ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2007 р.
№ 20/28

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого
Першикова Є.В.,

суддів:
Кравчука Г.А.,
Муравйова О.В.,

розглянула

касаційну скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю “Тітан Трейд” (далі Товариство)

на постанову
Запорізького апеляційного господарського суду

від
27.04.07

винесеної за результатами перегляду

ухвали
господарського суду Запорізької області

від
19.02.07

за скаргою
Товариства

на дії
державної виконавчої служби у Жовтневому районі міста Запоріжжя (далі Виконавча служба),

щодо виконання

рішення
господарського суду Запорізької області

від
21.02.06

у справі
№ 20/28

господарського суду
Запорізької області

за позовом
Товариства

до
спільного українсько-німецько-чеського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Євробетон-Січ” (далі Підприємство),

треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача:
Запорізький обласний центр зайнятості (далі Центр зайнятості),

Виконавча служба,

про
стягнення 495 000,00 грн.

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
Комісарова Н.В. (за дов. № 1 від 03.01.07);

- відповідача:
не з'явились;

- третіх осіб:
Центра зайнятості:
не з'явились;

Виконавчої служби:
не з'явились.

Ухвалою від 25.06.07 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючого –Першикова Є.В., суддів –Данилової Т.Б., Ходаківської І.П. касаційна скарга Товариства № 107ю від 27.05.07 була прийнята до провадження, розгляд справи призначено на 06.09.07, без початку перегляду справи по суті.

Вказана ухвала суду була направлена сторонам у справі в установленому порядку, документів які б свідчили про її неотримання сторонами у справі до Вищого господарського суду України не надходило, отже усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

На день розгляду справи у судовому засіданні 06.09.07 будь-яких письмових заяв та клопотань від учасників судового процесу щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання 06.09.07 представники Підприємства, Центру зайнятості та Виконавчої служби не з’явились.

Враховуючи, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка без поважних причин у судове засідання не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки, а від Підприємства, Центру зайнятості та Виконавчої служби повідомлень щодо неможливості участі у судовому засіданні 06.09.07 до колегії суддів Вищого господарського суду України не надходило, справа розглядається за наявними матеріалами справи за участі представника Товариства.

У зв'язку з перебуванням суддів Данилової Т.Б., Ходаківської І.П. у черговій відпустці розпорядженням від 03.09.07 заступника Голови Вищого господарського суду України для розгляду справи № 20/28 господарського суду Запорізької області, призначеної до перегляду в касаційному порядку на 06.09.07, створено колегію суддів у наступному складі: головуючий –Першиков Є.В., судді –Кравчук Г.А., Муравйов О.В., яка розглядає справу по суті.

Про вказані обставини представника Товариства повідомлено на початку судового засідання 06.09.07. Відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду України не заявлено.

За згодою представника Товариства, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1

ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 06.09.07 було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 21.02.06 господарського суду Запорізької області (суддя Гандюкова Л.П.) позовні вимоги Товариства задоволено.

З Підприємства на користь Товариства стягнуто 495 000,00 грн. основного боргу, 4 950,00 грн. витрат по сплаті державного мита та

118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою від 05.09.06 Запорізького апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Кричмаржевського В.А., суддів –Мірошниченка М.В., Хуторного В.М.) апеляційну скаргу Центру зайнятості залишено без задоволення, а рішення від 21.02.06 господарського суду Запорізької області –без змін.

Ухвалою від 19.02.07 господарського суду Запорізької області (суддя Гандюкова Л.П.) у задоволенні скарги Товариства на дії Виконавчої служби відмовлено.

Постановою від 27.04.07 Запорізького апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Мірошниченка М.В., суддів –Колодій Н.А., Яценко О.М.) апеляційну скаргу Товариства залишено без задоволення, а ухвалу від 19.02.07 господарського суду Запорізької області –без змін.

Не погоджуючись з ухвалою від 19.02.07 господарського суду Запорізької області та постановою від 27.04.07 Запорізького апеляційного господарського суду, Товариство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить вказані судові рішення скасувати, та прийняти по справі нове рішення, яким визнати незаконними дії Виконавчої служби щодо невключення до зведеного виконавчого провадження № 2/5 наказу № 20/28 від 07.04.06, виданого на виконання рішення від 21.02.06 господарського суду Запорізької області; скасувати рішення Виконавчої служби щодо перерахування грошових коштів стягувачам по зведеному виконавчому провадженню № 2/5 та зобов'язати Виконавчу службу розподілити кошти, отримані від реалізації майна боржника, з урахуванням заборгованості боржника перед Товариством у сумі 555 901,77 грн.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржених судових актів було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: ч. 1 ст. 27, ст.ст. 34, 35 37, ч. 1 ст. 38, ст. 401 Закону України "Про виконавче провадження", п. 4.19.3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 № 74/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.12.99 за № 865/4158),

ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

У своїх відзивах на касаційну скаргу Виконавча служба та Центр зайнятості щодо доводів скаржника заперечують, вважаючи їх безпідставними, у зв'язку з чим просять касаційну скаргу Товариства залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення –без змін.

На день розгляду справи у судовому засіданні 06.09.07 письмовий відзив на касаційну скаргу від Підприємства не надійшов.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзиви на касаційну скаргу, заслухавши пояснення представника Товариства, суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями під час розгляду скарги Товариства на дії Виконавчої служби, рішенням від 21.02.06 господарського суду Запорізької області з Підприємства на користь Товариства стягнуто 495 000, грн. основного боргу, 4 950, 00 грн. витрат на державне мито та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього сума складає 500 068,00 грн.

Ухвалою від 10.03.06 Запорізького апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Центру зайнятості на рішення від 21.02.06 господарського суду Запорізької області було повернуто заявникові без розгляду.

Матеріалами справи підтверджено, що 07.04.06 на виконання рішення господарського суду у справі № 20/28 видано наказ, який видано стягувачу.

На підставі наданих сторонами доказів по справі судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 19.05.06 Виконавчою службою було відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 20/28, а постановою від 29.05.06 виконавче провадження № 427/5 (наказ № 20/28 від 07.04.06 про стягнення з Підприємства на користь Товариства суми боргу 500 068,00 грн.) приєднано до єдиного зведеного провадження № 2/5 щодо боржника –Підприємства.

Постановою від 29.06.06 Вищого господарського суду України ухвалу від 10.03.06 Запорізького апеляційного господарського суду у даній справі скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги Центра зайнятості по суті.

Ухвалою від 19.07.06 Запорізького апеляційного господарського суду апеляційна скарга Центра зайнятості була прийнята до розгляду, у зв'язку з чим постановою від 27.07.06 Виконавчої служби наказ № 20/28 від 07.04.06 повернуто до господарського суду Запорізької області з урахуванням того, що ухвалою 19.07.06 прийнята апеляційна скарга на рішення, на підставі якого винесено виконавчий документ, та у відповідності до вимог ст. 401 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ та прийняття цієї апеляційної скарги до розгляду.

На підставі матеріалів справи попередніми судовими інстанціями встановлено, що розпорядженням державного виконавця, затвердженим начальником Виконавчої служби 13.11.06, за виконавчим провадженням

№ 2/5 щодо Підприємства, постановлено перерахувати грошові кошти у розмірі 39 826,67 грн. Товариству на підставі наказу № 15/219 від 18.09.06, виданого господарським судом Запорізької області. При цьому встановлено, що станом на 13.11.06 у зведеному виконавчому провадженні наказ у справі № 20/28 був відсутній.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.99 № 606-XIV (далі Закон), примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Статтею 18 Закону встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа.

У відповідності з положеннями ст. 24 названого Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Нормою ст. 49 Закону передбачено, що у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень щодо одного й того самого боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат на виконавче провадження.

Водночас, колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що ст. 85 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

За змістом ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Статтею 401 Закону встановлено, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ та прийняття цієї апеляційної скарги до розгляду.

Відповідно до ст. 43 Закону з грошової суми (в тому числі одержаної від реалізації майна боржника), яка стягнута державним виконавцем з боржника, в першу чергу повертається авансовий внесок сторін та інших осіб на проведення виконавчих дій, в другу чергу компенсуються витрати Державної виконавчої служби на здійснення виконавчих дій, не покриті авансовим внеском сторін та інших осіб, у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір. Виконавчий збір стягується пропорційно фактично задоволеним вимогам стягувача. Розподіл грошових сум у черговості, вказаній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Згідно зі ст. 44 Закону, у разі недостатності суми, стягненої з боржника для задоволення всіх вимог за виконавчими документами, ця сума розподіляється державним виконавцем між стягувачами в порядку черговості, встановленої цією статтею.

Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після повного задоволення вимог стягувачів попередньої черги. У разі недостатності стягненої суми для повного задоволення усіх вимог однієї черги ці вимоги задовольняються пропорційно належній кожному стягувачеві сумі. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати задовольняються в порядку календарного надходження виконавчих документів. Стягнута з боржника сума розподіляється між стягувачами згідно з виконавчими документами, за якими відкрито виконавчі провадження і закінчився встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення, на день зарахування стягнутої суми на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби.

В п. 4.19.3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 № 74/5, на яку посилається скражник, зазначено, що при задоволенні вимог стягувачів зведеного виконавчого провадження слід керуватися вимогами ст. 44 Закону.

З урахуванням наведеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає правомірним висновок попередніх судових інстанцій про те, що дії Виконавчої служби у спірних правовідносинах, щодо яких Товариство висуває вимоги, відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції про проведення виконавчих дій.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи, викладені Товариством в касаційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що скаржник в касаційній скарзі стверджує факт порушення судовою інстанцією не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання які, стосуються оцінки доказів, але оцінка доказів, на підставі яких судова інстанція дійшла до висновку про встановлення тих чи інших обставин справи, здійснюється за внутрішнім переконанням суду і їх перевірка не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, враховуючи вимоги ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми інстанціями норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З врахуванням того, що з’ясування підставності оцінки доказів та встановлення обставин по справі в силу ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції касаційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку про неможливість задоволення касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судом апеляційної інстанцій було повно та всебічно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено постанову з дотриманням норм процесуального права, що дає підстави для залишення її без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Тітан Трейд” № 107ю від 27.05.07 залишити без задоволення.

Постанову від 27.04.07 Запорізького апеляційного господарського суду у справі № 20/28 господарського суду Запорізької області залишити без змін.

Головуючий
Є.Першиков

судді:
Г.Кравчук

О.Муравйов