Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня   2007 р.                                                 Справа № 08/476-06

(н.р.43/218-05)

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слюсарева Л.В., суддя   Токар М.В. ,суддя Фоміна В.О.

при секретарі Криворученко О.І.

за участю представників:

позивача –Криворучко  О.О. ( дов. у справі ,а.с.20)

1-го відповідача –Лукаш Т.Г. ( дов. у справі , а.с.18)

2-го відповідача –не  прибув

3-го відповідача –не прибув

3-я особа –Дугіної Д.О. (к. пост. дов. №02-22/0314 від 17.10.2007 року)

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду  апеляційну скаргу позивача вх. № 2743Х/1-13 на рішення господарського суду Харківської області від 01.08.07 по справі № 08/476-06(н.р.№43/218-05)

за позовом ВАТ "Лозівське АТП-16309", м. Лозова

до  1) Управління праці та соціального захисту населення Близнюківської районної державної адміністрації, смт. Близнюки

2) Близнюківського відділення державного казначейства у Харківській області, смт. Близнюки

3) Близнюківської  районної державної адміністрації, смт. Близнюки

третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління праці та соціального захисту населення Харківської облдержадміністрації, м. Харків

про стягнення 50546,00 грн.

встановила:

Позивач –Відкрите акціонерне товариство "Лозівське АТП-16309", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення в Близнюківській районній державній адміністрації , Близнюківського відділення державного казначейства в Харківській області, Близнюківської районної державної адміністрації  про стягнення солідарно з відповідачів 50546,00 грн. в рахунок погашення заборгованості по витратах позивача, пов"язаних з виконанням безкоштовних перевезень на маршрутах Близнюківського району громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням господарського суду Харківської області від 01.08.07р. (суддя Ковальчук Л.В.) в клопотанні відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних  вимог на предмет спору - ДП "Харківавтотранс-сервіс",  відмовлено. В задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати повністю, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав свою апеляційну скаргу .

Перший відповідач  та третя особа проти апеляційної скарги заперечують , вважають рішення господарського суду Харківської області законним  та обґрунтованим , просять залишити його без змін , а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники другого та  третього відповідача  у судове засідання не прибули , хоча належним чином були повідомлені про час, дату  і місце розгляду  справи.

Дослідивши матеріали справи , перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та наданих сторонами в підтвердження обставин справи доказів, перевіривши надану в рішенні суду їх юридичну оцінку, розглянувши доводи апеляційної скарги ,  колегія суддів встановила наступне.

26.12.2006 року позивач –ВАТ "Лозівське АТП-16309", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про  стягнення  з Управління праці та соціального захисту населення в Близнюківської  районної державної адміністрації та Близнюківського відділення державного казначейства  в Харківській області  про стягнення заборгованості  по сплаті витрат , пов*язаних з безкоштовним проїздом громадян , які  постраждали внаслідок  Чорнобильської катастрофи в сумі 50546 грн..

Рішенням господарського суду Харківської області від 11 січня 2006 року позов було задоволено та стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення в Близнюківської  районної державної адміністрації 50546,00 грн. заборгованості  та судові витрати . У позовних вимогах до Близнюківського відділення державного казначейства  в Харківській області було відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11 липня 2006 року рішення господарського суду Харківської області від 11 січня 2006 року  було скасовано, а в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України  від 14 листопада 2006 року   рішення господарського суду Харківської області від 11 січня 2006 року  та постанову  Харківського апеляційного господарського суду від 11 липня 2006 року скасовано , справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області .

Зокрема , в постанові Вищого господарського суду України зазначено , що відповідно до п.1.2 договору , укладеного між позивачем та Близнюківською районною державною адміністрацією  обов*язок відшкодувати витрати на перевезення за фактично  виконані послуги  та дотацію  їх до встановленої норми рентабельності  у відповідності з чинним законодавством  на підставі розрахунків  покладений на замовника , тобто на Близнюківську районну державну адміністрацію. Обставини   виконання  позивачем перевезень  пільгових категорій громадян  слід встановити за участю  замовника перевізника - Близнюківської районної державної адміністрації.

При новому розгляді справі було присвоєно № 08/476-06.

Ухвалою  господарського суду Харківської області від 13 лютого 2007 року до участі у справі у якості  третьої особи  на стороні відповідача було залучено Головне управління праці та соціального захисту населення Харківської облдержадміністрації.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 лютого 2007року  до участі у справі було залучено в якості 3-го відповідача –Близнюківську районну державну адміністрацію.

Рішенням господарського суду Харківської області  від 01 серпня  2007 у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Як вбачається  з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду   позивач здійснював  безкоштовне перевезення  пільгової  категорії громадян , які постраждали  внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Між позивачем та  Близнюківською районною державною адміністрацією 01.01.2001 року було укладено договір  про надання транспортних послуг по перевезенню пасажирів  на автобусних маршрутах  , відповідно до умов якого  позивач як виконавець  по наданню транспортних послуг, здійснює перевезення  пасажирів  по затверджених маршрутах  у відповідності з розкладом руху , а  третій відповідач  зобов*язується відшкодувати  витрати на перевезення  за фактично виконані послуги  та дотацію їх  до встановленої норми рентабельності у відповідності із чинним законодавством  на підставі розрахунків.

28.02.2002 року  між позивачем та третім відповідачем було укладено договір № 3 про надання транспортних послуг на перевезення пасажирів  на автобусних маршрутах зі строком дії до 31 грудня 2002 року , дію якого додатковою угодою  було  пролонговано  на один місяць.

04 лютого 2005 року між позивачем та третім відповідачем  було укладено договір № 2 на перевезення пасажирів   автомобільним транспортом .

Умовами даних договорів передбачено , що третій відповідач зобов*язаний  провести розрахунки за перевезення   пільгового контингенту  та надані  транспортні послуги.

Відповідно до Порядку  використання коштів  Фонду  для здійснення  заходів щодо  ліквідації Чорнобильської катастрофи  та соціального захисту  населення , затвердженого   постановою Кабінету Міністрів  України  від 20.06.2000 року  за № 987 , головним розпорядником коштів  Фонду є Міністерство  надзвичайних ситуацій , яке виділені  субвенції розподіляло  між отримувачами  з власних коштів  та надавала Державному казначейству  дані щодо їх розподілення  . Пунктом  34  Порядку передбачено , що  відшкодування    витрат,    пов'язаних    з    безоплатним користуванням     громадянами,     які    постраждали    внаслідок Чорнобильської  катастрофи,  міським  та  приміським  транспортом, провадиться  через  територіальні  органи  Державного казначейства пасажирським автотранспортним  підприємствам, трамвайно-тролейбусним,  тролейбусним  і трамвайним управлінням на місцях,  відділам залізниць Укрзалізниці,  управлінням  річкового (водного)   транспорту   відповідно   до   встановленого  Порядку,затвердженого наказом МНС.

Згідно  п.2 Порядку  фінансування видатків  місцевих бюджетів  на здійснення заходів  з виконання державних  програм соціального захисту  населення за рахунок субвенцій з державного бюджету , затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів  України  від 04.03.2002 року № 256 , фінансування  видатків  місцевих бюджетів  за державними програмами  соціального захисту  населення провадиться  за рахунок  субвенцій, передбачених державним бюджетом  на відповідний рік, у межах  обсягів , затверджених в обласних бюджетах, бюджетах міст обласного значення  та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Відповідно до п.3 Порядку  фінансування видатків  місцевих бюджетів  на здійснення заходів  з виконання державних  програм соціального захисту  населення за рахунок субвенцій з державного бюджету , затвердженим  Постановою Кабінету Міністрів  України  від 04.03.2002 року № 256  визначено , що  розпорядниками  коштів місцевих бюджетів   на здійснення заходів на виконання  державних програм соціального захисту населення , є  …. керівники управлінь…, до компетенції яких належать питання  праці та  соціального захисту населення.

Розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації  від 11 липня 2003 року  встановлено , що  головне управління  праці та соціального захисту населення  облдержадміністрації  тимчасово  до внесення змін до нормативних  документів  Кабінету Міністрів України, є розпорядником коштів  на проведення розрахунків  з населенням  з надання пільг ветеранам  військової служби, ветеранам органів внутрішніх  справ , громадянам , які постраждали  внаслідок Чорнобильської катастрофи, та реабілітованим громадянам , які стали інвалідами  внаслідок репресій  або є пенсіонерами.

Відповідно до  звіту втрат доходів від безкоштовних  перевезень  потерпілих від аварії на ЧАЕС автобусами міських та приміських маршрутах  автотранспортом  за 1998-2000 роки  сума втрат доходів  ВАТ «Лозівське АТП 16309»складала 49,1  тис.грн. Існування даної суми заборгованості знайшло своє підтвердження і в реєстрі акту  по формі №3 пільга  звіряння розрахунків  за надані  населенню послуги, на які надаються пільги, між Харківським обласним автотранспортним  управлінням та Головним управлінням з питань  надзвичайних ситуацій та  у справах захисту  населення від  наслідків Чорнобильської катастрофи Харківської обласної адміністрації по районах області станом на 01.08.2003 року.(  том 1 а.с.47-50).

Як вбачається з матеріалів справи , а саме з Акту прийому-передачі заборгованості за надані  пільги громадянам , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка утворилася  на 01.01.2003 року  від Головного управління з питань  надзвичайних ситуацій та  у справах захисту  населення від  наслідків Чорнобильської катастрофи Харківської обласної адміністрації до управління праці та соціального захисту населення Близнюківської районної державної адміністрації , заборгованість перед ВАТ «Лозівське АТП-16309»станом на 01.01.2003 року та станом на 01.09.2003 року складає 49,1 тис.гр. Даний акт підтверджує факт передачі заборгованості за спірний період  першому відповідачу.

Першим відповідачем до матеріалів справи було надано  акт  звіряння  розрахунків за надані населенню послуги , на які  надаються пільги  , між ВАТ «Лозівське АТП-16309» та головним розпорядником коштів місцевого бюджету станом на 01.08.2003 року , з якого вбачається , що заборгованість минулих років з урахуванням поточної заборгованості складає 50546,00 грн.

Станом на 01.06.2005 року  сума даної заборгованості  також  підтверджена Актом звіряння  розрахунків за надані населенню послуги , на які  надаються пільги  , між ВАТ «Лозівське АТП-16309» та управлінням праці та соціального захисту населення  Близнюківської  райдержадміністрації.

З огляду вищевикладеного вбачається , що  позивач дійсно перевозив пасажирів пільгового контингенту, сума втрат від перевезення складає  50546,00 грн. Дана сума заборгованості була прийнята  першим відповідачем і мала бути відшкодована  позивачеві , виходячи з приписів норм діючого законодавства.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських,приміських та  міжміських,  які  не  виходять  за  межі  території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування  визначаються   договором  про організацію   перевезень   пасажирів   на   автобусному   маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального  користування,  які  буде  обслуговувати  автомобільний перевізник,  умови  організації   перевезень,   показники   якості транспортного     обслуговування    населення,    термін    роботи автомобільного перевізника,  зобов'язання органів виконавчої влади та  органів  місцевого  самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки  проїзної  частини  автомобільної  дороги  та  під'їзних шляхів   у   належному   стані   (тільки  для  міських  автобусних маршрутів),  розмір  компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок  перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Статтею 29 цього ж Закону України  встановлено , що органи виконавчої влади та  органи  місцевого  самоврядування зобов'язані   надати   перевізникам,   які   здійснюють   пільгові перевезення пасажирів та перевезення  пасажирів  за  регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Стаття 37 Закону України «Про автомобільний транспорт»передбачає засади пільгового перевезення пасажирів автомобільним транспортом ,в якій зазначено, що пільгові перевезення    пасажирів,    які    відповідно    до законодавства  користуються    такими    правами,   забезпечують автомобільні перевізники,  які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.   Автомобільному перевізнику,    який    здійснює   перевезення пасажирів  на  автобусних   маршрутах   загального   користування,забороняється   відмовлятися   від  пільгового  перевезення,  крім випадків, передбачених законом.

Безпідставна відмова  від  пільгового  перевезення  тягне  за собою відповідальність згідно із законом.

Із зазначених норм діючого законодавства вбачається , що компенсація збитків , понесених автомобільним перевізником є саме обов*язком  органів виконавчої влади та  органів  місцевого  самоврядування.

З огляду вищевикладеного вбачається , що  позивач дійсно перевозив пасажирів пільгового контингенту, сума втрат від перевезення складає  50546,00 грн. Дана сума заборгованості була прийнята  першим відповідачем і мала бути відшкодована  позивачеві , виходячи з приписів норм діючого законодавства.

Згідно ст.ст.75, 76  Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів повинен був при розробленні бюджетних запитів врахувати на відповідний рік фактичну інформацію щодо  обсягів  перевезень пільгового контингенту пасажирів і відповідно щодо обсягів компенсацій за такі перевезення. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін у судовому засіданні , перший відповідач не включив до бюджетного замовлення та проекту бюджету в необхідному обсязі суми  компенсацій щодо пільгового  перевезення пасажирів.

Відповідно до   ст.ст. 89, 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів   на державні програми  соціального захисту  на соціальне забезпечення  фінансуються виключно за рахунок субвенції з Державного бюджету  України  у порядку , визначеному  Кабінетом Міністрів України , і зазначає , що виконання  зобов*язвнь по відшкодуванню  перевізникам витрат на перевезення пільгового контингенту покладено на органи виконавчої влади , але в межах коштів  визначених законами України про Державний бюджет України на  відповідний рік. Згідно  п.2 Порядку  фінансування видатків  місцевих бюджетів  на здійснення заходів  з виконання державних  програм соціального захисту  населення за рахунок субвенцій з державного бюджету , затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів  України  від 04.03.2002 року № 256 , фінансування  видатків  місцевих бюджетів  за державними програмами  соціального захисту  населення провадиться  за рахунок  субвенцій, передбачених державним бюджетом  на відповідний рік, у межах  обсягів , затверджених в обласних бюджетах ,бюджетах міст обласного значення  та у районних бюджетах на зазначені цілі.

У  відповідності з п.37 статті 2 Бюджетного Кодексу України  субвенції –це  міжбюджетні  трансферти для використання  на певну мету  в порядку , визначеному тим органом , який прийняв рішення  про надання субвенції.  Матеріалами справи , доказами наданими сторонами  суду та з усних пояснень сторін встановлено , що  відповідачі не  надавали бюджетні запити ( замовлення) про надання бюджетної субвенції для погашення заборгованості перед позивачем , зазначеної в розшифровках , які приймали без зауважень та уточнень , а тому і підстави для  не надання замовлень про включення до видатків  державного бюджету суми заборгованості перед позивачем  відсутні.

П.8 ст. 2 Бюджетного Кодексу України  виначено , що  бюджетне зобов*язання – це  будь-яке  здійснене  відповідно до бюджетного асигнування  розміщення замовлення, укладання договору , придбання товару , послуги чи здійснення  інших аналогічних операцій  протягом бюджетного періоду , згідно з якими  необхідно здійснити  платежі  протягом цього ж періоду або у майбутньому.  Так,  матеріали справи свідчать , що відповідачі дійсно  в межах коштів , що надійшли до  місцевого бюджету  відшкодували  позивачеві  частину заборгованості , проте  доказів , що  замовлення було розміщено  в обсязі  заборгованості перед позивачем , відображеної в актах  звірки ,  суду не надано.

Факт часткового погашення  заборгованості  і є фактом підтвердження  правомірності їх отримання.

Враховуючи , що відповідно до  ст. 111-12 Господарського процесуального Кодексу України  вказівки , що містяться  у постанові касаційної інстанції , є обов*язковими  для суду  першої інстанції  під час нового розгляду справи , колегія суддів дійшла висновку , що під час розгляду справи  судом першої інстанції неповно з*ясовано обставини справи ,порушено норми матеріального права , а саме при винесені оскаржуваного судового акту залишено поза увагою приписи Бюджетного Кодексу України , Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку  фінансування видатків  місцевих бюджетів  на здійснення заходів  з виконання державних  програм соціального захисту  населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, а тому  судом прийнято незаконне , необгрунтоване рішення , яке підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 75, 76, 89 ,102 Бюджетного Кодексу України, статтями 27, 31, 37 Закону України «Про автомобільний транспорт», статтями 33, 43, 99,101,103-105   Господарського процесуального кодексу України,  колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області  від 01 серпня 2007 року по справі № 08/476-07 скасувати .

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення  Близнюківської  райдержадміністрації (64800, Харківська обл.,смт.Близнюки, вул.Комсомольська,39, код 3196372, р/р 0562 УКД в Харківській області, м.Харків, МФО 851011) на користь  Відкритого акціонерного товариства «Лозівське автотранспортне підприємство-16309» (64600, Харківська обл., м.Лозова, вул.Польова, 1 , р/р6001, Лозівське відділення  ХГРУ «Приватбанк», МФО 351533, код ОКПО 14082622)  заборгованість у сумі  50546,00 грн.

У задоволенні позовних вимог до  Близнюківського відділення державного казначейства у Харківській області  та  Близнюківської  районної державної адміністрації в позові відмовити.

Доручити  господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя                                            Слюсарева Л.В.

Суддя                                            Токар М.В.

Суддя                                            Фоміна В.О.