ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2007 р.                                                                   Справа № 6/59

Господарський суд Чернівецької області в складі головуючого судді Паскаря А.Д., при секретарі Байталюку В. Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов

Товариства з обмеженою відповідальністю “Рембудсервіс-Інвест”

до відповідачів:

1.Виконавчого комітету Чернівецької міської ради

2.Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку “Прометей”

про визнання нечинним  рішення Виконавчого комітету Чернівецької міськради про державну реєстрацію другого відповідача та про зобов'язання  вчинити дії по його ліквідації

за участю представників сторін:

від позивача –Лягу Ю.М., довіреність від 22.03.2007 року

від  1-го відповідача –Сухар Т.В., довіреність від 18.01.2007 року № 8/18-49

від 2-го відповідача –не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Рембудсервіс-Інвест” звернулося з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради та Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку “Прометей” про визнання нечинним рішення Виконавчого комітету Чернівецької міськради від 16.11.2006 року № 0003604 про державну реєстрацію Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку “Прометей” та про зобов'язання  вчинити дії по його ліквідації.

Позов мотивується тим, що рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради за №0003604 від 16.11.2006 року, яким  зареєстровано Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку „Прометей", суперечить вимогам чинного законодавства і порушує права та інтереси ТОВ „Рембудсервіс-Інвест”, а тому підлягає визнанню нечинним із визнанням недійсною державної реєстрації цього Об'єднання. Зокрема, юридичною адресою створеного Об'єднання зазначено адресу: вул. Головна, 275-В, м. Чернівці. Проте, за даною адресою знаходиться будинок, який позивачем придбано згідно договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом будинку від 17.02.2001 року, нумерація якого змінена рішенням виконкому Чернівецької міськради № 209/7 від 19.03.2002 року.

Цим же рішенням МВК позивачеві надано дозвіл на завершення будівництва даного будинку. Відповідно до договорів підряду від 01.04.2002 року та статті 876 Цивільного кодексу України позивач, як замовник  будівництва житлового будинку за вищезазначеною адресою, є власником недобудованого будівництвом будинку.

Оскільки завершення будівництва будинку потребувало значних коштів,  позивачем були укладені договори про пайову участь у його будівництві, які за своєю суттю є договорами будівельного підряду. Згідно з умовами даних договорів, замовники стануть власниками квартир у будинку № 275-В по вул. Головна після затвердження Чернівецьким міськвиконкомом акту Державної приймальної комісії.

Станом на день прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, будинок не здано в експлуатацію, у зв'язку з чим жодному із замовників квартир, відповідно до п. 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2007 року, не могло бути видано свідоцтво про право власності на квартиру в даному будинку.

На думку позивача, юридична особа створена не власниками будинку, що знаходиться за адресою вул. Головна № 275-В у м. Чернівці, а Статут Об'єднання не відповідає вимогам ст. 7 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", згідно з якою у статуті повинен бути визначений перелік майна, що перебуває у спільній сумісній власності (неподільного майна).

Виконавчий комітет Чернівецької міської ради позов не визнає, посилаючись на те, що зазначене рішення  ним не приймалося, а 16.11.2006 року виконком взагалі засідання не проводив.

Другий відповідач заперечення на позов не надав, явку свого представника в судовому засіданні не забезпечив. Повідомлення про причини неприбуття другого відповідача (його представника) в судове засідання на адресу суду від нього не надходило. Тому на підставі частини  4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа вирішується на підставі наявних у ній доказів.

До початку судового засідання позивач заявив письмове клопотання про заміну Виконавчого комітету Чернівецької міської ради як неналежного відповідача на належного відповідача – Державного реєстратора Виконавчого комітету Чернівецької міської ради Михайлову Н.І.

Представник першого відповідача проти задоволення зазначеного клопотання позивача не заперечує.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників  позивача та першого відповідача, суд дійшов висновку, що у задоволенні зазначеного клопотання позивача та у позові слід відмовити.

Частиною першою статті 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (обставини, встановлені відповідним судовим рішенням; обставини, визнані судом загальновідомими; обставини, які при певних умовах визнаються сторонами; вирок суду або постанова суду у справі про адміністративний проступок).

Судом встановлено, що Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 16.11.2006 року рішення за № 0003604 про державну

реєстрацію Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку “Прометей”, яке є предметом даного спору, не приймалося.

Частиною 1 ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним  позовом позивач звернувся не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного відповідача, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Правовий аналіз зазначеної норми свідчить про те, що заміна неналежного відповідача, по-перше, є не обов’язок, а  правом суду першої інстанції, яке може бути застосовано лише при наявності двох умов, тобто за згодою позивача та якщо така заміна не змінює підсудність адміністративної справи.

Згода позивача про заміну неналежного відповідача знайшла своє відображення в згаданому клопотанні позивача.

Разом з тим у відповідності до ч. 2 ст. 53 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” від 15.05.2003 року № 755-ІУ дії або бездіяльність державного реєстратора можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Частинами 3, 4 ст. 6 цього ж Закону визначено, що державний реєстратор призначається на посаду та звільняється з посади міським головою міста обласного значення та підпорядковується йому.

Викладене свідчить про те, що державний реєстратор є посадовою особою органу місцевого самоврядування.

Між тим, згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 18 КАС України адміністративні справи, у яких однією зі сторін є посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам, підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Таким чином, заміна відповідача на державного реєстратора Михайлову Н.І. змінила би підсудність даної справи, у зв'язку з чим клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Викладене свідчить про безпідставність позову та відсутність правових підстав для заміни першого відповідача у справі.

Тому, відмовляючи у задоволенні необґрунтованого позову, судові витрати належить покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 86, 94, 118, 160-163, 167, 185, 186, пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У позові відмовити за безпідставністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Порядок і строки апеляційного оскарження:

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного господарського суду через господарський суд Чернівецької області. Копія апеляційної  скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                        А. Паскарь