ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16"
жовтня 2007 р.
Справа № 35/442-07

вх. № 9899/5-35

Суддя господарського суду Швед Е.Ю.

при секретарі судового засідання Сімонова Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1.
відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом ФОП ОСОБА_1., м. Харків

до  ФОП ОСОБА_2, м.
Харків

про стягнення 19357,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1. звернувся до суду
із позовною заявою щодо стягнення з відповідача - фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 заборгованості з урахуванням індексу інфляції у сумі 18341,55 грн.,
штрафних санкцій у сумі 1014,25 грн., 3% річних у сумі 366,00 грн., а також
віднести на відповідача витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Позивач до початку судового засідання звернувся до суду із
клопотанням про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації
судового процесу. Дане клопотання не суперечить чинному законодавству,
інтересам сторін, тому приймається судом та підлягає задоволенню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить
суд задовольнити їх в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог, позивач
посилається на те, що відповідач безпідставно отримав від нього грошові кошти у
сумі 18250,30 грн. та не повернув їх.

Відповідач у призначене судове засідання не з'явився, але через
канцелярію господарського суду надав клопотання про перенесення розгляду
справи, в якому просить суд розгляд справи відкласти в зв"язку із
хворобою, в обгрунтування клопотання додав листок непрацездатності.

Розглянувши подане клопотання, суд доходить до висновк, що воно не
підлягає задоволенню, оскільки додана копія листка непрацездатності належним
чином не оформлена: вона не містить лікарського закладу про його відкриття,
окрім того відповідач не перебуває на стаціонарному лікуванні та лікується
амбулаторно. Разом з тим відповідачем не надано доказів або обгрунтування
неможливості участі в судовому засіданні свого представника.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, вислухавши пояснення
представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач без належної
правової підстави отримав від позивача грошові кошти у сумі 18250,30 грн., що
підтверджується платіжними документами, зокрема платіжними дорученнями № 34 від
20.10.2007 року на суму 5000,00 грн., № 38 від 09.11.2006 року на суму 2800,00
грн., № 40 від 09.11.2006 року на суму 3816,55 грн., № 41 від 09.11.2006 року
на суму 1183,75 грн., № 43 від 14.11.2006 року на суму 650,00 грн., № 52 від
14.12.2006 року на суму 3000,00 грн., № 53 від 19.12.2006 року на суму 900,00
грн., № 55 від 29.12.2006 року на суму 900,00 грн.

Позивач пояснив, що між позивачем та відповідачем договору щодо
виконання робіт, згідно якого позивач був зобов'язаний здійснити плату у
розмірі 18250,30 грн., укладено не було, а зазначені грошові кошти були
перераховані помилково, тобто неналежному отримувачу.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа,
яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана
повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно
від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що грошові кошти у
розмірі 18250,30 грн. є такими, що безпідставно набуті відповідачем та
підлягають поверненню позивачу, проте відповідачем не були повернуті.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України,
господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання
та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,
передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у
тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити
гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 174 Господарського кодексу України,
господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або
суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав.

У ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст.  231
Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою
ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами,
якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 232 Господарського кодексу України, вимогу
щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити
учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у
випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською
компетенцією.

Позивач відповідно до вимог законодавства нарахував відповідачу
пеню у сумі 1014,25 грн. Суд, перевіривши правомірність нарахування пені,
вважає її обґрунтованою та такою, що відповідає наданому розрахунку, тому вимога
в цій частині підлягає задоволенню, вказана сума стягненню з відповідача на
користь позивача.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з
урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен
сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми. Суд, перевіривши правильність наданого
позивачем розрахунку індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми,
дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення суми боргу з
урахуванням індексу інфляції у загальній сумі 18341,55 грн., а також 3% річних
від простроченої суми, що складає 366,00 грн.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесу
всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги
позивача є правомірними та належним чином обґрунтованими, а, отже, підлягають
задоволенню.

Витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на відповідача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 625, 1212 Цивільного кодексу
України, 173, 174, 230-232 Господарського кодексу України, ст.ст.33, 43, 44,
49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2(ідентифікаційний
код НОМЕР_1, АДРЕСА_1, п/р НОМЕР_2 у Харківській філії АБ „Синтез”, м. Харків,
МФО НОМЕР_3)  на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1(ідентифікаційний код НОМЕР_4, АДРЕСА_2 п/р НОМЕР_5 в
Харківській обласній філії АКБ „Укрсоцбанк”, МФО НОМЕР_6) 18341,55 грн.
основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 1014,25 грн. штрафних санкцій,
366,00 грн. - 3% річних, а також судові витрати у розмірі 193,58 грн.
державного мита та 118,00 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя
Швед Е.Ю.