ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.03.07 р.                                                                               Справа № 39/61

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С., при секретарі судового засідання Пальчак О.М., розглянувши  у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Закритого акціонерного товариства «Горлівське» м.Горлівка

до відповідача: Державного підприємства „Артемвугілля” (правонаступником якого є ДП «Артемвантажтранс» м.Горлівка відповідно до Наказу Міністерства вугільної промисловості України № 478 від 25.09.06р.)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство „Донецька залізниця” м.Донецьк

про: стягнення 4 996,40грн.

за участю:

представників сторін:

від позивача: Ханкишиєва Д.М.

від відповідача: Несторенко В.М.

від третьо особи: не з’явився

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Закрите акціонерне товариство „Горлівське”, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства „Артемвугілля” (правонаступником якого є ДП «Артемвантажтранс» м.Горлівка відповідно до Наказу Міністерства вугільної промисловості України № 478 від 25.09.06р.)  про стягнення збитків в сумі 4 996,40грн.

Таким чином, відповідно до ст.ст. 24, 25 ГПК України належним відповідачем по даній справі є ДП „Артемвантажтранс”, як правонаступник прав та обов’язків ДП „Артемвугілля”, у зв’язку із здійсненою реорганізацією останнього.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договори №2/106-4558 від 17.11.03р., №60/254-06 від 01.06.06р., відомості плати за користування вагонами, акти загальної форми ГУ-23, пам»ятки про користування вагонами, платіжні доручення.

Відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки вагони простоювали у зв»язку з несвоєчасним внесенням позивачем оплати за транспортне обслуговування, що є порушенням п. 4.3 договору, внаслідок чого відповідач за умовами п.5.1 договору звільняється від відповідальності, а також неналежним виконанням позивачем умов договору щодо очищення вагонів від вантажу.

Третя особа до судового засідання жодного разу не з’явилась, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судових засідань, що підтверджено поштовими повідомленнями, пояснень по справі не надав.

Проте, суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки ненадані суду третьою особою документи не можуть істотно вплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд вважає, що позов  підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до договору №2/106-4558 від 17.11.03р., укладеного між відповідачем, Державним підприємством „Артемвугілля” (правонаступником якого є ДП «Артемвантажтранс» м.Горлівка) та Державним підприємством „Донецька залізниця”, відповідач є власником під’їзних колій, які примикають до ділянці шляху між стрілками №31-35 Західного парку станції Микитівка Донецької залізниці через стрілку №31, що обслуговуються власними локомотивами.

01.06.06р. позивач, Закрите акціонерне товариство „Горлівське”, та відповідач, Державне підприємство „Артемвугілля” (правонаступником якого є ДП «Артемвантажтранс» м.Горлівка), уклали договір №60/254-06, який за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг і підпадає під правове регулювання норм статей 901-907 Цивільного кодексу України.

Означеним договором сторони передбачили умови переміщення вантажних та порожніх вагонів, які прибули на адресу позивача на станцію Микитівка Донецької залізниці та відправляються ним на мережу залізниць через станцію Микитівка Донецької залізниці, організацію його транспортного обслуговування, умови платежів та взаємну відповідальність.

Пунктом 2.2 означеного Договору передбачено, що взаємостосунки по виконанню плану перевезень вантажів, розрахунки за перевезення вантажів по залізницям та супутні послуги, а також оформлення транспортних документів здійснюється  безпосередньо між залізницею та позивачем (як планоутримувачем, вантажовідправником, вантажоодержувачем) без участі позивача (відповідно до ст. 10 Закону України  „Про залізничний транспорт” Правилами розрахунків за перевезення вантажів).

У першій декаді червня 2006 року на станцію Микитівка Донецької залізниці на адресу позивача надійшло 32 вагона з вантажем.

Однак вказані вагони були затримані під завантаження та розвантаження, а також здачу вагонів залізниці.

Означене підтверджується актами загальної форми ГУ-23, складеними станцією Микитівка від 01.06.06р., 03.06.06р., 04.06.06р., 06.06.06р., 09.06.06р., 10.06.06р., а також пам»ятками про користування вагонами №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, №9.

За затримку вагонів залізниця нарахувала позивачу плату за користування вагонами в сумі 5 121,80грн. що підтверджене відомостями плати за користування вагонами №061098, №061099, №061100, №061101, №062102, №1106103.

Крім того, у другій декаді червня 2006 року на станцію Микитівка Донецької залізниці на адресу позивача надійшло 14 вагонів з вантажем, які також були затримані під завантаження та розвантаження, а також здачу вагонів залізниці, що підтверджено пам»ятками про користування вагонами б/н, №10, №11, №12, №13, №15, №22, №24, №27, №32 а також актами загальної форми ГУ-23 від 10.06.06р., 11.06.06р., 17.06.06р., 18.06.06р., 19.06.06р., 20.06.06р.

Згідно відомостей плати за користування вагонами №1206104, 1306105, 1906106, 2106107, залізницею була нарахована позивачу плата за користування вагонами в сумі 579,70грн.

Також затримка вагонів, які надійшли на адресу позивача, була і в третій декаді червня 2006р., що підтверджено пам»ятками про користування вагонами б/н, №15, №16, №29, №31, №36, №34,  та актами загальної форми ГУ-23 від 21.06.06.р., 22.06.06р., 26.06.06р., 30.06.06.

Згідно відомостей плати за користування вагонами № 2306108, № 2406109, №2806110, №0107111 залізницею була нарахована позивачу плата за користування вагонами в сумі 460,60 грн.

Таким чином, у період з 01.06.06р. по 30.06.06р. була затримана подача вагонів під завантаження та розвантаження а також здача вагонів залізниці, що перевищує 7,1год. під одну операцію та 11,2год. під здвоїну операцію технологічного часу роботи локомотиву на кожен вагон.

Посилаючись на те, що затримка вагонів у червні 2006 року виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов»язань за договором, позивач просить суд стягнути з нього збитки в сумі 4 996,40грн., які виникли у зв’язку з порушенням відповідачем умов укладеного сторонами договору та виразились в зайве сплаченій залізниці плати за користування вагонами.

Відповідно до наданого позивачем реєстру оплачених платіжних доручень ДП „Донецька залізниця” стягнуло з ЗАТ „Горлівське” плату за користування вагонами у сумі 6000 грн., з яких 4996,40 грн., як вважає позивач - з вини відповідача.

Згідно ч.1 ст. 623 Цивільного кодексу України  та ст. 224 Господарського кодексу України боржник, який порушив зобов’язання, повинен відшкодувати кредитору у повному обсязі завдані порушенням збитки, включаючи реальні збитки та упущену вигоду.

У відповідності з ст. 225 Цивільного кодексу України до складу збитків включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів  тощо), понесені   стороною,  яка  зазнала  збитків  а також  неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона,  яка зазнала   збитків,  мала  право  розраховувати  у  разі  належного виконання зобов'язання другою стороною.

Крім того, необхідними умовами цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню збитків  за загальними правилами є:

-          протиправність поведінки особи;

-          збитки, як результат протиправної поведінки;

-          причинний зв’язок між протиправною поведінкою і завданими збитками;

-          вина  особи, що заподіяла збитки;

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад  цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним  взятих на себе зобов’язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Сторони Договором передбачили, що всі неврегульовані питання вирішуються відповідно до Статуту залізниць України, Правил перевезення вантажів та цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчується комерційними актами або актами загальної форми. Таким чином, належним доказом неприйняття відповідачем вагонів є акт загальної форми.

З наданих позивачем актів загальної форми ГУ-23 вбачається, що вагони були затримані на підставі п.5.1 договору у зв’язку з несвоєчасною оплатою та у зв’язку з неналежним очищенням вагонів від вантажу.

За умовами пункту 5.1 договору, невиконання позивачем умов договору по платежам звільняє відповідача від зобов»язань по своєчасній обробці фронтів завантаження, вивантаження та дає йому право зупинити транспортне обслуговування позивача до внесення належних платежів. У цьому випадку вся відповідальність за наслідки (зрив виробництва, випуск, реалізацію та якість продукції, невиконання плану повантаження, плата за користування вагонами) покладається на позивача.

Згідно п.4.3 договору розрахунки за транспортне обслуговування здійснюються позивачем подекадно шляхом попередньої оплати із розрахунку очікуваного обсягу перевезень вантажів на розрахунковий рахунок позивача у розмірі 100%. При наявності заборгованості перед ДП „Артемвугілля”, кошти, що вносяться ЗАТ „Горлівське” направляються на погашення заборгованості, яка виникла раніше.

Позивач оплатив відповідачу за транспортне обслуговування, згідно банківської виписки - 15 000грн., лише 20.06.2006 р., тобто ці кошти відповідно до п. 4.3. Договору були направлені на погашення заборгованості в сумі 15879, 62 грн., що виникла за першу та другу декади червня  2006 року.

Таким чином суд не може прийняти означену банківську виписку в якості належного доказу своєчасної оплати позивачем отриманих послуг.

Надане платіжне доручення №189 від 08.06.06р. на суму 40 000грн. позивачем надано суду помилково і не має відношення до матеріалів справи, оскільки у графі призначення платежу вказано: «за транспортные услуги СП ПТУ «Артемпогрузтранс» согласно договора 137 от 12.01.2004р. в т.ч. НДС – 20% 6 666,67грн.». Даний факт  підтверджується письмовими поясненнями позивача, наданими в судовому засіданні 18.12.06р.

Інших належних доказів, які б підтверджували факт своєчасної оплати позивачем транспортного обслуговування у червні 2006 року – суду не представлено.

Як вбачається з актів загальної форми ГУ-23 від 21.06.06р., 22.06.06р., 26.06.06р., 30.06.06р., підставою неприйняття відповідачем вагонів є неналежне очищення вагонів від вантажу.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що означеним договором не врегульовані питання щодо обв’язку позивача належним чином очищувати вагони та права відповідача – не приймати вагони з зазначеної підстави, однак відповідно до п. 8 Договору по всім питанням, що не передбачені Договором сторони керуються Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та цивільним законодавством. Тому відповідач вважає, що на правовідносини сторін в даному випадку розповсюджується ст. 35 Статуту залізниць України і ототожнює себе з Залізницею.

Суд не може погодитися з такою позицією відповідача та не приймає її до уваги, оскільки відповідно до ст. 35 ч. 2 Статуту залізниць України одержувач, дійсно зобов’язаний повністю вивантажити вантаж із вагону. У разі неповного розвантаження вагони залишаються в одержувача з внесенням ним платежів за період користування вагонами. Однак ч. 6 ст. 35 Статуту чітко визначено, що лише залізниця має виключне право не приймати не очищені після вивантаження вагони та стягувати з одержувача плату за користування вагонами за весь час їх затримки під очищенням. Аналогічна норма міститься в ст. 11 Правил користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено, що станція Микитівка Донецької залізниці відмовилась від прийняття вагонів повернутих ЗАТ „Горлівське” саме з цих підстав, навпаки відповідач пояснив, що хоча позивач і не здійснював додаткового очищення неприйнятих ним вагонів залізниця прийняла їх, оскільки мала в них потребу. Будь які документи залізницею з цього приводу не складалися.

Таким чином відповідач безпідставно відмовився від прийняття вагонів з причини їх неналежного очищення.

З огляду на наведене, суд вважає, що відмова відповідача від транспортування  вагонів №№ 67182733, 66553777, 66886888, 66932633, 66348913, 66935420, 64725377, 653575019, 67904920, 63784425, 67918482, 66230475, 65385122, 63343206, 65311755, 66540162, 66039504, 67364752, 67922609, 65249559, 65761504, 66594185, 66761164, 65565201, 66107202, 67706135, 64080716 є правомірною. Відмова відповідача у транспортуванні інших вагонів здійснена без достатніх правових підстав та на порушення умов договору.

Таким чином, збитки в сумі 650,60грн., які були завдані позивачу у зв’язку з безпідставною відмовою відповідача у транспортуванні вагонів №№ 67192849, 65547507, 67381071, 65308124, 67663534, 66709106, 66045451, 67658419, 66108622, 67879445, 67156406, 67148056, 66736240, 66175613, 65297376, 67899963, 67334484, 66176652, 60802857, 60849023, 67572354, 66765561, 67190520, 63384358, 65700447, 63284392, 67875609, мають бути відшкодовані за рахунок відповідача.

У задоволенні позову в іншій частині має бути відмовлено.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 35, 129 Статуту залізниць України, ст.ст. 225, 623, 901-907 Цивільного кодексу Украйни, ст. 224 Господарського Кодексу України,  ст.ст. 22, 24, 25, 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Закритого акціонерного товариства „Горлівське” до Державного підприємства „Артемвантажтранс” про стягнення 4 996,40грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства „Артемвантажтранс” на користь Закритого акціонерного товариства „Горлівське” збитки в сумі 650,60грн., витрати по держмиту в сумі 13 грн. 28 коп., витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу в сумі 15 грн. 36 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя