ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 липня 2007 р.

№ 1/135-38(7/28-38)

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого, судді                    Кузьменка М.В.,

судді                                        Васищака І.М.,

судді                                        Палій В.М.,

розглянувши
касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької
діяльності

ОСОБА_1

на                     рішення господарського
суду Волинської області від 20.12.2006р. та

постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 17.04.2007р.

у справі          №1/135-38

за позовом          Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1

до                       Закритого акціонерного
товариства "Рожищенський "Птахокомбінат"

про                   розірвання договору
купівлі-продажу від 06.10.2004р.

та стягнення 27 134,20
грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (копія
довіреності у справі),

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Волинської області з позовом до
Закритого акціонерного товариства “Рожищенський “Птахокомбінат” і просив суд
розірвати договір купівлі-продажу від 06.10.2004р., укладений між сторонами, та
стягнути з відповідача, з урахуванням уточнених позовних вимог, 37 464,40 грн.,
у тому числі 24 926,0 грн. в рахунок повернення попередньої оплати, 3 434,80
грн. інфляційних втрат, 907,60 грн.
процентів річних, 2 196,0 грн. пені, нарахованої відповідачу за не
поставку товару у визначені строки, та 6000,0 грн. не отриманого доходу.

Позовні вимоги мотивовані
невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу від
06.10.2004р. щодо своєчасної поставки товару у визначених договором обсягах.

Рішенням господарського суду
Волинської області від 20.03.2006р. позов задоволено частково: розірвано
договір купівлі-продажу від 06.10.2004р., укладений між ЗАТ “Рожищенський
“Птахокомбінат” та СПД ОСОБА_1; присуджено до стягнення з відповідача 24 926,0
грн. в рахунок повернення попередньої оплати, 3 434,80 грн. інфляційних втрат,
907,60 грн. процентів річних та 2 196, грн. пені, всього на суму 31 464,40 грн.
В частині стягнення 6000,0 грн. не отриманого прибутку відмовлено у зв'язку з
необґрунтованістю цих вимог.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 18.07.2006р. рішення суду першої інстанції скасовано в
частині розірвання договору купівлі-продажу від 06.10.2004р. та стягнення з
відповідача 24 926,0 грн. в рахунок повернення попередньої оплати, 3 434,80
грн. інфляційних втрат, 907,60 грн. процентів річних та 2 196, грн. пені,
всього на суму 31 464,40 грн., та ухвалено
нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. В решті
рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського
суду України від 17.10.2006р. постанову Львівського апеляційного господарського
суду від 18.07.2006р. в частині відмови у задоволенні позову про розірвання
укладеного між  Закритим акціонерним
товариством “Рожищенський “Птахокомбінат” та СПД ОСОБА_1  договору купівлі-продажу від 06.10.2004р.
та  стягненні 24 926,0 грн. попередньої
оплати, 2 196,0 грн. пені скасовано та передано справу в цій частині на новий
розгляд до господарського суду Волинської області. В решті постанову залишено
без змін.

За результатами нового розгляду
даної справи господарським судом Волинської області ухвалено рішення від
20.12.2006р. (суддя Гончар М.М.), залишене без змін постановою Львівського
апеляційного господарського суду від 17.04.2007р. (головуючий, суддя
Г.І.Мельник, судді Д.Ф.Новосад, О.В.Михалюк), про задоволення позову частково:
розірвано договір купівлі-продажу від 06.10.2004р., укладений між ЗАТ
"Рожищенський "Птахокомбінат" та СПД ОСОБА_1, та присуджено до
стягнення з відповідача 4662,0 грн. заборгованості, 409,0 грн. пені. В решті
суми позову відмовлено.

Рішення та постанова мотивовані
порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу від 06.10.2004р. щодо
поставки товару у визначені договором строки та кількості, що є підставою для
його розірвання та стягнення з відповідача перерахованої йому позивачем
передоплати у сумі 4662,0 грн. і пені у сумі 409,0 грн.

Не погоджуючись з вказаними
рішенням та постановою,  позивач
звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просить суд їх скасувати, як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального
та процесуального права, та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача
24 926,0 грн. заборгованості, 2 208,20 грн. пені та судові витрати.

Колегія суддів, беручи до уваги
межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної
скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування
судами норм матеріального та процесуального права  при ухваленні оскаржуваних судових актів,
знаходить касаційну скаргу такою, що  підлягає  задоволенню частково з таких підстав.

Судами двох інстанцій встановлено,
що між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу від 06.10.2004р.,
відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання передати у
власність позивача  яйце С-1 за ціною
0,31 грн. на загальну суму 33 480,0 грн., а останній прийняти та оплатити
товар.

Відповідно до пунктів    2.2., 2.3, 3.2.,  договору, строк поставки товару визначений з
6 жовтня до 6 грудня 2004 року; отримання товару здійснюється  покупцем (позивачем); покупець проводить
оплату за товар шляхом перерахування коштів у розмірі вартості отриманого
товару на розрахунковий рахунок продавця протягом трьох днів після отримання
товару.

Пунктами 3.1.1, 3.1.2. договору
встановлено, що продавець (відповідач) зобов'язаний повідомити покупця про дату
отримання товару; передати товар покупцеві на умовах передбачених цим
договором. В силу пункту 3.2.1 покупець зобов'язаний провести оплату за товар в
терміни та на умовах, визначених пунктами 2.2., 2.3. договору. При
перерахуванні коштів обов'язково вказати в платіжному дорученні номер договору
або назву товару, за який проведено розрахунок.

Пунктом 4.1. договору встановлено,
що за затримку з передачею товару покупцеві, продавець несе відповідальність у
вигляді пені, нарахованої у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен
день прострочення від вартості непереданого товару.

Відповідно до ст.ст.144, 173 ГК
України, ст.ст.11, 509 ЦК України даний договір є підставою для виникнення у
його сторін прав та обов'язків, визначених цим договором.

Судами двох інстанцій встановлено,
що позивачем перераховано 15.10.2004р. відповідачу оплату за товар у сумі 9
500,0 грн., а отримано товар 03.12.2004р. лише на суму 4662,0 грн.

Таким чином, відповідач своїх
зобов'язань щодо поставки товару в обсязі, передбаченому договором, та у строк
до 06.12.2004р. не виконав, про дату поставки товару позивачу не повідомив.

Колегія суддів відхиляє доводи
позивача, викладені у касаційній скарзі, про те, що ним було сплачено
відповідачу передплату також у сумі 33 480,0 грн. згідно квитанції до
прибуткового касового ордеру №1546 від 06.10.2004р.

Так, судами двох інстанцій
встановлено, що передоплата на вказану суму була здійснена іншою фізичною
особою, - ОСОБА_1, яка отримала у відповідача товар згідно видаткових накладних
№№РН-003509 від 05.11.2004р. на суму 2232,0 грн. та РН-0003230 від 15.10.2004р.
на суму 11 160,0 грн. (а.с.117 т.1).

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися
іншими засобами доказування.

В силу пунктів 1, 2 статті 9 Закону
України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”
підставою   для   бухгалтерського   обліку
господарських операцій  є  первинні
документи,  які  фіксують
факти здійснення господарських  операцій.  Первинні документи повинні бути  складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні  та
зведені  облікові  документи
можуть   бути складені  на
паперових  або  машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого
складено документ;   зміст та  обсяг
господарської   операції,   одиницю
виміру господарської операції;
посади осіб,  відповідальних за
здійснення  господарської операції і
правильність її оформлення;  особистий
підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у
здійсненні господарської операції.

Лист відповідача від 28.04.2005р.
№183 (а.с.94 т.1), на який посилається скаржник, не свідчить про  виправлення описки відносно особи платника,
зазначеної у  квитанції до прибуткового
касового ордеру №1546 від 06.10.2004р., а відтак підставно відхилений судами
двох інстанцій, оскільки він не є належним та допустимим доказом у розумінні
ст.ст.33,34 ГПК України.

Відповідно до п.1 ст.193 ГК
України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються
відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК
України.

В силу ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.612 ЦК України,
боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Якщо внаслідок прострочення боржника виконання втратило інтерес для кредитора,
він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Статтею 611 ЦК України передбачено,
що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором
або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору та
сплата неустойки.

Порядок зміни та розірвання
господарських договорів визначений ст.188 ГК України, відповідно до якої
сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір,
повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона
договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у
двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про
результати її розгляду.

Судами двох інстанцій встановлено,
що  позивачем дотримано порядок
розірвання договору, визначений названою статтею, що підтверджується надісланою
позивачем відповідачеві пропозицією від 26.12.2005р. про розірвання договору
купівлі-продажу від 06.10.2004р.

Враховуючи встановлений судами двох
інстанцій факт порушення відповідачем своїх зобов'язань, колегія суддів вважає
правильним висновок суддів про наявність правових підстав для задоволення
позову в частині розірвання договору купівлі-продажу.

Разом з тим, суди двох інстанцій
дійшли помилкового висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає
передплата у сумі 4662,0 грн. та пеня у сумі 409,0 грн.

Так, судами встановлено, що
позивачем перераховано відповідачу передплату за товар у сумі 9 500,0 грн., а
отримано товар лише на суму 4662,0 грн. Зобов'язання щодо поставки товару мало
бути виконано відповідачем у строк до 06.12.2004р.

Таким чином, до стягнення з
відповідача підлягала сума у розмірі 4 838,0 грн., та відповідно пеня у сумі
436,61 грн., обрахована з урахуванням вимог ч.6 ст.232 ГК України, відповідно
до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Проте, переглядаючи рішення суду
першої інстанції, суд апеляційної інстанції на зазначене не звернув уваги, у
зв'язку з чим постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню в
частині залишення без змін рішення суду першої інстанції щодо стягнення з
відповідача 4662,0 грн. заборгованості та 409,0 грн. пені, а рішення суду
першої інстанції в цій частині  зміні.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119-11111 ГПК України, колегія суддів

постановила:

1. Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 17.04.2007р. у справі №1/135-38 в частині
залишення без змін рішення господарського суду Волинської області від
20.12.2006р. щодо стягнення з Закритого акціонерного товариства “Рожищенський
“Птахокомбінат” 4662,0 грн. заборгованості та 409,0 грн. пені, скасувати.

3. Рішення господарського суду
Волинської області від 20.12.2006р. змінити, виклавши пункт третій його
резолютивної частини у такій редакції: "стягнути з Закритого акціонерного
товариства “Рожищенський “Птахокомбінат” на користь Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 4 838,0 грн. заборгованості та 436,61 грн. пені.

4. В іншій частині постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 17.04.2007р. залишити без
змін.

5. Доручити господарському суду
Волинської області видати наказ на виконання пункту 3 цієї постанови.

Головуючий, суддя
М.В.Кузьменко

Суддя
І.М.Васищак

Суддя
В.М.Палій