ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

09.10.07                                                                                           Справа№ 28/297А

14 год 40 хв

За позовом: Державного підприємства “Львіввугілля”, м. Сокаль Львівської області

до відповідача: Державної податкової інспекції у Сокальському районі Львівської області, м. Сокаль Львівської області

про визнання нечинним податкового повідомлення –рішення від 19.06.2007 року № 000618150/0

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м. Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача: Горбачова Н.О. –заступник начальника юридичного відділу

Від відповідача: Сольвар О.М. –завідувач юридичним сектором, Навроцький А.І. - головний державний податковий інспектор

Позов заявлено Державним підприємством “Львіввугілля” до Державної податкової інспекції у Сокальському районі Львівської області про визнання нечинним податкового повідомлення –рішення від 19.06.2007 року № 000618150/0.

Ухвалою суду від 06.09.2007 року відкрито провадження в  адміністративній справі, попереднє судове засідання  призначено на  09.10.2007 року.

В попередньому судовому засіданні 09.10.2007 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представники відповідача проти позову заперечили, можливості щодо примирення не вбачають, свої доводи та заперечення обґрунтовують тими доказами, які наявні в матеріалах  справи.

Враховуючи те, що в попередньому судовому засіданні 09.10.2007 року, на яке прибули всі особи, які беруть участь у справі, були вирішені необхідні для розгляду справи питання, суд за письмовою згодою цих осіб в порядку ч.3 ст.121 КАС України розпочав в той-же день судовий розгляд справи.

В судовому засіданні  представник позивача позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві (з врахуванням уточнення щодо дати спірного податкового повідомлення-рішення), просить задоволити позовні вимоги, визнати нечинним податкове повідомлення –рішення від 19.06.2007 року № 000618150/0, яким до позивача  застосовано штраф  у розмірі 50 %  в сумі 960311 грн. 51 коп. за затримку на 757  календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання з податку на додану вартість  по вітчизняних товарах (роботах, послугах) в сумі 1920623 грн.  Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що податковим органом порушено вимоги Наказу  ДПА України №327 від 10.08.2005 року, яким  затверджено порядок оформлення  результатів невиїзних документальних,  виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання  податкового, валютного та іншого  законодавства та встановлені чіткі  вимоги до оформлення акту  відповідних перевірок. Зокрема, відповідачем в акті перевірки, на підставі якого прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, не зазначено на яких підставах проводиться документальна перевірка, не зазначено інформацію  про посадових осіб  відповідальних  за фінансово –господарську діяльність  підприємства за перевіряє- мий період, із зазначенням  наказів про призначення та звільнення  із займаної посади, не зазначено  інформацію  про наявність  журналу  реєстрації перевірок підприємства та вчинення  в ньому запису  про проведення  перевірки,  даних про реєстрацію  платника  податків в органах  виконавчої влади. Крім того , акти документальних перевірок  повинні містити інформативні додатки, затверджені  керівником  органу  державної податкової служби та підписані  начальником  відділу працівника, що  очолює перевірку, а саме  розрахунок  штрафних санкцій за порушення  податкового законодавства, інші матеріали, що  підтверджують наявність фактів податкових  та валютних порушень.

Відповідач у поданому суду запереченні проти адміністративного позову, а його представники в судовому засіданні проти позову заперечили, просять у задоволенні позову відмовити.  Свої заперечення відповідач обґрунтовує наступним. Строки погашення  податкового зобов’язання  врегульовано п. 5.3. ст. 5 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами”. Відповідно до п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку для  подання  податкової декларації. Терміни подання  податкових декларацій визначено п.п 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами”. Відповідальність за несвоєчасну  сплату узгодженої суми податкового зобов”язання протягом  встановлених граничних строків чинним законодавством передбачена у вигляді  застосування штрафів у розмірах встановлених  п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами”. Такий розмір залежить від терміну затримки  сплати та складає 10, 20, 50  відсотків. Із врахуванням термінів прострочення  сплати  узгодженої суми  податкового зобов”язання до позивача було застосовано штрафні санкції відповідно до оспорюваного    податкового повідомлення-рішення.

В судовому засіданні було досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (акт, податкове повідомлення-рішення, Статут, свідоцтво,  довідка, облікова картка позивача по ПДВ та інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV, справу розглянуто в порядку, встановленому цим Кодексом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Сокальському районі Львівської області була проведена  перевірка  з питань  своєчасності  сплати узгодженого податкового зобов”язання платником  податків ДП “Львіввугілля” за період з  05.05.2005 року  по 31.05.2007 року. Перевіркою встановлено порушення  позивачем п.п 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ та ст. 9  Закону України „Про систему оподаткування”, в результаті чого ним було сплачено  узгоджену суму  податкового зобов”язання за платежем  податок на додану вартість  по вітчизняних товарах (роботах, послугах) із затримкою, що є більшою  90 календарних  днів в сумі 1920623 грн. За результатами перевірки податковим органом складено Акт перевірки № 450/150/32323256 від 14.06.2007 року.

На підставі висновків вказаного акта та згідно пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України N 2181-III податковим органом було винесено  податкове повідомлення-рішення від 19.06.2007 року № 000618150/0, яким до позивача  застосовано штраф  у розмірі 50 %  в сумі 960311 грн. 51 коп. за затримку на 757  календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання з податку на додану вартість  по вітчизняних товарах (роботах, послугах) в сумі 1920623 грн. Штрафні санкції позивачу нараховано згідно розрахунку, на підставі даних  декларації позивача з ПДВ №6234 від 20.04.2005 року.

Позивач із спірним податковим повідомленням-рішенням не погоджується, зазначає, що  спірне податкове повідомлення-рішення прийняте з порушенням чинного законодавства, зокрема Наказу  ДПА України №327 від 10.08.2005 року, яким  затверджено порядок оформлення  результатів невиїзних документальних,  виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання  податкового, валютного та іншого  законодавства та встановлені чіткі  вимоги до оформлення акту  відповідних перевірок. Так, відповідачем в акті перевірки, на підставі якого прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, не зазначено на яких підставах проводиться документальна перевірка, не зазначено інформацію  про посадових осіб  відповідальних  за фінансово –господарську діяльність  підприємства за перевіряємий період, із зазначенням  наказів про призначення та звільнення  із займаної посади, не зазначено  інформацію  про наявність  журналу  реєстрації перевірок підприємства та вчинення  в ньому запису  про проведення  перевірки,  даних про реєстрацію  платника  податків в органах  виконавчої влади. Крім того , акти документальних перевірок  повинні містити інформативні додатки, затверджені  керівником  органу  державної податкової служби та підписані  начальником  відділу працівника, що  очолює перевірку, а саме  розрахунок  штрафних санкцій за порушення  податкового законодавства, інші матеріали, що  підтверджують наявність фактів податкових  та валютних порушень.

Проте  з доводами позивача суд не погоджується  виходячи із наступного.

Згідно пп. 2.2.1 п. 2.2 ст. 2 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" контролюючі органи мають право здійснювати перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати лише стосовно тих податків і зборів (обов'язкових платежів), які віднесені до їх компетенції.

Відповідно до пп. 2.1.4 п. 2.1 ст. 2 даного Закону податкові органи є контролюючими органами стосовно податків і зборів (обов'язкових платежів), які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у пп. 2.1.1 - 2.1.3 п. 2.1.1 ст. 2.

Згідно п. 1.2 ст. 1 Закону України N 2181-III податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів та державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та строки, визначені цим законом або іншими законами України.

У відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про систему оподаткування" від 25.06.91 N 1251-XII податок на додану вартість відноситься до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів).

Порядок, на порушення вимог якого послався позивач, регламентує процедуру оформлення органами державної податкової служби документальних перевірок, до яких віднесено планову, позапланову та камеральну документальні перевірки.

ДПІ  була проведена перевірка своєчасності сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов'язання, яка не є документальною перевіркою в розумінні положень Порядку. Право на проведення таких перевірок передбачено компетенцією контролюючих органів згідно вищенаведеного пп. 2.2.1 п. 2.2 ст. 2 Закону України N 2181-III.

За наведених обставин суд не погоджується з правовою позицією позивача щодо безпідставного застосування податковим органом під час перевірки норм Закону України N 2181-III.

Вказані  позивачем порушення  ДПІ під час проведення перевірки вимог чинного податкового законодавства (не відповідність акта перевірки формі актів, затверджених Наказом  ДПА України №327 від 10.08.2005 року) носять формальний характер і не є підставою для визнання нечинним податкового повідомлення-рішення.

Значення має лише наявність чи відсутність фактів порушення платником податків вимог законодавства, встановлених в акті перевірки.

Відповідно до пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України N 2181-III податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює: а) календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; б) календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

На підставі пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 даного Закону платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону України N 2181-III платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених пп. "г" пп. 4.2.2 п. 4.2, а також п. 4.3 цієї статті. Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації (п. 5.1 ст. 5 Закону України N 2181-III).

Граничним  терміном сплати  суми узгодженого  податкового зобов”язання позивача є 04.05.2005 року. Сума узгодженого  податкового зобов”язання була  сплачена  позивачем з затримкою понад 90 днів.

Підпунктом 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України N 2181-III передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі 10 % погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі 50 % погашеної суми податкового боргу.

На підставі встановленого факту несплати позивачем узгодженої суми податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених Законом України N 2181-III, податковим органом правомірно застосовано  до позивача штрафні санкції на підставі пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України N 2181-III.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Судові витрати у вигляді 3 грн 40 коп - судового збору покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись п. 2-1, п.3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71, 86, 87, 94, 98, ч.3 ст. 121, 158, 160, 162, 163, 167  Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати  у вигляді 3 грн 40 коп судового збору покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                       Морозюк А.Я.