ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2007 р.
№ 2-23/1530-2006А

Вищий  господарський  суду  України  в складі колегії

суддів:
Грейц К.В. –головуючого,
Бакуліної С.В.,
Глос О.І.,

розглянувши касаційну  скаргу
ДПІ у Бахчисарайському районі

на  постанову
від 24.05.2006

Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі                                             № 2-23/1530-2006А

господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Будконтакт“

до

за участю
- ДПІ у Бахчисарайському районі
- Управління державного казначейства
в АР Крим
- Відділення державного казначейства у Бахчисарайському районі
Прокурора Автономної Республіки Крим

про
стягнення 1642833,99 грн.

за участю представників:
- позивача

Міронова В.С., Вольченко В.М.

- відповідача (ДПІ у Бахчисарайському районі)
- прокуратури
Герасименко Н.А,, Іванової О.В., Симонової Є.В.
Громадського С.О.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду АР Крим від 28.02-13.03.2006 у справі № 2-23/1530-2006А  (суддя Іщенко Г.М.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Будконтакт“, уточнені в процесі розгляду спору,  до ДПІ у Бахчисарайському районі, Управління державного казначейства в АР Крим, Відділення державного казначейства у Бахчисарайському районі про стягнення 4536266 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задоволені в повному обсязі.

Севастопольський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі головуючого судді  Волкова К.В., суддів Дугаренко О.В., Фенько Т.П.),  здійснюючи апеляційну перевірку в зв’язку зі скаргами відповідачів та апеляційним поданням  Прокурора Автономної Республіки Крим, постановою від 24.05.2006 постанову суду першої інстанцій у справі залишив без змін, а апеляційні  скарги та апеляційне подання –без задоволення.

Постанови у справі мотивовані приписами Закону України “Про податок на додану вартість”, згідно пп. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 якого підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період, суми не відшкодовані платнику податку протягом визначеного строку  вважаються бюджетною заборгованістю, на яку нараховуються проценти на рівні 120 відсотків від облікової ставки НБУ.

ДПІ у Бахчисарайському районі, не погоджуючись з постановами у справі,  в поданій  касаційній скарзі просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судами попередніх інстанцій обставини, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, п. 1.8 ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість”, оскільки судом не встановлена надмірна сплата ПДВ до бюджету.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Севастопольський апеляційний господарський суд, приймаючи постанову від 24.05.2006 у справі,  керувався нормами Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, поза увагою суду апеляційної інстанції залишився той факт, що з 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, і, приймаючи 24.05.2006 постанову у справі, судом не враховано наступне.

Відповідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи  (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють  підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначена підвідомчість справ господарським судам.

Виходячи з положень пунктів  1,  7,  9 статті  3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Отже, у контексті зазначених норм Кодексу, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений здійснювати управлінські чи контрольні функції щодо іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

За змістом ст. ст. 2, 4, 10, 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об’єднані державні податкові інспекції є органами виконавчої влади, які здійснюють   контроль  за  своєчасністю,  достовірністю, повнотою  нарахування  та  сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), застосовують до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягують до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені  у  випадках,  порядку  та розмірах,  встановлених законами України, тобто, є контролюючими органами та органами стягнення, що узгоджується з приписами пп. 2.1.4 та 2.3.1 ст. 2 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Аналіз суб’єктного складу, характеру правовідносин та фактично здійснений розгляд справи в суді першої інстанції за правилами КАС України свідчить про те, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

Вирішення спору фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відповідно до пункту 1 ч. 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено до компетенції адміністративного суду.

На порушення вимог зазначених норм суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови у справі керувався положеннями Господарського процесуального кодексу України, однак, розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов’язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4 пункту 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції не встановив правильну підвідомчість адміністративного спору, застосувавши до нього процесуальні норми ГПК України, що відповідно до приписів ст. 11110 ГПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового акту, однак, унеможливлює здійснення його касаційної перевірки в порядку адміністративного судочинства, отже, справа підлягає передачі на розгляд  Севастопольського апеляційного господарського суду за правилами КАС України.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду  від 24.05.2006 у справі господарського суду АР Крим № 2-23/1530-2006А скасувати.

Справу направити на новий розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Касаційну скаргу ДПІ у Бахчисарайському районі задовольнити  частково.

Головуючий                                                                                 К.Грейц

Судді                                                                                                           С.Бакуліна

О.Глос