АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

26.06.07
Справа  № 13/94

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії: Головуючого-судді
М.Г. Слука

Суддів
В.В. Онишкевич

П.Д. Скрутовський

при
секретарі Тренич А.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного
підприємця (далі ПП) ОСОБА_1 б/н від 14.05.07 р.

на рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 19.04.07 р.

у справі №
13/94

за позовом
ПП ОСОБА_1, м. Івано-Франківськ;

до відповідача 1
ПП ОСОБА_2, с. Крихітці, Івано-Франківська область;

до відповідача 2
Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Український
промисловий банк», м. Івано-Франківськ

про визнання договору
недійсним

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3. -довіреність б/н
від 20.06.07 р.;

від відповідача 1: ОСОБА_2;

від відповідача 2: Пономарчук О.Л.
-довіреність № 07/18 від 02.03.07 р.

Ухвалою від 23.05.07 р. призначено
розгляд апеляційної скарги на 26.06.07 р. і витребувано від сторін докази
зазначені в ухвалі.

В судовому засіданні 26.06.07 р.
представник позивача надав суду клопотання б/н від 20.06.07 р. (вх № 6102 від
26.06.07р.) про перенесення розгляду справи і клопотання б/н від 20.06.07р. (вх
№ 6101 від 26.06.07р.) про зупинення провадження у справі.

Дані клопотання судом відхилені, як
необґрунтовані та безпідставні, оскільки стороною у справі № 12/400-19/11, на
яку посилається позивач є особа, яка не являється стороною у даній справі.

До початку судового засідання
представникам сторін роз'яснено права обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України і задоволено клопотання про відмову від технічної фіксації судового
процесу.

Розглянувши апеляційну скаргу,
матеріали справи, заслухавши представників сторін, судом встановлено:

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована як
фізична особа-підприємець, про що свідчить надана суду апеляційної інстанції
ксерокопія свідоцтва про державну реєстрацію серії НОМЕР_1 і має
ідентифікаційний номер -НОМЕР_2, дата реєстрації - 23.07.03 р.

Перший відповідач ОСОБА_2
зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що свідчить надана суду
апеляційної інстанції ксерокопія свідоцтва про державну реєстрацію серії
НОМЕР_3 і має ідентифікаційний номер -НОМЕР_4, дата реєстрації -07.03.03 р.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 19.04.07 р. у справі № 13/94 (суддя Шкіндер
П.А.) в позові ПП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди нежитлового
приміщення від 03.11.06 р., укладеного між ПП ОСОБА_2 та ТзОВ «Український
промисловий банк»в частині передачі в оренду приміщення площею 25 кв. м.,
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що: доказами правовідносин сторін згідно цивільного
законодавства є наявність пропозиції укласти договір, сам договір, що
підписаний повноважними представниками; суду не представлено позивачем жодного
доказу, відповідно до якого можна прийти до висновку про наявність будь-яких
договірних відносин між позивачем та ПП ОСОБА_2, а тому в позові відмовлено.

Апелянт в апеляційній скарзі
посилається на те, що: рішення господарського суду Івано-Франківської області
від 19.04.07 р. не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону,
постановлене з порушенням норм процесуального права при неправильному
застосуванні норм матеріального права; за договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення господарської діяльності; фактично договір
оренди укладений на невизначений термін; при укладенні договору ПП ОСОБА_2 не
повідомив орендаря про те, що майно є обтяжене, оскільки в тексті договору дана
обставина не зазначена; просить рішення господарського суду Івано-Франківської
області від 19.04.07 р. скасувати та винести постанову, якою позов задоволити.

Відповідач 1 не надав суду апеляційної
інстанції відзив на апеляційну скаргу.

Відповідачем 2 подано відзив на
апеляційну скаргу де зазначено, що: вимоги апелянта є необґрунтованими і
недоведеними; ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1, і
тому як власник має право свобідного волевиявлення, яке він здійснює відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; договору оренди
ОСОБА_1 з ОСОБА_2 не укладала; 03.11.06 р. між ОСОБА_2 та ТзОВ «Український
промисловий банк» укладено та нотаріально посвідчено договір оренди; просить
залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Колегія судів Львівського апеляційного
господарського суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги і
скасування рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.04.07
р. у справі № 13/94, виходячи з такого:

Позов заявлено ПП ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору оренди нежитлового приміщення від 03.11.06р., укладеного між
ПП ОСОБА_2 та ТзОВ «Український промисловий банк»в частині передачі в оренду
приміщення площею 25 кв. м.

ОСОБА_2 є власником нежитлового
приміщення за адресою АДРЕСА_1 згідно витягу Івано-Франківського ОБТІ (номер
запису НОМЕР_5 в книзі НОМЕР_6), договору про виділ в натурі нерухомого майна,
посвідченого 02.09.06 р. за реєстровим номером НОМЕР_7 та витягу з Державного
реєстру правочинів НОМЕР_8.

В судовому засіданні встановлено: ПП
ОСОБА_2, згідно усної домовленості, передав ОСОБА_4 в оренду нежитлове
приміщення загальною площею 25 кв. м., що знаходиться  за адресою АДРЕСА_1.

11.07.06 р. ПП ОСОБА_2 звернувся до ПП
ОСОБА_4 з пропозицією укласти договір оренди, однак договору між підприємцями
так і не було укладено, оскільки останній відмовився від підписання договору.

Згідно претензії б/н від 04.10.06 р. ПП
ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_4 з проханням звільнити приміщення у зв'язку з
несплатою орендних платежів та відмовою від підписання договору оренди.

03.11.06 р. між ПП ОСОБА_2 та ТзОВ
«Український промисловий банк»укладено договір оренди нежитлового приміщення
площею 263,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

При нотаріальному посвідчені даного
договору, орендодавець ОСОБА_2 повідомив орендаря про відсутність прав третіх
осіб на зазначене майно, яке передається в оренду, що зазначено в договорі.

Ч. 1 ст. 283 ГК України передбачено, що
за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Відносини оренди вимагають укладення
договору оренди між сторонами, ОСОБА_1 -ОСОБА_2.

Згідно ст. 639 ЦК України, договір може
бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.

Законодавством прямо визначено
додержання сторонами письмової форми правочину при укладенні господарського
договору оренди, а тому недотримання форми правочину тягне за собою його
недійсність.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, договір
найму є двостороннім, консенсуальним та оплатним і вважається укладеним з
моменту, коли сторони в належній письмовій формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору оренди майна, тому поняття «форма договору» законодавчо єдине в
господарському та цивільному розумінні.

Оскільки між сторонами виник спір з
господарських правовідносин , правовий статус позивача і відповідача
регулюється нормами ГК і ГПК України, то посилання позивача на те, що укладення
письмового договору не є необхідним, не відповідає вимогам ст.ст. 1, 2 ГК
України і ст. 1 ГПК України, оскільки позивач намагається використовувати
спірне приміщення для господарської діяльності.

Ст. 761 ЦК України передбачає право
власника на передачу майна в найм.

Оскільки, перший відповідач намагався
укласти договір оренди (найму) нежитлового приміщення, а позивач не скористався
такою пропозицією, тому власник підставно уклав договір з третьою особою.

Доказів в обгрунтування порушення
відповідачами прав і законних інтересів позивача у матеріалах справи немає і в
судовому засіданні не встановлено.

Доказам наявності договірних відносин є
власне договір, підписаний належними представниками.

Ні суду першої інстанції, ні суду
апеляційної інстанції позивач не надав доказів наявності будь-яких договірних
правовідносин між ним та ПП ОСОБА_2.

Таким чином, колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що судом першої інстанції
прийнято законне рішення, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а
рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.04.07 р. у справі
№ 13/94 -скасуванню.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101-105 ГПК
України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 19.04.07 р. у справі № 13/94 залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Матеріали справи повернути до
господарського суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі
одного місяця.

Головуючий суддя
Слука М.Г.

Судді
Онишкевич В.В.

Скрутовський
П.Д.