ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.10.2007
Справа  № 12/206

за позовом відкритого акціонерного
товариства „Укрпроджект Берегівська швейна фабрика”, м. Берегово

до приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород

про
звільнення нежитлових приміщень, усунення перешкод в користуванні приміщенням.

Суддя    Тисянчин
В. М.

Представники:

Від позивача -Чулак
В. О., (представник за довіреністю № 216
від 05.10.2007 року)

Від відповідача -не
з'явився (не викликався, явка на розсуд сторін)

СУТЬ СПОРУ:
заявлено позов відкритим акціонерним товариством „Укрпроджект Берегівська
швейна фабрика”, м. Берегово до приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Ужгород про звільнення нежитлових приміщень, усунення перешкод в користуванні
приміщенням.

В судовому засіданні 09.10.2007 року
приймав участь представник позивача за довіреністю № 216 від 05.10.2007 року
Чулак В.О., якому роз'яснені права і обов'язки передбачені ст.20, 22 ГПК
України, попереджено про настання юридичної відповідальності за надання суду
неправдивих відомостей.

Клопотання про технічну фіксацію судового
процесу не заявлено.
Представник позивача підтримує позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на їх обгрунтованість матеріалами справи та просить суд ухвалити
рішення, яким зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні
приміщенням зазначеним в позовній заяві, шляхом звільнення і передачі його по
акту прийому -передачі майна, про що подав заяву в порядку ст. 22 ГПК України
(вх. № 9632 від 09.10.2007 року), та повідомив суд про відсутність зарахування
коштів відповідача по орендній платі, які б виходили за межі строку припинення
дії договору оренди.

Крім цього, представник позивача
посилаючись на наявні у матеріалах справи докази (звернення від 01.06.2007 року
-а/с-15; телеграма від 08.06.2007 року -а/с-17; лист № 180 від 06.07.2007 року
-а/с-19 щодо необхідності звільнення приміщення площею 104,2 кв.м. у місті
Берегово поАДРЕСА_2через закінчення договору оренди) повідомив суд про те, що
відповідач ухиляється від спілкування з позивачем, уникає заходів добровільного
врегулювання спору, і звільнити приміщення.

Разом з тим, представник позивача
пояснив суду, що продовжити дію договору оренди позивача немає можливості через
гостру необхідність використання спірного приміщення для власної господарської
діяльності позивача.

На вимогу суду відповідач письмового
відзиву на позов з доказами в його обґрунтування та копію свідоцтва на право
зайняття підприємницькою діяльністю не подав, свого уповноваженого представника
для участі у розгляді справи не направив, а тому справа розглядається в порядку
ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Ухвала про порушення
провадження у справі направлялась рекомендованим листом, тому неявка
уповноваженого представника відповідача у судове засідання не є перешкодою
розгляду справи по суті, про що зазначено в ухвалі про порушення провадження у
справі.

Повідомлення № 5058320 підтверджує
вручення відповідачу 29.09.2007 року ухвали від 27.09.2007 року про порушення
провадження у справі, де вказано про
місце і час призначення розгляду справи, чим забезпечено йому реалізацію
Конституційного права на судовий захист (п.4 ст. 129 Конституції України).

В судовому засіданні 09.10.2007
року оголошувалась перерва в порядку ст.77 ГПК України з метою можливого
отримання від відповідача матеріалів зазначених в ухвалі суду від 07.09.2007
року (письмового відзиву на позов з доказами в його обґрунтування та копії
свідоцтва на право зайняття підприємницькою діяльністю).

Втім, відсутність реагування від
відповідача на позов, неподання витребуваних матеріалів не впливають обмеженням
для ухвалення висновку суду по суті з огляду достатності наявних матеріалів у
справі.

Вивчивши доводи позовної заяви та
матеріали справи, дослідивши їх,  заслухавши
пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами
спору 07.09.2004 року був укладений договір оренди нежитлового приміщення для
грального залу площею 104,2 кв. м., яке знаходиться на балансі позивача,
розташоване за адресою:АДРЕСА_2

За актом прийому -передачі
орендованого майна від 07.09.2004 року підписаного сторонами, здійснено
передачу вищевказаного приміщення.

Пунктом 12.1 договору оренди
визначено строк його дії з 07.09.2004 року до 07.08.2005 року, а п. 12.2 -передбачено,
що у разі подання орендарем заяви
орендодавцю за місяць до закінчення строку дії договору, договір
вважається продовженим на тих самих умовах, які були ним передбачені.

Закінчення строку дії договору
оренди, його припинення має своїм наслідком обов'язок орендаря повернути об'єкт
оренди орендодавцеві відповідно до укладеного між сторонами договору оренди.

Відповідно до договору позивач
надсилав відповідачу листи -попередження:

-
№ 166 від 01.06.2007 року;

-
телеграма від 08.06.2007 року;

-     лист №180 від 06.07.2007 року

в яких зазначає про закінчення
строку чинності договору, необхідність повернення орендованого майна по акту
прийому -передачі та звільнення займаного приміщення.

Представник позивача виключив
можливість не вручення листів -повідомлень відповідачу, посилаючись на
винятковість складення взаємовідносин між сторонами у спорі та наголосив про
те, що дії відповідача по використанню своїх прав направлені на затягування
повернення об'єкту оренди.

Наведені обставини дають підстави для
висновку про дії припинення договору оренди нежитлового приміщення для
господарської діяльності відповідача у використанні як грального залу за
адресою у м. Берегово, вул. Кошута, 5 відповідно до ст. 291 ГК України, при
цьому судом враховується принцип рівності в правах та обов'язках учасників
договору оренди, господарюючих суб'єктів (ст. 6 ГК України)  .

Згідно ст. 785 ЦК України правовим
наслідком припинення договору оренди є обов'язок орендаря повернути
орендодавцеві об'єкт оренди. Про це зазначено і в п. 12.1 договору оренди від
07.09.2004 року.

Особа,  яка набула майно  або
зберегла  його  у
себе  за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте
майно),  зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом відпала (п.1 ст. 1212 ЦК України)

Статтею 387 ЦК України визначено,
що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору
та  вимог  цього
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства,  а за відсутності таких
умов та вимог -  відповідно до   звичаїв
ділового  обороту  або
інших  вимог,  що
звичайно ставляться.

До того ж,  договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до
вимог п.7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України одностороння відмова від
виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться.

Про те, іншого договору оренди або
на більший термін його укладення сторонами до суду не подано.

При постановленні судового рішення
враховується характер зобов'язання, наслідки його невиконання, особа
відповідача, ступінь його вини, обставини, що впливають на неможливість
виконання відповідачем зобов'язання належним чином та межі здійснення цивільних
прав (п.3 ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з
наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах,
безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово -майнового стану
сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує
право.

Отже, із встановлених судом
обставин вбачається, що склад цивільно -правової відповідальності є наявним на
момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини
справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору, в даному випадку -письмовими
доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а
перевіряються на достовірність.

Вирішуючи даний спір суд намагався
дотримуватись процесуальних засад господарського судочинства, де у ст. 33 ГПК
України визначено правила розподілу тягаря доказування, згідно з якими кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Отже, кожна сторона повинна самостійно визначати предмет
доказування, тобто коло фактів матеріально -правового значення, необхідних для
вирішення справи по суті. На склад цих фактів вказує норма матеріального права,
яка визначає права і обов'язки сторін у конкретній справі. Відповідач має
добросовісно відповідно до вимог ст. 22 ГПК України користуватися належними
йому процесуальними правами у процесі доказування, а отже самостійно визначати
та подавати необхідні докази для обгрунтування своїх заперечень. Відповідно до
вимог ст. 43  ГПК України
судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони
та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами. Тому мотиви рішення суду не дають підстав
для висновку про неможливість подання відповідачем доказів на стадії розгляду
справи цим судом.

Таким чином, позивачем доведені ті
обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому
позов підлягає задоволенню, поклавши відшкодування судових витрат за змістом
ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у виникненні спору.

Відповідно до ст. 44 ГПК України
судові витрати пов'язані з наданням юридичних послуг адвокатом (угода про
надання правової допомоги від 03.09.2007 року, платіжне доручення № 380 від
08.10.2007 року на суму 800 грн.) підлягають відшкодуванню відповідачем.

Виходячи з викладеного, оцінивши
повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі
доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України;
ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”; ст. 291 Господарського кодексу
України; ст. 785 Цивільного кодексу України; ст.ст. 4, 33, 34, 36, 43, 44, 49,
75, 82 - 84, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов
задоволити  повністю.

2.Зобов'язати приватного підприємця ОСОБА_1                 (АДРЕСА_1) усунути
перешкоди ВАТ „Укрпроджект Берегівська швейна фабрика” (м. Берегово, вул. Кошути,5)
у користуванні приміщенням загальною площею 104,2 кв.м. у АДРЕСА_2 (що
надавалось в оренду згідно договору оренди від 07.09.2004 року з метою
використання його у якості грального залу) шляхом звільнення та передачі
приміщення по акту прийому -передачі майна ВАТ „Укрпроджект Берегівська швейна
фабрика”( м. Берегово, вул. Кошути, 5)

3. Стягнути
з приватного підприємця ОСОБА_1                  (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1)
на користь відкритого акціонерного товариства „Укрпроджект Берегівська швейна
фабрика”              (м. Берегово,
пл. Кошута, 5; код 00309163) суму  85
(вісімдесят п'ять грн.) -  у
відшкодування витрат по оплаті держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) -у
відшкодування витрат на інформаційно -технічне забезпечення судового процесу та
800 (вісімсот грн.) -  витрат по оплаті
послуг адвоката. Видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили
в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                     Тисянчин
В. М.