ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  20/342

20.09.07

За позовом     Служби автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим

До                    Закритого акціонерного товариства «Магістральполіс»

Третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог на предмет

спору на стороні позивача   Контрольно-ревізійне управління в Автономній Республіці

Крим

Про                     визнання договору страхування недійсним, стягнення 9440,00грн.

Суддя  Палій В.В.

Секретар Молочна Н.С.

Представники:

Від позивача                     Польшина І.Г.- предст. (дов. від 24.07.2007р.)

Від відповідача          не з’явився

Від третьої особи      не з’явився

Обставини  справи:

Позивач звернувся до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства «Магістральполіс»про визнання недійсним на підставі статей 203, 215, 234 Цивільного кодексу України  договору  страхування будівельно-монтажних та ремонтних  робіт замовником (інвестором) №9-10/20-17 від 08.07.2004р., який укладений між позивачем та відповідачем, та стягнення страхового внеску у сумі 9440,00грн., отриманого без достатніх підстав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Договір страхування був укладений у порушення вимог статей 1, 8 Закону України “Про страхування”, при його укладені сторони не мали на меті настання правових наслідків, які повинні були породжуватися цим договором, а саме –виплату страхового відшкодування у разі настання страхового випадку при виконанні ремонтних робіт, страхування яких було предметом оспорюваного договору, оскільки на момент вступу у силу цього договору дані ремонтні роботи були вже виконані та здані Замовнику. Позаяк Договір страхування відповідно до статті 236 ЦК України є недійсним з моменту його укладення, то перерахована Позивачем сума страхового внеску –9440,00грн. на виконання цього договору підлягає поверненню на підставі статті 1212 ЦК України.

Позивач також зазначив, що факт укладання у 2004 році незаконних договорів страхування (у тому числі і оспорюваного договору) між Позивачем та Відповідачем, а також незаконного перерахування Позивачем на рахунок Відповідача страхових внесків за договорами страхування на загальну суму 70283,00грн., що потягло за собою заподіяння Позивачу матеріального збитку, підтверджується ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 06.03.2007 у кримінальній справі № 11-374/2007 та вироком Київського районного суду м. Сімферополя від 26.12.2006 стосовно громадянки Вовк С.С.

Крім того, відповідно до Акту № 06-23/1-5 ревізії цільового та законного використання бюджетних коштів, спрямованих на розвиток і утримання мережі автомобільних доріг загального користування, у Позивача за 2005рік, складеного Контрольно-ревізійним управлянням в Автономній Республіці Крим 01.03.2006, у ході ревізії було встановлено, що з 24-ох договорів страхування будівельно-монтажних та ремонтних робіт, укладених Позивачем з Відповідачем, 18-ть договорів укладені у порушення положень статей 982, 983 ЦК України та статей 1,8 Закону України “Про страхування”, у частині настання страхового випадку і страхового ризику, оскільки на момент оплати страхового внеску роботи були виконані, тобто була відсутня ознака ризику, відображена у полісах, договорах, в наслідок чого Позивачем безпідставно перераховані страхові платежі в сумі 227 367 грн. і, відповідно, зайво використані бюджетні кошти на цю суму.

У судовому засіданні 20.09.2007р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представники відповідача та третьої особи у судові засідання не з’являлись, письмових пояснень по суті спору не надали, про час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд вважає за можливе на підставі ст. 75 ГПК України розглянути справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, –

ВСТАНОВИВ:

01.03.2004 між Позивачем (Замовник) та Фірмою “Кримдорсервіс” ЛТД  (Підрядник) укладено договір № 34 на виконання полегшеного капітального ремонту по влаштуванню бар’єрної огорожі на ділянках автомобільних доріг Сімферополь-Ялта-Севастополь М 18 км. 7 + 50-км 26+210; км 27+850-км 37+900; км 64+440-км 84+750 (далі –Договір № 34), відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник виконує власними силами, у межах договірної ціни, роботи з полегшеного капітального ремонту по влаштуванню бар’єрної огорожі на ділянках автомобільних доріг Сімферополь-Ялта-Севастополь Севастополь М 18 км. 7 + 50-км 26+210; км 27+850-км 37+900; км 64+440-км 84+750 загальною протяжністю 4,19км., відповідно до затвердженої Замовником проектно - кошторисної документації, діючими нормами, стандартами  і здає в установлені строки об’єкт в експлуатацію  Замовнику, усуває за власний рахунок недоліки та дефекти, що виникли з його вини та які були виявлені у процесі приймання робіт і в гарантійні строки експлуатації об’єкту (пункт 2.1).

Строк виконання робіт за цим Контрактом складає:

-          початок виконання робіт –01.03.2004,

-          здача об’єкту в експлуатацію –01.08.2004 (пункт 4.1).

Згідно з угодою від 24.05.2004 сторони змінили Договір № 34, шляхом уточнення банківських реквізитів сторін.

Відповідно до угоди  від 01.06.2004 до Договору № 34, сторони змінили вартість робіт за цим Договором до 395 529,00грн.

Вказані ремонтні роботи були виконані у період з березня до липня 2004 року та прийняті Позивачем, згідно з актами приймання робіт по капітальному (полегшеному) ремонту автомобільної дороги (ділянки).

08.07.2004р. між Позивачем (Страхувальник) та Відповідачем (Страховик) укладено Договір страхування, відповідно до пункту 1.1 якого предметом договору між Страховиком та Страхувальником є страхування майнового інтересу Страхувальника при виконанні підрядником Фірмою “Кримдорсервіс” ЛТД робіт з капітального ремонту автомобільної дороги згідно з Договором № 34, Угодою про зміну умов цього договору від 24.05.2004.

Пунктом 2.1 Договору страхування передбачено, що об’єктом страхування є майновий інтерес Страхувальника, що не суперечить законодавству України, пов'язаний із збитками Страхувальника при виконанні робіт підрядником на об’єкті капітального ремонту автомобільної дороги загального користування державного значення в результаті знищення, втрати або пошкодження майна, що призводить до додаткового інвестування через збільшення вартості контракту.

Страхова сума встановлена у розмірі 590000,00грн. (пункт 4.1), а страховий внесок (страхова премія, страховий платіж) встановлений у сумі 9440,00грн. (пункт 4.3).

Відповідно до статті 984 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Аналогічна норма міститься і в абзаці третьому статті 18 Закону України “Про страхування”.

Пунктом 5.2 Договору страхування передбачено, що він набирає чинності о 00 годин. 00 хвилин доби, наступної за днем надходження страхового внеску на розрахунковий рахунок Страховика.

Платіжним дорученням №687 від 30.07.2004р. Позивач перерахував Відповідачу страховий платіж у сумі 9440,00грн. відповідно до умов Договору страхування.

Таким чином, Договір страхування був укладений та набув чинності вже після того як ремонтні роботи за Договором №34 було виконано у повному обсязі та минули усі ризики, які супроводжували виконання Договору № 34.

Згідно з частиною 1 статті 354 ГК України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Вказане положення кореспондується з частиною 1 статті 979 ЦК України, відповідно до якої за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, а також статтею 16 Закону України “Про страхування”, якою передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 1 Закону України “Про страхування” передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 8 вказаного Закону страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Таким чином, оскільки ризик настання для Позивача несприятливих наслідків за Договором №34 минув ще до моменту укладання Договору страхування, то суд дійшов висновку, що оспорюваний договір був укладений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим договором.

Абзацом першим статті 29 Закону України “Про страхування” передбачено, що договір страхування вважається недійсним з моменту його укладання у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з частиною 1 статті 998 договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Договір страхування є фіктивним правочином, у зв’язку із чим він підлягає визнанню недійсним з моменту укладання.

Частинами 1, 3 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимоги про повернення виконаного за недійсним правочином.

Так як, Договір страхування судом визнано недійсним з моменту його укладання, то перераховані Позивачем як страховий платіж кошти у сумі 9440,00грн. підлягають поверненню. Тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача відносяться витрати по сплаті державного мита у сумі 187,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями  49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги  задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір страхування будівельно-монтажних та ремонтних робіт № 9-10/20-17 від 08.07.2004р., укладений між Службою автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим та Закритим акціонерним товариством “Магістральполіс”.

3. Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Магістральполіс”(03150, м. Київ, вул. Горького, буд. 51, ідентифікаційний код  31240251, р/р №1776 в АКБ “Трансбанк”, МФО 300089, а у випадку відсутності коштів з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь Служби автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим (95022, м. Сімферополь, вул. Кечкеметська, буд. 184/1, ідентифікаційний код 24407290, р/р №3168 в КЦВ Промінвестбанку м. Сімферополя, МФО 324430) 9440 (дев’ять тисяч чотириста сорок) грн. 00 коп. - страхового внеску отриманого без достатніх підстав, а також 187 (сто вісімдесят сім) грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його прийняття.

Суддя

В.В. Палій