ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"27" вересня 2007 р.
Справа № 2/90-5А.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМПП-Центр», м. Луцьк

до Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку, м. Луцьк

про  визнання недійсним рішення про застосування фінансових санкцій № 236 від 22.10.2004 р. та вимоги про сплату боргу № Ю-440 від 19.10.2004 р.

Суддя          Л. О. Черняк

При секретарі Андрусенко О. О.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Кушнір В. К. – адвокат (довіреність у справі)

від відповідача: Зубач П. В. – начальник юрвідділу (довіреність у справі)

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 р. після набрання чинності цим  Кодексом  (з 01.09.2005 р.) заяви  і  скарги  у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин подані і не розглянуті до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи наведене, позовна заява ТзОВ «УМПП-Центр» розглядається відповідно до вимог чинного законодавства України – п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.160 КАС України в засіданні суду 27.09.2007 р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Представникам сторін у судовому засіданні роз’яснені права та обов’язки, передбачені ст.ст. 49, 51 КАС України.

Суть спору: Позивач – ТзОВ "УМПП-Центр" (надалі товариство) в позовній заяві просить визнати недійсними : рішення управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку  від 22.10.2004р. №236 про застосування фінансової санкції в сумі 3438,22грн.; вимогу управління за №Ю-440 від 19.10.2004р. про сплату боргу в сумі 13077,37грн.

В засіданні суду товариство позовні вимоги змінив та просить визнати нечинним рішення управління від 22.10.2004р. , а щодо визнання недійсною вимоги за №Ю-440 від 19.10.2004р. від позову відмовився.

Позовні вимоги товариство обгрунтовує таким.

Акт перевірки не погоджений з ВАТ "Укрмашпромпроект". На момент перевірки товариство перебувало на спрощеній системі оподаткування та звітності.

Указом Президента України від 03.07.1998р. №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб’єктів малого підприємництва", надано право самостійно обирати спосіб оподаткування доходів по єдиному податку, встановлено ставки єдиного податку, визначено базу та об’єкти оподаткування, строки і порядок сплати єдиного податку і коло осіб, на яких дія Указу не поширюється. Заміна сплати звичайних податків сплатою єдиного податку, у відповідності із ст.5 Закону України від 19.10.2000р. №2063-ІІІ, "Про державну підтримку малого підприємництва", є одним із напрямків державної підтримки малого підприємства поряд із встановленням системи пільг для зазначених платників податків.

Фактично відповідач отримуючи від платників єдиного податку 42% від єдиного податку, стверджує про необхідність сплати ще й 32% від суми Фактичних видатків на оплату праці, що є по суті, подвійним оподаткуванням.

Підприємство, що сплачує єдиний податок повинно надавати щомісячно звітність в орган ПФУ у вигляді розрахунку суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

При перевірці посадова особа управління повинна була встановити, що позивач сплачує внески в складі єдиного податку, виявити надлишково чи помилково сплачені страхові внески (32%) і вказати про це в акті перевірки. Причин для направлення позивачу вимог про сплату недоїмки не було, оскільки не встановлена недоїмка по єдиному податку.

Відповідач в засіданні суду та в письмових поясненнях проти позову заперечив, посилаючись на таке.

Закон України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" № 1058 - IV від 09. 07. 2003 року ( далі Закон ), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, передбачає перехід від системи пенсійного забезпечення до страхової пенсійної системи і встановлення прямої залежності розмірів пенсії від страхового - стажу й заробітку, з якого були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду.

Виключно Законом визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов"язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формується за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних коштів та інших джерел. Цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов"язкове державне соціальне страхування він регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. До приведення законодавства України у відповідність із зазначеним Законом, закони України та застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону (ч. 1 ст. 5 Закону).

У відповідності до ст. 1 Закону, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Згідно ст. 18 Закону страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування, на ці внески не поширується податкове законодавство. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Ст. 15 Закону встановлено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст.14 цього Закону. А саме: в п.п.1 п.1 ст. 14 визначено, що страхувальниками до Пенсійного фонду України є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи ( включаючи юридичних та фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору ( контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно п.п. 6 п. 2 ст. 17 вищезазначеного Закону страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Для роботодавців страхові внески до солідарної пенсійної системи, згідно ч. 1 ст. 19 Закону, нараховуються на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних витрат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України „Про оплату праці", виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Крім того, відповідно до п. 2 ст. 20 Закону обчислення страхових внесків здійснюється страхувальником на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення), або які підтверджують нарахування ( обчислення ) заробітної плати. В ч.б ст.20 Закону передбачається, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітній період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно ч.2 ст 106 Закону, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені у визначені строки, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

В п.п. 4 п. 9 ст. 106 Закону визначено, що за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та несплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний місяць або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Згідно з п.9.3.4. Інструкції, за дорахування органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Для розрахунку зазначеного штрафу кількість місяців розраховується починаючи з місяця, на який припадає термін подання звітності за період за який донараховано (обчислено) суми внесків та закінчуючи місяцем, на який припадає отримання таким страхувальником акту перевірки від органу Пенсійного фонду або в якому він подав звітність, де зазначено такі донараховані суми. При цьому складається рішення за формою згідно з додатком до цієї інструкції. Підставою для прийняття відповідного рішення є акт перевірки, розрахунок суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З 13.10.2004 р. по 15.10.2004 р. проводилась позапланова перевірка правильності обчислення, повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків (збору) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування і повноти та достовірності подання інформації по застрахованих особах до бази даних СПОВ. Перевіркою було встановлено, що при нарахуванні внесків за ставкою 32% відхилення по базових періодах виникли за рахунок донарахування внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на суми фактичних витрат на оплату праці, нарахованих з січня 2004 р. по серпень 2004 р. (відомості по нарахуванню заробітної плати) на загальну суму 13077,37 грн., що були донараховані в результаті позапланової перевірки правильності обчислення, повноти нарахування та сплати внесків (збору) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та підтверджується даним актом ПФУ в м. Луцьку Волинської області № 906 від 18.10.2004 року. Тобто було встановлено місяць, з якого починається розрахунок штрафної  санкції,   а саме – січень 2004 р., оскільки з цього місяця починається донарахування суми внесків.

Оскільки, на суми заробітної плати не були нараховані страхові внески, то на суми донарахованих страхових внесків під час перевірки по періодах нараховано штрафні санкції на підставі даних, отриманих при проведенні позапланової перевірки правильності обчислення, повноти нарахування та своєчасності сплати внесків (збору) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з січня 2004 року по серпень 2004 року в сумі 3438,22 грн.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 27.06.2007 р. у справі № 02/20-5 рішення господарського суду Волинської області від 25.02.2005 р. та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду скасовано, справу направлено на розгляд до суду першої інстанції.

Справа розглядається вдруге.

Із досліджених матеріалів справи, пояснень представників сторін суд

встановив:

Згідно акту ПФУ від 18.10.2004р. №906 позапланової перевірки правильності обчислення, повноти нарахування та своєчасності сплати внесків (збору) на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування (а.с. 13), за період з 01.01.2004р. донараховано внесків на загальнообов’язкове пенсійне страхування за ставкою збору 32% на суму 13077,37грн., що передбачає застосування штрафної санкції відповідно до ч.9 п.4 ст.106 Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 16).

За висновком акта перевірки керівником управління було прийнято рішення №236 від 22.10.2004р. про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, яким до товариства за порушення п.8 р.15 Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" на підставі ч.9 п.4 ст.106 Закону застосовано фінансову санкцію.

Враховуючи те, що.

Відповідно до “Перехідних положень”Конституції України, Президенту України протягом трьох років після набуття чинності Конституцією України надано право видавати укази з економічних питань не врегульованих законами з одночасним поданням відповідного законопроекту до Верховної ради України.

Президентом України 03.07.1998 року видано Указ “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”за № 727/98, який набрав сили Закону і діє на даний час.

Фактично і юридично з набранням чинності Указом Президента № 727/98 в державі було створено дві системи загальнообов’язкового державного страхування, в т.ч. пенсійного, а саме: загальну систему, яка діє сьогодні для тих суб’єктів господарювання, які не мали підстав або не використали своє право на спрощену систему і спрощену систему – для тих хто мав підстави і обрав таку систему.

Право вибору спрощеної системи оподаткування, об’єкт оподаткування єдиного податку, строки сплати єдиного податку і порядок нарахування, відрахування та перерахування до державних цільових фондів зборів, пов’язаних з виплатою заробітної плати працівникам, їх розміри, види податків, зборів від сплати яких звільняється суб’єкт та інші підстави, визначені Указом Президента України № 727/98 (зі змінами на 28.06.1999 р. № 764/99).

Однак, Закон України “Про  загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”№ 1058-ІУ від 09.07.2003 року (надалі - Закон № 1058-ІУ) регулює відносини, які виникають в загальній системі загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, в тому числі  ст. 14 даного Закону визначає перелік страхувальників, а п. 6 ч.2 ст. 17 цього ж Закону передбачає обов’язок сплати страхових внесків всіма страхувальниками, в тому числі і тими, хто знаходиться на єдиному податку, оскільки вони теж є страхувальниками, які сплачують єдиний податок.

У відповідності до вимог ст. 15 Закону № 1058-ІУ платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону.

У відповідності до вимог п.3  Указу Президента № 727/98, 42% від суми єдиного податку перераховується Державним казначейством України до Пенсійного фонду України.

Закон № 1058-ІУ передбачає, що в разі сплати страхувальниками  єдиного податку, частина суми від сплати такого поступає на пенсійне забезпечення.

У відповідності до вимог п. 17 ст. 14 Закону України “Про систему оподаткування”зі змінами станом на 23.12.2004 року , збір на обов’язкове державне пенсійне страхування включений в Закон України “Про систему оподаткування”.

Закон України “Про систему оподаткування”визначає принцип побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов’язкові платежі) до бюджетів та до державних ці льових фондів, а також права, обов’язки та відповідальність платників таких платежів.

Крім того, статтею 11 Закону України “Про систему оподаткування”визначено, що  фінансові санкції за наслідками документальних перевірок та ревізій, які здійснюються уповноваженими державни ми органами, застосовуються у розмірах, передбачених законодавчими актами, чинними на день завершення таких перевірок або ревізій.

Ставки, механізм справляння та пільги щодо сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування встановлені Законом України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” № 400/97ВР, яким разом із Законом № 1058-ІУ не встановлено такої пільги, як звільнення від сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування для суб’єктів підприємницької діяльності, які перейшли на спрощену систему оподаткування.

Наведені вище правові норми свідчать про те, що страхові внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування не входять до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Однак, підпунктом 4 п. 9 ст. 106 Закону визначено, що за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та несплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний місяць або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Згідно з п.9.3.4. Інструкції, за дорахування органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Для розрахунку зазначеного штрафу кількість місяців розраховується починаючи з місяця, на який припадає термін подання звітності за період за який донараховано (обчислено) суми внесків та закінчуючи місяцем, на який припадає отримання таким страхувальником акту перевірки від органу Пенсійного фонду або в якому він подав звітність, де зазначено такі донараховані суми. При цьому складається рішення за формою згідно з додатком до цієї інструкції. Підставою для прийняття відповідного рішення є акт перевірки, розрахунок суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Тобто було встановлено місяць, з якого починається розрахунок штрафної  санкції,   а саме – січень 2004 р., оскільки з цього місяця починається донарахування суми внесків, та до серпня місяця 2004 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 157  КАС України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.

Оскільки від адміністративного позову в частині визнання нечинною вимоги про сплату боргу № Ю-440 від 19.10.2004 р. позивач відмовився, то в цій частині провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування”, Постановою Кабінету Міністрів    України “Про затвердження Порядку сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій” господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В позові ТзОВ «УМПП-Центр» про  визнання нечинним рішення № 236 від 22.10.2004 р. Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків в сумі 3438,22грн. - відмовити.

В частині позовних вимог про визнання недійсною вимоги про сплату боргу № Ю-440 від 19.10.2004 р. – провадження у справі закрити.

Заява про апеляційне оскарження постанови може бути подана протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом 20 днів після подання  заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                       Л. О. Черняк

Дата виготовлення повного тексту постанови 27.09.2007 р.

Суддя