ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2007 р.
№ 2-19/8613-2004

Вищий  господарський  суд  України  у  складі  колегії  суддів:

головуючого
Подоляк О.А.

суддів :
Самусенко С.С.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги

ПП “Жилкоммунсервіс” та
ТОВ “Гвардейское”

на постанову
від 11.05.2005 р. Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі
№ 2-19/8613-2004

за позовом
ПП “Жилкоммунсервіс”

до
ТОВ “Гвардейское”

треті особи
Сімферопольська районна державна адміністрація;
Гвардійська селищна рада;
СПД Каневський А.І.

про
стягнення 15677,81 грн.

зустрічний позов про
визнання договору недійсним

за участю представників:

від позивача
-  не з’явились

від відповідача
-  не з’явились

від третьої особи-1
-  не з’явились

від третьої особи-2
-  не з’явились

від третьої особи-3
-  не з’явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду АР Крим від 22.11.2004 р. (суддя Мокрушин В.І.) первісний позов задоволено: стягнуто з ТОВ “Гвардейское” на користь ПП “Жилкоммунсервіс” 15507,93 грн. основного боргу, 169,88 грн. пені, 156,78 грн. держмита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; зустрічний позов задоволено: визнано договір № 25 від 01.08.2002 р., укладений між сторонами, недійсним на майбутнє, стягнуто з ПП “Жилкоммунсервіс” на користь ТОВ “Гвардейское” 85 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Додатковим рішенням господарського суду АР Крим від 18.03.2005 р. (суддя Мокрушин В.І.) відмовлено в задоволенні вимог ТОВ “Гвардейское” про: визнання недійсним договору від 25.01.2001 р., укладеного між Гвардійською селищною радою та СПД Каневським А.І.; визнання недійсною угоди від 01.10.2002 р., укладеної між Гвардійською селищною радою та СПД Каневським А.І.; скасування рішення Гвардійської селищної ради від 27.09.2002 р.; винесення окремої ухвали на адресу Гвардійської селищної ради; направлення повідомлення в правоохоронні органи щодо факту здійснення незаконної господарської діяльності; скасування державної реєстрації ПП “Жилкоммунсервіс”.

Не погодившись з рішенням господарського суду АР Крим від 22.11.2004 р. в частині суми заборгованості, ТОВ “Гвардейское” звернулося до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення суду першої інстанції змінити, суму заборгованості зменшити, стягнувши на користь ПП “Жилкомунсервіс” 8170,38 грн.

В подальшому, на адресу апеляційного господарського суду надійшла додаткова апеляційна скарга на додаткове рішення господарського суду АР Крим від 18.03.2005 р., в якій ТОВ “Гвардейское” посилалось на те, що при укладанні оспорюваного концесійного договору від 25.01.2001 р. мали місце численні порушення вимог Закону України “Про концесії”, що є безумовною підставою для визнання договору недійсним.

До прийняття судом апеляційної інстанції постанови від ТОВ “Гвардейское” надійшло клопотання про відмову від апеляційної скарги на рішення господарського суду АР Крим від 22.11.2004 р. у зв'язку із погашенням суми заборгованості та, у зв’язку з цим, відсутністю предмету спору.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.05.2005 р. (судді: Плут В.М., Горошко Н.П., Прокопанич Г.К.) прийнято відмову ТОВ “Гвардейское” від апеляційної скарги на рішення господарського суду АР Крим від 22.11.2004 р., апеляційне провадження з перегляду цього рішення припинено. Додаткове рішення господарського суду АР Крим від 18.03.2004 р. змінено із викладенням резолютивної частини рішення у редакції, відповідно до якої: визнано недійсним на майбутнє концесійний договір від 25.01.2001 р., укладений між Гвардійською селищною радою та СПД Каневським А.І.; в частині позовних вимог ТОВ “Гвардейское” про визнання недійсною угоди від 01.10.2002 р. про зміну договору концесії від 25.01.2001 р. провадження у справі припинено; в частині позовних вимог ТОВ “Гвардейское” про визнання недійсним рішення Гвардійської селищної ради від 27.09.2002 р. провадження у справі припинено; пункти п'ятий та шостий додаткового рішення господарського суду АР Крим від 18.03.2004 р. залишено без змін; позовні вимоги ТОВ “Гвардейское” про скасування державної реєстрації ПП “Жилкомунсервіс” залишено без розгляду.

Не погоджуючись з постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.05.2005 р., ПП “Жилкоммунсервіс” звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати в частині визнання недійсним концесійного договору від 25.01.2001 р., мотивуючи скаргу неправильним застосуванням судом норм Закону України “Про концесії”.

ТОВ “Гвардейское” також звернулось до суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову змінити, винести додаткове рішення про визнання недійсним укладеного сторонами договору на відпуск-продаж води і водовідведення стоків № 25 від 01.08.2002 р., як угоди, укладеної в результаті омани, із застосуванням ст. 57 ЦК УРСР, залишивши судові рішення в іншій частині без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку,  що  касаційні  скарги  не  підлягають  задоволенню,  виходячи  із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2000 р. ТОВ “Гвардейское” та Гвардійська селищна рада уклали договір взаємних зобов’язань, відповідно до якого товариство безоплатно передає, а селищна рада приймає об’єкти соціальної сфери. Відповідно до п. 3.2 цього договору та доповнення до нього сторони передбачили, що селищна рада на протязі 2001-2002 років відпускає товариству воду на підставі додаткової угоди по собівартості.

25.01.2001 року між Гвардійською селищною радою та СПД Каневським А.І. був укладений концесійний договір, предметом якого визначені об’єкти житлово-комунальної сфери відповідно до додатку № 1 до вказаного договору.

01.10.2002 року між сторонами концесійного договору було укладено угоду про зміну концесіонера: концесіонер СПД Каневський А.І. фактично був замінений на іншого концесіонера –ПП “Жилкоммунсервіс”, про що ТОВ “Гвардейское” було повідомлено листом № 24/25-2 від 01.10.2002 р.

Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції правомірно дійшов висновку про порушення вимог Закону України “Про концесії” при укладенні договору концесії від 25.01.2001 р., оскільки не було проведено концесійного конкурсу у встановленому порядку, як це передбачено ст. 8 цього Закону, у концесіонера була відсутня ліцензія на централізоване водопостачання та водовідведення і цей договір не було зареєстровано у виконавчому комітеті Гвардійської селищної ради, як це передбачено положеннями статей 11, 14 згаданого Закону.

Враховуючи те, що договір сторонами фактично виконувався і проведення двосторонньої реституції у даному випадку не було можливим, апеляційний господарський суд правомірно визнав його недійсним на майбутнє.

Залишаючи без змін додаткове рішення в частині відмови у винесенні окремої ухвали та направлення повідомлення в правоохоронні органи щодо факту здійснення незаконної господарської діяльності, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав на відсутність підстав для застосування положень ст. 90 ГПК України.

Також, апеляційний господарський суд мотивовано не задовольнив вимоги ТОВ “Гвардейское” про визнання недійсними угоди від 01.10.2002 р. та рішення Гвардійської селищної ради від 27.09.2002 р., а також про скасування державної реєстрації ПП “Жилкоммунсервіс”.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у судових рішеннях господарських судів, колегія суддів дійшла висновків про те, що суд апеляційної інстанції в порядку ст. ст. 43, 47, 33, 34, 43, 99, 101, 104 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; обґрунтовано поставив під сумнів помилкові висновки господарського суду першої інстанції; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізував відносини сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд повно з’ясував обставини, які мали значення для правильного розгляду справи. Висновки апеляційного суду ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. На підставі встановлених фактичних обставин судом апеляційної інстанції з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін, правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, підставно змінено додаткове рішення місцевого господарського суду. Як наслідок, прийнята судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилання оскаржувачів на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувачів про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні   скарги    ПП “Жилкоммунсервіс”   та   ТОВ “Гвардейское”   залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.05.2005 р. у справі № 2-19/8613-2004 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                      О. Подоляк

С у д д і:                                                                                          С. Самусенко

М. Черкащенко