ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  7/154

25.05.07

За позовом            Комунального підприємства ”Київпастранс” в особі філії Тролейбусного ремонтно –експлуатаційного Депо № 2

До                      Житлово –експлуатаційної контори –1016 Комунального підприємства Управління житлового господарства Шевченківського району м. Києва

Про                      стягнення 41 686, 99 грн.

Суддя Якименко М.М.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача          Новіков І.Г. –довіреність № 06/391 від 29.12.06

Від відповідача      Селіванова О.Г. - довіреність

Рішення прийнято з дотриманням вимог статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 41 686, 99 грн. заборгованості за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 26/05-П від 25.07.2005 р., в тому числі 36 454, 80 грн. –основного боргу, 5 232, 19 грн. - пені, крім того, стягнути з відповідача 417, 86 грн. –витрат по сплаті державного мита, 118, 00 грн. –витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги.

29.05.2007 представник позивача надав заяву про збільшення суми позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 76 166, 13 грн. –основного боргу, 5 232, 19 грн. –пені, 917, 86 грн. –витрат по сплаті державного мита, 118, 00 грн. –витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов договору, укладеного між позивачем та відповідачем, позивач прийняв на себе зобов’язання постачати відповідачу теплової енергії у гарячій воді, а відповідач зобов’язався сплачувати її вартість на умовах, передбачених договором.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивач належним чином виконував умови договору, однак відповідач не в повному обсязі та несвоєчасно здійснював оплату за спожиту теплову енергію у гарячій воді.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 26/05-П від 25.07.2005 р. підписано начальник ЖЕК-1016 без належно оформленої довіреності, крім того, відповідач вказує, що договір № 26/05-П від 25.07.2005 р. не містять положень, відповідно до яких існує обов'язок відповідача по оплаті за теплову енергію.

Судом, у відповідності з вимогами ст.81-1 ГПК України складено протоколи, які долучено до матеріалів справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з”ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об”єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,  суд

В С Т А Н О В И В :

25.07.2005 року між Тролейбусним Депо № 2, що діє від імені комунального підприємства "Київпастранс" та ЖЕК-1016 КПУЖГ Шевченківського району м. Києва  укладено договір № 26/05 - П про забезпечення тепловою енергією будівлі, яка розташована за адресою вул. Дегтярівська 35/9. Предметом даного договору є забезпечення "Споживача" ЖЕК-1016 КП УЖГ Шевченківського району м. Києва тепловою енергією, що виробляє котельня "Виробника" Тролейбусного Депо № 2.

Сторонами договору була укладена додаткова угода № 1 до даного договору, яка почала діяти з 25.07.2005 року. Відповідно до додаткової  угоди № 1 до договору за кожен місяць повинен був складатися акт використаного тепла, який підписувався обома сторонами договору для грошового розрахунку за договором.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивач належним чином виконував умови договору, однак відповідач не в повному обсязі та несвоєчасно здійснював оплату за спожиту теплову енергію у гарячій воді. В зв’язку з чим позивачем заявлено до стягнення з відповідача 76 166, 13 грн. заборгованості, яка утворилася за період з 25.07.2005 по 31.03.2007.

На підставі пункту 5.3. договору за прострочення виконання зобов’язання позивачем нараховано пеню в розмірі 5 232, 19 грн. за період з 16.11.2005 по 15.11.2006.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог щодо стягнення 76 166, 13 грн. заборгованості та 5 232, 19 грн. пені,  виходячи з наступного.

Договір №26/5-п від 25.07.2005р. визначає позивача виробником теплової енергії, а відповідача - споживачем. Розділи 1 «Предмет договору», 2 «Обов'язки сторін», 3 «Права сторін»зазначеного договору не містять положень, відповідно до яких існує обов'язок відповідача по оплаті за теплову енергію.

У відповідності до Розділу 4 «Ціни і порядок розрахунків»визначено, що «оплата теплоносія «Іншим споживачем»«Виробнику»виконується відповідно до кількості спожитої теплової енергії по відпускній ціні 96 грн. за 1 Гкал. Кількість спожитої теплової енергії «Іншим споживачем»визначається за показаннями приладів обліку теплоенергії у «Споживача», які відображені в спеціальному журналі та Додатку №2, а також в залежності від навантаження теплової мережі плюс 5% на втрати теплотраси». Таким чином, враховуючи положення Договору відсутній обов'язок відповідача по оплаті за теплоенергію.

Визначивши ціну 1 Гкал в розмірі 96,00 грн. (з ПДВ), сторони погодились на застосування тарифів, встановлених Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1245 від 20.06.2002р. Зазначеним розпорядженням передбачено, що з 01.04.2005 р. встановлено тарифи для житлових організацій в розмірі 65,30 грн. за Гкал (з ПДВ)

У відповідності до статті 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 6 ст. 276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Таким чином, в порушення вимог Розпорядження КМДА №1245 від 20.02.2002р., позивачем в договорі встановлено ціну вищу, ніж передбачена для відпуску теплової енергії житловим організаціям.

Частиною 2 ст. 632 ЦК України передбачено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Пунктом 7.3 Договору від 25.07.2005р. встановлено, що всі зміни і доповнення до договору повинні бути зроблені в письмовому вигляді і погоджені двома сторонами.

Однак, як вбачається з актів, доданих позивачем до позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог, станом на 31.10.2006р. застосовано ціну 55,52 грн. за Гкал (без ПДВ), а за актом від 28.02.2007р. - 94,64 грн. за 1 Гкал (без ПДВ).

Таким чином, позивачем безпідставно, без погодження з відповідачем застосовано на протязі дії вказаного договору різні ціни (тарифи) на теплову енергію, що постачається до житлового будинку.

Крім того, з наданого позивачем розрахунку суми боргу, суд не може дійти достовірного висновку за  який період виникла заявлена до стягнення заборгованість.

Наданий позивачем Акт звірки взаєморозрахунків від 31.10.2006р. не приймається судом в якості наявності заборгованості відповідача перед позивачем за спожиту теплову енергію, оскільки, акти звіряння є тільки документом, по якому бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками тощо.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав обгрунтованих заперечень на відзив на позовну заяву, твердження відповідача не спростував та не надав інших доказів в обґрунтування своїх позовних вимог

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись  ст. ст. 33, 49,82-85,  ГПК України, -

В И Р І Ш И В:

1.В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги (винесення апеляційного подання) протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя
М.М.Якименко

Дата підписання рішення: