ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2007 р.  10:55              Справа № АС-42/244-07

вх. № 6716/1-42

Суддя господарського суду Харківської області Яризько В.О.

за участю секретаря судового засідання Булавінова Ю.В.

представників сторін :

позивача - Оковита А.Є (дов.), Основіна К.Л. (дов.)

1-відповідача- не з*явився

2-відповідача - Носов К.В. (дов.)

по справі за позовом  ЗАТ "АТП - 16327", м. Харків

до  ДПІ у Зміївському районі Харківської області, м. Зміїв Харківської області

ДПА у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач після доповнення позовних вимог просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Зміївському р-ні Харківської обл. №/0 від 09.02.07р., №/1 від 12.03.07р., №/2 від 16.05.07р., скасувати рішення за результатами розгляду повторної скарги ДПА у Харківській обл. від 14.05.07р. №1642/10/25-103.

Відповідачі проти позову заперечують, свої заперечення виклали в відзивах на позов.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.07р. відповідачем було складено акт №40/23-104/31269328 про результати виїзної позапланової перевірки підприємства позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.05р. по 30.09.06р., на підставі висновків якого було прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 09.02.2007р., яким визначено суму податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 67938,0грн., в т.ч. основного платежу 45292,0грн. та 22646,0грн. штрафних санкцій за порушення п.9.8 ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість".

Позивач оскаржував вказане рішення в адміністративному порядку, але скарги були залишені без задоволення, та прийняті спірні рішення через дріб 1 та дріб 2.

Підставою для такого нарахування відповідачі зазначають той факт, що в перевіряємому періоді з 01.07.06р. підприємство позивача перейшло на спрощену систему оподаткування за ставкою 10%. З 30.06.06р. підприємству було анульовано свідоцтво платника ПДВ від 16.01.01 № 27778989.

Відповідно до п.9.8 ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість", при переході на спрощену систему оподаткування платник податку, в обліку якого на день анулювання реєстрації знаходяться товарні залишки або основні фонди, стосовно яких був нарахований податковий кредит у минулих або поточних податкових періодах, зобов'язаний визнати умовний продаж таких товарів за звичайними цінами та відповідно збільшити суму своїх податкових зобов'язань за наслідками податкового періоду, протягом якого відбувається таке анулювання.

Станом на 30.06.06 залишок основних фондів позивача складав 577690, 00 грн. та залишок товарно - матеріальних цінностей - 4783, 00 грн. Крім цього, на день анулювання свідоцтва ПДВ обліковувались основні фонди, стосовно яких не був нарахований податковий кредит у минулих або поточному податковому періоді, залишкова вартість яких складає 118784,64 грн. Тобто дані щодо залишку в звітності, а саме наданої до ДПІ декларації з податку на прибуток підприємства за І півріччя 2006 року, не підтверджуються первинними документами.

Відповідно до засновницької угоди від 12.12.2000 року про створення закритого акціонерного товариства "АТП 16327" встановлено, що підприємство внесло до статутного фонду нерухоме майно на загальну суму 173600 грн.

Згідно з п.п. 7.2.4 п. 7.2 та п.п. 7.4.5 п.7.4 ст . 7 Закону України "Про податок на додану вартість" право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку на додану вартість, як вбачається з матеріалів перевірки при надходженні основних фондів як внеску до статутного капіталу Позивач не був зареєстрований, як платник податку на додану вартість, тому у підприємства не може бути податкового кредиту, оскільки відсутні первинні документи.

Таким чином, перевіркою встановлено, що на день анулювання реєстрації платника ПДВ, тобто на 30.06.2006 року обліковувалися основні фонди, стосовно яких не нараховувався податковий кредит у минулих або поточному податковому періоді, залишкова вартість складає 118784,64 грн.

Якщо із суми загального залишку основних фондів відняти суму основних фондів, стосовно яких не був нарахований податковий кредит у минулих або поточному податкових періодах, то сума залишку, з якої необхідно було визнати умовний продаж, складає 456351,69 грн., в зв'язку з чим  встановлено заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість в червні 2006 року на суму 46364 грн. Взявши до уваги заперечення до акту перевірки, що були надані підприємством, ДПІ у Зміївському районі переглянула висновки акту та за їх результатами було винесене податкове повідомлення-рішення про донарахування основного платежу в розмірі 45292,00 грн. та штрафні санкції 22646,00 грн., тобто відповідачем враховано всю суму основних фондів, по яким нараховувався податковий кредит з часу створення підприємства.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що ним після переходу на спрощену систему оподаткування самостійно було задекларовано ПДВ у сумі 45863,0грн., згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2006р., та у відповідності до п.17.2 ст.17 Закону №2181 „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" нараховано штрафну санкцію в розмірі 5% від самостійно виявленої помилки у сумі 2 293,15 грн. Вищезазначені суми перераховано до бюджету у встановлені законодавством терміни.

При обрахуванні самостійно виявленої суми ПДВ підприємство керувалося приписами п.9.8 ст.9 Закону про ПДВ та Конституцією України, тому визнало умовний продаж основних фондів, по яких нараховувався податковий кредит у минулих податкових періодах, визначивши минулі періоди з дати набрання чинності п.9.8 ст.9 Закону про ПДВ, тобто з 31.03.2005 р.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного:

На підставі заяви позивача від 30.06.2006 р., у зв'язку із переходом підприємства на спрощену систему оподаткування зі сплатою єдиного податку в розмірі 10%, 30.06.2006 р. ДПІ у Зміївському районі було анульовано свідоцтво платника ПДВ № 27778989.

24.11.2006 р. підприємством надано до податкової інспекції уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок  за червень 2006р., у якому самостійно задекларовано ПДВ  на суму 45 863,00  грн.

При обрахуванні самостійно виявленої суми ПДВ підприємство керувалося приписами п.9.8 ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість" та Конституцією України, тому визнало умовний продаж основних фондів, по яких нараховувався податковий кредит у минулих податкових періодах, визначивши минулі періоди з дати набрання чинності п.9.8 ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість", тобто з 31.03.2005 р., а не як рахують відповідачі за увесь час існування підприємства.

Таку позицію позивача суд вважає обґрунтованою з огляду на наступне:

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші  нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків,  коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Положенню  зазначеної частини ст.58 дано офіційне тлумачення згідно з рішенням  Конституційного Суду України від 09.02.99 р. №1-рп/99 з окремими думками суддів.

У вказаному рішенні Конституційного суду з окремими думками суддів, зокрема, зазначено, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Відповідно до ст.94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його офіційного опублікування.

Оскільки Закон України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" №2505 від 25.03.2005 р. було опубліковано 31.03.2005 р., то на підставі ст.94 Конституції та Указу Президента України №503 від 10.06.1997р., він набирає чинності з 31.03.2005 р., а дія його норм не розповсюджується на минуле.

Таким чином, у повній відповідності до вищевказаних законодавчих норм та за умови відсутності податкових роз'яснень податкових органів по застосуванню п.9.8 ст.9 Закону про ПДВ, підприємство визнало умовний продаж та нарахувало ПДВ по тих основних засобах, які обліковуються станом на 01.07.2006 р. та по яких було нараховано податковий кредит у період з 31.03.2005 р. по 01.07.2006 р.

Припис ст.58 Конституції про те, що закони та інші нормативно -  правові акти не мають зворотної дії в часі, стосується усіх законів, тим самим принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативно - правових актів має загальний характер і є загальним принципом права.

Зворотна дія в часі закону чи іншого нормативно-правового акта полягає в тому, що його юридична обов'язковість поширюється на факти, які виникли до набрання ним чинності, при чому саме з моменту їх виникнення. При такій дії відбувається перегляд, корекція попередніх рішень щодо таких рішень вже відповідно до нового закону чи іншого нормативно-правового акту.

Таким чином, виходячи із наведеного, зворотну дію не можуть мати не тільки закони, які встановлюють юридичну відповідальність, а й усі інші закони, в т.ч. і закони про оподаткування.

Крім того, згідно з наданого позивачем розрахунку умовно нарахованого ПДВ з переліком основних фондів вбачається, що станом на 01.07.06р. нарахуванню підлягає ПДВ у сумі 38021,58 грн. Також підприємством було нараховано ПДВ на залишки товарно-матеріальних цінностей, які обліковувались підприємством станом на 01.07.2006 р. у сумі 4 783,00, ПДВ -956,60 грн.

Таким чином, загальна сума ПДВ, яка підлягала нарахуванню та сплаті за червень 2006 р., складає 38 978,18 грн.

В уточненому розрахунку підприємства від 24.11.2006 р. задекларовано податкове зобов'язання у сумі 45863,0 грн., тобто на 6884,82 грн. більше, ніж підтверджується первинними документами та даними обліку підприємства (45863,00 грн. - 38021,58 грн. - 956,60 грн.).

Відповідачами дані факти не спростовані ні в акті перевірки, ні в судовому засіданні.

П.2.3.2 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України №327 від 10.08.2005 р. передбачено, що за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового зобов'язання необхідно зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Відповідно до п.3.1 Порядку до акту перевірки додаються інформативні додатки, зокрема, це матеріали, що підтверджують наявність фактів порушень податкового, валютного та іншого законодавства.

В порушення вищезазначених норм висновки перевіряючого не підтверджуються первинними документами та не містять посилання на них. На підставі наведеного, суд вважає, що відповідачами неправомірно було визнано умовний продаж по усіх облікованих на 01.07.2006р. основних фондах позивача, по яких будь-коли було нараховано податковий кредит незалежно від дати набрання законної сили п.9.8 ст.9 Закону про ПДВ (31.03.2005р.).

Стосовно позовних вимог про скасування рішення за результатами розгляду повторної скарги ДПА у Харківській обл. від 14.05.07р. №1642/10/25-103 суд зазначає, що даним рішенням повторну скаргу позивача було залишено без задоволення, та на підставі такого рішення 1-відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення №/2 від 16.05.07р., яке і є тим актом ненормативного характеру, який впливає на права та обов'язки платника податку, та яке і є предметом спору в даній справі. Тому, в даному випадку, саме рішення за результатами розгляду повторної скарги ДПА у Харківській обл. від 14.05.07р. №1642/10/25-103 не впливає на права та обов'язки позивача, а тому не підлягає оскарженню в судовому порядку, оскільки відповідно до п.п.5.2.2 ст.5 Закону України №2181 вказане рішення може бути оскаржене платником податків протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на нього, і тільки остаточне рішення вищого (центрального) органу контролюючого органу може бути оскаржене у судовому порядку.

Оскільки письмове повідомлення контролюючого органу про обов'язок платника податків сплатити суму податкового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Законом, є податкове повідомлення, то воно і підлягає оскарженню.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 17, 86, 94, 160 - 163  Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Зміївському районі Харківської області №/0 від 09.02.2007р., №/1 від 12.03.2007р., №/2 від 16.05.2007р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з держбюджету на користь ЗАТ "АТП 16327" ( 63400 Харківська область, м.Зміїв, вул.Леніна, 25, код 31269328) держмито в сумі 3,40 грн.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна скарга може бути  подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Постанова в повному обсязі виготовлена 06.07.2007р.

Суддя                                                                                            Яризько В.О.