КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2007                                                                                           № 24/233-31/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:                                          Смірнової  Л.Г.

Малетича  М.М.

при секретарі:                     Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача -Сомова І.В. (дов. б/н від 04.06.2007);

від відповідача  – Ковальов Д.О. (дов. №776 від 20.09.2006);

від третьої особи - не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватне підприємство "Науково-виробнича фірма "VD MAIS"

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.04.2007

у справі № 24/233-31/13 (Качан Н.І.)

за позовом                               Приватне підприємство "Науково-виробнича фірма "VD MAIS"

до                                                   Приватне підприємство "Нічний Експрес"

третя особа           ТОВ "АВ-Консалтинг"

про                                                  стягнення 3394,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.04.2007 у справі №24/233-31/13 позов задоволено частково; стягнуто з Приватного підприємства “Нічний Експрес” на користь Приватного підприємства “Науково – виробнича фірма “VD MAIS” 50,00грн. заборгованості, 102,00грн.  витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на необґрунтованості позовних вимог виходячи з того, що позивачем не було доведено фактичну вартість вантажу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство “Науково – виробнича фірма “VD MAIS” звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2007 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції неповно з’ясувано обставини, що мають значення для справи, а саме  що бланк вантажної декларації КВ №4529315 від 23.09.2005 був наданий відповідачем, і за відсутності іншого бланку перевізного документу позивач був вимушений використати наданий йому бланк. Отже, заповнивши вантажну декларацію КВ №4529315 від 23.09.2005 позивач не погодився на вказані на зворотній стороні правила, а заповнив наданий йому відповідачем бланк.

Також позивач наполягає на тому, що у мотивувальній частині оскаржуваного рішення місцевий суд встановив, що об’явлена вартість вантажу становить 50,00 грн., що не відповідає дійсним обставинам справи: відповідно до ватажної декларації КВ №4529315 від 23.09.2005 оголошена вартість становить 0,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2007 розгляд апеляційної скарги призначено на 04.06.07. В судове засідання 04.06.2007 представники  відповідача та третьої особи не з’явилися, в зв’язку з чим було відкладено розгляд справи на 18.06.2007.

18.06.2007 у судове засідання апеляційної інстанції з’явився представник позивача, який повністю підтримав доводи, викладені  в апеляційній скарзі та представник відповідача, який заперечував проти апеляційної скарги з  підстав, які викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з’явився. Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце судового засідання по розгляду апеляційної скарги, явка представників сторін у засіданні апеляційної інстанції не визнана обов’язковою, колегія вважає можливим здійснити перевірку рішення Господарського суду м. Києва за наявними у справі матеріалами без представника третьої особи.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія суддів встановила наступне:

Приватне підприємство “Науково – виробнича фірма “VD MAIS” звернулося з позовною заявою до Приватного підприємства “Нічний Експрес” про стягнення 3394,70 грн. збитків, завданих втратою вантажу під час перевезення.

Господарським судом м. Києва  винесено рішення від 06.06.2006 про задоволення позову Приватного підприємства “Науково – виробнича фірма “VD MAIS” в повному обсязі.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 17.10.2006 прийнято до розгляду касаційну скаргу Приватного підприємства “Нічний Експрес” на рішення Господарського суду м. Києва від 06.06.2006.

Вищим господарським судом України винесено постанову від 02.11.2006, якою рішення Господарського суду м. Києва від 06.06.2006 у справі №24/233 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду м. Києва, касаційну скаргу Приватного підприємства “Нічний Експрес” задоволено частково.

При новому розгляді справи Господарський суд м. Києва присвоїв справі №24/233-31/13 та виніс рішення від 23.04.2007, яким позов Приватного підприємства “Науково – виробнича фірма “VD MAIS” задовольнив частково.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Між Приватним підприємством “Науково – виробнича фірма “VD MAIS” та Товариством з обмеженою відповідальністю “АВ - Консалтинг” було укладено договір № 09/37/05 від 09.09.2005 (далі – Договір).

Пункт 1.1 Договору передбачає, що постачальник (Приватне підприємство “Науково – виробнича фірма “VD MAIS”) зобов’язується поставити електрообладнання (товар), а покупець (Товариство з обмеженою відповідальністю “АВ - Консалтинг”)  прийняти та оплатити вказані товари. Найменування, кількість та асортимент товару визначені у специфікації, що є невід’ємною частиною Договору (п.1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору базова вартість товару складає 3394,70грн. у тому числі ПДВ 565,78 грн.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що термін постачання товарів за даним Договором становить два тижні з моменту підписання даного Договору сторонами.

Відповідно   до   ст.   265   Господарського кодексу  України (далі – ГК України)  за   договором   поставки   одна   сторона - постачальник зобов’язується  передати (поставити)  у замовлені  строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих ГК України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) про договір купівлі-продажу.

Згідно ст. 174 ГК України, господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Пункти 1 та 2 статті 193 ГК України встановлюють, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити  усіх   заходів,   необхідних   для   належного   виконання   нею зобов’язання, враховуючи   інтереси   другої   сторони   та   забезпечення   загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань  є  підставою  для застосування  господарських санкцій, передбачених ГПК України, іншими законами або договором.

Відповідачем по вантажній декларації КВ № 4529315 від 23.09.2005 було прийнято від позивача для доставки третій особі електрообладнання, вагою 6 кг.

Позивач в своїй позовній заяві та апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до вантажної декларації, вартість вантажу становила 3394,70грн., що також зазначено у видатковій накладній № 74110 від 23.09.2005.

У місці призначення (м. Кривий Ріг) третя особа (отримувач) не отримала одне місце вантажу, відправленого   позивачем   (постачальником)   23.09.2005   згідно   вантажної  декларації ІКВ № 4529315 від відповідача (перевізника) у зв’язку з його викраденням.

Листом № 240 від 26.09.2005 Товариство з обмеженою відповідальністю “АВ - Консалтинг” повідомило Приватне підприємство “Науково – виробнича фірма “VD MAIS” про факт неотримання товару та запропонувало останньому повторно у ті ж самі строки поставити на адресу отримувача той самий товар на суму 3 394,70 грн.

Між Приватним підприємством “Науково – виробнича фірма “VD MAIS” та Товариством з обмеженою відповідальністю “АВ - Консалтинг” була укладена додаткова угода № 1 від 26.09.2005 до Договору (далі – Додаткова угода), згідно якої сторони домовилися змінити строки та умови поставки.

На виконання умов Додаткової угоди позивач виставив новий рахунок № 72856 від 26.09.2005 на суму 3 394,70 грн. та виконав повторну поставку того ж самого товару на ту ж саму суму, відповідно до накладних № 75433 від 10.10.2005 та № 77106 від 27.10.2005.

Відповідно до банківських виписок від 12.10.2005 та 17.10.2005 Товариство з обмеженою відповідальністю “АВ - Консалтинг” повністю оплатило вартість товару у розмірі 3394,70грн.

На зворотній стороні вантажної декларації КВ № 4529315 від 23.09.2005 зазначений порядок перевезення вантажів Приватним підприємством “Нічний Експрес” з якого вбачається, що вантаж приймається до перевезення лише з оголошеною вартістю, у разі коли замовником не оголошена вартість вантажу, вважається, що вона дорівнює 50-ти гривням.

Відповідальність   про   вірність   заповнення вантажної декларації покладається на замовника, тобто на позивача.

Позивач у вантажній декларації КВ № 4529315 не вказав дійсну вартість вантажу, а тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, про відсутність підстав вважати, що відповідачу було передано вантаж, вартість якого становила 3 394,70 грн.

Позивачем  був підписаний акт-реєстр виконаних робіт № 32042 за вересень 2005 року, який не вказує на наявність претензій до відповідача щодо перевезення вантажу за вантажною декларацією КВ № 4529315.

Тобто підписаний позивачем акт-реєстр виконаних робіт № 32042 за вересень 2005 року свідчить про те, що будь-яких претензій позивач до відповідача не мав.

Таким чином підписавши вищезазначений акт-реєстр виконаних робіт позивач ознайомився з особливими умовами здійснення перевезення вантажу відповідачем (витяг з правил зазначено на зворотній стороні вантажної декларації). Так за умовами цих застережень відповідач приймає вантаж з оголошеною вартістю, а у нашому випадку така вартість не була замовником оголошена і тому за умовами здійсненого перевезення така вартість вантажу дорівнює 50,00 грн.

Обов’язок доказування, відповідно до приписів статті 33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Це стосується і позивача, який повинен довести ті обставини, на які він посилається в позовній заяві та апеляційній скарзі, тобто яким чином визначалась вартість спірного місця вантажної декларації та фактичну його вартість.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення лише в межах оголошеної вартості втраченого вантажу, тобто 50,00 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2007 по даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства “Науково – виробнича фірма “VD MAIS” залишити без задоволення, а рішення Господарського  суду  міста Києва від 23.04.2007 у справі № 24/233-31/13 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 24/233-31/13 повернути до Господарського суду   міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин  Н.В.

Судді                                                                                          Смірнова  Л.Г.

Малетич  М.М.

21.06.07 (відправлено)