ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2007 р.
№ 3/4"Д"

Вищий господарський суд України у складі:  суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу акціонерного комерційного банку “Мрія”,           м. Київ, в особі Житомирської філії акціонерного комерційного банку “Мрія”, м. Житомир (далі -  Банк)

на рішення господарського суду Житомирської області від 31.10.2006 та

постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 27.02.2007

зі справи № 3/4“Д”

за позовом відкритого акціонерного товариства “Верстатуніверсалмаш”,            м. Житомир (далі - ВАТ “Верстатуніверсалмаш”)

до товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Романів”,                м. Житомир (далі - ТОВ “ТД “Романів”)

про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача –Державна податкова інспекція у м. Житомирі,                            м. Житомир (далі -  ДПІ у м. Житомирі),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –Банк.

Судове засідання проведено за участю представників:

ВАТ “Верстатуніверсалмаш” –не з’яв.,

ТОВ “ТД “Романів” –не з’яв.,

ДПІ у м. Житомирі –не з’яв.,

Банку –Оберемка Р.А.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 31.10.2006 (суддя Філіпова Т.Л.), залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 27.02.2007 (колегія суддів у складі: Вечірко І.О. - головуючий, судді Зарудяна Л.О. і Ляхевич А.А.), позов задоволено: визнано недійсним договір купівлі-продажу від 02.09.2003                   № 50-17/03, укладений ВАТ “Верстатуніверсалмаш” і ТОВ “ТД “Романів” (далі –оспорюваний договір); ТОВ “ТД “Романів” зобов’язано повернути ВАТ “Верстатуніверсалмаш”  майно, одержане на виконання  цього договору (токарні, свердлильні та розточувальні, шліфувальні, фрезувальні, різні верстати і кран козловий) на загальну суму 4 213 320 грн.; на відповідача віднесено судові витрати зі справи. У прийнятті зазначеного рішення суд першої інстанції виходив з невідповідності оспорюваного договору положенням: статті 20 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”; підпунктів 8.6.1, 8.6.3 статті 8 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Суд апеляційної інстанції з відповідними висновками погодився частково, зазначивши, що оспорюваний договір укладено з порушенням вимог статей 17, 20 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України та в поясненнях до неї Банк просить скасувати оскаржувані судові рішення з даної справи та припинити провадження в ній. Скаргу мотивовано неправильним застосуванням попередніми судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права, в тому числі вимог Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та статті 41 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відзиви на касаційну скаргу не надходив.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- ухвалою господарського суду Житомирської області від 09.02.2001 було розпочато процедуру санації боржника ВАТ “Верстатуніверсалмаш”;

- ухвалою зазначеного господарського суду від 23.05.2002 затверджено план санації ВАТ “Верстатуніверсалмаш”;

- ухвалою цього ж господарського суду від 02.03.2004 затверджено мирову угоду , укладену ВАТ “Верстатуніверсалмаш” і кредиторами у справі № 1/35“Б”, виключивши з неї примітку до додатку № 4, та припинив провадження у справі про банкрутство названого товариства;

- 02.09.2003 сторонами в даній справі укладено оспорюваний договір, згідно з яким ВАТ “Верстатуніверсалмаш” (продавець) зобов’язався передати ТОВ “ТД “Романів” (покупець), а останній –прийняти і оплатити товари (металорізальні та металообробні верстати);

- оспорюваним договором передбачалося, зокрема, що:

·          кількість, ціна та загальна вартість товару визначається в товарній накладній та специфікації до цього договору, яка оформлюється у вигляді додатка до нього та є його невід’ємною частиною (пункт 2);

·          оплата за товар здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом 30 банківських днів з моменту отримання товару, а в разі оплати цінними паперами –протягом 90 банківських днів із зазначеного моменту (пункт 4);

·          товари передаються покупцеві зі складу продавця на підставі товарної накладної, а за якістю –згідно з документами, що засвідчують якість товару (пункт 5);

·          договір діє до повного виконання (пункт 8);

·          ВАТ “Верстатуніверсалмаш” передало майно ТОВ                           “ТД “Романів”, а останнє його не оплатило і в подальшому передало це майно в заставу Банкові згідно з договором застави від 20.12.2003 на забезпечення виконання своїх зобов’язань за кредитним договором;

- у зв’язку з невиконанням ТОВ “ТД “Романів” своїх зобов’язань за кредитним договором Банк звернувся до Державної виконавчої служби за вчиненням виконавчого напису, а в подальшому –про його примусове виконання, і зазначеною службою було вчинено виконавчі дії з опису та арешту майна;

- планом санації боржника ВАТ “Верстатуніверсалмаш” (схваленим  комітетом кредиторів цього товариства та затвердженим ухвалою господарського суду) передбачалася реалізація зайвого обладнання ВАТ “Верстатуніверсалмаш”; перелік зайвого та фізично зношеного обладнання, яке підлягало реалізації, за станом на 01.03.2002 включав 170 одиниць обладнання (пункт 5.5 плану); водночас в цьому пункті не визначено кількість, найменування та вартість обладнання, яке підлягало реалізації. Докази зміни зазначеного плану в установленому порядку –відсутні;

- з листа ДПІ у м. Житомирі від 30.10.2006 № 334365/9/10 вбачається, що на момент укладення оспорюваного договору існувало право податкової застави, що підтверджується також витягом, наданим реєстратором –Інформаційним центром Міністерства юстиції України про внесення запиту до Державного реєстру застав рухомого майна від 28.04.2000, і довідкою ДПІ у м. Житомирі;

- оспорюваний договір є значною угодою в розумінні статті 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, оскільки вартість переданого за цим договором майна значно більша ніж один відсоток балансової вартості активів ВАТ “Верстатуніверсалмаш”;

- у матеріалах справи немає доказів того, що комітет кредиторів надавав згоду на укладення оспорюваного договору або на відчуження майна в інший спосіб, ніж його продаж на відкритих торгах.

Відповідно до частини п’ятої статті 17 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” керуючий санацією має право розпоряджатися майном боржника з урахуванням обмежень, передбачених цим Законом, укладати від імені боржника угоди, зокрема, цивільно-правові.

За приписами статті 20 названого Закону:

- з метою відновлення платоспроможності боржника та задоволення вимог кредиторів план санації може передбачати продаж частини майна боржника на відкритих торгах. Керуючий санацією після проведення інвентаризації та оцінки майна боржника має право почати продаж частини майна боржника на відкритих торгах (частина перша);

- без проведення торгів може бути реалізовано керуючим санацією, за згодою комітету кредиторів, майно боржника, не продане на повторних торгах, якщо інше не передбачено планом санації (частина п’ята).

Згідно з частиною дев’ятою статті 17 того ж Закону значні угоди та угоди, щодо яких є заінтересованість, укладаються керуючим санацією тільки за згодою комітету кредиторів, якщо інше не передбачено планом санації.

Значними, за визначенням статті 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, є угоди щодо розпорядження майном боржника, балансова вартість якого перевищує один відсоток балансової вартості активів боржника на день укладення угоди.

З огляду на встановлені попередніми судовими інстанціями обставини справи та з урахуванням наведених законодавчих приписів названі судові інстанції дійшли правильного висновку про невідповідність оспорюваного договору вимогам статей 17, 20 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, оскільки майно за цим договором було реалізовано керуючим санацією ВАТ “Верстатуніверсалмаш” без наявності належних повноважень і без згоди комітету кредиторів.

Згідно із статтею 48 Цивільного кодексу Української РСР (який був чинний на час укладення оспорюваного договору) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. По недійсній угоді кожна з сторін зобов’язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Відтак попередні судові інстанції прийняли законні та обґрунтовані рішення про визнання оспорюваного договору недійсним і застосування наслідків, передбачених наведеною нормою Цивільного кодексу Української РСР.

Доводи касаційної скарги не спростовують відповідних висновків господарських судів та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень. Зокрема, не може бути взято до уваги твердження скаржника про те, що “з моменту припинення провадження по справі” про банкрутство позивач у даній справі нібито “втратив можливість захисту прав, які належали йому як учаснику справи про банкрутство (боржнику) за межами провадження даної справи”. Відповідність чи невідповідність угоди вимогам закону оцінюється господарським судом на момент її укладення; в даному ж разі на момент укладення оспорюваного договору, як встановлено попередніми судовими інстанціями, ВАТ “Верстатуніверсалмаш” було учасником справи про банкрутство, і отже цей договір повинен був відповідати вимогам, зокрема, Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, тим часом як такої відповідності він не мав.

Визначених законом підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається.

До того ж Банком не наведено жодних заснованих на законі (стаття 80 ГПК України) мотивів стосовно припинення провадження в даній справі, якого він вимагає в касаційній скарзі.

Керуючись статтями 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 31.10.2006 та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 27.02.2007 зі справи № 3/4“Д” залишити без змін, а касаційну скаргу акціонерного комерційного банку “Мрія” в особі Житомирської філії акціонерного комерційного банку “Мрія” –без задоволення.

Суддя                                                                                              В. Селіваненко

Суддя                                                                                              І. Бенедисюк

Суддя                                                                                              Б. Львов