ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2007 р.
№ 17/225

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, м. Костянтинівка Донецької області,

на рішення господарського суду Донецької області від 03.11.2005

зі справи № 17/225

за позовом  державного підприємства "Донецька залізниця" (далі –Підприємство), м. Донецьк,

до управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради (далі –Управління),

Головного фінансового управління Донецької обласної державної адміністрації (далі –Фінансове управління), м. Донецьк,

про стягнення 48 601,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Управління 48 601,80 грн. компенсації пільгового проїзду окремих категорій громадян за січень-квітень 2005 року.

Рішенням названого суду від 03.11.2005 (суддя Татенко В.М.) позов задоволено. Прийняте судове рішення мотивовано наявністю правових підстав для задоволення позову.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Управління просить рішення місцевого суду зі справи скасувати внаслідок його прийняття з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Представники сторін у судове засідання не з’явилися.

Перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Судом першої інстанції встановлено, що:

- на протязі січня-квітня 2005 року Підприємство в особі Краснолиманської дирекції залізничних перевезень на виконання вимог чинного законодавства здійснювало перевезення пільгових категорій громадян приміським залізничним транспортом загального користування в межах території Донецької області;

- позивач впродовж 2005 року щомісяця направляв Управлінню відомості про надані послуги;

- заборгованість Управління перед позивачем становить 48 601,80 грн.

Причиною подання касаційної скарги є питання, чи повинні відповідачі компенсувати витрати Підприємства з пільгового перевезення окремих категорій громадян залізничним транспортом.

Відповідно до частини п'ятої статті 9 Закону України "Про залізничний транспорт" для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Пільгове перевезення пасажирів приміським залізничним транспортом передбачено пунктами 15, 19 статті 20, пунктом 4 статті 21 та пунктом 1 частини першої статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; пунктами 7, 18 статті 15 та пунктами 5, 16 статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; пунктом 12 статті 7 та пунктами 15, 16 статті 9 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні"; статтею 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їх сімей"; статтею 381 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"; постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 № 354 "Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування" та іншими нормативними актами.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" визначено, що компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян здійснюються шляхом надання субвенцій з державного бюджету України місцевим бюджетам.

Згідно з пунктом 2 та 3 "Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (далі –Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджетах Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського підпорядкування Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі; головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісячно готують дані про нараховані суми щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд підприємствами-постачальниками відповідних соціальних послуг і направляють їх до фінансових органів районних держадміністрацій.

За змістом пункту 6 Порядку фінансові органи районних держадміністрацій на підставі отриманих актів щомісячно готують реєстри нарахованих сум щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян та направляють їх фінансовим органам обласних держадміністрацій, які після отримання коштів субвенцій, надають органам Державного казначейства платіжні доручення щодо перерахування цих і коштів на рахунки районних бюджетів.

Відповідно до пункту 8 Порядку отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків.

Додатком № 7 "Показники міжбюджетних взаємовідносин державного бюджету з місцевими бюджетами на 2005 рік" до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" передбачено субвенції на компенсацію витрат підприємств транспортну за пільговий проїзд окремих категорій громадян щодо кожної області України. Для обласного бюджету Донецької області на 2005 рік, зокрема, було виділено кошти з державного бюджету України в сумі 76 175 400 грн.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення вимог Підприємства щодо компенсації його витрат з пільгового перевезення окремих категорій громадян.

Водночас відповідно до статті 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти  докази.

Таким чином, рішення місцевого господарського суду відповідає встановленим ним фактичним обставинам справи, прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Донецької області від 03.11.2005 зі справи № 17/225 залишити без змін, а касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради –без задоволення.

Суддя                                                                                                 В.Селіваненко

Суддя                                                                                                 І.Бенедисюк

Суддя                                                                                                 Б.Львов