ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

20.09.2007
Справа №2-6/10294-2007

За позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Южний берег”, м.Ялта,

до Лівадійської селищної ради, смт.Лівадія, м.Ялта,

про визнання незаконним та скасування рішення.

Суддя  Шкуро В.М.

представники:

Від позивача – Високопояс М.А., представник, дов. від 23.04.2007р.,

Від відповідача –  не з’явився, повідомлений належним чином.

Обставини справи: СВК „Южний берег” звернувся в  господарський суд АР Крим з позовом до Лівадійської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення Лівадійської селищної ради „Про відміну розпорядження Лівадійського селищного голови №10 від 26.01.2000р.” від 16.04.2007р. №9.

Позовні вимоги мотивовані тим, що селищна рада не наділена повноваженнями по відміні рішень селищного голови.

Відповідач відзив на позовну заяву не представив, явку свого представника в судове засідання не забезпечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача, суд -

встановив:

Розпорядженням Лівадійського селищного голови №10 від 26.01.2000р. дано згоду Колективному сільськогосподарському підприємству „Агрофірма „Південнобережна” на проведення робіт по інвентаризації земельних ділянок на території Лівадійської селищної ради орієнтовною площею 18,54 га. (а.с. 6).

Відповідно до пункту 2.2. Статуту Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Южний берег”, затвердженого загальними зборами (протокол від 26.10.2006р.) позивач є правонаступником всіх майнових прав та обов’язків Колективного сільськогосподарського підприємства „Агрофірма „Південнобережна”.

В подальшому на підставі протесту Сімферопольської міжрайонної природоохоронної прокуратури №865 від 12.04.2007р. рішенням 14-ї сесії 5-го скликання Лівадійської селищної ради №9 від 16.04.2007р. скасовано розпорядження  Лівадійського селищного голови №10 від 26.01.2000р. (а.с.  7).

Вищезазначені протест та рішення мотивовані тим, що селищний голова не мав повноважень щодо вирішення питань регулювання земельних відносин, оскільки відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, вирішення відповідних питань віднесено до виключеної компетенції сільських, селищних, міських рад. Крім того, Земельний кодекс України від 18.12.1990р., який був чинний на момент винесення розпорядження Лівадійського селищного голови №10 від 26.01.2000р., також відносив до повноважень відповідних рад вирішення усіх питань пов’язаних з регулюванням земельних правовідносин.

Система місцевого самоврядування та організаційно-правові основи місцевого самоврядування визначенні положеннями Конституції України і Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” (далі-Закон).

Статтею 5 Закону передбачено, що система місцевого самоврядування включає, зокрема  територіальну громаду, сільську, селищну, міську раду, сільського, селищного, міського голову, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Згідно, пункту 15 ч.1 ст.26 Закону сільська, селищна, міська ради наділені повноваженнями щодо скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Зі змісту наведеної норми слідує, що відповідні ради мають право скасувати акти лише своїх виконавчих органів та лише з підстав їх невідповідності Конституції чи законам   України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради.

Перелік виконавчих органів відповідних рад наведений у ч.1 ст.11 Закону, а саме виконавчими органами сільських, селищних,  міських, районних у містах (у разі їх створення)  рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

В свою чергу сільський, селищний, міський голова, згідно ч.1 ст.12 Закону, є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну  територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

З системного аналізу вищезазначених норм слідує, що сільський, селищний, міський голова не є виконавчим органом відповідної ради, але як головна посадова особа територіальної громади є однією із складових системи місцевого самоврядування та наділений рядом повноважень, які відрізняються від повноважень виконавчих органів відповідних рад.

Статтею 19 Конституції України встановлено обов’язок органів державної влади та місцевого самоврядування діяти тільки на підставах, у межах повноважень і способів, які передбачені Конституцією і законами України.

Згідно частини 10 ст.59 Закону акти органів місцевого самоврядування за мотивів їх невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними у судовому порядку. Лише стосовно рішень виконавчого комітету з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, частиною 9 статті 59 Закону передбачена можливість скасування їх відповідною радою.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а стаття 16 ЦК України передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права і інтересу. Частиною 2 цієї статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, серед який названий і такий спосіб, як визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування.

На підставі викладено суд приходить до висновку, що рішення Лівадійської селищної ради „Про відміну розпорядження Лівадійського селищного голови №10 від 26.01.2000р.” від 16.04.2007р. №9 прийнято з перевищенням повноважень та порушує право позивача на проведення інвентаризації земельних ділянок, а отже є незаконним та підлягає скасуванню.

Крім того, навіть за умови неправомірності розпорядження Лівадійського селищного голови №10 від 26.01.2000р., відповідач не мав права його скасовувати, оскільки законодавством встановлений судовий порядок визнання такого акту незаконним.

Розгляд справи два рази відкладався. Перший раз 21.08.2007р. у зв’язку неприбуттям у судове засідання без повідомлення причин представника селищної ради, а 06.09.2007р. за клопотання відповідача у зв’язку з неможливістю забезпечити явку свого представника.

Повторне клопотання про відкладення розгляду справи на більш пізній строк задоволенню з огляду на наступне.

У разі необхідності надання доказів для підтвердження своєї правової позиції, сторона може надіслати їх до суду поштою або представити в засідання через свого представник.

Відповідач жодним чином не висловився щодо своєї правової позиція до заявленого позову, не забезпечив явку свого представника в судові засідання та не зазначив у клопотанні які саме докази мають істотне значення та будуть ним представлені суду, що дає підстави для висновку про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи. До того ж матеріали справи містять усі необхідні документів для вирішення даного спору.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті держмита в розмірі 85,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн. судом відносяться на відповідача.

Вступна та резолютивна частини цього рішення оголошені в судовому засіданні                       20 вересня 2007 року.

Рішення оформлене відповідно до ст.84 ГПК України і підписане 25 вересня 2007 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати рішення Лівадійської селищної ради „Про відміну розпорядження Лівадійського селищного голови №10 від 26.01.2000р.” від 16.04.2007р. №9 незаконним та скасувати.

Стягнути з Лівадійської селищної ради (98655, АР Крим, м.Ялта, смт.Лівадія, вул.Батуріна, 8; ідентифікаційний код в ЄДРПО України 04367529) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Южний берег” (98609, АР Крим, м.Ялта, вул.Халтуріна, 45; ідентифікаційний код в ЄДРПО України 32362131) судові витрати по оплаті 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Шкуро В.М.