ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

23 жовтня 2007 р.                                                             Справа  № 5/295-А

За позовом:        ТОВ „Фішер-Мукачево” м.Мукачево

До відповідача:  Мукачівської МДПІ м.Мукачево

Про свизнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 11.07.2007р.

Суддя   О.С. Йосипчук

за участю представників сторін:

Позивача:          Митровцій В.І. - представник

Відповідач:       Стасів Н.М. –представник

Розглянувши матеріали справи за товариства з обмеженою відповідальністю „Фішер-Мукачево” м.Мукачево до Мукачівської МДПІ м.Мукачево про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 11.07.2007р. №0/0,

ВСТАНОВИЛА:

Предметом судового дослідження у даній справі є податкове повідомлення-рішення №0/0, прийняте відповідачем 11.07.2007р., яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, заявлену позивачем у за квітень 2007 року у сумі 11181 грн.

Дане рішення податкового органу прийняте на підставі висновків акту виїзної позапланової перевірки  ТОВ „Фішер-Мукачево” з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за квітень 2007 року.

Наведеним вище актом перевірки встановлено порушення позивачем п.п.7.7.2. ст..7 Закону України „Про податок на додану вартість”, яке полягало у тому, що позивачем не було проведено сплату суми ПДВ при імпорті товарів, а скориговано ПДВ за рахунок від’ємного значення попередніх періодів.

Як вбачається із акту перевірки із всієї задекларованої позивачем у квітні 2007 року суми бюджетного відшкодування, податковим органом визнано, належною до занесення до податкового кредиту звітного періоду суму ПДВ, фактично сплачену позивачем у попередньому податковому періоді суму 1029260 грн.

Іншу суму ПДВ (65144 грн.) податкового кредиту попереднього періоду, яку позивач відобразив у декларації з ПДВ за квітень 2007 року відповідач не визнав. Означена сума 65144 грн. податкового кредиту виникла внаслідок погашення векселів, виданих на суму податкового зобов’язання у попередніх періодах у зв’язку із здісненням позивачем імпортних операцій. За твердженням податкового органу, позивач не вправі відносити ці суми до податкового кредиту  наступного періоду по тій причині, що оформлене векселями податкове зобов’язання позивача на суму 65144 грн., було погашене не коштами, а внаслідок зменшення сум бюджетного відшкодування на дату поставки податкового векселя органу митного контролю.

Не погоджуючись із таким висновком податкового органу, позивач просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 11.07.2007р. №0/0, посилаючись на невідповідність висновків Мукачівської МДПІ фактичним обставинам справи, з огляду на приписи п.10.1. ст..10, п.п.7.3.6. ст..7 Закону України „Про податок на додану вартість” та на п.5.5. Порядку заповнення та надання податкової декларації з ПДВ.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема посилається на п.7.7.2. ст..7 Закону України „Про податок на додану вартість”, згідно з яким бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку фактично сплаченій отримувачем товарів у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів. І, оскільки, ПДВ, який включено до податкового кредиту у квітні 2007 року не було фактично сплачено коштами у попередніх періодах, сума 11181 грн. не підлягає бюджетному відшкодуванню.

Повний текст постанови виготовлено 31.10.2007р.

Заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши

подані по справі доказові матеріали, щодо спірного питання,

Суд задовольняє позов,  виходячи з наступного:

У ході судового слухання справи було встановлено, що підприємство позивача є абсолютним експортером продукції власного виробництва, з огляду на що, діяльність ТОВ „Фішер-Мукачево” пов’язана із систематичним відшкодуванням ПДВ із державного бюджету.

Здійснюючи імпорт сировини та матеріалів на митну територію України, позивач користується правом оформлення зобов’язань по ПДВ з імпорту  податковими векселями.

У відповідності до ч.1 п.11.5 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” платники податку при імпорті товарів на митну територію України, за умови оформлення митної декларації (за винятком тимчасової чи неповної, періодичної чи попередньої декларації), можуть за власним бажанням надавати органам митного контролю податковий вексель на суму податкового зобов'язання зі строком погашення на тридцятий календарний день з дня його поставки органу митного контролю.

При цьому, оформлені векселями податкові зобов’язання по сплаті ПДВ при імпорті матеріальних цінностей на митну територію України, позивач правомірно погашав за рахунок належних до відшкодування сум ПДВ, що облікуються на картці особового обліку з ПДВ в податковій службі, як це передбачено ч.7 п.11.5. ст..11 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Згідно діючого законодавства, податковий вексель вважається погашеним та платник податку має право на включення до складу податкового кредиту суми зобов'язань по податковому векселю у наступному звітному (податковому) періоді (ч.7 п.11.5 ст.11 Закону України „Про ПДВ”).

Описаний вище порядок погашення податкових векселів та послідуюче віднесення сум погашених ПДВ до складу податкового кредиту у наступному звітному періоді також передбачено Порядком випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України", затверджений Постановою КМУ № 1104 від 1.10.1997року зі змінами та доповненнями, згідно з яким платник податку може за самостійним рішенням достроково погасити податковий вексель шляхом перерахування коштів до бюджету, або заліку суми бюджетного відшкодування, підтвердженого органом державної податкової служби, згідно з поданою ним письмовою заявою (ч.3 п.19 Порядку).

Що стосується висновку податкового органу –відповідача у справі про неправомірність бюджетного відшкодування у сумі 11181 грн. ПДВ, що виникла внаслідок оплати послуг, отриманих від нерезидента, суд констатує наступне.

Згідно п.10.1 позивач виступає особою, що відповідальна за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету при наданні послуг нерезидентом.

Відповідно до п. 7.3.6 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” датою виникнення податкових зобов'язань при імпортуванні робіт (послуг) є дата списання коштів з розрахункового рахунку платника податку в оплату робіт (послуг) або дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) нерезидентом залежно від того, яка з подій відбулася першою.

У відповідності до п.5.5. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість,  позивач в рядку 7 в декларації за лютий 2007 року  відобразив суму послуг, отриманих від нерезидента у сумі 325722 грн. і, відповідно нарахував ПДВ в сумі 65144 грн.

Згідно з п.7.5.2. Закону України „Про податок на додану вартість” податковий кредит у спірній ситуації виникає по даті сплати податку за податковими зобов’язаннями. Оскільки, подаючи декларацію за лютий з від’ємним результатом до податкового органу, позивач фактично сплатив за всіма нарахованими зобов’язаннями,то в наступному місяці, в квітні, він правомірно відніс таку суму до податкового кредиту ( рядок 12.4 декларації за квітень 2007 року (послуги, отримані від нерезидента").

Згідно пп.7.4.1 Закону та пункту 5.7 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, до розділу II "Податковий кредит" (рядки 10 - 15 декларації) включаються обсяги придбання (виготовлення, будівництва, спорудження) з податком на додану вартість або без податку на додану вартість товарів (послуг), основних фондів на митній території України, імпортованих товарів, отриманих на митній території України від нерезидента послуг з метою їх подальшого використання у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, зважаючи на викладене вище, позивачем дотримано приписи норм права, що встановлюють механізм нарахування та сплати ПДВ, нарахованого на суму послуг, отриманих від нерезидента.

Посилання відповідача на п.7.7.2. ст..7 Закону України „Про податок на додану вартість не приймається судом до уваги в силу викладеного вище.

Крім того, відповідно до ч.1 п.7.7.2. ст..7 Закону України „Про ПДВ”  цей пункт закону застосовується у випадку, коли сума бюджетного відшкодування визначена, відповідно до п.7.7.1. ст..7 Закону, тобто як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного періоду та сумою податкового кредиту такого звітного періоду, показники якого формуються на підставі податковий накладних, в той час, як податковий кредит позивача правомірно сформовано у відповідності до п.7.3.-7.5. ст..7 та п.11.5. ст.11 цього ж Закону.

Отже, зважаючи на викладене вище, суд констатує підставність вимог позивача.

Керуючись ст.ст.158-163, 167 КАС України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задоволити.

Податкове повідомлення-рішення від 11.07.2007р. №0/0, прийняте Мукачівською МДПІ по відношенню то товариства з обмеженою відповідальністю „Фішер-Мукачево” м.Мукачево, визнати нечинним у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України. На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Суддя                                      О.С. Йосипчук