донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

04.09.2007 р.                                                                           справа №12/224пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Діброви  Г.І.

суддів
Дзюби  О.М. , Стойка  О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:
Бугаєнко С.О. – за дов. № 4100 від 29.12.06 р.,

від відповідача:
від третьої особи:
Лампіга Л.О. – голова кооперативу,
не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа», м. Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від
22.06.2007 року

по справі
№12/224пн (Склярук О.І.)

за позовом
Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа», м. Донецьк

до

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача
Житлово-будівельного кооперативу «Мир-6», м. Донецьк
Донецької міської ради, м. Донецьк

про

зобов"язання укласти договір на постачання теплової енергії

ВСТАНОВИВ:

У 2006 році позивач, Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа», м. Донецьк, звернувся з позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача –Житлово-будівельного кооперативу «Мир-6», м. Донецьк, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача, Донецької міської ради, м. Донецьк про зобов»язання укласти договір на постачання теплової енергії.

Рішенням від 22.06.07 р. позовні вимоги Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа»,                             м. Донецьк про зобов»язання укласти договір на постачання теплової енергії задоволені.

Позивач, Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа», м. Донецьк, з прийнятим рішенням не згоден, вважає його незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального права України. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 22.06.07 р. у частині  викладення п.п. 2.5, 2.6, 2.7, 2.10, 3.1, 4.1 та 4.2, в редакції, запропонованій судом, скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні скаржник повністю підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач, Житлово-будівельний кооператив «Мир-6», м. Донецьк, усно в судовому засіданні від 04.09.07 р. надав суду пояснення з запереченнями на апеляційну скаргу, в яких просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача, Донецька міська рада, м. Донецьк до судового засідання не з’явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, отримання ним ухвали суду підтверджено повідомленням про вручення 30.07.07 р. поштового відправлення, в ухвалі суду від 12.07.07р. явка сторін не була визнана обов»язковою.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, ст.ст. 44,811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом,  якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності  - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач є одночасно балансоутримувачем та власником  житлового будинку по вул. Стадіонна, 10, що отримує  послуги з опалення згідно ст. 19 ЗУ «Про кооперацію». Власниками квартир, які знаходяться у цьому будинку, є фізичні особи.

Листом № 51-ж від 08.06.06 р. позивач надіслав відповідачу два примірника проекту договору про постачання теплової енергії  № 2649, але відповідач відмовився від підписання проекту, тому позивач звернувся до суду з вимогами про зобов»язання відповідача укласти вищевказаний договір.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 19 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”,                  ст.ст. 1, 19, 24, 25 ЗУ «Про теплопостачання»відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Частиною 2 ст. 19 зазначеного Закону  встановлено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг  є: власник, споживач, виконавець та  виробник.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 цього Закону, виробник послуг може бути їх виконавцем.

Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Статтею 29 ЗУ “Про житлово-комунальні послуги” визначено, що  договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, у разі,  якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що стаття 24 “Права та обов'язки балансоутримувача ”Закону України “Про житлово-комунальні послуги” встановлює, що:

1. Балансоутримувач має право:

1) здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю;

2) визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна;

3) укладати договори на надання житлово-комунальних послуг;

4) приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів;

5) здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом;

6) звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі.

2. Балансоутримувач зобов'язаний:

1) укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна;

2) утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками);

3) вести бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність відповідно до законодавства;

4) забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном;

5) забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил;

6) забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Отже, чиним законодавством України визначено, що договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку  повинен укладатися між власниками квартир та балансоутримувачем, тобто в даному випадку  - відповідачем.

Вищезазначена  стаття є спеціальною нормою,  і не містить можливості щодо укладання таких договорів між власниками квартир, що розташовані в багатоквартирному будинку, та  виробником теплової енергії, яким є позивач.

Тому саме з позивачем, як з виконавцем або виробником послуг,     відповідач, як балансоутримувач та власник будинку,   відповідно до приписів частин 1  та  2 ст. 29 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” повинен був укласти договір на постачання теплової енергії.

Частиною 2 ст.29 Закону зазначено, що: “якщо балансотуримувач не є виконавцем послуг, він повинен укласти вказаний договір з іншим виконавцем”.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що   у відповідності до ст.13  ЗУ “Про житлово-комунальні послуги”,  комунальними послугами є  централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Крім того, надання комунальних послуг по постачанню гарячої води та централізованого опалення також регулюється і Законом України “Про теплопостачання”, як спеціальним Законом.

Статтею 19 зазначеного Закону встановлено, що одним із основних принципів господарювання, є право Споживача або суб'єкта теплоспоживання  вибирання (змінювання) теплопостачальної організації, якщо це технічно можливо, а також заборона Теплотранспортуючій організації  на  відмову споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.

Відповідно до ст. 24 Закону України “Про теплопостачання” встановлено  права та основні обов'язки споживача теплової енергії, а саме:

Споживач теплової енергії має право на:

- вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами;

- отримання інформації щодо якості теплопостачання, тарифів, цін, порядку оплати, режимів споживання теплової енергії;

- відшкодування згідно із законодавством збитків, заподіяних внаслідок  порушення його прав, у разі виконання ним своїх зобов'язань відповідно до договору;

- приєднання до теплової мережі відповідно до нормативно-правових актів;

- отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів та стандартів;

- отримання перерахунку за спожиту теплову енергію з урахуванням здійсненого авансового платежу та показань приладів комерційного обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду.

Основними обов'язками споживача теплової енергії є:

- своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії;

-  додержання вимог договору та нормативно-правових актів;

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача укласти відповідний договір підлягають задоволенню.

Апеляційна інстанція погоджується з висновком місцевого господарського суду  з приводу того, що запропонований проект договору, не в повній мірі відповідає вимогам законодавства, а саме:

Заявник апеляційної скарги помилково вважає, що відповідач у правовідносинах з ним за даним договором не є Споживачем в розумінні приписів чинного законодавства України, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від   21.07.05 р. за № 630.

Пункт 2.5 запропонованого проекту договору не відповідає приписам п.14  Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від  21.07.05 р. за № 630, відповідно до приписів  якого „Показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживача”.

Тому суд першої інстанції правомірно визначив, що вказаний пункт договору  повинен бути викладений в наступній редакції:

„2.5. У разі встановлення приладів обліку теплової енергії, показання будинкових засобів обліку знімаються представником постачальника один раз на місяць в присутності представника Абонента”.

Заперечення позивача в цій частині судовою колегією не прийняті до уваги, оскільки він не довів апеляційній інстанції, яким саме нормам права не відповідає цей пункт договору в редакції суду першої інстанції.

Крім того, п. 2.6. договору в редакції позивача  „Абонент має право на:” не містить всіх прав, що надаються  відповідачеві чиним  законодавством України.

Тому місцевим господарським судом правомірно доповнено п. 2.6 правами, що передбачені як вищенаведеними  Правилами, так і умовами Типового договору, а саме:

1) отримання вчасно та відповідної якості послуг згідно із законодавством та умовами договору;

2) отримання в установленому законодавством порядку інформації про перелік послуг, їх вартість, загальну суму місячного платежу, структуру тарифів, нормативів (норм) споживання, режиму надання послуг, їх споживчі властивості;

3) відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, завданої його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання послуг або їх ненадання;

4) зменшення розміру плати в разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання;

5) усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг протягом строку, встановленого у додатку до Правил;

6) несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім'ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання цих послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою;

7) зменшення розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання);

8) перевірку кількісних і якісних показників надання послуг (якість і тиск води, температура гарячої води, температура повітря у приміщеннях тощо) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Витрати, пов'язані з перевіркою кількісних і якісних показників надання послуг, відшкодовуються виконавцем у разі обґрунтованості звернення споживача та споживачем - у разі необґрунтованості такого звернення;

9) установлення квартирних засобів обліку води і теплової енергії та взяття їх на абонентський облік;

10) періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку;

11) ознайомлення з нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг;

12) внесення за погодженням з виконавцем у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги;

13) звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт;

14) укладення з виконавцем договору на заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та квартирних засобів обліку, що вийшли з ладу.

Пункт           2.7 договору в редакції позивача містить менше зобов»язань, ніж передбачено Типовим договором, тому вказаний пункт правомірно судом першої інстанції викладено в редакції Типового договору.

Пункт 2.10 містить також менше зобов»язань, ніж передбачено Правилами та Типовим договором, тому цей пункт правомірно судом першої інстанції викладено в редакції Типового договору:

“ Постачальник  зобов'язаний:

1) забезпечувати вчасне та відповідної якості надання послуг згідно із законодавством та умовами договору;

2) надавати споживачеві в установленому законодавством порядку інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну суму місячного платежу, структуру тарифів, нормативів (норм) споживання, режиму надання послуг, їх споживчі властивості;

3) контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку води і теплової енергії, забезпечувати їх обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж);

4) зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі подання ним письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання);

5) відновлювати надання послуг за заявою споживача шляхом зняття пломб протягом доби;

6) забезпечувати за заявою споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку води і теплової енергії;

7) проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта;

8) здійснювати контроль за технічним станом санітарно-технічного та інженерного обладнання квартир (будинків садибного типу);

9) своєчасно проводити підготовку будинку і його санітарно-технічного та інженерного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період;

10) розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживача і проводити відповідний перерахунок розміру плати за послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження кількісних і якісних показників;

11) утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати заходів до ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень кількісних і якісних показників надання послуг у строки, встановлені згідно із законодавством;

12) звільняти від плати за послуги у разі їх ненадання та виплачувати компенсацію за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт;

13) своєчасно проводити за власний рахунок роботи з усунення виявлених несправностей, пов'язаних з отриманням послуг, що виникли з його вини;

14) ознайомлювати споживача з нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг.

Заявник апеляційної скарги не навів суду апеляційної інстанції, чим саме порушуються його права та законні інтереси у  випадку встановлення в п. 3.1 спірного договору зобов»язань відповідача по сплаті отриманих послуг не пізніше 25 числа.

Господарським судом Донецької області правомірно визначено, що п. 4.4 «Відповідальність сторін»слід викласти в редакції Типового договору:

Відповідальність сторін

Споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за:

1) недотримання вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг;

2) несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені;

3) втручання у роботу засобів обліку води і теплової енергії;

4) порушення зобов'язань, встановлених договором або законодавством.

21. Виконавець несе відповідальність у разі:

1) неналежного надання або ненадання послуг, що призвело до заподіяння збитків майну та/або приміщенню споживача, шкоди його життю чи здоров'ю, - шляхом відшкодування збитків;

2) зниження кількісних і якісних показників послуг, надання послуг не в повному обсязі - шляхом зменшення розміру плати та виплати споживачеві компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт в розмірі, встановленому законодавством,

3) порушення прав споживачів згідно із законодавством;

4) порушення зобов'язань, встановлених договором або законодавством.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що господарським судом Донецької області правомірно задоволено позовні вимоги Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа», м. Донецьк про зобов»язання укласти договір на постачання теплової енергії та зобов»язано Житлово-будівельний кооператив “Мир-6”, м. Донецьк укласти з Комунальним комерційним підприємством  Донецької міської ради “Донецькміськтепломережа”,                   м. Донецьк  договір на постачання теплової енергії в редакції, запропонованій  Комунальним комерційним підприємством  Донецької міської ради “Донецькміськтепломережа”, м. Донецьк, виклавши окремі пункти в редакції суду.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України  рішення господарського суду Донецької області від 22.06.07р. у справі № 12/224пн ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа», м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 22.06.07р. у справі № 12/224пн залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 22.06.07р. у справі № 12/224пн –без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в п’ятиденний термін  та може бути оскаржена  до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у місячний строк.

Головуючий          Г.І.  Діброва

Судді:          О.М.  Дзюба

О.В.  Стойка

Надр.6 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу;

3-  відповідачу;

4-третій особі;

5 –ДАГС;

6 –ГС Дон. обл.

Вик. Ложка Н.Л.