ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

26.09.07
Справа №4/350-пн-06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

Головуючий суддя Мойсеєнко Т. В. судді  Мойсеєнко Т. В.    , Хуторной В.М.  , Яценко О.М.

при секретарі - Шерник О.В.

за участю представників:

позивача:
Дунаєв М.Е. за дов. № б/н від 05.12.06р.;

відповідача: не з'явився;

від третьої особи на стороні позивача: Руденко В.А.,
дов. № 29 юр-795 від 24.07.07р.

від третьої особи
на стороні  відповідача: не
з'явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні,  м. Херсон

на рішення господарського суду Херсонської області від
27.06.2007 у справі № 4/350-пн-06

за позовом:
Закритого акціонерного товариства «Тавріяінвест»,  м. Херсон

до відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_1,  м. Херсон

за участю:

третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -
Відкритого акціонерного товариства «Херсонський нафтопереробний комплекс», м.
Херсон

третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -
Державної податкової інспекції у м. Херсоні,

про визнання права власності та припинення дій, що
порушують право власності позивача

СУТЬ СПОРУ:

Закрите акціонерне товариство «Тавріяінвест» звернулось
до господарського суду Херсонської області із позовом про визнання за ним права
власності на будівельні матеріали, використані для будівництва 54-квартирного
житлового будинку №12-А по вул. Гвардійської дивізії у м. Херсоні та про
зобов'язання приватного підприємця ОСОБА_1 припинити дії, що порушують право
власності позивача на зазначені будівельні матеріали. Вимоги обґрунтовані
приписами ст.ст. 328,331,391 ЦК України, ст. 21 Закону України  «Про власність».

Рішенням господарського суду Херсонської області від
27.06.2007 (суддя Ємленінова З.І.) позовні вимоги задоволено, визнано за
позивачем право власності на будівельні матеріали та зобов'язано приватного
підприємця ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні спірним майном шляхом
заборони  відповідачу вчиняти будь - які
дії по користуванню та розпорядженню
ним. Рішення мотивовано приписами статей 331, 391 ЦК України.

Не
погоджуючись із прийнятим судовим актом, третя особа - Державна податкова
інспекція у місті Херсоні звернулась до Запорізького апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою.

На підставі розпорядження першого заступника голови
Запорізького апеляційного господарського суду № 2661 від 26.09.2007 справу
передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Мойсеєнко Т.В.,
суддів Яценко О.М., Хуторного В.М. Зазначеною колегією суддів справу прийнято
до свого провадження.

Заявник апеляційної скарги  (ДПІ у м.Херсоні) вказує, що господарським
судом     неправильно застосовані норми
матеріального права, що призвело до прийняття незаконного рішення. Вважає
необґрунтованим посилання у рішенні господарського суду на неправомірність
визначення податковою інспекцією залишків фундаменту незавершеного будівництва
та залишків будівних матеріалів, як таких, що не мають власника. Стверджує, що
ДПІ правильно, відповідно до приписів ст. 337 ЦК України, визначила залишки
фундаменту та будівельних матеріалів з зазначенням асортименту, як знахідку.
Зазначені речі не мали власника, тому, на думку скаржника, були правомірно
реалізовані податковою інспекцією, як безхазяйні речі, що не мають власника, на
біржових торгах, переможцем яких став ОСОБА_1

Крім того, податкова інспекція не погоджується із
посиланням в рішенні господарського суду на постанову місцевого господарського
суду від 15.02.2007 року по справі №13/22-АП-07, залишеною без змін ухвалою
Запорізького апеляційного суду від 29.05.2007, якими скасовано рішення ДПІ у м.
Херсоні №42 від 12.09.2006 про реалізацію спірних безхазяйних речей, мотивуючи
тим, що наведені постанова та ухвала суду оскаржені в касаційну інстанцію.

Позивач ( ЗАТ«Тавріяінвест»), письмовий відзив на
апеляційну скаргу не надав, в судовому засіданні представник позивача заперечив
проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, вважає рішення господарського
суду законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Третя особа на стороні позивача ( ВАТ «Херсонський
нафтопереробний комплекс») у письмовому відзиві та її представник в судовому
засіданні заявили, що рішення господарського суду відповідає закону, а
апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідач (ПП ОСОБА_1) письмовий відзив суду не
направив, в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце перегляду
справи за апеляційною скаргою повідомлений належним чином, що підтверджується
доданими до справи документами (повідомленням про вручення поштового
відправлення).

Заявник апеляційної скарги (ДПІ у м.Херсоні) свого
представника в судове засідання не направив, надіслав до суду клопотання про
відкладення розгляду справи на пізніший термін у зв'язку з великою
завантаженістю завідуючого сектором організації роботи з безхазяйним майном.
Наведене клопотання судом не задоволено, як необґрунтоване. Причина неявки у
судове засідання не є поважною, оскільки податкова інспекція не була позбавлена
можливості направити для участі у судовому засіданні іншого уповноваже-ного
представника.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну
скарги за відсутністю заявника та відповідача, за наявними у справі
матеріалами.

За клопотанням представника позивача та 3 особи на
стороні позивача судове засідання проводилось без застосування технічних
засобів запису судового процесу, за їх згодою в судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, апеляційний
господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський
суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Запорізький апеляційний господарський суд, перевіряючи
законність та обґрунтованість оскаржуваного судового акту, вивчивши матеріали
справи та апеляційних скарг, вислухавши пояснення присутніх представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради
№136 від 17.07.1990 року Херсонському нафтопереробному заводу було дозволено
проектування будівництва господарським способом житлового будинку (експл.№12а)
в кварталі по вул. Гвардійської дивізії у м.Херсоні( том 1 а.с.11).

4 січня 1993 року між Херсонським нафтопереробним
заводом, правонаступником якого є ВАТ „Херсонський нафтопереробний
комплекс" (третя особа без самостійних вимог на стороні позивача) та
акціонерним товариством „Тавріяінвест", правонаступником якого є закрите
акціонерне товариство „Тавріяінвест", (позивач по справі) укладено договір
№ 34 на виконання функцій замовника (том 1 а.с.12-13).

За умови зазначеного договору ЗАТ «Тавріяінвест» взяло
на себе зобов'язання з

будівництва 54-х квартирного житлового будинку № 12-а з
вбудовано-прибудованим опорним пунктом міліції по вулиці 49-ї Гвардійської
дивізії у м. Херсоні та вводу його в експлуатацію, а третя особа - ВАТ
„Херсонський нафтопереробний комплекс» - пере-дала позивачу права та функції
замовника будівництва. Після завершення будівництва об'єкту позивач
зобов'язався передати його на баланс Херсонському  афтопереробному комплексу.

В матеріалах справи відсутні докази в підтвердження
того, що наведений договір є розірваним або визнано недійсним у встановленому
законом порядку, отже, як правильно зазначив господарський суд в рішенні, є
діючим.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем, на
підставі вказаного вище рішення виконавчого комітету Херсонської міської Ради №136,
31.05.1993року отримано зведений експертний висновок Головного управління
архітектури, містобудування та охорони навколишнього природного середовища щодо
узгодження робочого проекту, розроблена проектно-кошторисна документація
Херсонською філією «Гіпроград" та отримано дозвіл від 6 квітня 1995 року №
11/95 інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської
області на здійснення робіт по будівництву житлового будинку ( том 1
а.с.14-18).

Згідно доданих до справи актів приймання виконаних
будівельно-монтажних робіт та актів звірки виконаних обсягів по будівництву
вказаного вище будинку, позивачем здійснено будівництво частини будинку, на
загальну суму 208193грн.85коп. Об'єкт незавершеного будівництва знаходиться на
балансі позивача, про що свідчить інвентарний опис станом на 1 жовтня 2006 року
та довідка № 213 від 30 жовтня 2006 року ( т.1 а.с.21).

На підставі рішення Державної податкової інспекції у м.
Херсоні №42 від 12 вересня 2006 року спірне майно, як безхазяйне, реалізоване
за біржовими контрактами приватному підприємцю ОСОБА_1

Постановою господарського суду Херсонської області від
15.02.2007року по справі №13/22-АП-07, яка залишена в силі ухвалою Запорізького
апеляційного господарського суду від 29.05.2007року, вказане рішення ДПІ скасоване
як таке, що прийняте с порушенням норм діючого законодавства.

Спір між сторонами у рамках справи 3 4/350-пн-06 виник з
тих причин, що позивач вважає себе власником будівельних матеріалів, які
використано ним для будівництва 54-квартирного житлового будинку №12-А по вул..
Гвардійської дивізії,49 у м. Херсоні на суму 208193,85 грн. і знаходяться на
будівельному майданчику за зазначеною вище адресою, в тому числі : палі забивні
залізобетонні у кількості 331 шт., бетон - 196,5 м3, сталь арматурна - 8,207
т., блоки бетонні - 779 шт., цегла керамічна - 13, 342 тис. шт., розчин
цементний - 119,73 м3, цегла силікатна - 134,05 тис.шт., перемички
залізобетонні - 218,0 шт., панелі перекриттів залізобетонні - 116 шт., козирки
входів - 2 шт., балконні плити - 4 шт., сходові площадки - 6 шт., сходові марші
- 3 шт., та заперечень з боку відповідача - ПП ОСОБА_1 щодо наявності у
Закритого акціонерного товариства «Тавріяінвест» права власності на перелічені
будівельні матеріали і тверджень ДПІ про правомірність її дій щодо реалізації
будівельних матеріалів, як безхазяйних.

Проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні
оскаржуваної постанови, колегія суддів дійшла висновку про правомірність та обґрунтованість
рішення господарського суду в частині задоволення позовних вимог про визнання
за позивачем права власності на будівельні матеріали, використані для
будівництва 54 - квартирного житлового будинку №12-А по вул. Гвардійської
дивізії,49 у м. Херсоні з огляду на наступне.

Відповідно до положень глави Цивільного кодексу України
право власності - є право особи на річ( майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є
непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений
у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у
його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом.

Досліджені матеріали справи ( договір №34, Акти виконаних
робіт, довідки про вартість робіт та витрат на будівництво  житлового будинку,  тощо) надають можливість визначити правову
форму правовідносин, що склалися між ВАТ „Херсонський нафтопереробний
комплекс" та ЗАТ „Тавріяінвест» з приводу
будівництва 54-х квартирного житлового будинку № 12-а з
вбудовано-прибудованим опорним пунктом міліції по вулиці 49-ї Гвардійської
дивізії у м. Херсоні, якою є підряд ,
при цьому підрядником, тобто особою, що зобов'язалася виконати роботи по
будівництву житлового будинку, є  ЗАТ
«Тавріяінвест".

Виходячи з положень глави 38 ЦК УРСР ( законодавства, що
діяло на час виникнення підрядних правовідносин), підрядник зобов'язаний
виконати роботу зі своїх матеріалів. Відповідно до ст. 837 ЦК України (
законодавства, що дії на час виникнення спору та вирішення його в суді) за
договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик
виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі статтею 839 ЦК України підрядник зобов'язаний
виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми
засобами, якщо інше не встановлено договором.

Виходячи зі змісту ч.З ст.331 ЦК України до завершення
будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів,
обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення
майна).

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може
пред'явити позов про  визнання його права
власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у
разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За наведених вище обставин господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що ЗАТ
«Тавріяінвест" (позивач у справі) до завершення будівництва та передачі
будівлі житлового будинку ВАТ „Херсонський нафтопереробний комплекс" є
власником матеріалів, які використані ним при будівництві будинку та правомірно
визнав за позивачем право власності на перелічені вище будівельні матеріали.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження
своїм майном.

Посилаючись на наведену норму закону, позивач заявив
також вимогу про  зобов'язання ПП ОСОБА_1
припинити дії, що порушують право власності позивача на спірні будівельні
матеріали. Зазначені вимоги господарським судом задоволені.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, не
погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для задоволення
даної вимоги, виходячи з наступного:

Аналіз змісту ст. 391 ЦК України, положеннями якої
обґрунтована наведена вище позовна вимога, свідчить про наступне: за нормами
даної статті пред'являється так званий негаторний позов - позов власника про
усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та
розпорядження належним йому на праві власності майном. Відповідачем у
негаторному позові є особа, яка власними протиправними діями перешкоджає
позивачу користуватися або розпоряджатися майном.

Вивчені колегією суддів матеріали справи свідчать про
відсутність доказів, підтверджуючих протиправність дій відповідача - ПП ОСОБА_1
у перешкоджанні позивачу, як власнику спірного майна, користуватися та
розпоряджатися будівельними матеріалами та взагалі здійснення відповідачем
будь-яких дій з користування та розпорядження спірним майном. Не надані такі
докази і суду апеляційної інстанції. Судом першої інстанції також при
задоволенні другої вимоги необґрунтовано які саме перешкоди чинить відповідач
позивачу. Крім цього, у відзиві на позов від 14.11.06р.(а.31,т.2) відповідач
зазначив, що ніяких перешкод у користуванні та розпорядженні майном позивача
він не створював. Тому, за наведених обставин, позовні вимоги в частині вимог
про усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та
розпорядження спірним майном є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Слід також відмітити, що про визнання за позивачем права
власності на спірне майно (будівельні матеріали) ЗАТ «Тавріяінвест"
звернулось лише у рамках розглядаємої справи.

Також колегія суддів звертає увагу на той факт, що
вимога ЗАТ «Тавріяінвест» про усунення перешкод у користуванні спірним майном
та рішення господарського суду в цій частині про заборону відповідачу вчиняти
будь-які дії по користуванню та розпорядженню спірними будівельними матеріалами
є повторенням змісту застосованого господарським судом засобу забезпечення
позову у рамках даної справи, що підтверджується ухвалою господарського суду
Херсонської області від 06 листопаду 2006 року ( том 3 а.с.10). Заходи
забезпечення позову не скасовано на час вирішення спору в господарському суді
та розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Також необхідно зазначити, що спосіб захисту порушеного
права, що застосовується судом повинен відповідати способам встановленим
законом, зокрема ст.16 ЦК України. Стаття 391 ЦК України, на яку послався суд,
не визначає такого способу захисту, як заборона вчиняти будь-які дії. Не
містить такого способу захисту і ст.16 ЦК України. В даному випадку можливим було
б застосування засобу, передбаченого п.3 ч.2 ст.16 ЦК України, зокрема
припинення дії, яка порушує право.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а саме, рішення господарського суду в частині вимог про
визнання за позивачем права власності на будівельні матеріали є законним та
обґрунтованим; рішення господарського суду в частині задоволення позовних вимог
щодо усунення перешкод в користуванні позивачем будівельними матеріалами шляхом
заборони відповідачу вчиняти будь-які дії по користуванню та розпорядженню ними
колегія суддів вважає таким, що прийнято при неповному з'ясуванні обставин, які
мають значення для справи, неправильному застосуванню норм матеріального, тому
підлягає скасуванню в даній частині.

Доводи апеляційної скарги, що не прийняті колегією
суддів до уваги, спростовуються вищенаведеним, а також наступним.

Рішення господарського суду набуває чинності відповідно
до ст. 254 КАСУ після перевірки її законності та обґрунтованості судом
апеляційної інстанції, тому господарський суд при вирішення спору по справі №
4/350-пн-06 цілком законно послався на рішення (постанову) господарського суду
Херсонської області від 1502.2007 року по справі №13/22-АП-07, яке набрало
законної чинності згідно норм процесуального закону, і яке відповідно до ст. 35
ГПК України має преюдиціальне значення для вирішення даної справи.

Слід зазначити, що ДПІ реалізовувалося майно, яке
розташовано за зовсім іншою адресою ніж та, за якою знаходиться спірне майно, а
біржові контракти між ДПІ та ПП ОСОБА_1 які містяться в матеріалах справи,
взагалі не визначають місцезнаходження товару, що продавався за цими
контрактами.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 49, 99,
101-105 ГПК України, Запорізький апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні на
рішення  господарського суду Херсонської
області від 27.06.2007  у справі №
4/350-пн-06  задовольнити частково.

Рішення
господарського суду Херсонської області від 27.06.2007  у справі № 4/350-пн-06 частково скасувати,
резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати за закритим акціонерним товариством
“Тавріяінвест” м. Херсон вул.. Будьонного №22 пр 260005876 в ХОД АППБ “Аваль”
МФО 352093 право власності на будівельні матеріали,
використані для будівництва 54-квартирного житлового будинку № 12-А з
вбудовано-прибудованим опорним пунктом міліції,які знаходяться на будівельному
майданчику по вул.. 49 Гвардійської дивізії у м.Херсоні, а саме:

палі забивні залізобетонні         у кількості                 331 шт.

бетон
196,5 м3

сталь арматурна                                                               8,207 тн

блоки бетонні
779 шт.

цегла керамічна
13,342 тис.шт..

розчин цементний
119,73
м3

цегла силікатна
134,05 тис.шт..

перемички залізобетонні
218 шт.

панелі перекриттів залізобетонні                                     116 шт.

козирки входів
2 шт.

балконні плити
4шт.

сходові площадки
6 шт.

сходові марші
3шт.

3.У задоволенні вимоги щодо зобов'язання відповідача
усунути перешкоди у користуванні будівельними матеріалами, заборонивши йому
вчиняти будь-які дії по користуванню та розпорядженню цими будівельними
матеріалами, відмовити.

Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1
ідентифікаційний код НОМЕР_1 реквізити суду невідомі) на користь закритого
акціонерного товариства “Тавріяінвест” м.Херсон вул. Будьонного, 22 п/р
260005876 в Райффайзен банк “Аваль” МФО 352093 код 14122238 - 42,50грн. витрат
по сплаті державного мита та 59 грн. витрат за інформаційно -технічне
забезпечення судового процесу.

Видачу наказів доручити господарському суду Херсонської
області.

Головуючий суддя Мойсеєнко Т. В.

судді  Мойсеєнко Т. В.

Хуторной
В.М.  Яценко О.М.