ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"19" квітня 2007 р.                                                                              Справа № 5/070-07

за позовом           Державного підприємства Міністерства оборони України «Укроборонлізинг», м. Київ

до           Спільного українсько-німецького підприємства «Аладін», с.  Горошків Тетіївського району

про                               стягнення  30096,17 грн.

за участю представників:

позивача:                    Жидко О.В. –дов. від 29.01.2007р. № 5

відповідача:          не з’явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства Міністерства оборони України «Укроборонлізинг»(далі –Позивач) до Спільного українсько-німецького підприємства «Аладін»(далі –Відповідач) про стягнення 30096,17 грн.

В порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач зменшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 29843,90 грн., з яких 27500 грн. - сума боргу, 2343,90 грн. –пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов’язань за договором № 12 від 17.02.2005 року щодо здійснення повного розрахунку за надані послуги.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду від 26.02.2007 року та від 29.03.2007 року, в судове засідання двічі не з’явився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір надання послуг №12 від 17.02.2005р., відповідно до умов якого позивач зобов’язався виконати земляні роботи в кар’єрі відповідача власною технікою (КРАЗ-255 ЕОВ), а відповідач в свою чергу зобов’язався прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Відповідно до ст. 3 Договору, сума договору складає 10000 грн., оплата здійснюється в розмірі місячної оплати в сумі 5000 грн. протягом десяти днів з моменту отримання екскаватора.             18.04.2005 р. між сторонами по справі була укладена Додаткова угода №1 до Договору № 12 від  17.02.2005 р., за якою термії дії договору був продовжений до 20.12.2005 р. та сума договору склала 50000 грн.

На виконання умов договору позивачем були  проведені роботи (надані послуги) на загальну суму 35000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за №ОУ-0000051 від 31.10.2005 р., №ОУ-0000025 від 30.09.2005 р., №ОУ-0000015 від 31.08.2005 р., №ОУ-0000011 від 29.07.2005 р., №ОУ-0000008 від 30.06.2005 р., №ОУ-0000007 від 31.05.2005 р., №ОУ-0000006 від 29.04.2005 р., підписаними представниками сторін та скріпленими печатками. Таким чином, позивачем були виконані роботи на суму 35000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи позивач направив на адресу відповідача претензію за №536/1 від 14.06.2006р., з пропозицією розрахуватись за надані послуги та нараховану пеню на загальну суму 46962,50 грн., що підтверджується поштовим повідомленням про отримання від 17.06.2006 р. №1979227. Проте, відповідач на претензію не відповів, наявну заборгованість не відшкодував.

Пунктом 2 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо  строк  (термін)  виконання  боржником  обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від  дня  пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач в порушення умов договору розрахувався за надані послуги лише частково на суму 7500 грн., про що свідчать банківські виписки за 18.04.2005 р. та 17.05.2005 р., у зв’язку з чим за останнім, на час розгляду справи, рахується заборгованість в сумі 27500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашена, її розмір підтверджується наявними матеріалами справи, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 27500 грн. підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань пеню з врахуванням вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за період з 16.06.2006р. по 15.12.2006р., що за розрахунком позивача складає 2343,90 грн.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що у разі затримки плати за виконані роботи замовник (відповідач) зобов’язується виплатити пеню у розмірі 0,25% за кожен день прострочення від терміну оплати.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на викладене, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України суд дійшов висновку, що стягненню підлягає пеня у сумі 2343,90 грн., яка нарахована за період з 25.06.2006 р. по 24.12.2006 р., оскільки відповідач претензію отримав 17.06.2006 р.

Відшкодування витрат по сплаті державного мита та витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Спільного українсько-німецького підприємства «Аладін»(09852, Київська область, Тетіївський район, с. Горошків, ) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Укроборонлізинг»(04050, м. Київ, вул. Мельникова, 81/2, ) 27500 (двадцять сім тисяч п’ятсот) грн. заборгованості, 2343 (дві тисячі триста сорок три) грн. 90 коп. –пені, 298 (двісті дев’яносто вісім) грн. 44 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя