Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "18" вересня 2007 р.
Справа № 14/1593

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді Костриці О.О.

за участю представників сторін

від позивача Гладков М.І. дов. № 4042/16 від 07.09.2007р., Радчук Л.Л. дов. № 4229/16 від 14.09.2007р.

від відповідача Фарафонов С.Л. дов. № 11 від 15.05.2007р., Пивоваров М.В. - директорпредставник прокуратури Новотурова С.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Прокурора Богунського району міста Житомира в інтересах держави в особі виконавчого комітету  Житомирської міської ради в особі Житомирського орендного підприємства теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго" (м. Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад" (м.Житомир)

про стягнення 5687,62 грн.

Прокурором в інтересах держави пред'явлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 5687,62 грн. боргу за надані послуги по теплопостачанню.

Представники позивача та прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

В судовому засіданні 19.06.2007р. представник відповідача надав відзив на позовну заяву (а.с. 20,21), в якому визнав позов частково в сумі 3905,28 грн., в решті позову заперечує, зазначивши при цьому, що в решті вимог позивач пропустив строк позовної давності.

В судовому засіданні 18.09.2007р. представники відповідача позовні вимоги визнали частково на суму 4404,28 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін та прокуратури, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного між Житомирським орендним підприємством теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго" (позивач у справі) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Каскад" (відповідач у справі) договору на постачання теплової енергії від 10.09.2003р. № 877 (а.с. 6-9) позивач надав відповідачу послуги по теплопостачанню протягом січня 2003р. - листопада 2006р. на загальну суму 10786,54 грн., що підтверджується виписаними відповідачу платіжними вимогами-дорученнями за №№ 348: від 31.01.2005р., від 28.02.2005р., від 31.03.2005р., від 29.04.2005р., від 31.10.2005р., від 30.11.2005р., від 30.12.2005р., від 31.01.2006р., від 28.02.2006р., від 31.03.2006р., від 28.04.2006р., від 30.11.2006р. (а.с. 36-47).

Відповідно до п. 23 вищезазначеного договору, відповідач зобов'язувався оплачувати надані послуги по теплопостачанню до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, за платіжними документами, які виписуються позивачем.

Відповідач свої зобов'язання виконав частково, внаслідок чого, станом на день пред'явлення позову до суду, створилась заборгованість в розмірі 5687,62 грн., що підтверджується розрахунком суми боргу (а.с. 3-5).

Разом з тим, суд вважає, що заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов (а.с. 20,21), підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи та умов договору, оплата за надані послуги по теплопостачанню повинна була здійснюватись відповідачем: за січень 2003 р. до 20.02.2003р., за лютий 2003р. до 20.03.2003р., за березень 2003р. до 20.04.2003р., за квітень 2003р. до 20.05.2003р., за листопад 2003р. до 20.12.2003р., за грудень 2003р. до 20.01.2004р., за січень 2004р. до 20.02.2004р., за лютий 2004р. до 20.03.2004р., за березень 2004р. до 20.04.2004р., за квітень 2004р. до 20.05.2004р., за жовтень 2004р. до 20.11.2004р., за листопад 2004р. до 20.12.2004р., за грудень 2004р. до 20.01.2005р., за січень 2005р. до 20.02.2005р., за лютий 2005р. до 20.03.2005р., за березень 2005р. до 20.04.2005р., за квітень 2005р. до 20.05.2005р., за жовтень 2005р. до 20.11.2005р., за листопад 2005р. до 20.12.2005р., за грудень 2005р. до 20.01.2006р., за січень 2006р. до 20.02.2006р., за лютий 2006р. до 20.03.2006р., за березень 2006р. до 20.04.2006р., за квітень 2006р. до 20.05.2006р. та за листопад 2006р. до 20.12.2006р.

Таким чином, виходячи з матеріалів справи та умов договору, позивач повинен був дізнатись про порушення його права кожного наступного за граничним днем оплати наданих послуг по теплопостачанню, а саме: 20.02.2003р., 20.03.2003р., 20.04.2003р., 20.05.2003р., 20.12.2003р., 20.01.2004р., 20.02.2004р., 20.03.2004р., 20.04.2004р., 20.05.2004р., 20.11.2004р., 20.12.2004р., 20.01.2005р., 20.02.2005р., 20.03.2005р., 20.04.2005р., 20.05.2005р., 20.11.2005р., 20.12.2005р., 20.01.2006р., 20.02.2006р., 20.03.2006р., 20.04.2006р., 20.05.2006р. та 20.12.2006р.

Суд вважає, що в даному випадку перебіг строку позовної давності починається з 20.02.2003р. (з цього ж дня у позивача виникло право пред'явити вимогу до відповідача про виконання зобов'язання), а тому на момент звернення до суду з позовом (згідно відмітки діловодної служби позовна заява надійшла до господарського суду Житомирської області 08.05.2007р.) строк позовної давності відносно зобов'язання відповідача сплатити заборгованість за надані послуги по теплопостачанню за період з 01.01.2003р. по 01.05.2004р  закінчився.

Відповідно до п.З ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення  рішення.

Як вбачається з відзиву на позов (а.с. 20,21) та усних пояснень наданих представником відповідача в судовому засіданні, він заперечує проти позову в частині стягнення 1283,34 грн. заборгованості за період з 01.01.2003р. по 01.05.2004р. на тій підставі, що позовну заяву подано до суду після спливу строку позовної давності, встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України.

Крім того, в порядку ст. 267 Цивільного кодексу України представник відповідача подав заяву про застосування позовної давності (а.с. 24).

Відповідно до п. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив  позовної  давності,  про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представники позивача та прокуратури в судовому засіданні не заперечили щодо обгрунтувань представника відповідача відносно спливу позовної давності в частині стягнення 1283,34 грн. заборгованості.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин, повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В обгрунтування подачі позову до суду в інтересах держави в особі позивача прокурор надав письмові пояснення (а.с. 29), зазначивши при цьому, що статтею 36-1 Закону України „Про прокуратуру" передбачено, що прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво на будь-якій стадії судочинства у порядку, передбаченому процесуальним кодексом.

Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № З-рп/99 визначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю або частково з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств із часткою державної власності у статутному фонді. Держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

ОПТМ „Житомиртеплокомуненерго" виконує важливу соціальну функцію в м.Житомирі по забезпеченню населення, державних підприємств та організацій, серед яких дитячі садки, школи, лікувальні заклади послугами з опалення та гарячого водопостачання. Але через несвоєчасну оплату та оплату не в повному обсязі за надані послуги, перед підприємством існує значна кредиторська заборгованість, яка ставить ОПТМ „Житомиртеплокомуенерго" у скрутне фінансове становище, що призводить до погіршення технічного обслуговування, ремонту, реконструкції об'єктів теплопостачання, ремонту та перевірки вимірювальних приладів і засобів автоматики.

Оскільки питання теплопостачання є однією із приоритетних напрямків розвитку комунальної інфраструктури міста, несвоєчасна сплата споживачами заборгованості з теплопостачання порушує інтереси держави на захист яких прокурор звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню на суму 4404,28 грн. заборгованості за надані послуги по теплопостачанню.  В частині стягнення 1283,34 грн. заборгованості за надані послуги по теплопостачанню в позові необхідно відмовити.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. 193 ГК України, ст.ст. 257,261,267,525,526 ЦК України, керуючись ст. ст. 49, 82,84,85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад", м.Житомир, вул. Київська, 9, ідентифікаційний код 02027463:

- на користь Житомирського орендного підприємства теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго", м. Житомир, вул. Київська, 48, ідентифікаційний код 05478806 - 4404,28 грн. заборгованості за надані послуги по теплопостачанню;

- в дохід державного бюджету України - 78,98 грн. державного мита;

- в дохід державного бюджету України - 91,37 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (р/р 3002 на ім'я УДК в м. Житомирі код  ЗКПО 22062319 банк отримувача ГУДКУ у Житомирській області МФО 811039 код 22050000).

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
Костриця О.О.