ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"09" липня 2007 р.                                                                              Справа № 19/223-07

Розглянувши матеріали справи за позовом Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м. Київ

до  Державного комунального госпрозрахункового підприємства „Дмитрівка”, с. Дмитрівка, Києво-Святошинський район

про стягнення 43346,44  грн.

суддя Т.П. Карпечкін

від позивача –   Щербаков А. А. (дов. № 105/35 від 15.05.2007 року);

від відповідача –  Павленко В. П. (директор –розпорядження № 36 від 08.08.2000 року).

обставини справи:

Дочірня компанія „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” (далі - позивач) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Державного комунального госпрозрахункового підприємства „Дмитрівка” (далі-відповідач) про стягнення  43346,44  грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору № 06/05-2395-ТЕ-17 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій укладеним між сторонами 30.12.2005 року, а саме відповідач не сплатив в повному розмірі кошти за отриманий природний газ в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмір 34947,46 грн. Додатково позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання зобов’язання пеню в розмірі 2963,96 грн., інфляційні в розмірі 3931,87 грн. та 3% річних 1503,15 грн.

Представник відповідача в усних та письмових поясненнях викладених в поясненнях № 79 від 09.07.2007 року позов визнає в частині стягнення суми основного боргу в повному обсязі та просить суд не стягувати фінансові санкції оскільки підприємство відповідача надає послуги населенню, а стягнення фінансових санкцій призведе до підвищення тарифів на комунальні послуги. Також відповідач зазначає, що підприємство недофінансовується з бюджету та просить суд відстрочити виконання рішення.

Судом на підставі ст. 33 та ст. 121 ГПК України, відмовлено в задоволенні клопотань відповідача, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження зазначеного.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку щодо правомірності заявлених позовних вимог з наступних підстав.

Між позивачем (за договором-постачальник) та відповідачем (за договором-покупець) 30.12.2005 року було укладено договір № 06/05-2395-ТЕ-17 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій (далі договір).  За умов договору постачальник зобов’язаний передати у власність покупця в 2006 році природний газ, надалі газ, а покупець зобов’язаний прийняти та оплатити газ на умовах договору (п. 1.1 договору). Постачальник передає покупцю в період з 01.01.2006 року по 30.04.2006 року, газ в обсязі до 490,0 тис. куб. м., обсяги газу є плановими та допускається зменшення, припинення або перевищення в розмірі 5% газопостачання (п. 2.1 договору). Приймання-передача газу, поставленого постачальником покупцеві у відповідному місяці, оформлюється актом приймання-передачі газу в якому зазначаються фактичні обсяги спожитого та про транспортного газу (п. 3.3 договору). Не пізніше 5-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу. Покупець зобов’язується надати постачальнику два примірника акту приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою покупця та погоджені газорозподільною або газотранспортною організацією. Акт приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків (п. 3.4 договору). Ціна за 1000,0 куб. м. газу на момент укладання договору становить 267,52 грн. (п. 5.1 договору). Сторони домовились, що ціна за 1000,0 куб. м. газу у відповідному періоді споживання газу без врахування вартості транспортування газу територією України встановлюється на рівні граничної ціни, затвердженої Національною комісією регулювання електроенергетики України для категорії споживачів, до якої належить Покупець (п. 5.2 договору). Оплата за газ та послуги з його транспортування проводиться грошовими коштами у такому порядку: перша оплата в розмірі 34% від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця; подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 % від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу до 20 та 30 (31) числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за фактично спожиті та про транспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору). В разі несплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені у п. 6.1 договору, покупець сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу (п. 7.2 договору). Договір набирає чинності з 01.01.2006 року і діє в частині поставки газу до 30.04.2006 року, а в частині проведення розрахунків за газ –до їх повного здійснення (п. 11.1 договору).

15.03.2006 року сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору копія якої наявна в матеріалах справи.

На  виконання  умов  договору  позивач  передав  відповідачу  газ  в  об’ємі        245,442 тис. куб. м., на загальну суму 71961,10 грн., що підтверджується актами передачі-приймання природного газу від 31.01.2006 року, від 28.02.2006 року, від  31.03.2006 року.

Відповідач зобов’язання за договором виконав неналежно, а саме розрахувався за отриманий природний газ частково, в результаті чого за ним утворилась заборгованість в загальній сумі  34947,46 грн.

Позивач за прострочення виконання зобов’язання нарахував відповідачу пеню в розмірі 2963,96 грн., інфляційні в розмірі 3931,87 грн. та 3% річних 1503,15 грн.

В попередніх судових засіданнях представник позивача підтримував позов в повному обсязі.

Представник відповідача визнає позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 34947,46 грн.

Судом оглянуті оригінали документів залучених до матеріалів справи.

При вирішення спору враховано, що відповідно до ст. 193 ГК України суб’єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст.  692 ЦК України).

Позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 34947,46 грн. підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи,  визнаються позивачем отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

У разі якщо порушено господарське зобов’язання, в якому хоча б одна сторона є суб’єктом господарювання, що належить до державного сектору економіки, або порушення пов’язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов’язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов’язання стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості товарів (робіт, послуг),  з  яких  допущено  прострочення виконання за кожний день прострочення (ст. 231 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” № 543/965-ВР від 22.11.1996р. платники  грошових  коштів  сплачують  на  користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в  розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Приписами ст. 3 передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 2963,96 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, розмір яких складає  3931,87 грн. - інфляційних  та  1503,15   грн. - 3% річних, отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст., ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.    Позов задовольнити повністю.

2.  Стягнути з  Державного комунального госпрозрахункового підприємства „Дмитрівка” (08112, Київська область, с. Дмитрівка, вул. Садова, 2, код 25567280, 30 банк КРД (ф) АППБ „Аваль” м. Київ, МФО 322904) на користь Дочірньої компанії  „Газ  України”  Національної  акціонерної  компанії  „Нафтогаз   України” (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, код 31301827, р/р 14 в ГОУ ПІБ України, МФО 300012) –34947  (тридцять чотири тисячі дев’ятсот сорок сім) грн. 46 коп. –основного боргу,   2963 (дві тисячі дев’ятсот шістдесят три) грн. 96 коп. - пені, 469 (чотириста шістдесят дев’ять) грн. 98 коп. - пені., 3931 (три тисячі дев’ятсот тридцять одна) грн. 87 коп. інфляційних, 1503 (одна тисяча п’ятсот три) грн. 15 коп. 3% річних  та судові витрати:  433 (чотириста тридцять три) грн. 46 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя

Рішення підписано 13.07.2007 року