ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.10.07

Справа № 11/557-07.

За
позовом           Приватного підприємця
ОСОБА_1 до відповідача    Приватного
підприємця ОСОБА_2

про
визнання права власності ,

СУДДЯ Ю.ЗРАЖЕВСЬКИЙ

за
участю представників сторін:

позивача
:      ОСОБА_3

відповідача
:   не з?явився

Суть
спору: позивач просить визнати право власності суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 на об'єкт нерухомого майна - магазин (літ.
БТІ - Г-І), площею 49,5 кв. м., розташований за АДРЕСА_1.

Відповідач
в судове засідання не з'явився, про час та місце  слухання справи був  повідомлений належним чином, тому, відповідно
до ст.75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні
підтримав позовні вимоги.

Розглянувши
матеріали справи,  суд встановив
наступне:

„06
травня 1998 року між ПП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір
купівлі-продажу, за яким позивач набув у власність будинок з надвірними
спорудами АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці, площею 688 кв. м. На
вказаній земельній ділянці знаходилися: жилий будинок „А-1”, площею 58,4 кв.
м., сарай „В”, огорожа №1-3.

Позивачем,
як приватним підприємцем, було прийняте рішення про використання вказаного
нерухомого майна у своїй підприємницькій діяльності шляхом будівництва
приміщення (Г-1) площею 49,5 кв. м. та подальше використання його в якості
магазину.

Позивачем було отримано лист від ПП
ОСОБА_2 (відповідача по справі). Відповідно до вказаного листа відповідач не
визнає право власності позивача на нежитлове приміщення - магазин (літ. Г-1),
розташоване за АДРЕСА_1.

Позивач
просить визнати за ним право власності в судовому порядку  на нежитлове приміщення - магазин „Г-1”,
розташоване за АДРЕСА_1 площею 49,5 кв. м.:

·          самочинне будівництво магазину (літ.
БТІ - Г-І), розташованого за АДРЕСА_1 здійснювалося позивачем на земельній
ділянці Сумської міської ради;

·          рішенням Сумської міської ради від
„21” грудня 2005 року №1552-МР позивачу було надано у приватну власність
земельну ділянку, розташовану за АДРЕСА_1. На підставі рішення Сумської міської
ради позивачу було видано державний акт на право власності на земельну ділянку
серія ЯГ №280599. Відповідно до державного акту цільове призначення земельної
ділянки - для роздрібної торгівлі та комерційних послуг. Таким чином, позивачу
була надана у власність земельна ділянка під уже збудоване нерухоме майно, як
того і вимагає ст. 376 Цивільного кодексу України;

Заслухавши
пояснення представника позивача, дослідивши наявні докази по справі, суд
вважає, що вимоги позивача підлагяють задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно
до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Згідно із ч. 2 ст. 376 Цивільного
кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

В той же час, відповідно до ч. 3
вказаної статті право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути
за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання
земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме
майно.

З
метою підтвердження відповідності будівництва магазину (літ. БТІ - Г-І),
розташованого за АДРЕСА_1 Державним будівельним нормам, вимогам правил пожежної
безпеки, санітарно-епідеміологічним нормам та правилам, позивачем було отримано
наступні документи:

1.          Висновок Управління архітектури та
містобудування Сумської міської ради від „23” травня 2007 року №1999/01-12.2.
Відповідно до вказаного висновку роботи по будівництву магазину, розташованого
за АДРЕСА_1 відповідають вимогам ДБН.

2.          Висновок Сумської міської
санітарно-епідеміологічної станції №130 від 11 березня 2004 року. Згідно із
вказаним висновком ПП ОСОБА_1 дозволяється почати роботу продовольчого магазину
АДРЕСА_1. Цим підтверджується відповідність будівництва вказаного магазину
санітарно-епідеміологічним нормам та правилам.

3.          Декларація №194  відповідності об'єкта вимогам законодавства з
питань пожежної безпеки. Вказана декларація підтверджує відповідність
будівництва магазину, розташованого за АДРЕСА_1 вимогам пожежної безпеки.

Таким
чином, зважаючи на вищевикладене,
вимоги позивача щодо визнання права власності на вищевказані об'єкти
нерухомого майна є правомірними , обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Враховуючи
вищевикладене, а також зважаючи на те, що
дії  відповідача порушують права
та охоронювані законом інтереси позивача, керуючись ст. ст. 44, 49,82-84
Господарського процесуального кодексу
України,  суд  -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги Приватного підприємця
ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

2.
Визнати право власності суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1  на об'єкт нерухомого майна -
магазин (літ. БТІ - Г-І), площею 49,5 кв. м., розташований за АДРЕСА_1.