ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

10 жовтня 2007 р.                                                             Справа  № 9/158

За позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі, м. Хуст

до відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Хустському районі, м. Хуст

про визнання незаконними дій та зобов"язання вчинити певні дії

Суддя Г.Й. Бобрик

Представники:

Від позивача: не з”явився

Від відповідача: Лендєл І.Ю. –представник по дов. від 26.02.07 р. № 1

Суть спору: Управлінням Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі, м. Хуст заявлено позов до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Хустському районі, м. Хуст  про визнання дій відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Хустському районі незаконними;

зобов”язати відповідача включити невідшкодовану суму пенсій гр. Микитюк Ю.І. в Акт щомісячної звірки витрат особових справ потерпілих, яким виплачено пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві за весь період з квітня 2001 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Хустському районі відмовляється включити в акт щомісячної звірки витрати по особовій справі потерпілого Микитюк Ю.І., якому позивач виплатив пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві і ці витрати пенсійного фонду підлягають відшкодуванню Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Хустському районі, відповідно до Закону України  „Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили  втрату працездатності” від 22.02.2001 р. № 2271-ІІІ та Порядку, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України і Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. за №5-4/4.

В ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримала та наполягає на задоволенні позову.

Уповноважений представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав наведених у письмовому запереченні від 21.08.07 р. № 319/01-13. Зокрема, вказує на те, що відповідачем не прийнято до відшкодування пенсію по інвалідності, призначену гр. Микитюк Ю.І., оскільки травма отримана ним внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання ним трудових обов"язків в Російській Федерації. У зв”язку з чим, на думку відповідача, відшкодування шкоди повинно проводитись роботодавцем Сторони, законодавство якої поширювалося на працівника на час отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров"я, смерті;

Актів щомісячної звірки витрат особової справи потерпілого Микитюк Ю.І., за весь період з квітня 2001 року позивач відповідачеві не подав.

У зв”язку з наведеним відповідач, просить суд відмовити у задоволенні позову.

В засіданні суду по розгляду справи 12 вересня 2007 р., відповідно до ст. 150 КАС України, за згодою сторін, оголошувалась перерва до 20.09.2007 р. та до 10.10.2007 р. Про дату, час та місце розгляду справи, сторони повідомлено в судовому засіданні.

Вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та проаналізувавши законодавчі акти, які регулюють спірні відносини, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов”язкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообов”язкове державне соціальне страхування –це система прав, обов”язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасовій втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ, в Україні залежно від страхового випадку є такі види загальнообов”язкового державного соціального страхування:

пенсійне страхування;

страхування у зв”язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням;

медичне страхування;

страхування від нещасного випадку та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності;

страхування на випадок безробіття.

Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов”язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі ст. 25 Основ надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення:

пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов”язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

пенсії у зв”язку з втратою годувальника, крім передбачених пунктом 4 цієї статті;

медичні профілактично –реабілітаційні заходи;

допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення:

профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням;

відновлення здоров”я та працездатності потерпілого;

допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров”я, пов”язаним з виконанням ним своїх трудових обов”язків;

пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

пенсія у зв”язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пенсійне забезпечення громадян України відповідно до ст. 10 Закону України „Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ  здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Стаття 81 вказаного Закону передбачає, що призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності в наслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється органами Пенсійного фонду.

З набранням чинності 01.04.2001 р. Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999 р. № 1105-ХІV обов’язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності в зв’язку із втратою годувальника покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Положення ч. 2 п. 5 ст. 24 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999 р. № 1105-ХІV встановлює, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування  виникають спори щодо понесених витрат, виплата  здійснюється страховиком, до якого звернувся  застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований  має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві положення) Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили  втрату працездатності” від 22.02.2001 р. № 2271-ІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2001 р., встановлено, що Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 р., з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

За змістом частини 2 ст. 2 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999 р. № 1105-ХІV особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов”язаних з виконанням ними трудових обов”язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому, право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов”вязане з виконанням нею трудових обов”язків.

Однак, діючим законодавством не передбачено права Пенсійного фонду України передати ФССНВУ документи для проведення соціальних виплат у формі виплати пенсій по інвалідності і пенсій у зв”язку з втратою годувальника. Сплату таких пенсій на даний час здійснює Пенсійний фонд України, згідно з Законом України „Про пенсійне забезпечення” та Законом України „Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування”.

Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов”язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок отриманого каліцтва на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України і Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. за №5-4/4 не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розраховано на відсутність спору.

Згідно вказаного Порядку органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітнім, разом із Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, складають Акт щомісячної звірки витрат особових справ потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій, у зв”язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, в якому зазначають загальну суму витрат. На підставі вищезазначеного Акту узгоджується довідка про відшкодування, згідно якої на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітнім, Фонд перераховує відповідні кошти Пенсійному Фонду.

У разі незгоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків вимоги про стягнення мають вирішуватись у судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, шляхом пред”явлення позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред”явлення вимог про підписання актів звірки.

Разом з тим, згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті, обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Проте, позовні вимоги документально не обґрунтовані та не підтверджені: позивачем жодного доказу про надіслання (представлення) відповідачеві для підписання Актів щомісячних звірок витрат особових справ потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій, у зв”язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за весь спірний період (як само і самих Актів щомісячних звірок, чи загального Акту) суду не представлено, як і не надано доказів щодо офіційної передачі Пенсійним фондом особової справи гр. Микитюк Ю.І. до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Хустському районі. Так само, позивачем не подано суду оригінал акту форми Н-1 та докази виплати пенсій потерпілій, внаслідок чого, відповідач і суд не може дати правову оцінку документам які необхідні для розгляду справи.

Доводи про поширення на спільні відносини положень Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, завданої працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров"я, пов"язаним з виконанням ним трудових обов"язків", підписаної 09 вересня 1994 р. між частиною держав колишнього СРСР не є обґрунтованими.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги практику Львівського апеляційного господарського суду, судової палати в адміністративних справах Верховного суду України (постанова від 20.03.2007 р.), господарський суд у задоволенні позовних вимог відмовляє повністю.

Керуючись Законами України „Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ, „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999 р. № 1105-ХІV, „Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили  втрату працездатності” від 22.02.2001 р. № 2271-ІІІ, Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов”язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок отриманого каліцтва на виробництві або професійного захворювання від 04.03.2003р. за №5-4/4, ст. ст. 11, 49, 51, 70, 71, 86, 94, 136, 150, 158 –163, п. 6 розділу VІІ Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          У задоволенні адмінпозову відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 КАС України.

Суддя                                                                                  Г.Й.Бобрик

Вступна та резолютивна частина постанови оголошена 10.10.2007 р.

Повний текст постанови оформлений та підписаний 19.10.2007 р.