ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 серпня 2007 р.

НОМЕР_3/15

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В., Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної
скарги

ЗАТ “Петріківка Агротехсервіс”

на рішення

господарського суду
Дніпропетровської області від 19.04.2007 року

у справі господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

ПП ОСОБА_1

до

ЗАТ “Петріківка Агротехсервіс”

про

стягнення 56300,76 грн.,

В засіданні
взяли участь представники:

- позивача:

не з'явився,

- відповідача:

Ткаченко В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2005 року ПП ОСОБА_1
звернувся до господарського суду з позовом до ЗАТ “Петріківка Агротехсервіс”
про стягнення 47403,44 грн. суми боргу з урахуванням індексу інфляції, 1232,76
грн. -3% річних, 7664,56 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в порушення ст. 530 ЦК України не поставив ПП ОСОБА_1
сільськогосподарську продукцію на суму 43474,19 грн. та не повернув зазначені
кошти, як було запропоновано позивачем в претензії НОМЕР_1 від 20.12.2004 року.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 19.04.2007 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням ЗАТ “Петріківка Агротехсервіс” подало касаційну скаргу, в якій просить
рішення місцевого господарського суду від 19.04.2007 року скасувати, позов
залишити без розгляду.

В обґрунтування своїх вимог
скаржник посилається на те, що судом неправильно застосовані норми
процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Доповідач: Черкащенко М.М.

Судова колегія, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено місцевим господарським судом, позивач перерахував відповідачу на
підставі платіжного доручення НОМЕР_2 від 23.03.2004 року -35000,00 грн.,
платіжного доручення НОМЕР_3 від 20.08.2004 року -30000,00 грн., відповідно до
квитанцій до прибуткових касових ордерів НОМЕР_4 від 26.03.2004 року -15000,00
грн., НОМЕР_5 від 26.03.2004 року -15000,00 грн., НОМЕР_6 від 15.11.2004 року
-2000,00 грн. НОМЕР_7 від 25.11.2004 року -3000,00 грн.

Зазначені кошти в сумі 100000,00
грн. були перераховані відповідачу, як передоплата за зерно.

Відповідно до ст. 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Судом першої інстанції встановлено,
що відповідач на виконання своїх зобов'язань поставив позивачу по накладних
сільськогосподарську продукцію на загальну суму 126525,81 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а
за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Враховуючи те, що кошти в сумі
70000,00 грн., які були перераховані позивачем відповідно до квитанції б/н від
01.12.2004 року та від 08.12.2004 року відповідачу призначались, як зворотна фінансова
допомога за договором НОМЕР_8 від 31.03.2004 року, що також підтверджено Актом
планової виїзної перевірки Лівобережної МДПІ №НОМЕР_9 від 28.02.2006 року та
постановами про порушення кримінальних справ № №21069040, 21069041 від
15.03.2006 року, судова колегія погоджується з висновком місцевого
господарського суду про відмову у задоволенні позову, оскільки дані кошти були
отримані відповідачем поза межами правовідносин поставки, тому позивач
позбавлений в даному випадку права вимагати від відповідача поставки продукцію
на цю суму, а також її повернення.

Доводи скаржника, щодо наявності
підстав для залишення позову  без
розгляду, зокрема не подання позивачем витребуваних судом доказів, не може
братись до уваги, оскільки відповідно до ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене,
оскаржуване рішення господарського суду Дніпропетровської області від
19.04.2007 року є законним та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 19.04.2007 року у справі НОМЕР_3/15 залишити без
змін.

Головуючий, суддя                                                                   Н.
Кочерова

Судді
В. Рибак

М.
Черкащенко