсії у розмірі 553,01 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем була надана довідка про підтвердження стажу науково – технічної діяльності ГаршиноїН.С., відповідно до якої їй була нарахована пенсія, передбачена ст.24 Закону України “Про наукову і науково – технічну діяльність”, але листом „Дон ПКТІ” скасував раніше видану довідку і спростував факт підтвердження стажу науково – технічної діяльності Баршиної Н.С., у зв’язку з чим і виникла переплата  і пенсійному фонду заподіяна шкода у сумі 553,01 грн., яку позивач просить стягнути на користь Управління Пенсійного фонду з посиланням на ст. 1166 ЦК України.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вхід. №02-41/36697 від 26.09.2007року) проти позовних вимог заперечує за тих підстав, що господарським судом Донецької області порушена справа про банкрутство ВАТ „Дон ПКТІ” і ухвалою від 26.07.2005р. затверджений реєстр кредиторів, згідно якого позивач не включений в перелік кредиторів і відповідно до ст. 14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подачі або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними.

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.08.2005р. позовні вимоги задоволені повністю. Постановою  Донецького апеляційного суду від 27.08.2005року рішення залишене без зміни. Постановою Вищого господарського суду України  від 10.07.2007р. по справі № 21/90 касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Донецький проектно-конструкторський технологічний інститут” задоволено частково. Рішення господарського суду Донецької області від 04.08.05р.  та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.09.05р. у справі № 31/90 скасовано. Справу № 34/90 передано до господарського суду Донецької області на новий розгляд.

Розгляд справи здійснювався без технічного фіксування судового процесу, відповідно до заявленого клопотання сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін встановлено наступне.

Відповідач є юридичною особою .

Громадянці Баршиній Ніні Савелівні була призначена пенсія на підставі Закону України “Про пенсійне забезпечення” та Закону України “Про науково та науково – технічну діяльність” згідно довідки наданої відповідачем  №79к від 04.07.2002р.

Дана довідка свідчить, що гр. Баршина Н.С. з 31.12.1966р. по 30.12.1991р. працювала в Донецькому проектно – конструкторському технологічному інституті м. Донецьк і відповідно до своїх посадових обов’язків повністю займалась  науково – технічною діяльністю інституту. Довідка також свідчить, що  науково – технічна діяльність інституту є основною  і складає 70%, тому гр. Баршина Н.С. має право на призначення пенсії згідно ст.24 Закону України “Про науково  і науково – технічну діяльність”. Листом № 01-9/371 від 17.07.2004р. відповідач повідомив позивача про те, що видана довідка № 79к від 04.07.2002р. щодо стажу наукової роботи гр. Баршиної Н.С. є недійсною в зв’язку з тим, що кваліфікація гр.Баршиної не підтверджена результатами атестації науково – технічної Ради.

Позивач сплатив пенсіонеру пенсію за період з 05.09.2002р. по 31.08.2004р. у сумі 5089,53 грн. При відсутності стажу науково – технічної роботи Баршина мала право лише на пенсію на загальних підставах, згідно із Законом України „Про пенсійне забезпечення”. В результаті видачі документу, який не відповідав фактичним даним щодо права гр. Баршиної на призначення пенсії як науковому працівнику, їй була надміру сплачена з вини відповідача пенсія за рахунок коштів Пенсійного фонду України у сумі 834,24 грн. (5089,53грн.-4255,29грн.).

Відповідно до ст.24 Закону України “Про науково та науково – технічну діяльність” різниця між сумою призначеної пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право дана особа, фінансується для наукових (науково – педагогічних) працівників бюджетних установ і організацій за рахунок  державного бюджету, а для наукових (науково – педагогічних) працівників інших підприємств і організацій – за рахунок коштів цих підприємств і організацій у порядку визначеному КМУ.

Пунктом 4 “Порядку фінансування та виплати  різниці між сумою пенсії, призначеної науковим працівникам згідно з Законом України “Про наукову і науково – технічну діяльність” та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, затвердженого Постановою КМУ від 13.12.2000р №1826 визначено, що виплата різниці у розмірі пенсії працівникам державних бюджетних установ та організацій, науковим (науково – педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств і організацій здійснюється за окремими відомостями, які складаються органами, що призначають пенсії.

За рахунок коштів Державного бюджету України  позивачу було компенсовано витрати на сплату наукової пенсії гр. Баршиній у сумі 281,23 грн. Позивач зменшив на зазначену суму позов і просить стягнути з відповідача некомпенсовану суму шкоди у розмірі 553,01грн (834,24грн. – 281,23грн.). При цьому, відповідно до п.5 “Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково – педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів 3-4 рівнів акредитації згідно із Законом України “Про науково і науково – технічну діяльність”, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи”, затверджені Постановою КМУ №372 від 24.03.2004р розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів позивача не був відшкодований в установленому порядку.

Суд вважає, що вина відповідача пов’язана з видачею документу, який не відповідав фактичним даним щодо права гр. Баршиної Н.С. на призначення пенсії як науковому працівнику знаходиться в причинному зв’язку із заподіянням шкоди позивачу і тому відповідно до ст.1166 ЦК України підлягає стягненню з відповідача.

Однак, як вбачається із матеріалів справи  ухвалою від 14.02.2005року було порушено по справі №15/20Б банкрутство відповідача. У газеті „Голос України” №58 від 31 березня 2005року була здійснена публікація про банкрутство відповідача (т.2 а.с.101). За результатами попереднього засідання за справою про банкрутство ухвалою від 26.07.2005року  були визнані вимоги конкурсних кредиторів щодо грошових вимог до боржника, а також зобов’язань по сплаті податків та зборів (обов’язкових платежів) (т.2 а.с.102-104). В ухвалі зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі – вважати погашеними.

У постанові Вищого господарського Суду України від 10.07.2007року по справі №31/90 зазначено, що судами попередніх інстанцій на прийнято  до уваги та не надана належна оцінка факту порушення справи про банкрутство відповідача, публікації оголошення про порушення справи про банкрутство відповідача,  як наслідок -  не з'ясований характер ( конкурсний чи поточний )  грошових вимог позивача, період виникнення грошових вимог позивача, відповідно до норм ст.1,14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”,  в рішенні та постанові не з'ясований факт, чи звертався позивач в процедуру банкрутства відповідача в порядку ч.1 ст.14 вказаного Закону з письмовою заявою до господарського суду з грошовими вимогами до боржника, які складають предмет позову у справі № 31/90.

Позивач листом від 07.09.2007р. №7696/07 (вхід. Від 13.09.07р. №02-41/35015, від 17.09.2007року  вхід. №02-41/35268) (т.2 а.с.120, а.с.123) повідомив суд, що вимоги до відповідача згідно ст.1 Закону України Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” є конкурсні, тобто ті вимоги, які виникли до порушення справи про банкрутство. Борг відповідача перед Пенсійним фондом утворився з вересня 2002року. Управління ПФУ не зверталося в процедурі банкрутства відповідача з заявою про визнання кредиторських вимог.

Як вбачається із позовної заяви від 31.03.2005року №2056/06 вона надійшла до господарського суду 04.04.2005року (вхід. №02-38/4818), тобто після публікації і позивач не звернувся у вказаний в ч.1 ст.14 Закону строк з дня публікації оголошення, з заявою про визнання його вимог до боржника у справі про банкрутство.

Відповідно до вимог ч.2 ст.14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Враховуючи вказівки, що  містяться  у постанові Вищого господарського суду України, які є обов'язковими для суду першої інстанції під  час  нового  розгляду справи  відповідно до приписів статті 111-12 ГПК України та виходячи з вимог Закону , в разі встановлення факту що позивач не звернувся у вказаний в ч.1 ст.14 Закону строк з дня публікації оголошення, з заявою про визнання його вимог до боржника у справі про банкрутство, господарський суд відмовляє у задоволенні позову на підставі ч.2 ст.14 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відтак вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись Законом України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом",  Законом України “Про науково та науково – технічну діяльність”, ст.1166 ЦК України, ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові Управлінню Пенсійного фонду України в Будьонівському районі м.Донецька до Відкритого акціонерного товариства “Донецький проектно – конструкторський технологічний інститут” м.Донецьк про стягнення шкоди у сумі 553,01грн. відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів  або може   бути  подана  касаційна скарга   протягом  одного  місяця  з  дня   набрання   рішенням   місцевого господарського суду законної сили.

Суддя                                                                         Кододова О.В.