ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24.04.2007р.
м.Київ
№ 40/39-А

16 год. 35 хв.

За позовом
Штабу Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи

До
Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи

Третя особа
Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України Штабу Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС України

Про
скасування наказу

Головуючий суддя Власов Ю.Л.

Суддя Дідиченко М.А.

Суддя Кондратова І.Д.

Секретар судового засідання Мамчина Я.Г.

Представники:

Від позивача
Гранюк О.А.

Від відповідача
Андрійчук О.П.

Від третьої особи
Гранюк О.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Відповідача про скасування наказу від 13.09.2006р. №606 “Про удосконалення діяльності Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС України”.

Заявлений позов Позивач обґрунтовує наступним. Відповідно до п.1.3. наказу МНС №389 розпочата процедура припинення юридичної особи ДСВАРС, яка на сьогоднішній день практично дійшла свого завершення. В складі ДСВАРС не існує жодного аварійно-рятувального формування. Всі права та обов’язки перейшли до ліквідаційної комісії, а тому виділити із фактично неіснуючої структури ДСВАРС будь-які Головні управління та створити інші неможливо. Цей факт підтверджує обов’язковість скасування п.1 спірного наказу, відповідно до якого передбачено реорганізацію ДСВАРС шляхом виділення з її складу Головного управління пошуку і рятування туристів із підпорядкованими йому формуваннями, Головного управління реагування на надзвичайні ситуації на водних об’єктах України із підпорядкованими йому формуваннями та створення на базі Штабу ДСВАРС Головного управління ДСВАРС.

Пункт 2 спірного наказу суперечить Указу Президента України від 21.11.03р. №1328, згідно якого на базі Державної воєнізованої гірничорятувальної служби, Державної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби пошуку і рятування туристів, Державної пошуково-рятувальної служби на водних об’єктах, Державної спеціальної аварійно-рятувальної служби, Державного підприємства “Центральний спеціалізований (воєнізований) аварійно-рятувальний загін”, що належали до сфери управління МНС і ліквідуються, утворено Державну спеціальну (воєнізовану) аварійно-рятувальну службу МНС України –ДСВАРС. На сьогоднішній день жодного законодавчого акту про зміну або доповнення даного Указу Президента України немає. За таких обставин, при наявності Указу Президента, яким ліквідуються названі служби, за відсутності законодавчої підстави для створення нових служб, п.2 спірного наказу в частині утворення у сфері управління Міністерства ДСАРСПРТ та ДСАРСВО є передчасним.

Щодо п.3 спірного наказу, то відповідно до п.4 Положення про ДСВАРС МНС України організаційна структура підрозділів ДСВАРС, завдання, функції та сфера їх діяльності визначаються відповідними положеннями або статутами, що затверджуються для усіх підрозділів ДСВАРС Штабом ДСВАРС, отже Штаб виступає засновником підрозділів ДСВАРС, а тому вирішення питання щодо зміни підпорядкування окремих суб’єктів господарювання, створених Штабом, виходить за межі компетенції Відповідача.

Пунктом 5 спірного наказу затверджено персональний склад комісії з реорганізації ДСВАРС, до якої не включено представників від керівництва Штабу ДСВАРС, при цьому п.28 статуту Штабу передбачає, що ліквідація та реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення) Штабу здійснюється за рішенням МНС і проводиться комісією, що створюється МНС України, до складу якої входять представники МНС України та Штабу ДСВАРС від керівництва.

Відповідно до п.4 Положення про ДСВАРС МНС України Штаб виступає співзасновником зведених аварійно-рятувальних формувань. При цьому, як Штаб та к і аварійно-рятувальні, гірничорятувальні, пошуково-рятувальні загони, зведені загоди постійної готовності, протифонтанна частина, окремі взводи, окремі управління та допоміжні підрозділи ДСВАРС є юридичними особами (самостійними об’єктами господарювання), мають самостійні баланси, рахунки в установах банків, печатки із зображенням Державного Герба України і своє найменування. Отже, вирішення питання щодо зміни підпорядкування окремих зведених загонів, створених Штабом з одного боку і державними адміністраціями відповідного рівня з іншого, виходить за межі компетенції Відповідача, що робить протиправним п.6 спірного наказу.

Відповідач заперечив проти задоволення заявленого Позивачем позову, мотивуючи наступним. Відповідно до ст.6 Закону України “Про управління об’єктами державної власності” до компетенції уповноважених органів управління належить право прийняття рішень про створення, реорганізацію і ліквідацію підприємств, установ та організацій, заснованих на державній власності. Посилання Позивача на наказ №389 є некоректним, оскільки на підставі вказаного наказу була здійснена реорганізація ДСВАРС та надано статус юридичних осіб підпорядкованим органам і підрозділам ДСВАРС, в тому числі і Позивачу. Даний наказ був реалізований у повному обсязі. Крім того, створення на базі Штабу ДСВАРС Головного управління ДСВАРС призупинено.

Пункт 2 спірного наказу передбачає створення ДСАРСПРТ та ДСАРСВО, але не в складі ДСВАРС (як вказано в наказі №389), а як окремих служб у сфері управління Відповідача. Організаційна структура підрозділів ДСВАРС, завдання, функції та сфера їх діяльності визначаються відповідними положеннями або статутами, що затверджуються МНС України, тому спірний наказ не суперечить Указу Президента України від 21.11.03р. №1328. Пунктом 1 наказу №249 зобов’язано начальника ДСВАРС подати до Відповідача положення та статути Штабу та інших підрозділів ДСВАРС. Таким чином порушень законодавства пункт 3 спірного наказу не містить.

Пункт 5 спірного наказу не суперечить законодавству, оскільки до складу комісії включені представники органу управління майном. Щодо неповідомлення Профкому НПГУ Штабу ДСВАРС про реорганізацію –колективний договір укладено саме між Штабом ДСВАРС МНС та Профкомом, керівництво Штабу знало про наявність спірного наказу та повинно здійснити безпосередні заходи з реорганізації і в подальшому узгодити ці дії з Профкомом.

Третя особа письмових пояснень з приводу заявленого Позивачем позову суду не подала.

Господарським судом заслухані пояснення сторін, досліджені подані докази. За результатами слухання сторін, дослідження доказів, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.12.2003р. Відповідачем був виданий наказ №469 “Про заходи щодо виконання Указу Президента України від 21 листопада 2003р. №1328 та доручення Прем’єр-міністра України від 26.11.03р. №75826”, відповідно до п.1 якого було створено Державну спеціальну (воєнізовану) аварійно-рятувальну службу МНС України (далі –ДСВАРС МНС України) на базі Державної воєнізованої гірничорятувальної (аварійно-рятувальної) служби (ДВГРС), Державної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби пошуку і рятування туристів (ДСАРСТ), Державної пошуково-рятувальної служби на водних об’єктах (ДПРСВО), Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби (ДСВАРС, м. Полтава), Державного підприємства “Центральний спеціалізований (воєнізований) аварійно-рятувальний загін” (ДП ЦВАРЗ), що належать до сфери управління Міністерства і ліквідуються.

31.10.2005р. Відповідачем був виданий наказ №295 “Про штаб ДСВАРС”, відповідно до п.2 якого з метою переведення підрозділів ДСВАРС МНС України до нової структури служби був утворений як головний орган управління Штаб ДСВАРС МНС України. Відповідно до п.3 вказаного наказу було затверджено статут Штабу ДСВАРС МНС України.

12.12.2005р. Відповідачем був виданий наказ №389 “Про внесення змін та доповнень до наказів МНС України від 18.10.2005р. №272 та від 31.10.2005р. №295”, відповідно до п.1 якого були внесені зміни до пункту 1 наказу МНС України від 18.10.2005р. №272 “Про удосконалення структури ДСВАРС”, шляхом викладення його у наступній редакції: 1. Тимчасово виконуючому обв’язки начальника ДСВАРС: 1.1. реорганізувати ДСВАРС шляхом поділу із створенням до 1 січня 2006 року на базі: Головного управління ДСВАРС та окремих управлінь із забезпечення безпеки на водних об’єктах та об’єктах туристичної діяльності; Центрального, Східного, Західного та Південного регіональних спеціальних (воєнізованих) аварійно-рятувальних загонів –гірничорятувальних, аварійно-рятувальних, пошуково-рятувальних загонів, морських та річкових координаційних центрів та допоміжних підрозділів ДСВАРС.

13.09.2006р. Відповідачем був виданий наказ №606 “Про удосконалення діяльності Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС України”.

Відповідно до п.1 наказу вказаного наказу було вирішено реорганізувати ДСВАРС шляхом виділення із її складу Головного управління пошуку і рятування туристів із підпорядкованими йому формуваннями, Головного управління реагування на надзвичайні ситуації на водних об’єктах України із підпорядкованими йому формуваннями та створення на базі Штабу ДСВАРС (далі - Штаб) Головного управління ДСВАРС.

Пунктом 2 зазначеного наказу було утворено у сфері управління Міністерства Державну спеціалізовану аварійно-рятувальну службу пошуку і рятування туристів МНС України (далі ДСАРСПРТ) на базі Головного управління пошуку і рятування туристів та підпорядкованих йому формувань; Державну спеціалізовану аварійно-рятувальну службу на водних об’єктах МНС України (далі - ДСАРСВО) на базі Головного управління реагування на надзвичайні ситуації на водних об’єктах України та підпорядкованих йому морських та річкових рятувально-координаційних центрів.

Згідно з п.3 вказаного наказу було вирішено підпорядкувати Головному управлінню ДСВАРС наступні формування: ДП “Київський ВЗОРЖ” (м. Київ); ДП “Київський ВГРЗ” (м. Київ); Криворізький ВГРЗ (м. Кривий Ріг); Марганецький ВГРЗ (м. Марганець); Дніпропетровський ВГРЗ (м. Дніпропетровськ); Миколаївський ВГРЗ (м. Миколаїв); Харківський ВГРЗ (м. Харків); ДП СВАРЧ (м. Полтава); Олександрійський ВГРЗ (м. Олександрія); Івано-Франківський СВАРЗ (м. Івано-Франківськ); Донецький ВАРЗ (м. Донецьк); Луганський СВАРЗ (м. Луганськ); Закарпатський ЗЗПГ; ДП “Чернівецький ЗЗПГ”.

Відповідно до п.4 наказу покладено на Департамент сил цивільного захисту здійснення функцій Міністерства щодо управління та координації діяльністю державних аварійно-рятувальних служб та створити у складі зазначеного Департаменту відповідний структурний підрозділ.

Згідно з п.5 зазначеного наказу затверджений персональний склад комісії з реорганізації ДСВАРС. Головою комісії призначений заступника Міністра Медвідь А.П.

Згідно з п.6 вказаного наказу вирішено вивести зі складу Закарпатського і Чернівецького зведених загонів постійної готовності ДСВАРС підрозділи, на які покладені завдання щодо пошуку та рятування туристів та: утворити на базі Ужгородського пошуково-рятувального взводу пошуково-рятувальний загін з наданням йому статусу юридичної особи та підпорядкувати його Головному управлінню пошуку і рятування туристів ДСАРСПРТ; Чернівецький гірський пошуково-рятувальний пункт ввести до складу Івано-Франківського гірського пошуково-рятувального загону Головного управління пошуку і рятування туристів ДСАРСПРТ.

07.11.2006р. Відповідачем був виданий наказ №713 “Про деякі питання удосконалення діяльності Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС”, відповідно до п.1 якого призупинено дію окремих пунктів наказу МНС від 13.09.2006р. №606 “Про удосконалення діяльності Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС України”, а саме пункт 1 наказу в частині створення на базі Штабу ДСВАРС Головного управління ДСВАРС; пункт 3 наказу; пункт 10 наказу в частині урахування потреби коштів для створення на базі Штабу Головного управління ДСВАРС; пункт 12 наказу в частині підготовки документів для подальшої передачі до архіву та інших місць зберігання.

Відповідно до п.2 зазначеного наказу були внесені зміну до наказу від 13.09.2006р. №606, а саме у пункті 6 перед словами “Вивести із складу ...” додати слова “Штабу ДСВАРС (Радашев В.І.) у тижневий термін”, далі за текстом; в абзаці другому пункту 9 слова “Головним управлінням ДСВАРС” замінити на слова “Штабом ДСВАРС”; в абзаці третьому пункту 9 слова “Головним управлінням ДСВАРС” замінити на слова “Штабом ДСВАРС”.

19.03.2007р. Відповідачем був виданий наказ №153 “Про внесення змін до наказу МНС України від 28.12.2005р. №440”, відповідно до п.2 якого абзац дев’ятий Положення про державну спеціальну (воєнізовану) аварійно-рятувальну службу МНС України викласти в такій редакції: організаційна структура підрозділів ДСВАРС, завдання, функції та сфера їх діяльності визначаються відповідними положеннями або статутами, що затверджуються МНС України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Господарський суд міста Києва вважає, що позов Позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 Декрету Кабінету Міністрів України “Про управління майном, що є у загальнодержавній власності” Міністерства та інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи державної виконавчої влади відповідно до покладених на них повноважень приймають рішення про створення, реорганізацію, ліквідацію підприємств, установ і організацій, заснованих на загальнодержавній власності, затверджують статути (положення) підприємств, контролюють їх дотримання та приймають рішення у зв’язку з порушенням статутів (положень).

Згідно з ст.6 Закону України «Про управління об’єктами державної власності»уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань приймають рішення про створення, реорганізацію і ліквідацію підприємств, установ та організацій, заснованих на державній власності.

Відповідно до п.28. 29 Статуту Штабу Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС України, затвердженого наказом Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи №295 від 31.10.2005р., ліквідація та реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення) Позивача здійснюється за рішенням Відповідача.

Отже, вказаними нормами права та правоположеннями до повноважень Відповідача віднесено прийняття рішень про створення, реорганізацію і ліквідацію підприємств, установ та організацій, заснованих на загальнодержавній власності, в тому числі Державної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Відповідача.

Як встановлено судом, 13.09.2006р. Відповідачем був виданий спірний наказ №606 “Про удосконалення діяльності Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС України”, відповідно до п.1 якого було наказано реорганізувати ДСВАРС шляхом виділення із її складу Головного управління пошуку і рятування туристів із підпорядкованими йому формуваннями та Головного управління реагування на надзвичайні ситуації на водних об’єктах України із підпорядкованими йому формуваннями та створення на базі Штабу ДСВАРС Головного управління ДСВАРС. Згідно з п.3 вказаного наказу було вирішено підпорядкувати Головному управлінню ДСВАРС наступні формування: ДП “Київський ВЗОРЖ” (м. Київ); ДП “Київський ВГРЗ” (м. Київ); Криворізький ВГРЗ (м. Кривий Ріг); Марганецький ВГРЗ (м. Марганець); Дніпропетровський ВГРЗ (м. Дніпропетровськ); Миколаївський ВГРЗ (м. Миколаїв); Харківський ВГРЗ (м. Харків); ДП СВАРЧ (м. Полтава); Олександрійський ВГРЗ (м. Олександрія); Івано-Франківський СВАРЗ (м. Івано-Франківськ); Донецький ВАРЗ (м. Донецьк); Луганський СВАРЗ (м. Луганськ); Закарпатський ЗЗПГ; ДП “Чернівецький ЗЗПГ”.

За вказаних обставин, суд вважає, що пункти 1, 3 спірного наказу не суперечать нормам чинного законодавства України, вказані пункти були прийняті Відповідачем в межах і на підставі наданих йому повноважень, а тому з цієї підстави Позивачу у задоволенні позову належить відмовити.

Згідно з п.1 Указу Президента України “Про вдосконалення управління у сфері запобігання і реагування на надзвичайні ситуації техногенного та природного характеру” №1328/2003 від 21.11.2003р. було постановлено погодитись з пропозицією Кабінету Міністрів України щодо утворення Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи на базі Державної воєнізованої гірничорятувальної (аварійно-рятувальної) служби, Державної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби пошуку і рятування туристів, Державної пошуково-рятувальної служби на водних об’єктах, Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби, Державного підприємства “Центральний спеціалізований (воєнізований) аварійно-рятувальний загін”, що належать до сфери управління цього Міністерства і ліквідуються.

Як встановлено судом 03.12.2003р. Відповідачем був виданий наказ №469 “Про заходи щодо виконання Указу Президента України від 21 листопада 2003р. №1328 та доручення Прем’єр-міністра України від 26.11.03р. №75826”, яким було створено Державну спеціальну (воєнізовану) аварійно-рятувальну службу МНС України на базі Державної воєнізованої гірничорятувальної (аварійно-рятувальної) служби, Державної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби пошуку і рятування туристів, Державної пошуково-рятувальної служби на водних об’єктах, Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби, Державного підприємства “Центральний спеціалізований (воєнізований) аварійно-рятувальний загін”, що належать до сфери управління Міністерства і ліквідуються.

З наведеної норми вбачається, що Державну спеціальну (воєнізовану) аварійно-рятувальну службу МНС України було відповідно до п.2 Декрету Кабінету Міністрів України “Про управління майном, що є у загальнодержавній власності” створено Відповідачем, а Президент України своїм Указом лише погодився з пропозицією Відповідача щодо утворення вказаної служби.

За вказаних обставин суд вважає, що п.2 спірного наказу не суперечить Указу Президента України “Про вдосконалення управління у сфері запобігання і реагування на надзвичайні ситуації техногенного та природного характеру” №1328/2003 від 21.11.2003р., що є підставою для відмови Позивачу у задоволенні позову з цієї підстави.

Відповідно до п.28. 29 Статуту Штабу Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС України, затвердженого наказом Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи №295 від 31.10.2005р., ліквідація та реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення) Позивача здійснюється за рішенням Відповідача, а також за рішенням суду в установленому порядку. Ліквідація Позивача проводиться ліквідаційною комісією, що створюється Відповідачем. До складу комісії входять представники Відповідача та Позивача від керівництва.

Як встановлено судом, пунктом 5 спірного наказу Відповідача було затверджено персональний склад комісії з реорганізації ДСВАРС та його штабу, головою комісії призначено заступника Міністра Медвідя А.П. При цьому, як вбачається з персонального складу вказаної, до неї не було включено представника Позивача, що не відповідає п.29 Статуту Штабу Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС України, затвердженого наказом Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи №440 від 28.12.2005р., та є підставою для скасування вказаного пункту спірного наказу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога Позивача про визнання протиправним та скасування пункту 5 спірного наказу є обґрунтованою, та підлягає задоволенню.

Відповідно до р.4 Положення про Державну спеціальну (воєнізовану) аварійно-рятувальну службу МНС України, затвердженого наказом Відповідача №440 від 28.12.2005р., штаб спільно з місцевими органами виконавчої влади може створювати зведені професійні аварійно-рятувальні формування, що забезпечують постійну готовність та виконання окремих функцій ДСВАРС і комунальних аварійно-рятувальних служб на території області (міста, району). Організаційна структура підрозділів ДСВАРС, завдання, функції та сфера їх діяльності визначаються відповідними положеннями або статутами, що затверджуються: для Штабу - МНС України, для усіх інших підрозділів ДСВАРС - Штабом. ДСВАРС очолює начальник, який одночасно є начальником Штабу і призначається на посаду за контрактом Міністром України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п.26 Статуту Штабу Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС України, затвердженого наказом Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи №295 від 31.10.2005р. начальник Штабу ДСВАРС безпосередньо підпорядковується заступнику міністра, до повноважень якого віднесено сили реагування Відповідача.

Як встановлено судом, п.6 спірного наказу було наказано вивести зі складу Закарпатського і Чернівецького зведених загонів постійної готовності ДСВАРС підрозділи, на які покладені завдання щодо пошуку та рятування туристів, та утворити на базі Ужгородського пошуково-рятувального взводу пошуково-рятувальний загін з наданням йому статусу юридичної особи та підпорядкувати його Головному управлінню пошуку і рятування туристів ДСАРСПРТ; Чернівецький гірський пошуково-рятувальний пункт ввести до складу Івано-Франківського гірського пошуково-рятувального загону Головного управління пошуку і рятування туристів ДСАРСПРТ.

Як встановлено судом, 07.11.2006р. Відповідачем був виданий наказ №713 “Про деякі питання удосконалення діяльності Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС”, відповідно до п.2 якого були внесені зміни до наказу №606 у пункті 6 перед словами “Вивести із складу ...” додати слова “Штабу ДСВАРС (Радашев В.І.) у тижневий термін”, далі за текстом.

Отже положенням п.6 спірного наказу, зі вказаними змінами, Відповідач не виводив зі складу зведених загонів підрозділи пошуку і рятування туристів, а надав вказівку Позивачу в особі його начальника вчинити певні дії на виведення зі складу зведених загонів, створених Позивачем, підрозділів пошуку і рятування туристів.

За вказаних обставин суд вважає, що п.6 спірного наказу, зі вказаними змінами, відповідає вказаним правоположенням, прийнятий в межах компетенції Відповідача, а тому у позові Позивачу з цих підстав належить відмовити.

Відповідно до ст.104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Як встановлено судом, 07.11.2006р. Відповідачем був виданий наказ №713 “Про деякі питання удосконалення діяльності Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС”, відповідно до п.1 якого призупинено дію окремих пунктів наказу МНС від 13.09.2006р. №606 “Про удосконалення діяльності Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС України”, а саме пункт 1 наказу в частині створення на базі Штабу ДСВАРС Головного управління ДСВАРС; пункт 3 наказу; пункт 10 наказу в частині урахування потреби коштів для створення на базі Штабу Головного управління ДСВАРС; пункт 12 наказу в частині підготовки документів для подальшої передачі до архіву та інших місць зберігання.

За вказаних обставин суд вважає, що на час прийняття рішення у вказаній справі зупинені пункти спірного наказу не діють, та не порушують прав та законних інтересів Позивача, що також є підставою для відмови Позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст.2, 7, 17, 158, 161, 162, 163 та п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи №606 від 13.09.2006р. “Про удосконалення діяльності Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС України”.

3. В іншій частині у позові відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Штабу Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи судові витрати в сумі 0 грн. 23 коп.

5. Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України. Дана постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                      Ю.Л. Власов

Суддя                                                                                 М.А. Дідиченко

Суддя                                                                                 І.Д. Кондратова

Постанова складена та підписана 23.05.07р.