ГОСПОДАРСЬКИЙ   С У Д
Кіровоградської області
У Х В А Л А

30.07.07 р.                                                    № 02-07/274

Суддя господарського суду Кіровоградської області Коваленко Н.М., розглянувши заяву

кредитора – управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії, 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, пл. Леніна, 8,

до боржника -  закритого акціонерного товариства “Олександрійська швейна фабрика”, 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, пл. Леніна, 27а,

про порушення справи про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Олександрії до господарського суду подано заяву про порушення справи про банкрутство закритого акціонерного товариства “Олександрійська швейна фабрика”.

Відповідно до ч. 3 ст.6 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі – Закон)  суд порушує справу про банкрутство при наявності безспірних вимог кредитора до боржника, що сукупно складають не менше 300 мінімальних розмірів заробітної плати і не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

Відповідно до ст. 1 Закону безспірні вимоги кредиторів – це вимоги кредиторів, визнані боржником, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Відповідно до абз. 6 ст. 7 Закону заява про порушення справи про банкрутство повинна містити виклад обставин, які підтверджують неплатоспроможність боржника, зазначенням суми боргових вимог кредиторів, а також строку їх виконання.

У заяві кредитора про порушення справи про банкрутство відсутні посилання на достатні докази, що свідчать про наявність безспірних вимог кредитора до боржника та неплатоспроможності боржника, на конкретні строки виконання боргових зобов’язань боржником.

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058-IV страхові внески  - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове  державне  пенсійне  страхування,  сплачені згідно  із  законодавством,  що діяло раніше;  кошти,  сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування  відповідно  до цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” порядок стягнення заборгованості за цими внесками визначається виключно цим Законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками, вважаються простроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків  (далі–недоїмка). Територіальні  органи  Пенсійного  фонду  за  формою  і  у строки,  визначені   правлінням   Пенсійного   фонду,   надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до ч. 4 ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” вимога про сплату недоїмки або рішення суду про  стягнення недоїмки  виконується  державною  виконавчою  службою  в  порядку, встановленому законом.

Відповідно до пунктів 5.1.4., 8.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1 та зареєстрованої Мін’юстом України, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки, якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків. Базовим звітним періодом є календарний місяць. Вимога надсилається страхувальнику щомісяця протягом п’яти днів, наступних за звітним базовим періодом.

Із доданих до заяви кредитора документів вбачається, що заборгованість (недоїмка) боржника по страхових внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, пені та фінансовим санкціям (штрафам) за вересня 2005 року - липень 2007 року підтверджуються поданими боржником щомісячними розрахунками сум страхових внесків, рішеннями № 26 від 16.03.2006 року, № 83 від 31.08.2006 року, № 501 від 18.04.2007 року про застосування фінансових санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органами Пенсійного фонду.

Посилання на наявність виконавчих документів, щодо стягнення вказаної суми заборгованості, а також на докази порушення по таких документах виконавчого провадження органами державної виконавчої служби у заяві кредитора відсутні, до заяви кредитора не додані.

У заяві кредитора також не вказані конкретні строки виконання боржником боргових зобов’язань, що позбавляє суд можливості визначити дотримання кредитором тримісячного строку невиконання боржником боргових зобов’язань, який в даному випадку при порушенні справи повинен вираховуватися з дня відкриття виконавчого провадження органами державної виконавчої служби.

Відсутність даних про дату порушення виконавчого провадження та його результати по недоїмці свідчить про відсутність доказів неплатоспроможності боржника. Додані до заяви кредитора докази не є достатніми доказами безспірності вимог та неплатоспроможності боржника.

Тому на підставі ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 7,  ч. 1 ст. 9 Закону, ст. 4-1, п. 3 ч. 1 ст.63 ГПК України заява кредитора і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 6, 7, 9 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. ст. 63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву № 20/07-11 від 20.07.2007 року управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії про порушення справи про банкрутство щодо закритого акціонерного товариства “Олександрійська швейна фабрика” та додані до неї документи повернути без розгляду.

Суддя