ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

30.05.07                                                                                           Справа  № 18/259

м.Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                             Бонк Т.Б.

суддів                                                                                Марко Р.І.

Бойко С.М.

При секретарі судового засідання Ковалишин Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Рівнеазот»(далі ВАТ «Рівнеазот»), від 04.01.2007р. №1-юв

на постанову          Господарського суду Рівненського області від 08.12.2006р.

у справі                     № 18/259

за позовом                     ВАТ «Рівнеазот», м.Рівне

до відповідача          Державної податкової інспекції у м. Рівне (далі ДПІ у м. Рівне), м. Рівне

про                     визнання нечинним податкового повідомлення-рішенння від 29.09.2006р. №/0/23-121

за участю представників:

від позивача           –Коробка –заступник начальника юридичного відділу;;

від відповідача           ––Михалюк Н.О. –начальник юридичного відділу;

встановив:

Постановою Господарського суду Рівненської області від 08.12.2006р. у справі №18/259 в позові ВАТ «Рівнеазот»до ДПІ у м. Рівне відмовлено повністю. Постанова мотивована положенням норм п.13.2 ст.13, п.18.1 ст18 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п. 4 Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження в Україні згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001р. №470) (далі по тексту Порядок від 06.05.2001р. №470), п.1.3., п.1.4., п.7 Порядку надання звітів про утримання та внесення до бюджету податку на доходи нерезидентів (затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 16.01.1998р. №28 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.01.1998р. №56/2496), а також зокрема тим, що позивач користувався правилами міжнародних угод про уникнення подвійного оподаткування без отримання від нерезидентів довідок; конвенція між Урядом України та Урядом сполученого королівства Великобританії і Північної Ірландії не ратифіковані; переклад довідки не відповідає англомовному варіанту; довідки, які підтверджують що нерезидент є резидентом країни з якою укладено міжнародний договір не легалізовані.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ВАТ «Рівнеазот»подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Господарського суду Рівненської області, як таку, що прийнята з неповним з’ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема скаржник зазначає, що міжнародні договори, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства і мають пріоритетне значення; судом першої інстанції не взяті до уваги міжнародні договори (конвенції) про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням укладених між Урядом України та Урядами Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії, Республіки Молдова, Королівства Данії, Російської Федерації, Чеської республіки; Порядок від 06.05.2001р. №470 суперечить вимогам міжнародних договорів; конвенція укладена між Урядом України та Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії укладена до набрання чинності Закону України «Про міжнародні договори»; компанія «Chadmount Company Limited by Shares» та «Chadmount Limited»є однією юридичною особою остання назва скорочена; копії довідок за період з 2004р. по 2006р.були надані суду.

У запереченні на апеляційну скарну ДПІ у м.Рівне просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Господарського суду Рівненської області без змін. Зокрема зазначає, що відповідно до Порядку від 06.05.2001р. №470 підставою для використання переваг міжнародного договору є подання нерезидентом особі, яка виплачує йому доходи, довідки яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір; довідки надані відповідачем не відповідають вимогам законодавства або по часу не співпадають з господарськими операціями.

Представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначені вимоги заперечив з підстав наведених у запереченні на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши подані сторонами докази і оцінивши їх у сукупності, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, виходячи з наступного.

ДПІ у м. Рівне проведено планову виїзну комплексну перевірку ВАТ «Рівнеазот»про що складено акт від 18.09.2006р. №05607824 про результати планової виїзної комплексної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.04.2005р. по 31.03.2006р.

На підставі акту перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення від 29.09.2006р. №/0/23-121, яким позивачу згідно з підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.9пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» відповідно до п.13.1 ст.13 та.п.18.1 ст.18 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 1083021грн. (з них основний платіж 361007грн. штрафні (фінансові) санкції 722014грн.) (а.с.110 том І).

У розділі 2.4 акту перевірки «Податок на прибуток», зокрема зазначено, що перевіркою правильності спрямування податку з доходів, отриманих нерезидентами із джерелом їх походження з України, встановлено заниження даного податку на суму 361007грн. За період з 01.04.2005р. по 01.04.2006р. ВАТ «Рівнеазот»здійснювало виплати у розумінні п.13.1 ст.13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Також в акті перевірки зазначено, що фірма «Emerson Global Holdings Ltd», (Британські Вірджинські острови) відповідно до контракту №1487 від 17.12.2003р. та додаткової угоди надала послуги по стабілізації аміачного виробництва –надання технічної допомоги на робочому місці. За період з 01.04.2005р. по 01.04.2006р. ВАТ «Рівнеазот»перераховано по вищезазначеному контракту 505350грн. Оскільки між Україною та Британськими Вірджинськими островами немає угоди про уникнення подвійного оподаткування, вищезазначені доходи повинні бути оподатковані за ставкою 15% відповідно до ст. 13.2 ст.13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Також в акті перевірки зазначено , що в порушення Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження в Україні згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування та Порядку надання звітів про утримання та внесення до бюджету податку на доходи нерезидентів ВАТ «Рівнеазот»користувалось правилами міжнародних угод про уникнення подвійного оподаткування без отримання від нерезидентів довідок, що засвідчували б їх статус як нерезидентів тієї країни, в якій вони мають своє місцезнаходження і з якими підписаний міжнародних договір. Дані довідки не представлені по ount Company Limited by Shares», “Moldomukrtrans”, “HALDOR TOPSOE A/S”, “Frantisek Moser -CHIME”, фірма «Разнопромімпорт», ВАТ «НІІК», отже доходи вищезазначених підприємств підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставкою у розмірі 6% або 15% від їх суми у тих податкових періодах, на які припадає їх виплата.(а.с.57 том І).

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.97 р. N 283/97-ВР, зі змінами та доповненнями, будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Згідно з  п.13.2 ст.13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях), крім доходів, зазначених у пунктах 13.3 - 13.6, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 13.1 цієї статті, за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачене нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

Відповідно до ст.7 Конвенцій між Урядом України і Урядом Республіки Молдова про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень ратифікована 23.04.1996р. (набрала чинності від 27.05.1996р.), між Урядом України і Урядом Королівства Данії про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно (ратифікована 12.07.1996р., набула чинності 21.08.1996р.), між Урядом України та Урядом Російської Федерації про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно (ратифікована 06.10.1995р., набула чинності 03.08.1999р.), між Урядом України та Урядом Чеської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно (ратифікована 17.03.1999р., набула чинності 20.04.1999р.) прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується тільки у цій Державі, якщо тільки це підприємство не здійснює підприємницької діяльності у другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво.

А відповідно до ст. 15 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права. Згідно з принципом сумлінного дотримання міжнародних договорів Україна виступає за те, щоб й інші сторони міжнародних договорів України неухильно виконували свої зобов'язання за цими договорами.

Відповідно до ст.19 вищезазначеного Закону чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про систему оподаткування" якщо міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору.

У разі укладення договорів з нерезидентами не дозволяється включення до контракту податкових застережень, згідно з якими підприємства, що виплачують доходи, беруть на себе зобов'язання щодо сплати податків на доходи нерезидентів. Аналогічно ст. 18 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" регламентовано, що якщо міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору. У разі укладення договорів з нерезидентами не дозволяється включення до контракту податкових застережень, згідно з якими підприємства, що виплачують доходи, беруть на себе зобов'язання щодо сплати податків на доходи нерезидентів.

Усі підприємства, перелічені у розділі 2.4 «Податок на прибуток»акту перевірки, є резидентами держав з якими укладено Конвенції про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень.

Таким чином, прибуток від підприємницької діяльності резидентів держав з якими укладено вищезазначені Конвенції та які є сторонами угод, укладених з позивачем, оподатковуються лише в державі резидентами якої вони є, оскільки підприємницька діяльність провадилась не через постійні представництва.

З обґрунтування своїх доводів відповідач посилається на наказ Державної податкової адміністрації України від 16.01.98 р. N 28, яким затверджений Порядок надання звітів про утримання та внесення до бюджету податку на доходи нерезидентів, та на постанову КМУ від 06.05.2001 р. N 470, яка затвердила Порядок звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування.

Однак порядок сплати і розмір податку на доходи нерезидентів встановлений ст. 13 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", яка не містить вказівок будь-якому органу виконавчої влади на додаткову розробку нормативно-правових актів і не надає повноважень зі встановлення додаткових умов для застосування її норм.

Крім того, вищенаведена постанова КМУ N 470 зобов'язує нерезидентів подавати довідку, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір, а також інші документи, якщо це передбачено міжнародним договором. Довідка видається компетентним органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором, за встановленою формою або згідно із законодавством такої країни. Довідка, яка надається за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України та містити певну інформацію. Довідка дійсна в межах календарного року, в якому вона видана.

Постанова КМУ не поширюється на правовідносини між підприємствами Республіки Молдови, Королівства Данії, Російської Федерації, Чеської Республіки, Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії та України в зв'язку з тим, що вищезазначеними Конвенціями про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків подання будь-яких довідок чи іншої інформації стосовно отримання права для уникнення подвійного оподаткування не передбачено.

Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Враховуючи викладене та оцінивши правовідносини, що існували у позивача з підприємствами-нерезидентами згідно з цивільно-правовими угодами, суд вважає, що здійснені за ними позивачем виплати нерезиденту підпадають під дію ст. 13. Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

З огляду на викладене місцевим господарським судом неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, тому колегія Львівського апеляційного господарського суду не погоджується з висновками місцевого господарського суду про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та запереченя, крім випадків встановлених ст.72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга ВАТ «Рівнеазот»підлягає задоволенню, а постанова Господарського суду Рівненської області від 08.12.2006р. у справі №18/259- скасуванню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 86, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Рівнеазот»задоволити.

Постанову Господарського суду Рівненської області від 08.12.2006р. у справі №18/259 скасувати.

Прийняти нову постанову. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 08.12.2006р. №/0/23-121.

Дана постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку і строки, визначені ст.ст. 212, 254 КАС України.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                                            Бонк Т.Б.

суддя                                                                       Марко Р.І.

суддя                                                                      Бойко С.М.