ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 р.
№ 8/250д/06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Кравчука Г.А.,

суддів:
Шаргала В.І., Швеця В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Приватного підприємства “Аукціон-8”

на постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 04.04.2007 р.

у справі
№ 8/250д/06

господарського суду
Запорізької області

за позовом
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області

до
Приватного підприємства “Аукціон-8”

про
розірвання договору, повернення майна до державної власності та стягнення штрафних санкцій

в судовому засіданні взяли участь  представники:

позивача:
Іванченко І.С., дов. № 45 від 07.05.2007 р.;

відповідача:
Філобок О.Л., дов. № б/н від 05.09.2007 р.;

В С ТА Н О В И В:

У вересні 2006 р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (далі –Відділення) звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою, у якій просило розірвати договір купівлі-продажу № 672 від 26.01.2004 р., укладений між ним та Приватним підприємством “Аукціон-8” (далі –Підприємство), та стягнути з Підприємства штраф у розмірі 1 700,00 грн.

Позовні вимоги Відділення обґрунтовувало тим, що Підприємство, в порушення умов договору купівлі-продажу № 672 від 26.01.2004 р., Закону України “Про приватизацію державного майна” та норм Цивільного кодексу України, без погодження з органом приватизації здійснило відчуження об’єкту приватизації –дебаркадера Д-256 (інв. № 457), який знаходиться на балансі Відкритого акціонерного товариства “Дніпропетровський річковий порт” та розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, Амургавань, 11, Річковий порт, Товариству з обмеженою відповідальністю “Запоріжмеблі-Холдинг”.

У судовому засіданні 31.10.2006 р. Відділення заявою № 12/17-5698 від 04.10.2006 р. (а. с. 27-28) уточнило позовні вимоги та просило господарський суд Запорізької області повернути до державної власності дебаркадер Д-256 (інв. № 457), який знаходиться на балансі Відкритого акціонерного товариства “Дніпропетровський річковий порт” та розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, Амур-гавань, 11, річковий порт.

Вказана заява не містила будь-якого обґрунтування уточнених позовних вимог.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 31.10.2006 р. (суддя Попова І.А.) в задоволенні позовних вимог Відділення відмовлено. Рішення мотивовано тим, що:

– умовами договору купівлі-продажу № 672 від 26.01.2004 р. не передбачено зобов’язання покупця (Підприємства) узгоджувати відчуження майна, яке є об’єктом вказаного договору, з органом приватизації (Відділенням);

– Відділення не надало доказів передачі Підприємством об’єкта договору купівлі-продажу № 672 від 26.01.2004 р. –дебаркадера Д-256 (інв. № 457), Товариству з обмеженою відповідальністю “Запоріжмеблі-Холдинг”, тобто не довело факту відчуження вказаного майна;

– Відділення не обґрунтувало позовних вимог про стягнення з Підприємства штрафу у розмірі 1 700,00 грн.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 04.04.2007 р. (колегія суддів: Мірошниченко М.В., Кричмаржевський В.А., Хуторной В.М.) рішення господарського суду Запорізької області від 31.10.2006 р. змінено: зобов’язано Підприємство повернути до державної власності (на користь Відділення) дебаркадер Д-256 (інв. № 457), а в задоволенні позовних вимог Відділення про розірвання договору купівлі-продажу № 672 від 26.01.2004 р. та про стягнення штрафу у розмірі 1 700,00 грн. відмовлено. Постанова мотивована тим, що:

– договір купівлі-продажу № 672 від 26.01.2004 р. є неукладеним згідно ст. 640 Цивільного кодексу України, оскільки його не було зареєстровано відповідною місцевою Радою, як того вимагає ст. 23 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, що унеможливлює його розірвання;

– оскільки договір купівлі-продажу № 672 від 26.01.2004 р. є неукладеним, то у Підприємства відсутні правові підстави для перебування у його власності об’єкту вказаного договору –дебаркадера Д-256 (інв. № 457), а тому останній підлягає поверненню власнику (Відділенню) на підставі ст. 48 Закону України “Про власність” та ст. 386 Цивільного кодексу України;

– вимога про стягнення з Підприємства 1 700,00 грн. не була обґрунтована Відділенням у позовній заяві з посиланням на норми законодавства України та обставини справи.

Підприємство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову  Запорізького апеляційного господарського суду від 04.04.2007 р. скасувати та відмовити Відділенню у задоволенні позовних вимог. Вимоги, викладені у касаційній скарзі, Підприємство обґрунтовує тим, що апеляційний господарський суд порушив ст. 23 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, не врахував, що виконати вимоги законодавства України про реєстрацію у відповідній місцевій раді договору купівлі-продажу № 672 від 26.01.2004 р. неможливо, оскільки законодавством України не визначено механізму такої реєстрації, та не прийняв до уваги той факт, що договором купівлі-продажу № 672 від 26.01.2004 р. не передбачено зобов’язання покупця  узгоджувати відчуження майна, яке є об’єктом вказаного договору, з органом приватизації.

Відділення не скористалось правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на касаційну скаргу Підприємства до Вищого господарського суду України не надіслало, що не перешкоджає касаційному перегляду судового акту, який оскаржується.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 10.10.2007 р. розгляд касаційної скарги здійснюється Вищим  господарським судом України у складі колегії суддів Кравчука Г.А. –головуючого, суддів Шаргала В.І. та Швеця В.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Підприємства не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до абзаців першого та другого частини першої ст. 23 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” (тут і далі –у редакції, чинній на момент підписання Підприємством та Відділенням договору купівлі-продажу № 672 від 26.01.2004 р.) право власності на державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації, а також актом приймання-передачі зазначеного майна. Договір купівлі-продажу державного майна підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з частиною сьомою ст. 23 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” договір купівлі-продажу підлягає реєстрації відповідною місцевою Радою.

Апеляційним господарським судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

– п. 5.10 договору купівлі-продажу № 672 від 26.01.2004 р. передбачає обов’язок покупця (Підприємства) зареєструвати договір у місячний термін у відповідних органах місцевих рад;

– договір купівлі-продажу № 672 від 26.01.2004 р. не було зареєстровано Підприємством у відповідній місцевій раді.

Частина третя ст. 640 Цивільного кодексу України встановлює, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації –з моменту державної реєстрації.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком господарського суду другої інстанції про те, що договір купівлі-продажу № 672 від 26.01.2004 р. є неукладеним, а тому у Підприємства відсутні правові підстави для перебування у його власності майна, яке є об’єктом вказаного договору, а саме –дебаркадера Д-256 (інв. № 457).

Відповідно, апеляційний господарський суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги Відділення про повернення до державної власності дебаркадера Д-256 (інв. № 457) на підставі ст. 48 Закону України “Про власність” та ст. 386 Цивільного кодексу України.

Твердження Підприємства у касаційній скарзі на те, що виконати вимоги законодавства України про реєстрацію у відповідній місцевій раді договору купівлі-продажу № 672 від 26.01.2004 р. неможливо через невизначеність такого механізму законодавством України колегія суддів Вищого господарського суду України вважає безпідставним, оскільки Підприємство не надало будь-яких доказів, які б свідчили, що воно зверталось для реєстрації вказаного договору до відповідної місцевої ради і йому було відмовлено у здійсненні такої реєстрації.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України постанова Запорізького апеляційного господарського суду від 04.04.2007 р. ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Підприємства не спростовують висновків апеляційного господарського суду, у зв’язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства “Аукціон-8” залишити без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 04.04.2007 р. у справі № 8/250д/06 господарського суду Запорізької області –без змін.

Головуючий суддя                                                       Г.А. Кравчук

Суддя                                                                          В.І. Шаргало

Суддя                                                                          В.О. Швець