ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"27" серпня 2007 р.                                                                                     № 02-03/

Суддя  Рябцева О.О.  розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом            Вишнівської міської лікарні, Київська обл., м. Вишневе

до                    споживчого товариства “Діамед”, м. Київ

про                     усунення перешкод у користуванні майном

Обставини справи:

Подана позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 54 ГПК України позовна заява підписується повноважною посадовою  особою позивача або його представником.

Позивачем не дотримано вказаних вимог, оскільки позовну заяву підписано особою, без зазначення прізвища, посади, чи доручення на підставі якого підписано позову заяву.

Відповідно до п.п. 4, 5. ч. 2 ст. 54 ГПК  України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство на підставі якого подається позов, зміст позовних вимог.

Позивачем не дотримано вказаних вимог. Позивач звертається до суду з двома позовними вимогами: про зобов’язання відповідача звільнити орендоване приміщення та про зобов’язання відповідача підписати акт  приймання-передачі майна. Проте, позовна заява не містить викладу обставин, на яких ґрунтується позовна вимога про зобов’язання відповідача підписати акт приймання-передачі майна. Також позовна заява взагалі не містить посилання на законодавство на підставі якого подається позов.

Відповідно до п.п. 3, 3№ ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі та сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Пунктом 5.1 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/78  від 04.03.98 р. „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України” встановлено, що платіжні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі. Ксерокопії чи фотокопії платіжних документів не можуть бути доказом сплати державного мита.

Згідно з п.п. “а” п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” зі змінами згідно Закону України від 25.03.2005р. № 2505 –IV “Про внесення змін до Закону України “Про державний бюджет на 2005 рік” та деяких інших законодавчих актів України” із позовних заяв майнового характеру справляється державне мито у розмірі 1 відсоток від ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 102 грн. до 25500грн.) також згідно з п.п. “б” п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993р. № 7-93 “Про державне мито” із позовних заяв немайнового характеру справляється державне мито у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (85 грн.)

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 411 від 29 березня 2002 р. (надрукована в газеті “Урядовий кур’єр” № 65 від 05.04.02 р.) розмір оплати витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з 08.04.2002 р. складає 118 (сто вісімнадцять) гривень 00 коп., в т.ч. ПДВ 19,67 грн. для всіх позовних заяв.

Позивачем не дотримано вказаних вимог. До позовної заяви як докази сплати державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу позивачем додані копії платіжних доручень № 502 від 16.07.2007 р. на суму 8,50 грн. та № 503 від 16.07.2007 р. на суму 7,50 грн., що не відповідає вимогам Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” та приписам постанови Кабіну Міністрів України № 411 від 29.03.2002 р.

Таким чином, додані по позовної заяви ксерокопії платіжних доручень № 502 від 16.07.2007 р. на суму 8,50 грн. та № 503 від 16.07.2007 р. на суму 7,50 грн. не можуть бути належними доказами сплати державного мита та сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Позивачем не дотримано вказаних вимог, оскільки позивачем до позовної заяви як доказ відправлення відповідачу копії позовної заяви підписаної 17.08.2007 р. з доданими до неї документами доданий поштова квитанція № 160/1360880 від 16.08.2007 р., яка не може підтверджувати направлення копії позовної заяви підписаної 17.08.2007 р., та доданих до неї документів, оскільки датована раніш ніж сама заява.

Таким чином, поштова квитанція № 160/1360880 від 16.08.2007 р., не може підтверджувати  направлення копії позовної заяви підписаної 17.08.2007 р., та доданих до неї документів, оскільки датована раніш ніж сама заява.

Отже,  позовна заява з вказаних підстав підлягає поверненню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись п.п. 1, 3, 4, 6, 10 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позовну заяву та додані до неї документи повернути позивачеві без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Додаток: позовна заява та додані до неї документи на 14 аркушах –в першу адресу.

Суддя