ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 серпня 2007 р.

№ 4/377-ПД-06

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В., Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної
скарги

ПП ОСОБА_1

на постанову

Запорізького апеляційного
господарського суду від 12.04.2007 року

у справі господарського суду

Херсонської області

за позовом

ПП ОСОБА_1

до

ВАТ “ЕК “Херсонобленерго”,
Херсонські міські електромережі ВАТ “ЕК “Херсонобленерго”

про

визнання недійсним правочину та
стягнення 24528,24 грн.,

В засіданні
взяли участь представники:

- позивача:

не з'явився,

- відповідача:

Анісімов В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006 року ПП ОСОБА_1
звернувся до господарського суду з позовом до ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” та
Херсонські міські електромережі ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” про визнання
недійсним з моменту укладення договір про реструктуризацію заборгованості
НОМЕР_1 від 13.02.2004 року із застосуванням двосторонньої реституції, шляхом
стягнення з відповідача -1 8346,48 грн., отриманих за спірним договором,
19028,24 грн. збитків та 5500,00 грн. моральної шкоди.

У січні 2007 року ПП ОСОБА_1
звернувся до суду з заявою про зміну підстав позовних вимог та просив визнати
недійсним договір НОМЕР_1 від 13.02.2004 року на підстав ч.1 ст. 229 ЦК
України, як укладений в результаті помилки, а також стягнути з відповідача-1  збитків з урахуванням моральної шкоди в
розмірі 24528,24 грн.

Доповідач: Черкащенко М.М.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач-1 своїми діями у вигляді виявлення правопорушення ПКЕЕ і
встановлення вини позивача у його скоєнні, ввів позивача в оману відносно
необхідності укладення угоди НОМЕР_1 про реструктуризацію та порядок погашення
заборгованості від 13.02.2004р., в силу якої позивач повинен здійснити виплату
штрафних санкцій за порушення ПКЕЕ. Позивач зазначає, що на момент укладення
угоди НОМЕР_1 він був позбавлений можливості правильно сприймати предмет
зазначеного договору, наявність заборгованості перед відповідачем, свої
обов'язки по внесенню платежів і право відповідача-1 вимагати сплату вказаних
платежів. Внаслідок цього, позивач вважає, що сума 8346,48 грн. грошових
коштів, які він повинен був вилучити зі свого господарського обороту для оплати
вимог відповідача-1, є збитками, які мають бути відшкодовані відповідачем-1.
Позивач, з посиланням на протиправні дії відповідача у спірних відносинах, вказує
на спричинення йому моральної шкоди відповідачем, розмір якої оцінений в сумі
5500,00 грн. В обґрунтування позову позивач посилається також на те, що
внаслідок протиправних дій відповідача, на протязі всієї відсутності
електропостачання, лазнево-оздоровчий комплекс мусив простоювати, що позбавило
позивача можливості отримати доход від надання послуг, який ним був би
отриманий при наявності електроенергії. Розмір збитків у вигляді неотриманого
доходу визначений в сумі 1471,68 грн., а вартість послуг аудитора по визначенню
розміру неотриманого доходу склала суму 250,00 грн. На підставі п.9.4 ПКЕЕ
позивачем розрахована п'ятикратна вартість недоотриманої електроенергії, розмір
якої склав суму 613,60 грн. Загальна сума збитків, пов'язаних з відключенням енергопостачання
об'єкта позивача склала суму 2335,28 грн. У зв'язку з цим, в позові ставиться
вимога про визнання недійсною з моменту укладення угоди НОМЕР_1 про
реструктуризацію та порядок погашення заборгованості від 13.02.2004р., укладену
між позивачем і відповідачем-1, із застосуванням двосторонньої реституції
шляхом стягнення з відповідача-1 грошових коштів в сумі 8346,48 грн., а також
про стягнення суми 2335,28 грн. збитків, спричинених незаконним відключенням
електроенергії, суми 8346,48 грн. збитків, спричинених зловживанням
відповідачем-1 своїм монопольним становищем та суми 5500,00 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Уточнені позовні вимоги ґрунтуються
на приписах ст.ст. 216, 218, 224, 255, 275 ГК України, ст.ст. 15, 16, 22, 23,
216, 229, 611, 1166, 1167 ЦК України, ч.1 ст.13, п.2 ст.50, ст.55 Закону
України “Про захист економічної конкуренції”.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 29.01.2007 року позов задоволено частково. Визнано
недійсною угоду про реструктуризацію заборгованості НОМЕР_1 від 13.02.2004
року. Стягнуто з відповідача-1 на користь позивача 8346,48 грн. отриманих за
недійсною угодою, 10681,76 грн. збитків та 309,81 грн. судових витрат. В
стягненні 5500,00 грн. моральної шкоди відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного
господарського суду від 12.04.2007 року рішення місцевого господарського суду
від 29.01.2007 року змінено. За вимогами про визнання недійсним договору
НОМЕР_1 від 13.02.2004 року, стягнення 8346,48 грн., отриманих за спірною
угодою, 10681,76 грн. збитків та 5500,00 грн. моральної шкоди в позові
відмовлено. Провадження у справі відносно Херсонських міських електромереж ВАТ
“ЕК “Херсонобленерго” припинено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою ПП ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 12.04.2007 року скасувати,
рішення господарського суду Херсонської області від 29.01.2007 року з даної
справи залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог
скаржник посилається на те, що судом неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконної
постанови.

Судова колегія, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 15.03.2001 року між ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" (постачальник)
та ПП ОСОБА_1 (споживач) було укладено договір НОМЕР_2 постачання
електроенергії, відповідно до якого постачальник відпускає і передає
електроенергію до межі балансової належності своїх електромереж, а споживач
приймає і оплачує електроенергію відповідно до умов договору, чинного
законодавства, Правил користування електричної енергією, Правил улаштування
електроустановок, Правил технічної експлуатації, інших норм, а також тарифів,
що діють на момент розрахунку.

За умовами вказаного договору, відповідач-1
зобов'язався забезпечувати позивача постачанням електроенергії на
лазнево-оздоровчому комплексі, що знаходиться в користуванні позивача на умовах
договору оренди НОМЕР_3 від 30.10.2001 року.

16.01.2004 відповідачем-1 складено
акт про порушення правил користування електричною енергією НОМЕР_4. В акті було
зазначено, що на електролічильнику позивача замість справжніх пломб державного
повірника встановлені фальсифіковані підроблені пломби. Лічильник непридатний
для проведення розрахунків за спожиту електроенергію. Вказані висновки зроблені
з посиланням на акт НОМЕР_5 від 14.01.2004, в якому зазначено про непридатність
лічильника для подальшої експлуатації.

На підставі акту НОМЕР_4
відповідачем-1 був надісланий позивачу додатковий рахунок НОМЕР_2 за січень
2004 на суму 8259,06 грн., а також попередження від 26.01.2004 НОМЕР_6 з
повідомленням про відключення від електропостачання з 04.02.2004, якщо до
03.02.2004 не буде сплачена сума 8259,06 грн., донарахована на підставі акту
про порушення ПКЕЕ НОМЕР_4.

Позивач звернувся до Херсонських
міських електромереж із заявою від 13.02.2004 про проведення реструктуризації
боргу на 12 місяців по додатковому рахунку НОМЕР_2 за січень 2004 за актом
НОМЕР_4.

13.02.2004 між ВАТ «ЕК
«Херсонобленерго»(кредитор) і ПП ОСОБА_1 (боржник) була укладена угода
НОМЕР_2/1 про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості, згідно якої
боржник визнає в повному обсязі заборгованість за спожиту електричну енергію
перед кредитором в сумі 8346,48 грн. відповідно до акту про порушення ПКЕЕ
НОМЕР_4, у тому числі в сумі 8293,43 грн. активної спожитої електроенергії з
ПДВ, в сумі 46,63 грн. пені, в сумі 4,43 грн. інфляційних витрат та в сумі 1,99
грн. 3% річних.

Відповідно до п.2.1 угоди, боржник
зобов'язується починаючи з 25.02.2004 щомісячно протягом 4 місяців
перераховувати на рахунок кредитора платіж з реструктуризованої суми, за яким
наступив строк оплати, з обов'язковим перерахуванням коштів за поточне
споживання активної електроенергії - 100%.

На виконання угоди НОМЕР_1 від 13.02.2004
позивачем було перераховано відповідачу-1 суму 8346,48 грн. (а.с. 49 - 56,
Т.1).

Відповідно до п.7.31 "Правил
користування електричною енергією", затверджених Постановою НКРЕ від
31.07.1996р. № 28 (у редакції постанови НКРЕ 22.08.2002р. № 928), у разі
виявлення уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від
якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації
порушень цих Правил або умов договору на місці оформляється двосторонній акт
порушень за встановленою формою.

Акт складається у присутності
представника-споживача в двох примірниках, один з яких передається або
надсилається споживачеві. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У
разі відмови споживача підписати акт, робиться запис про відмову.

Згідно з п.7.32 ПКЕЕ, на підставі
акта порушень, погодженого споживачем, уповноваженими представниками
постачальника електричної енергії за регульованим тарифом визначаються обсяг
недорахованої електроенергії та/або сума завданих споживачем збитків та
виписуються споживачу додаткові розрахункові документи для сплати відповідно до
законодавства України.

Кошти за недораховану електричну
енергію перераховуються споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом
використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Сума збитків перераховується
споживачем на поточний рахунок постачальника електричної енергії або
електропередавальної організації.

Відповідно до ст.229 ЦК України,
якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім
випадків, встановлених законом.

Під помилкою слід розуміти таке
неправильне сприйняття стороною за угодою предмета чи інших істотних умов
угоди, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що
угода не була б укладена. Помилка повинна мати суттєве значення, зачіпати
природу угоди або такі якості її предмета, які значно знижують можливість його
використання за призначенням. Помилка в мотивах угоди, а також неправильна уява
про норму права не підпадають під ознаки ст.229 ПК України.

В силу наведеного, у відповідності
зі ст.ст. 33, 34 ГПК України, позивач повинен був довести те, що при укладенні
угоди НОМЕР_1 про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості від
13.02.2004 він неправильно сприймав предмет вказаної угоди чи інші істотні
умови угоди, що вплинуло на його волевиявлення, за відсутності якого можна
вважати, що угода не була б укладена.

Доводами наявності помилки в
укладенні угоди НОМЕР_1 позивач вважає наявність рішення адміністративної
колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного
комітету України від 27.12.2004 НОМЕР_7 у справі № 8/1-04 та постанову Вищого
господарського суду України від 24.01.2006 у справі № 8/75-О-05 (за позовом ВАТ
«ЕК "Херсонобленерго" до Херсонського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення
адміністративної колегії територіального відділення АМК від 27.12.2004р. НОМЕР_7
у справі № 8/1-04).

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що з зазначеного рішення адміністративної колегії Херсонського
обласного, територіального відділення Антимонопольного комітету від 27.12.2004
НОМЕР_7 у справі № 8/1-04 вбачаються лише загальні висновки щодо порушення ВАТ
"ЕК "Херсонобленерго" законодавства про захист економічної
конкуренції. Вказане рішення прийнято у відповідності з приписами Закону
України "Про Антимонопольний комітет України", Закону України
"Про захист економічної конкуренції", "Положення про
територіальне відділення Антимонопольного комітету України", затвердженого
Розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 № 32-р.,
"Правил розгляду справ про порушення антимонопольного законодавства
України", затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України
від 19.04.1994р. № 5 (в редакції розпорядження Антимонопольного комітету
України від 29.06.1998р. № 169-р).

Судова колегія погоджується з
висновком апеляційного суду, що рішення адміністративної колегії Херсонського
обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ніяким
чином не може бути пов'язано з обставинами неправильного сприйняття позивачем
предмету угоди НОМЕР_1 про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості
від  13.02.2004. або інших істотних умов
угоди при її укладенні з ВАТ "ЕК "Херсонобленерго". Рішення
адміністративної колегії безпосередньо не впливає на права та обов'язки сторін
за спірною угодою.

Предметом позовних вимог у справі №
8/75-0-05   було   визнання
недійсним  рішення   адміністративної   колегії
територіального відділення АМК від 27.12.2004р. НОМЕР_7 у справі
№8/1-04. Вказаними судовими рішеннями встановлена відсутність порушень чинного
законодавства при прийнятті Херсонським обласним територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України вищевказаного рішення від 27.12.2004р.
НОМЕР_7 у справі № 8/1-04 "Про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення штрафу".

Судова колегія також погоджується з
висновком апеляційного суду, що постанова Вищого господарського суду України
від 24.01.2006 у справі № 8/75-О-05 по своїй суті не може впливати на
сприйняття або уявлення позивача стосовно предмету або інших істотних умов
спірної угоди НОМЕР_1.  Наявність рішення
адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення від
27.12.2004 НОМЕР_7 у справі № 8/1-04 та постанови Вищого господарського суду
України від 24.01.2006 у справі № 8/75-О-05, а також викладені в зазначених
документах обставини не зачіпають природу спірної угоди НОМЕР_1.

Крім того, зазначені документи
з'явились значно пізніше аніж була укладена спірна угода між позивачем і
відповідачем-1 від 13.02.2004р.

Зазначена постанова Вищого
господарського суду України від 24.01.2006р. у справі № 8/75-О-05, у відповідності
зі ст.35 ГПК України, також не має преюдиціального значення при розгляді справи
№ 4/377-ПД-06, оскільки в ній брали участь інші сторони.

Обґрунтованим є висновок
апеляційного інстанції і щодо посилання в спірній угоді на наявність акту про
порушення ПКЕЕ від 13.01.2004р., а не від 16.01.2004р. як на технічну помилку,
що виникла при друкуванні даної угоди, оскільки наявність будь-яких інших актів
про порушення позивачем ПКЕЕ судами не встановлено.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком апеляційного суду про відмову у задоволені позовних
вимог щодо визнання недійсним угоди від 13.02.2004 року на підставі ст. 229 ЦК
України, оскільки, зазначені позивачем обставини щодо наявності помилки при
укладенні спірної угоди не є доказами неправильного сприйняття позивачем
предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на його волевиявлення, за
відсутності якого можна вважати, що угода не була б укладена.

Відповідно до ст.22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права,
має право на їх відшкодування.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи вимоги зазначених
статей, а також ту обставину, що відсутні підстави для визнання недійсним
договір НОМЕР_1 від 13.02.2004 року, судова колегія погоджується з висновком
суду апеляційної інстанції про відсутніх правових підстав для задоволення
позовних вимог щодо стягнення збитків та моральної шкоди.

На підставі викладеного,
оскаржувана постанова Запорізького апеляційного господарського суду від
12.04.2007 року є повною, законною та обґрунтованою, а доводи касаційної скарги
не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного
господарського суду від 12.04.2007 року у справі № 4/377-пд-06 залишити без
змін.

Головуючий, суддя
Н. Кочерова

Судді                                                                                         В.
Рибак

М. Черкащенко