ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 8/539ад.
Суддя  господарського суду Луганської області  Середа А.П.,
розглянувши матеріали справи за позовом
Прокурора Артемівського району
міста Луганська в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у
Артемівському районі міста Луганська, м. Луганськ,
до Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Луганськ, -
про стягнення 1727 грн. 15 коп.,
при секретарі судових засідань
за участю прокурора (заявника) -Дядіної
Ю.В., - посвідчення №58 від 21.06.06 року;
в присутності представників сторін:
від позивача -Свиридов
М.В. - державний податковий інспектор,  -
№2939/9/10 від 05.03.07 року;
суть спору: позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача  штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1727,15
грн., застосованих щодо нього на підставі рішення Державної податкової
інспекції у Артемівському районі  міста
Луганська (далі -ДПІ, - позивач)
На підставі ст. 111 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі -КАСУ) попереднє судове засідання
по справі призначене та фактично відбулося 21.09.07 року; відповідач до цього
засідання не прибув.
Прокурор та представник позивача у
судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та звернулися до суду з
клопотанням про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, що
не суперечить вимогам ст. 41 та пункту 2-1 розділу УІІ „Прикінцеві та перехідні
положення” КАС України, а тому судом його задоволено.
Відповідач відзив на позов та
витребувані судом документи не надав, позов не оспорив, до судового засідання
не прибув, участь у ньому свого представника не забезпечив, хоча належним чином
поставлений до відома про дату, час та місце судових слухань.
Суд дійшов такого висновку  з огляду на наступне.
Згідно матеріалам справи, юридичною
адресою відповідача є АДРЕСА_1.
31.08.07 року за вих. №1450 та 26.09.07
року  за вих. №1701 судом на цю адресу
спрямовано ухвали  про призначення справи
до судових слухань та повістки.
Оператором поштового зв'язку до
суду не повернуто жодне з цих поштових відправлень.
У зв'язку з викладеним суд
керується частиною 1 пункту 132 Правил надання послуг поштового зв'язку,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.02 року №1155,
-  в якому сказано, що поштові
відправлення можуть бути повернені об'єктом поштового зв'язку за зворотною
адресою у разі письмової заяви відправника,
письмової відмови адресата, смерті адресата (одержувача), неможливості
вручення через відсутність адресата (одержувача) чи закінчення встановленого
Будь-які інші дані про
місцезнаходження відповідача у справі відсутні.
За таких обставин у суду є достатні
підстави вважати, що обидва поштових відправлення отримані відповідачем, -
тобто судом вжито заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час
та місце судових слухань.
З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 40, 49, 51, частиною 6 ст. 71 та ст. 86 КАСУ, суд вважає за можливе
розглянути справу по суті за відсутності відповідача -на підставі наявних у ній
І.Заслухавши представника
позивача, дослідивши обставини справи та додатково надані  матеріали,
суд  дійшов  наступного.
І. 23.11.2004 року виконавчим
комітетом Луганської міської ради ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстровано в якості суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
(далі -СПД ОСОБА_1, - відповідач), у зв'язку з чим до ЄДРПОУ внесено
реєстраційний запис №НОМЕР_2.
02.10.2006 року фахівцями ДПІ, на
підставі посвідчень на  право проведення
перевірки №№585,586 від 02.10.06 року, в присутності продавця ОСОБА_2, здійснено
перевірку СПД ОСОБА_1 - щодо додержання ним у своїй діяльності чинного
законодавства щодо наявності ліцензій на виробництво спирту етилового, на право
проведення роздрібної і оптової торгівлі алкогольними напоями і тютюновими
виробами; цільового використання спирту етилового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів; виявлення порушень встановлених правил торгівлі підакцизними
товарами; наявності сертифікатів відповідності та якості або сертифікатів про
визнання; наявності свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності; дотримання стандартів; маркування підакцизних товарів, а також з
інших питань, що регулюють виробництво та обіг спирту етилового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів в Україні - у належній йому господарській одиниці
-відділі магазину,  розташованого у м.
Луганську, кв. 50 років Жовтня, 23-а.
В ході перевірки було виявлено
1)розрахункову операцію  на суму 5,75 грн.  (з продажу сигарет «Мальборо») здійснено без
застосування реєстратора розрахункових операцій (далі -РРО), зареєстрованого,
опломбованого та переведеного у фіскальний режим роботи;
2)особі, яка отримала товар, не
видано розрахунковий документ встановленого зразка (квитанцію);
3)не забезпечено відповідність суми
готівкових коштів на місці проведення розрахунків -345,43 грн., - сумі
готівкових коштів, зазначеній у поточному звіті РРО, - 0,00 (Нуль)грн.
За наслідками перевірки складено акт
№12320270/2340-174 від 02.10.2006 року, в якому зафіксовано вищенаведені
З актом того ж дня ознайомлена
продавець ОСОБА_2, яка підписала акт без заяв та застережень, а також отримала
У своєму власноручно написаному  письмовому поясненні вона підтвердила факти
виявлених порушень. Вона також власноручно склала опис наявних готівкових
коштів, які знаходилися на час перевірки у місці проведення розрахунків, при
цьому підтвердила, що їх сума становить 345,43 грн.
З урахуванням вищевикладеного сума
невідповідності коштів, які знаходилися у місці проведення розрахунків, - сумі
готівкових коштів, зазначених у поточному звіті КОРО, - склала 345,43 грн.
06.10.2006 року, у зв'язку з
виявленими порушеннями чинного законодавства, ДПІ, у строки, встановлені чинним
законодавством, у тому числі - статтею 250 Господарського кодексу України, -
винесла податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових)
СПД  ОСОБА_1 за порушення вимог  пунктів 1, 2 та  13  ст.
3 та на підставі п.1 ст. 17  та статті 22
Закону України  від 01.06.2000 року №1776-ІІІ
„Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” (далі - ЗУ №1776-ІІІ) застосовано штрафні санкції у
сумі 1727,15 грн. (345,43 грн. х 5).
З матеріалів справи вбачається,
що відповідач СПД  ОСОБА_1 не оспорив та
оскаржив це рішення, заходів до сплати штрафних (фінансових) санкцій не вжив.
ІІ. Заслухавши прокурора та
представника позивача,  оцінивши наявні у
справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких
1.Право  Державної податкової служби України в особі
ДПА у  Луганській області на здійснення
перевірок стану додержання суб'єктами підприємницької діяльності вимог  чинного податкового законодавства передбачено
статтею 11 Закону України від 04.12.1990 року №509-ХІІ „Про державну
податкову службу в Україні”.
Згідно статті 1 ЗУ №1776-ІІІ,
реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами -суб'єктами
підприємницької діяльності, які здійснюють операції з розрахунків у готівковій
та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері
У статті 3 ЗУ №1776-ІІІ  сказано, що суб'єкти підприємницької
діяльності, які  здійснюють розрахункові
операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані:
розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний
режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку
розрахункових книжок;
пункт 2: видавати особі, яка
отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї,
розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;
підприємницької діяльності зобов'язані забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення розрахунків - сумі коштів, яка
зазначена  у денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки
-загальній сумі  продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.
Як видно з доказів, наведених вище
у цьому рішенні, СПД ОСОБА_1 не дотримувався у своїй діяльності вимог пунктів
1,2 та 13 частини 1 ст.3 ЗУ №1776-ІІІ.
Пунктом 1 ст. 17  цього Закону
встановлено, що   за
порушення  вимог  цього Закону
до  суб'єктів підприємницької  діяльності,
які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги),  за рішенням
відповідних  органів  державної податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:
у п'ятикратному розмірі вартості
проданих товарів (наданих послуг),
невідповідність  -  у разі проведення розрахункових  операцій
на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі
непроведення розрахункових операцій через
реєстратори   розрахункових   операцій,
у  разі  нероздрукування відповідного  розрахункового  документа,
що підтверджує виконання розрахункової
операції,   або  проведення
її  без  використання розрахункової  книжки.
Статтею 22 ЗУ №1776-ІІІ
передбачено  накладення  фінансової санкції у п'ятикратному
розмірі  суми, на яку виявлено
невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків, - сумі
коштів, яка зазначена у денному звіті, а у випадку використання розрахункової
книжки -загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з
початку  робочого дня..
Згідно статті 15 того ж Закону
контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють
органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або
позапланових перевірок згідно із законодавством України.
Статтею 16  названого Закону передбачено види перевірок
(планові та позапланові),  які  контролюючі органи мають право здійснювати
відповідно до законодавства (планові або позапланові перевірки осіб, які
підпадають під дію цього Закону).
2.Законом №1776-ІІІ у ст.25
передбачено, що суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17-24 цього
Закону, підлягають перерахуванню СПД до Державного бюджету України в
десятиденний термін з дня прийняття
органами державної податкової служби України рішення про
застосування  таких фінансових санкцій.
Факт несплати відповідачем до
бюджету застосованих щодо нього штрафних (фінансових) санкцій підтверджено
матеріалами справи.
Аналіз  ЗУ №1776-ІІІ показує, що він не містить у
собі механізму примусового стягнення штрафних (фінансових) санкцій.
розділу ІІ «Прикінцеві положення»названого Закону сказано, що до
приведення чинного законодавства у відповідність з цим Законом чинні закони та
інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому
З огляду на цю обставину, враховуючи,
що порядок примусового стягнення несплачених податкових платежів та штрафних
санкцій врегульовано  Законом України
від 21.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»(далі -ЗУ №2181-ІІІ), суд
при вирішенні цього спору керується  ним.
У його преамбулі сказано, що цей
Закон є спеціальним законом з питань оподаткування..., нарахування і сплати
пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими
Названий Закон не містить у собі  іншого механізму стягнення до державного
бюджету у судовому порядку податкового та прирівняного до нього боргу, крім
звернення стягнення на активи боржника.
Підпунктом.3.1.1 п. 3.1 ст. 3 ЗУ
№2181-ІІІ передбачено, що активи платника  податків можуть бути  примусово стягнені в рахунок погашення його податкового
боргу  виключно за рішенням суду.
ЗУ №2181-ІІІ у п. 1.3 ст. 1 дає
визначення податкового боргу, а саме:
податковий борг (недоїмка) -податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому
порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму
такого податкового зобов'язання.
Інший порядок примусового стягнення у
судовому порядку  податкового боргу цим
Законом не передбачено.
Активами платника податків за
змістом п.1.7 статті 1 ЗУ №2181 є кошти, матеріальні та нематеріальні
цінності, що належать юридичній або фізичній особі на праві власності або
повного господарського відання.
Відповідач позовні вимоги не
Таким чином, позивачем як
суб'єктом владних повноважень доведено законність та обґрунтованість своїх дій
та рішень, а значить -і заявлених позовних вимог.
За таких обставин позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.
Керуючись частиною 4 ст. 94 КАСУ, суд
не стягує з відповідача судові витрати.
На підставі викладеного, ст. ст., 3,
15, 16, 17, 22, 23 та 25  ЗУ від
01.06.2000 року  №1776-ІІІ „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”; ст.ст. 10 та 11 Закону України „Про державну податкову
службу в Україні”, керуючись ст.ст. 40, 49, 51, частиною 6 ст. 71, ст.ст.86,
94, 158-163 та 167 КАС України,  суд
п о с т а н о в и в :
1.Позов  задовольнити у повному обсязі.
2.Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який мешкає
у АДРЕСА_1, - на користь Державного бюджету України штрафні (фінансові) санкції
у сумі 1727 (одна тисяча сімсот двадцять сім) грн. 15 коп.
Відповідно до частини 4 ст. 167 КАС
України  за згодою прокурора та
представника позивача у судовому засіданні 09.10.2007 року оголошено тільки
вступну та резолютивну частини постанови.
Постанова набирає законної сили
після  закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження,  встановленого
Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде
подано.

Про апеляційне оскарження
рішення  суду  першої
інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної
інстанції  через суд  першої
інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному  обсязі  відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з
дня  складення  в
повному обсязі. Апеляційна
скарга  на  постанову
суду першої інстанції подається протягом
двадцяти  днів  після
подання  заяви   про
апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга
може  бути  подана
без  попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається  у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі
складено та підписано 15.10.2007 року.

Суддя
А.П.Середа