ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

07.08.07                                                                                           Справа  № 01-18/237

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді                                                                   Скрутовського П. Д.

суддів                                                                                        Духа Я. В.

Слуки М. Г.

розглянув апеляційну скаргу ЗАТ «Волиньнафта», м. Нововолинськ Волинської області № 18/07 від 18.07.2007 р.

на ухвалу Господарського суду Волинської області від 02.07.2007 р.

у справі № 01-18/237

за позовом ЗАТ «Волиньнафта», м. Нововолинськ

до відповідача ТзОВ Консалтингової фірми «Реєстратор», м. Луцьк

про визнання недійсним договору від 01.04.1998 р. про надання послуг щодо ведення реєстру акціонерів

за участю представників сторін:

від позивача (скаржника) –явка необов’язкова –не з’явився

від відповідача –явка необов’язкова –не з’явився

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2007 р. прийнята до свого провадження апеляційна скарга ЗАТ «Волиньнафта», м. Нововолинськ Волинської області, розгляд справи призначено на 07.08.2007 р.,, явка сторін не була визнана обов’язковою.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 02.07.2007 р. у справі № 01-18/237 за позовом ЗАТ «Волиньнафта», м. Нововолинськ до ТзОВ Консалтингової фіоми «Реєстратор», м. Нововолинськ про визнання недійсним договору від 01.04.1998 р. про надання послуг щодо ведення реєстру акціонерів позовну заяву залишено без розгляду та повернено позивачу.

При винесенні оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд керувався ч. 2 ст. 36, п. 5 ст. 54, п. 3 ст. 63 ГПК України та мотивував її тим, що у позовній заяві не вказано обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, а також письмові докази, додані до позовної заяви, не засвідчені належним чином.

Скаржник, позивач у справі, не погодився з ухвалою господарського суду Волинської області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу повністю та передати справу на новий розгляд господарського суду першої інстанції, посилаючись на те, що під час винесення оскаржуваної ухвали господарський суд помилково дійшов висновку про необхідність подання позивачем доказів щодо відсутності певний дій сторін за правочином, оскільки крім укладення 01.04.1998 р. між ТзОВ Консалтинговою фірмою «Реєстратор»та ЗАТ «Волиньнафта»договору про надання послуг щодо ведення реєстру акціонерів, будь-яких дій відповідач та позивач не вчиняли. Крім цього, апелянт зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про адвокатуру», адвокати посвідчують копії документів у справах, які вони ведуть.

Позивач (скаржник) не забезпечив явки уповноваженого представника у судове засідання.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 96 ГПК України, не подав відзиву на апеляційну скаргу, а також не забезпечив явки уповноваженого представника у судове засідання.

Розглянувши наявні матеріали справи, доводи та заперечення, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів господарського суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що ухвалу місцевого господарського суду слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити з наступних підстав:

Із наявних у справі матеріалів вбачається, що ЗАТ «Волиньнафта»звернулося із позовною заявою № 20/06 від 20.06.2007 р. до господарського суду Волинської області, в якій просить визнати недійсним правочин –договір від 01.04.1998 р. про надання послуг щодо ведення реєстру акціонерів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим, на думку позивача, фіктивним право чином, з моменту його укладення.

До своєї заяви позивач долучив документи, а саме: копію довідки про включення позивача до ЄДРПО України, копію договору від 01.04.1998 р. про надання послуг щодо ведення реєстру акціонерів, квитанцію про сплату державного мита, квитанцію про оплату за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, квитанцію про направлення позовної заяви відповідачеві, довіреність адвоката.

Вищезазначені копії документів засвідчені підписом адвоката Правосудька О. М. (довіреність № 3 від 07.03.2007 р.) з написом «копія вірна».

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про адвокатуру», адвокати дають консультації та роз'яснення з юридичних питань, усні і письмові довідки щодо законодавства; складають заяви, скарги та інші документи правового характеру; посвідчують копії документів у справах, які вони ведуть;

Отже, беручи до уваги викладене вище, посилання господарського суду першої інстанції на ч. 2 ст. 36 ГПК України, відповідно до норм якої письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідчені копії, не є правомірними з огляду на наявність посвідчень на доданих до позовної заяви документах адвоката, уповноваженого на ведення справи.

Згідно ст. 54 ГПК України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином –суб'єктом підприємницької діяльності або його представником. Позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Ст. 234 ЦК України передбачає, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Так, посилання місцевого господарського суду на відсутність обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги і відсутність дій сторін за правочином колегія суддів господарського суду апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки предметом спору у даній справі є нікчемний правочин, по якому не вчинялось жодних дій.

Таким чином, враховуючи наведене, а також положення чинного законодавства України, апеляційна інстанція дійшла висновку, що ухвала місцевого господарського суду прийняте з неповним врахуванням обставин справи та з порушенням норм процесуального законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обстпавини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст. 89, 91, 99, 101-106 ГПК України, -

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ЗАТ «Волиньнафта», м. Нововолинськ задоволити.

2.          Ухвалу господарського суду Волинської області від 02.07.2007 р. у справі № 01-18/237 скасувати.

3.          Матеріали справи передати на розгляд місцевого господарського суду.

4.          Постанова може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Головуючий-суддя                                                                                П. Д. Скрутовський

Суддя                                                                                                       Я. В. Дух

Суддя                                                                                                       М. Г. Слука