СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.07                                                                                 Справа № 13/425.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Укрсировина” м. Київ

до приватного підприємства “Тала” м. Луганськ

про стягнення 67089 грн. 18 коп.

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Буймирська О.В.

Від позивача
Шевчук Н.І. дов. № 1/08 від 03.08.2007 р.

Від відповідача
Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся з позовом про стягнення боргу в сумі 66400 грн. 00 коп. пені в сумі 357 грн. 18 коп., втрат від інфляції 332 грн. 00 коп.

Позивач позов підтримав.

Учасників судового процесу було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст.ст. 42 , 43 Господарського  процесуального кодексу України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Відповідач у судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву не надав.

Неприбуття повторно у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно положень ст. 75 Господарського  процесуального кодексу України, оскільки до повноважень господарських суддів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб –учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Тому направлення кореспонденції на адресу відповідача відповідно до інформації, що міститься в матеріалах справи є належним доказом виконання господарським судом обов’язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

З’ясувавши фактичні  обставини справи,  докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам  сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового процесу, суд

ВСТАНОВИВ, що  відповідно до договору поставки № 1/16/02-2007 від 16.02.2007 р. позивач за накладними № РН-0000008 від 19 лютого 2007 р. на суму 29062 грн. 50 коп., та № РН-0000047 на суму 66000 грн. 00 коп. передав відповідачу сухе знежирене молоко на загальну суму 95062 грн. 50 коп.

Згідно п. 3.2. договору сторони встановили, що оплата здійснюється по факту або попередня оплата.

Відповідач частково розрахувався за одержаний товар перерахувавши позивачу 28662 грн. 50 коп., вартість неоплаченого товару становить 66400 грн. 00 коп.

Позивач претензією від 22.05.2007 р., яка була одержана відповідачем 27.06.2007 р. запропонував сплати зазначені кошти.

Відповідач заперечень проти позову, або доказів оплати боргу суду не надав.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського  процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Договір поставки № 1/16/02-2007 від 16 лютого 2007 р. не містить визначення конкретного строку виконання зобов’язання відповідача по оплаті одержаної продукції, оскільки п. 3.2. який визначає строки оплати, не визначає з настанням саме якого факту пов’язаний обов’язок відповідача по оплат товару, та протягом якого строку з моменту настання зазначеного факту відповідач зобов’язаний оплатити продукцію.

За таких обставин строк виконання грошового зобов’язання з боку відповідача не визначений.

З врахуванням цього, відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідач був зобов’язаний розрахуватися за одержаний товар протягом сьомі  днів  з моменту одержання 27.06.2007 р. претензії позивача.

Зазначене зобов’язання відповідачем не було виконано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах  звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 530 згаданого кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За таких обставин вимоги позивача щодо стягнення суми основного боргу є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача втрат від інфляції за період березень-червень 2007 р. в сумі  332 грн. 00 коп., та відповідно до п. 5.1. договору пені в сумі 357 грн. 18 коп. за період з лютого 2007 р. по 22.05.2007 р.

З врахуванням того, що прострочення відповідачем грошового зобов’язання за договором  виникло тільки після одержання ним претензії, вимоги позивача щодо стягнення втрат від інфляції та пені за період до виникнення прострочення зобов’язання, є необґрунтованими, та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –664 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 116 грн. 78 коп., в решті на позивача.

Керуючись ст. 44,49, 75, 82-85 Господарського  процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства “Тала” м. Луганськ, вул. Радянська 54 оф. 453 ідентифікаційний код  32969012 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговій дім “Укрсировина” м. Київ, вул. Гната Юри б. 9 кв. 414 ідентифікаційний код  34731631 борг в сумі 66400 грн. 00 коп.,  державне мито у сумі –664 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 116 грн. 78 коп., наказ видати.

3. В решті вимог відмовити.

У судовому засіданні за згодою сторін була оголошена  тільки вступна  та резолютивна частина рішення.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько

Дата підписання рішення

18.09.2007 р.