ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.09.07                                                                                       Справа №20/115/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Коробка Н.Д. судді  Коробка Н.Д.    , Зубкова Т.П.  , Кагітіна Л.П.

при секретарі: Соколов А.А.

За участю:

представника позивача:        Саланська І.Л., дов. № 7 від 07.06.2007 р.

представника відповідача:    Машьянов О.В., дов. № 07/57 від 07.08.2007 р.;

Вініченко Д.А., дов. № 07/24 від 03.04.2007 р.;

Мельник М.В., дов. № 07/56 від 07.08.2007 р.;

Петров С.В., дов. № 07/64 від 13.09.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Запорізький абразивний комбінат”, м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 12.04.2007 року у справі            № 20/115/07

про стягнення суми

Встановив:

27.02.2007 р. відкрите акціонерне товариство “Запорізький абразивний комбінат”,          м. Запоріжжя, (далі – позивач) звернулося до господарського суджу Запорізької області з позовом до закритого акціонерного товариства “Річфлотекспедиція”, м. Київ, в особі філії Закритого акціонерного товариства “Річфлотекспедиція” “Запорізький транспортно-експедиційний підрозділ”, м. Запоріжжя, (далі – відповідач) про стягнення 153.897,49 грн. збитків.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.04.2007 року у справі              № 20/115/07 (суддя Гандюкова Л.П.) у позові відкритому акціонерному товариству “Запорізький абразивний комбінат”, м. Запоріжжя, відмовлено. Рішення суду мотивовано наступним.

Позивачем не доведено, які саме зобов'язання порушив відповідач, а також те, що він повинен нести відповідальність за порушення цих зобов'язань у вигляді збитків. Не доведено позивачем і наявність причинного зв'язку між противоправною поведінкою відповідача і збитками, розмір заявленої до стягнення суми збитків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, звернувся до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить вищевказане рішення скасувати повністю, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, не в повній мірі було з’ясовано обставини, що мають значення для справи. Позивач стверджує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що позивач не надав відповідачу необхідну інформацію щодо властивості вантажу підвищувати вологість внаслідок несприятливих природних умов та не надав доручення відвантажувати боксити з урахуванням їх вологості. У процесі вивантаження з т/х «Ліндос» та приймання вантажу не було виявлено недостач чи надлишків, розходжень чи пошкоджень вантажу, жодних актів-повідомлень з цього приводу не складалось, що підтверджується Генеральним актом від 12.11.2006 р.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 02.07.2007 р. апеляційна скарга прийнята до розгляду судове засідання призначено на 09.08.2007 р.

Розпорядженням Першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 2309 від 08.08.2007 р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючого – Коробки Н.Д., суддів: Кричмаржевського В.А.,     Мойсеєнко Т.В.

Відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення – без змін. Відповідач вважає, що твердження позивача про те, що збільшення показника вологості вантажу відбулося внаслідок винних діянь відповідача не доведено. На думку відповідача, неможливо встановити де і саме на який відсоток був збільшений показник вологості вантажу, оскільки замірювання показників вологості вантажу при розвантажуванні його з т/х «Ліндос» відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту не проводилось.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 09.08.2007 р. у цій справі розгляд справи було відкладено на 20.09.2007 р., у зв’язку з необхідністю витребувати додаткові докази і матеріали у справі.

Розпорядженням Першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 2608 від 20.09.2007 р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: Коробки Н.Д. (головуючого), Зубкової Т.П., Кагітіної Л.П.

Представники сторін в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

За клопотанням представників сторін судовий процес вівся без застосуванням засобів технічного забезпечення та за їх згодою у судовому засіданні 20.09.2007 р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи і апеляційної скарги, взявши до уваги доводи представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

05.09.2006р. між позивачем та відповідачем укладено договір - доручення № 001/1 про надання послуг транспортної експедиції (далі – Договір), згідно з п.1.1. якого його предметом є забезпечення відповідачем за дорученням і за рахунок позивача транспортно-експедиційного обслуговування експортних, імпортних, транзитних і інших вантажів і майна замовника, а також надання інших, не передбачених цим договором послуг, які сторони можуть надавати один одному за взаємною згодою.

Договір вступає в силу з дня його підписання і діє до 01.09.2007 р. (п. 7.1 Договору).

Відповідно до п. 2.1.1 Договору на підставі виданих позивачем доручень і довіреностей відповідач зобов'язаний представляти інтереси позивача і діяти від його імені у взаємовідносинах з перевізниками, експедиторами, портами, митними органами І іншими організаціями по перевезенню, перевалці, зберіганню, ТЕО вантажів позивача.

Пунктом 2.1.5 Договору встановлений обов'язок відповідача приймати всі необхідні заходи для забезпечення збереження вантажу. Відповідач не несе відповідальність за зниження прийнятої і відвантаженої ваги вантажу в межах норм природної втрати, визначених нормативними документами.

Згідно з п. 2.1.7 Договору за окремими дорученнями позивача відповідач організовує проведення робіт по переупаковці, перемаркуванню, ремонту тари, зважування вантажу, визначення якості товару, відбору зразків, оформлення документації, здачі вантажу на місці і іншим операціям, які пов'язані з обробленням вантажів позивача.

Пунктом 2.2.2 Договору закріплений обов’язок позивача видавати доручення і інструкції незалежно від способу видачі: поштою, телексом, телеграфом, телефаксом, електронною поштою.

Відповідно до п. 4.2.2 Договору відповідач не несе відповідальність за псування, пошкодження вантажу і інші збитки, які викликані несвоєчасним отриманням інструкцій і необхідних документів від замовника, а також неправильним або неповним зазначенням відомостей в дорученням, інструкціях.

До Договору укладено 4 додатка від 05.09.2006 р., згідно з умовами яких позивач доручає, а відповідач організовує комплексне транспортно-експедиційне обслуговування перевалки на річний тоннаж в морському порту Миколаєва, ліхтеровку (навантажувально-розвантажувальні операції), комплексне ТЕО перевалки в морському порту Миколаєва, а тому числі на залізничний транспорт, перевезення річковими суднами від причалу Миколаївського морського порту до причалу Запорізького річкового порту імпортних індійських бокситів на умовах, визначених в цих додатках.

На виконання контракту № ПП 1323 69-26203 від 26.07.2006 р. (з урахуванням додатку № 1 до нього) (далі - Контракт), укладеного між фірмою «Аshapura Міnechem Limited», Індія, (продавець) і позивачем (покупець), фірма «Аshapura Міnechem Limited», Індія, продала позивачу боксити у кількості 15.000,00 тонн метричних (МТ). Загальна сума поставок складає за цим Контрактом 1.362.000 USD (п. 4.1 Контракту).

Сторони домовились, що ціна за тонну бокситів складає 56,75 USD, вологість повинна складати 4% (в редакції додатку № 1 до Контракту).

Позивач стверджує, що боксити у кількості 15.000,00 тонн були відвантажені саме з вологістю 4,11%, на підтвердження посилається на сертифікат якості                                  № F530101/МUМ/С018816, виданого фірмою SGS 27.10.2006р. (а.с. 31, 45, т. 1) у порту навантаження.

Боксити у кількості 15000,00 тонн оплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджується citigroup від 31.10.2006р. та від 04,12.2006р. (а.с. 34, 35, т. 1).

У листопаді 2006 р. на адресу позивача до причалу Дніпро-Бузького морського торгового порту від фірми «Аshapura Міnechem Limited», Індія, згідно з контрактом         № ПП 1323 69-26203 від 26.07.2006 р. прибули боксити у кількості 15.000,00 тонн. Відповідно до Генерального акту від 12.11.2006 р. (а.с. 36, т. 1) вивантаження розпочалося 10.11.2006р., закінчилось 12.11.2006р., вивантажено й прийнято 15.000,00 тонн.

Слід зазначити, що в Генеральному акті від 12.11.2006 р. зазначено про відсутність актів-повідомлень про недостачі або надлишки.

Із Дніпро - Бузького морського торгового порту вказані боксити на адресу позивача відвантажувались на баржі протягом 17 – 27.11 2006 р. з наступною вологою: на баржу П-3118 (Генічеськ) - 2068,065 тонн -7,5% (дата відбору проб 17.11.2006р.); на баржу Славутич-9 - 3636,098 тонн -7,8% (дата відбору проб 21.11.2006р.); на баржу Івано-Франківськ, П-3202, П-3120 - 5648,895 т - 7,8% (дата відбору проб 21.11.2006р.); на баржу Славутич-9 - 3646,942 т - 7,5% (дата відбору проб 27.11.2006р.). Вказане підтверджується сертифікатом № ВАUХ0106/1.06 Українського вантажного бюро (копії містяться в матеріалах справи). Слід зазначити, суду апеляційної інстанції представниками відповідача надано підписані екземпляри вказаного сертифікату.

28.11.2006р. між позивачем та відповідачем складено Акт №ОУ - 0000096 здачі - прийняття робіт (надання послуг) (а.с. 75), відповідно до якого вказано вагу          15.000,00 тонн та зазначено, що сторони претензій один до одної не мають.

22.12.2006р. позивач направив відповідачу лист № 8139 (а.с. 39), відповідно до якого, зокрема, вказав, що вантаж був вивантажений на причал Дніпро-Бузького морського порту без окремого складування. Вологість матеріалу підвищилась внаслідок несприятливих погодних умов в період його вивантаження і зберігання в порту. Звернено увагу, що відповідач відвантажив із порту лише 15.000,00 тонн, а не 15.537,00 тонн - кількість, яка б враховувала підвищення вологості бокситу. Зазначено, що відповідач недопоставив 537,00 тонн бокситів на суму 153.897,49 грн. Позивач просив відповідача забезпечити поставку вказаної кількості бокситів на комбінат або компенсувати недопоставку.

Стягнення з відповідача на користь позивача 153.897,49 грн. збитків, які складають вартість нестачі бокситів, стало предметом спору в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 99 та 101 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при прийняті оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в ст.193 Господарського кодексу України.

При наданні оцінки правовідносинам між позивачем та відповідачем з надання транспортно - експедиційних послуг слід керуватися наступними нормативно-правовими актами: Законом України „Про транспортно-експедиторську діяльність", Цивільним та Господарським кодексами України.

Згідно зі ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Аналогічні приписи встановлені в ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" .

Пунктами 1, 4 ст. 933 ЦК України передбачено, що клієнт зобов'язаний надати експедиторові документи та іншу інформацію про властивості вантажу, умови його перевезення, а також інформацію, необхідну для виконання експедитором обов'язків, встановлених договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності  її  вини  (умислу  або  необережності),  якщо  інше  не встановлено договором або законом (п. 1 ст.614 ЦК України). Тобто наявність вини є обов'язковою підставою для притягнення до відповідальності лише тих випадках якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічна норма права міститься в ст.22 Цивільного кодексу України.

Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник,   який  порушив  зобов'язання,  має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих   порушенням    зобов'язання, доказується кредитором. Збитки   визначаються   з  урахуванням  ринкових  цін,  що існували  на  день  добровільного  задоволення  боржником   вимоги кредитора  у  місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була  задоволена  добровільно,  -  у  день  пред'явлення позову,  якщо інше не встановлено договором або законом.  При   визначенні  неодержаних  доходів  (упущеної  вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Зазначені статті визначають загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу господарського правопорушення: порушення права; завдання збитків та причинний зв’язок між порушенням права та збитками. При наявності таких обставин в особи виникає право на відшкодування завданих збитків.

Притягнення до господарсько-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад господарського правопорушення, який є підставою господарсько-правової відповідальності. Склад господарського правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб’єкт, об’єкт, об’єктивну та суб’єктивну сторону. Суб’єктом є боржник; об’єктом - правовідносини по зобов’язаннях; об’єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, противоправна поведінка суб’єкта господарювання, а також причинний зв’язок між противоправною поведінкою правопорушника і збитками; суб’єктивну сторону господарського правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї противоправної поведінки і її наслідків.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, утворюючих склад господарського правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відшкодування збитків – це міра відповідальності за правопорушення в сфері господарювання, тому її застосування можливе за наявності підстави відповідальності, передбаченої законом. Особа, яка вимагає відшкодування збитків, повинна довести факт порушення господарського зобов’язання контрагентом, наявність і розмір понесених ним збитків, причинний зв’язок між правопорушенням і збитками.

Перелічені в позовній заяві та апеляційній скарзі порушення з боку відповідача належним чином не доведені, документів на підтвердження суду не надано.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем не доведено, які саме зобов'язання порушив відповідач, а також те, що він повинен нести відповідальність за порушення цих зобов'язань у вигляді збитків. Не доведено позивачем І наявність причинного зв'язку між противоправною поведінкою відповідача і збитками, розмір заявленої до стягнення суми збитків.

Всупереч положенням Закону України «Про транспортно - експедиторську діяльність» (ст. 1, 8, 11), ст.ст. 929, 933 ЦК України, п.п. 1.1, 2.1.7 Договору позивачем не доведено, що ним надано необхідну інформацію щодо властивості вантажу, зокрема, його здатності підвищувати вологість внаслідок несприятливих природних умов, що він надав доручення експедитору відвантажувати боксити з урахуванням їх вологості.

Також слід зазначити, що як вже зазначалось, що перше замірювання показника вологості бокситів було проведено під час навантаження судна, на території Індії фірмою SGS - сертифікат якості № F530101/МUМ/С018816 від 27.10.2006 р. Але позивач не забезпечив присутності свого представника під час відбору проб.

При розвантаженні бокситів з т/х «LINDOS» замірювання показників вологості вантажу відповідно до умов Контракту на проводилось.

Згідно з п. 6.5 Контракту позивач за свій рахунок призначає в порту призначення незалежного сюрвейєра для визначення ваги отриманої партії в порту призначення.

Друге замірювання (відбір проб) було проведено на території України, при завантаженні бокситів на баржі протягом 17 – 27.11.2006 р. - сертифікат                             № ВАUХ0106/1.06 Українського вантажного бюро.

За викладених обставин, неможливо встановити, де саме і на який відсоток був збільшений показник вологості вантажу і чи був він збільшений взагалі.

Причинний зв'язок у даному випадку позивачем не доведений, оскільки ним не доведено, що заявлена до стягнення сума є саме безпосереднім наслідком дій відповідача.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, порушення або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення не вбачається, оскільки позивач всупереч ст.33 ГПК України не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А відтак підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Судові витрати по апеляційній скарзі відповідно до ст.49 ГПК України слід віднести на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

Постановив:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Запорізький абразивний комбінат”, м. Запоріжжя, залишити без задоволення, рішення господарського суду Запорізької області від 12.04.2007 року у справі № 20/115/07 - без змін.

Головуючий суддя Коробка Н.Д.

судді  Коробка Н.Д.

Зубкова Т.П.  Кагітіна Л.П.