СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26.07.07                                                                                 Справа № 3/367ад.

Суддя  господарського суду Луганської області Доманська М.Л., при секретарі судового засідання Монастирському Д.Д., розглянувши матеріали справи  за позовом

Лутугинського районного центру зайнятості,  м. Лутугине Луганської області

до Відкритого акціонерного товариства "Лутугинське ШБУ", с. Врубовський Лутугинського району Луганської області

про стягнення 5578 грн. 45 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача – Кєліпова С.А. (дов. від 03.07.07 № 18/6-974),

від відповідача – не прибув (явка обов'язкова),

в с т а н о в и в:

Суть спору: заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача недоїмки та пені у сумі 5578 грн. 45 коп.

Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили  з 01.09.05, до початку  діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи суб'єктний склад сторін у справі, характер спору,  де в якості позивача виступає суб'єкт владних повноважень, та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі порушено за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи повною назвою відповідача слід вважати: Відкрите акціонерне товариство "Лутугинське шахтобудівельне управління".

Заявами, яка здані у судових засіданнях 16.07.07 та 26.07.07, позивач зменшив розмір позовних вимог на 42 грн. 01 коп. та просить стягнути з відповідача недоїмку у сумі 2581 грн. 37 коп. та пеню –2955 грн. 07 коп..

Відповідач у судове засідання не прибув , відзиву на позов не надав. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином відповідно до ч.8 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що повістка вважається врученою юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною у відповідний державний реєстр.

Справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників заявника та сторін, суд прийшов до наступного.

Заявами, яка здані у судових засіданнях 16.07.07 та 26.07.07, позивач зменшив розмір позовних вимог на 42 грн. 01 коп.. Вказані заяви прийняті судом як такі, що не суперечать нормам чинного законодавства. Позовними вимогами слід вважати вимогу про стягнення з відповідача недоїмки у сумі 2581 грн. 37 коп. та пені –2955 грн. 07 коп..

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у справі зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття у Лутугинському районному центрі зайнятості.

На підставі ч.2 п.2 ст.35, ч.2 п.1 ст. 38 та ст. 39 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", роботодавець зобов'язаний своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески. У разі несвоєчасної їх сплати, у тому числі через ухилення від реєстрації як платника страхових внесків або неповної їх сплати страхувальники сплачують суму донарахованих страхових внесків (недоїмку), штраф та пеню.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття ( надалі Фонд) створюється для управління страхування на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно з цим Законом і Статутом Фонду. При цьому Фонд є цільовим централізованим страховим Фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету.

Згідно з п.1 ст.12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виконавча дирекція, як виконавчий орган правління забезпечує, крім того, виконання рішень правління. При цьому функції виконавчої дирекції Фонду покладаються на органи державної служби зайнятості, які є робочим органом виконавчої дирекції Фонду.

Пунктом 2 ст.12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено, що функції робочих органів покладаються на обласні, районні, міськрайонні, міські центри зайнятості, до повноважень яких, зокрема, належить: реєстрація платників страхових внесків, проведення збору страхових внесків, контроль за правильністю нарахування, своєчасності сплати страхових внесків та представництво інтересів Фонду в судових та інших органах.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про судоустрій" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб. Частиною 3 ст. 3 вказаного Закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього ж Закону усім суб'єктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом. Згідно з ч. 3 зазначеної статті ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.02 року визначено, що ч. 2 ст. 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб'єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечувати захист прав усіх суб'єктів правовідносин, у тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативними правовими актами.

За результатами проведеної позивачем  перевірки з 05.02.07 по 21.02.07 за період з 01.01.04 по 31.12.06 встановлено, що за відповідачем утворилась заборгованість зі сплати страхових внесків (недоїмка) у сумі 2581 грн. 37 коп., у зв'язку з несвоєчасною оплатою страхових внесків відповідачеві нарахована пеня у сумі 2955 грн. 07 коп., про що складений акт перевірки від 21.02.07 № 10, підписаний представниками сторін без доповнень та зауважень (а.с.6-8).

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь недоїмку у розмірі 2581 грн. 37  коп.  та  пеню –2955 грн. 07 коп..

Відповідач  відзиву на позов не надав, позовні вимоги не спростував, доказів погашення заявленої у позові суми не надав.

Оцінивши доводи позивача та обставини справи у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Заборгованість (недоїмка) зі сплати страхових внесків у сумі  2581 грн. 31 коп. та пеня  -  2955 грн. 07 коп. підтверджені матеріалами справи.

Відповідач  позовні вимоги не спростував, доказів погашення заявленої у позові суми не надав.

З огляду на викладене, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення повністю.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому законом порядку, віднесення судових витрат на відповідача, який не є суб’єктом владних повноважень, не врегульовано чинним законодавством, у тому числі ст. 94 КАС України.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п'ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

вирішив:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Лутугинське шахтобудівельне управління",  Луганська область, Лутугинський район, смт. Врубівський, вул. Карла Маркса, 2, код 00181013, на користь Лутугинського районного центру зайнятості, Луганськ область, м. Лутугине, вул. Леніна, 89, код 13392697,  недоїмку у сумі 2581 грн. 37 коп. та пеню –2955 грн. 07 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 30.07.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                           М.Л. Доманська