ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 липня 2007 р.

№ 2-27/12775-2005

Вищий  господарський
суд  України  у  складі  колегії
суддів:

головуючий суддя

Муравйов О.В.

судді

Полянський А.Г. Коробенко Г.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Сімферопольської міжрайонної
державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим

на постанову

Севастопольського апеляційного
господарського суду від 07.02.2006 року

по справі

№ 2-27/12775-2005 Господарського суду Автономної Республіки
Крим

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Сімферопольської міжрайонної
державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим

про

визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_2. -дов. в справі

від відповідача:

не з'явився

В С Т А Н О В
И В:

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 08.06.2007 року касаційна скарга Сімферопольської міжрайонної
державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим була прийнята до
провадження, її розгляд призначений на 24.07.2007 року.

У зв'язку з перебуванням судді
Фролової Г.М. у відпустці, розпорядженням Заступника Голови Вищого
господарського суду України від 24.07.2007 року для розгляду справи № 2-27/12775-2005 в касаційному порядку
утворена колегія суддів в наступному складі: головуючий -Муравйов О. В., судді
Полянський А. Г., Коробенко Г. П.

Відводів зазначеному складу колегії
суддів не заявлено.

Представник відповідача в судове
засідання 24.07.2007 року не з'явився, хоча про дату, час та місце судового
засідання повідомлений заздалегідь належним чином.

Оскільки ухвалою Вищого
господарського суду України від 08.06.2007 року явка представників сторін
обов'язковою не визнавалася, додаткові документи від них не витребувалися, з
врахуванням особливостей розгляду скарги судом касаційної інстанції, передбачених
ст. 1117 ГПК України, колегія суддів вважає, що неявка представника
відповідача не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно
до ст. 75, 1115 ГПК України.

За згодою представника позивача в
судовому засіданні 24.07.2007 року було оголошено вступну і резолютивну частини
постанови Вищого господарського суду України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач у своєму позові просить визнати недійсним податкове
повідомлення-рішення Сімферопольської міжрайонної державної податкової інспекції
в Автономній Республіці Крим №НОМЕР_1 про визначення податкового зобов'язання у
розмірі 21360 грн.

Постановою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 08.-10.11.2005 року по справі № 2-27/12775-2005
(суддя Воронцова Н. В.) позовні вимоги задоволені повністю: визнано нечинним
податкове повідомлення-рішення Сімферопольської міжрайонної державної
податкової інспекції в Автономній Республіці Крим №НОМЕР_1 про визначення
податкового зобов'язання по сплаті збору на розвиток пасажирського електротранспорту
в АР Крим у розмірі 21360 грн.

При прийнятті постанови суд першої
інстанції керувався нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 07.02.2006 року (головуючий суддя Голик В.
С., судді Дугаренко О. В., Черткова І. В.), постанова Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 08-10.11.2005 року по справі № 2-27/12775-2005
залишена без змін, а апеляційна скарга Сімферопольської міжрайонної державної
податкової інспекції в Автономній Республіці Крим -без задоволення.

При прийнятті постанови апеляційний
господарський суд керувався нормами Господарського процесуального кодексу
України.

Не погоджуючись з прийнятими по
справі судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, Сімферопольська
міжрайонна державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим звернулась
до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій стверджує
про порушення місцевим та апеляційним господарськими судами норм матеріального та
процесуального права і просить постанову місцевого господарського суду та
постанову суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким
Суб'єкту підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1 відмовити в позові
повністю.

Відзив на касаційну скаргу суду не
наданий, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги по суті.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача,
проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність
застосування судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого
господарського суду України дійшла наступного висновку.

Як зазначено вище, предметом
судового розгляду був позов про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення Сімферопольської міжрайонної державної податкової
інспекції в Автономній Республіці Крим №НОМЕР_1 про визначення податкового
зобов'язання по сплаті збору на розвиток пасажирського електротранспорту в АР
Крим у розмірі 21360 грн.

Тобто, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що спір в даному випадку виник не з
господарських, а з податкових правовідносин, внаслідок здійснення відповідачем
-Сімферопольською міжрайонною державною податковою інспекцією в Автономній
Республіці Крим -своїх функцій суб'єкта владних повноважень.

Підвідомчість справ господарським
судам визначено ст.12 Господарського процесуального кодексу України.

В частині 1 пункту 1 статті 12
Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на момент
розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій, зазначено, що
господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні,
зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а
також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у
законодавстві.

01.09.2005 року набрав чинності
Кодекс адміністративного судочинства України, який суттєво змінив перелік
категорій спорів, підвідомчих господарським судам.

Виходячи з положень п. 1 ст. 3, п.
1 ч.1 ст. 17 вказаного Кодексу, справа за позовом юридичної особи до суб'єкта
владних повноважень про оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії) є справою адміністративної юрисдикції
(адміністративною справою).

Згідно ч. 2 ст. 4 Кодексу
адміністративного судочинства України юрисдикція   адміністративних  судів
поширюється  на  всі публічно-правові спори, крім спорів, для
яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 3 зазначеного
Кодексу визначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів
якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Відповідно до ст. 104 вказаного
Кодексу, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним
позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Отже, на думку колегії суддів
Вищого господарського суду України, дана справа є справою адміністративної
юрисдикції (адміністративною справою).

Статтею 1 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що цей Кодекс визначає повноваження
адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок
звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного
судочинства.

Згідно п. 6 Розділу VІІ Прикінцевих
та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку
діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні
справи підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського
процесуального кодексу України 1991 року вирішують у першій та апеляційній
інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами
Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, як вже було зазначено вище,
Севастопольський апеляційний господарський суд, в порушення зазначених вимог
процесуального закону, розглянув справу адміністративної юрисдикції за
правилами Господарського процесуального кодексу України після набрання чинності
Кодексом адміністративного судочинства України, що є порушенням вимог
процесуального законодавства.

За таких обставин, судове рішення
апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права, що в
силу положень ч. 1 ст. 11110 ГПК України є підставою для його
скасування з передачею справи до суду апеляційної інстанції для розгляду спору
за правилами адміністративного судочинства. Тому справа передається до
Севастопольського апеляційного господарського суду для виконання вимог п. 6
Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу Сімферопольської
міжрайонної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим задовольнити
частково.

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 07.02.2006 року по справі №
2-27/12775-2005 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
Севастопольського апеляційного господарського суду.

Головуючий суддя

О. В. Муравйов

Судді

А. Г. Полянський  Г. П. Коробенко