донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

16.11.2007 р.                                                                           справа №43/239

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Мацак О.Ю. - за довір. б/н від 10.05.2007 р.,

від відповідача:
Крещенко В.В. - за довір. № 246 від 31.10.2007 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Восход" м.Донецьк

на рішення господарського суду
Донецької області

від
26.09.2007 року

по справі
№ 43/239

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "АК АРТ-БУД" м. Донецьк

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Восход" м.Донецьк

про
стягнення 275 743 грн. 91 коп. (згідно остаточних вимог)

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.09.2007 року по справі №43/239 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АК АРТ-БУД"  м.Донецьк (далі по тексту ТОВ "АК АРТ-БУД") до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСХОД"             м.Донецьк (далі по тексту ТОВ "ВОСХОД") про стягнення суми основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, пені та збитків - задоволені частково.

Відповідно до рішення, з відповідача на користь позивача стягнуто основний борг у сумі 213 287 грн. 20 коп., інфляційні в розмірі 19 494 грн. 05 коп., 3% річних у сумі                                5 711 грн. 85 коп., пеню у розмірі 32 250 грн. 81 коп. та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 5 000 грн. 00 коп.

Провадження щодо стягнення з відповідача збитків в розмірі 5 000 грн. 00 коп. припинено у зв’язку із відмовою позивача від цих вимог.

В обґрунтування рішення, місцевий суд посилається на договір від 06.09.2006 року, акти приймання виконаних робіт форми КБ-2в від 29.09.2006 року, від 30.11.2006 року,                          від 29.12.2006 року та типові форми №КБ-3 (довідка про вартість виконаних робіт)

від 29.09.2006 року, від 30.11.2006 року, від 29.12.2006 року та протокол узгодження розбіжностей від 20.09.2006 року, які підписані обома представниками сторін без зауважень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати повністю та відправити справу на новий розгляд. При цьому, скаржник вважає, що місцевим судом порушені норми матеріального та процесуального права, а саме ст.233 Господарського кодексу України, п.1 ст.79, п.1 ст.81, п.п.3, 6 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суд не в повному обсязі з'ясував всі обставини справи. Також при винесенні рішення господарським судом не було прийнято до уваги посилання відповідача на невідповідність підписів керівника            ТОВ "АК АРТ-БУД" на процесуальних документах, не була призначена почеркознавча експертиза щодо перевірки документів, на які посилався позивач в обґрунтування своїх вимог. Крім того, судом не задоволено його усне клопотання щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу та під час судового засідання, позивач просив рішення від 26.09.2007 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між сторонами по справі був укладений договір б/н від 06.09.2006 року, згідно якого позивач на свій ризик зобов'язався виконати самостійно та залученими силами загальнобудівельні та оздоблювальні роботи по будівництву торгівельного комплексу з використанням своїх матеріалів або матеріалів відповідача, а останній - оплатити виконані роботи в порядку, встановленому цим договором (а.с.8-12).

Згідно з пунктом 5.1, відповідач повинен щомісяця оплачувати виконані роботи на підставі довідки форми №КБ-3. Акт виконаних робіт форми №КБ-2в готує позивач та передає для підписання повноважному представникові відповідача в строк не пізніше 25 числа звітного місяця. Повноважний представник відповідача протягом 3 днів перевіряє реальність акту та підписує його в частині фактично виконаних обсягів робіт. Оплата виконаних робіт здійснюється в термін до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Факт виконання договору підтверджується актами приймання виконаних робіт форми №КБ-2в від 29.09.2006 року, від 30.11.2006 року, від 29.12.2006 року та довідками про вартість виконаних робіт форми №КБ-3 від 29.09.2006 року, від 30.11.2006 року,                       від 29.12.2006 року, які підписані представниками сторін без зауважень та скріплені печатками (а.с. 17-58).

Внаслідок часткової та несвоєчасної оплати відповідачем виконаних робіт, утворилась заборгованість, що стало підставою звернення ТОВ "АК АРТ-БУД" з позовом до                   ТОВ "ВОСХОД" про стягнення основного боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі                  322 781 грн. 25 коп., 3% річних в розмірі 6 362 грн. 83 коп., пені в сумі 36 056 грн. 06 коп. та збитків у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

У запереченнях на позовну заяву №25/09-07 від 25.09.2007 року відповідач визнав борг в розмірі 213 287 грн. 20 коп. та інфляційну складову в сумі 19 494 грн. 05 коп., але заперечував проти правильності нарахування позивачем сум пені та 3% річних. На його думку належний розмір пені та 3% річних становить відповідно 32 250 грн. 81 коп.                      та 5 711 грн. 85 коп. (а.с. 124-127).

В подальшому, позивач зменшив позовні вимоги на підставі ст.22 ГПК України, у зв'язку з перерахуванням пені, 3% річних та частковою оплатою боргу відповідачем.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності з урахуванням пояснень представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до абз.2 п.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Стаття 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань" від 22.11.1996 року №543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань" встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалася пеня.

Між сторонами був укладений договір б/н від 06.09.2006 року на виконання загальнобудівельних та оздоблювальних робіт по будівництву торгівельного комплексу. Судом першої інстанції встановлений факт виконання зобов'язань позивачем, який підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання виконаних робіт форми №КБ-2в та довідками про вартість виконаних робіт форми №КБ-3, які підписані представниками сторін без зауважень та скріплені печатками (а.с. 17-58).

Протоколом узгодження розбіжностей від 20.09.2006 року до договору                              від 06.09.2006 року, сторони узгодили, що у випадку порушення відповідачем строків здійснення оплати виконаних робіт він сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення             (а.с. 14).

Відповідач частково оплачував виконані роботи, визнав існування основної заборгованості та обов'язок оплати інфляційних, 3% річних та пені (а.с. 124-127). Під час розгляду справи господарським судом Донецької області, сторони дійшли згоди щодо сум інфляційних, 3% річних та пені, тому позовні вимоги в цій частині судом першої інстанції задоволені правомірно, оскільки вони обґрунтовані відповідними доказами та доведені належним чином.

Крім того, апеляційна інстанція погоджується з місцевим судом відносно припинення провадження в частині стягнення збитків в розмірі 5 000 грн. 00 коп. та стягнення з відповідача витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 5 000 грн. 00 коп., оскільки у відповідності до ч.5 ст.49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Факт понесених витрат з оплати послуг адвоката підтверджується договором про надання послуг №А-ХС 06-08/07 від 06.08.2007 року, свідоцтвом, актом здавання-приймання, підписаним повноважними представниками сторін та платіжним дорученням №702 від 15.08.2007 року (а.с. 70-72, 73, 74, 108).

Що стосується посилань скаржника на непризначення судових експертиз, усного клопотання про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до ст.41 ГПК України судова експертиза призначається для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Експертиза може бути призначена як за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, так і за ініциативою самого суду в будь-якій стадії процесу до винесення рішення. Як вбачається з матеріалів справи, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, не надходило. Призначення експертизи є правом суду, а не обов'язком. У даній справи суд не визнав за необхідне її проведення, оскільки для прийняття рішення спеціальні знання були не потрібні, сторони дійшли згоди щодо сум, які підлягали стягненню. Ці заперечення скаржника судова колегія до уваги не приймає тому, що вони необґрунтовані та не доведені належним чином.

Що стосується відстрочки або розстрочки виконання рішення, то вона може бути застосована за клопотанням сторони по справі. Заявник апеляційної скарги за своєю ініціативою мав би звернутись до суду з цього приводу, але матеріали справи та протоколи судових засідань не містять відомості про те, що скаржник усно чи письмово звертався з таким клопотанням.

За таких обставин, заперечення відповідача в цій частині також спростовуються вищевикладеним, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 26.09.2007 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ст.49 ГПК України, витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги відносяться на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 26.09.2007 року по справі №43/239 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС