ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.06.2007  року                                                                      Справа № 2516/98

Луганський апеляційний господарський суд колегією суддів у складі :

головуючого судді                     Якушенко Р.Є.

суддів                                        Бородіної Л.І.

Перлова Д.Ю.

Склад судової колегії призначено розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 25.05.2007. Розпорядженнями від 22.06.2007 склад судової колегії змінено.

при секретарі

судового засідання                    Мартинцевій Н.М.

за участю представників сторін

від позивача                              Світанько В.М., дов. №27-04/09-10 від 03.01.07

від відповідача                    не прибув

Розглянувши

апеляційну скаргу                    Закритого акціонерного товариства „Янівське”,

м. Красний Луч

на рішення

господарського суду           Луганської області

від                                         24.04.07

у справі                               № 16/98 (суддя –Шеліхіна Р.М.)

за позовом                               Закритого акціонерного товариства „Янівське”,

м. Красний Луч

до відповідача                     Державного підприємства „Антрацит” ,

м. Антрацит

про                                        стягнення 1602265 грн. 57 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 24.04.07 у справі №16/98 (Шеліхіна Р.М.) частково задоволено позов, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, Закритого акціонерного товариства «Янівське»(далі ЗАТ «Янівське»), смт. Княгинівка м. Красний Луч до Державного підприємства «Антрацит», м. Антрацит (далі ДП «Антрацит»), стягнуто з відповідача борг в сумі 617490 грн. 50 коп., індекс інфляції в сумі 52512 грн. 60 коп., 3% річних в сумі 18621 грн. 30 коп., витрати по держмиту в сумі 6886 грн. 25 коп., витрати на послуги судового процесу в сумі 59 грн. 70 коп. В частині  стягнення пені в сумі 59057 грн. 71 коп. відмовлено.

Рішення господарського суду з посиланням на норми статей 526, 625, 629, 903 Цивільного кодексу України мотивоване обгрунтованістю вимог в частині стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

В частині стягнення пені відмовлено з посиланням на норми статті 232 Господарського кодексу України, оскільки, позивачем не вірно визначено період, за який вона нарахована.

ЗАТ «Янівське», позивач у справі, не погодилося з вказаним рішенням та подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині відмови в стягненні пені та витрат по сплаті державного мита, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та постановити  нове рішення про задоволення позову в сумі уточнених позовних вимог та стягнути  витрати по сплаті державного мита в сумі 7476 грн. 82 коп. та на технічне забезпечення судового процесу 118 грн.

На обґрунтування доводів апеляційній скарги вказує наступне.

Суд першої інстанції неправильно та невсебічно розглянув позовні вимоги в частині стягнення пені та неправильно застосував статтю 232 Господарського кодексу України та статтю 78 Господарського процесуального кодексу України, оскільки до уточнення позовних вимог від 11.04.07 № 27-04/09-178 було додано розрахунок пені по кожному простроченому та не виконаному зобов’язанню за 6 місяців, а саме: з 13.03.06 по 13.04.06, з 11.05.06 по 11.11.06, з 07.06.06 по 07.12.06, що у сумі склало 59057 грн. 71 коп.

Також суд, в порушення статті 49 Господарського процесуального кодексу України, не правильно визначив суму судових витрат, що підлягають до стягнення з відповідача.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, не скористався  правом участі в судовому засіданні, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги.

Судова колегія з урахуванням думки позивача вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника відповідача.

Заслухавши доводи апеляційній скарги, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи судова колегія апеляційної  інстанції

ВСТАНОВИЛА:

Між сторонами за позовом 30.06.05 укладено договір № 79 на переробку вугільної продукції (а.с. 11-13) та додаткові угоди  до нього № 1 від 30.09.05, № 2 від 01.12.05 (а.с. 14), № 3 від 26.12.05 та № 4 від 19.12.06 (а.с. 15).

Відповідно до п. 1 цього договору «замовник», відповідач у справі, зобов’язався поставити вугільну сировину марки АРШ 0-200 згідно з додатком № 1 до договору, що є невід’ємною частиною договору та відшкодувати затрати  за збагачення. В свою чергу «підрядник», позивач у справі, зобов’язався прийняти вугільну сировину, збагатити її та всі продукти збагачення, отримані від переробки згідно з додатком № 1 до договору, поставити за реквізитами «замовника», відповідача у справі.

Порядок розрахунків за надані послуги сторони визначили у пункті 4 зазначеного договору, а саме: оплата за надані послуги здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок «підрядника», позивача у справі, протягом 30 банківських днів з моменту пред’явлення рахунку та акту про виконані роботи за договором.

Вартість послуг визначається додатками, що є невід’ємною частиною договору.

Також сторони в п. 4.3 договору передбачили, що не пізніше 5 числа наступного  за звітним місяцем, сторони здійснюють звірення взаємних розрахунків, результати якого оформлюються актом.

Пунктом 5 договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов’язань за договором, зокрема п.п. 5.5 передбачено, що за прострочення оплати послуг по збагаченню вугілля «замовник», відповідач у справі, сплачує пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Після укладення зазначеного договору, сторони приступили до його виконання, що підтверджується актами прийому-здачі наданих послуг, залучених до матеріалів справи (а.с. 32-41).

Спір між сторонами виник в результаті невиконання у повному обсязі відповідачем зобов’язань з оплати наданих йому позивачем послуг.

20.02.07 ЗАТ «Янівське»звернулося до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1077388 грн. 82 коп. за договором № 79 від 30.06.05 на переробку вугільної продукції, пені за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань за вказаним договором у сумі 236020 грн. 03 коп. за період з 28.07.05 по 01.02.07, трьох відсотків річних у сумі 61045 грн. 18 коп. та інфляційних нарахувань у сумі 228111 грн. 54 коп. за період з 28.07.05 по 01.02.07.

Заявою від 23.04.07 №27-04/09-188 позивач зменшив розмір позовних вимог і просив стягнути борг у сумі 617490 грн. 50 коп., пеню в сумі 59057 грн. 71 коп., індекс інфляції у сумі 52512 грн. 60 коп., три відсотки річних у сумі 18621 грн. 30 коп.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом відповідач визнав борг перед позивачем в сумі 617922 грн. 09 коп. станом на 01.01.07.

Позивач подав заяву № 27-04/09-188 від 23.04.07, якою зменшив позовні вимоги та просить суд:

- стягнути з відповідача борг в сумі 617490 грн. 50 коп.;

- пеню в сумі 59057 грн. 71 коп., (згідно розрахунку а.с. 71-72)

- індекс інфляції в сумі 52512 грн. 60 коп.,

- 3% річних в сумі 18621 грн. 30 коп. та стягнути витрати по держмиту в сумі 16022 грн. 65 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Відповідач відзивом від 23.04.07 № 10/234 визнав борг в сумі 617922 грн. 09 коп. та пеню, індекс інфляції та 3% річних у заявленому позивачем розмірі, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Рішенням  господарського суду від 24.04.07 позов задоволено частково з вищезазначених підстав.

Під час розгляду апеляційної скарги судовою колегією апеляційної інстанції відповідно до вимог статей 99, 101 Господарського процесуального кодексу України з метою повного з’ясування всіх обставин справи досліджувалися докази, залучені до матеріалів справи, на підтвердження виконання робіт та їх оплати.

Також судовою колегією досліджені подані позивачем розрахунки позовних вимог та встановлено, що:

- заборгованість складається з неоплачених рахунків № 008 від 31.01.06, № 24 від 31.03.06, № 30 від 30.04.06;

Період нарахування пені складає:

за рахунком № 008  від 31.01.06 –з 13.03.06 по 13.09.06 (184 дні) в сумі 43972 грн. 22 коп.;

за розрахунком № 24 від 31.03.06 –з 11.05.06 по 11.11.06 (184 дні) в сумі 10713 грн. 08 коп.;

за розрахунком № 30 від 30.04.06 –з 07.06.06 по 07.12.06 (183 дні) в сумі 4372 грн. 41 коп.

Всього –59057 грн. 71 коп.

Період нарахування індексу інфляції –з 13.03.06 по 01.04.07, всього по вищезазначеним рахункам в сумі 52512 грн. 60 коп.;

Період нарахування 3% річних –з 13.03.06 по 01.04.07, всього по вищезазначеним рахункам  в сумі 18621 грн. 30 коп.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським  судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду від 24.04.07 у даній справі підлягає частковому скасуванню з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що правовідносини у сторін за позовом виникли з договору на переробку вугільної продукції від 30.06.05 № 79 та додаткових угод до нього, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання зобов’язань за вказаним вище договором виконав роботи по збагаченню вугільної продукції позивача, що підтверджується актами виконаних робіт, підписаними сторонами за позовом без зауважень, та  пред’явив відповідачу рахунки та оплату (а.с. 23-41), що відповідачем не заперечується.

Відповідач частково розрахувався за надані позивачем послуги, заборгованість, згідно заяви позивача про зменшення позовних вимог складає 617490 грн. 50 коп.

За несвоєчасне виконання відповідачем зобов’язань по оплаті наданих послуг на підставі  п. 5.5 договору № 79 від 30.06.05  нарахована пеня в сумі 59057 грн. 71 коп. та на підставі статті 625 ЦК України нараховано індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов’язання в сумі 52512 грн. 60 коп. та 3% річних в сумі 18621 грн. 30 коп.

Відповідач відзивом на позов (а.с. 75) визнав вимоги позивача з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статей 22, 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Перевіряючи законність дій відповідача, місцевий господарський суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову в частині стягнення пені в сумі 59057 грн. 71 коп. суперечить статті 232 Господарського кодексу України, оскільки позивачем невірно визначено період за який повинна бути нарахована пеня, позивачем пеня нарахована за період 9 місяців , а не за 6 місяців, як того вимагають приписи статті 232 Господарського кодексу України.

Проте з таким висновком господарського суду погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Місцевий господарський суд не звернув уваги на розрахунок пені, поданий позивачем до заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 51-52), згідно якого пеня нарахована за 6 місяців по 3-х рахунках з різними періодами оплати, а саме:

за рахунком № 008  від 31.01.06 –з 13.03.06 по 13.09.06 (184 дні) в сумі 43972 грн. 22 коп.;

за розрахунком № 24 від 31.03.06 –з 11.05.06 по 11.11.06 (184 дні) в сумі 10713 грн. 08 коп.;

за розрахунком № 30 від 30.04.06 –з 07.06.06 по 07.12.06 (183 дні) в сумі 4372 грн. 41 коп.

Всього –59057 грн. 71 коп.

Отже,  позивач нараховуючи пеню за прострочення виконання відповідачем зобов’язання по оплаті наданих послуг по збагаченню вугілля дотримався умов п. 5.5 договору та вимог п. 6 ст. 232 ГК України.

Дії відповідача щодо визнання позову з урахуванням заяви про їх зменшення не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи викладене та те, що прострочення виконання відповідачем зобов’язання доведено матеріалами справи, визнано відповідачем, судова колегія дійшла  висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення пені в сумі 59057 грн. 71 коп. та задоволення позовних вимог з урахуванням заяви про їх зменшення (а.с. 70).

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати: державне мито в сумі 7476 грн. 82 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 55 грн. 53 коп. покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення з відповідача витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. судовою колегією відхиляються, оскільки зазначені витрати згідно ст. 44 ГПК України відносяться до складу судових витрат, розподіл яких за результатами розгляду справи здійснюється за правилами ст. 49 ГПК України.

За таких  обставин апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Луганської області від 24.04.07 у справі № 16/98 скасуванню в частині відмови в позові та розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 49 ГПК України державне мито за апеляційною скаргою в сумі 295 грн. 29 коп. (50% оспорюваної суми) покладається на відповідача.

Позивачем у справі надміру сплачене державне мито в сумі 7716 грн. 04 коп. за апеляційною скаргою, яке відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України та частини 1 пункту 8 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” №7-93 від 21.01.1993 підлягає поверненню відповідачу.

В судовому засіданні оголошені лише вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись статтями 99, 101, п. 2 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний  господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Янівське” на рішення господарського суду Луганської області від 24.04.2007 у справі №16/98 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 24.04.2007 у справі №16/98 скасувати в частині відмови у позові та розподілу судових витрат.

3. Позов задовольнити.

4. Стягнути з Державного підприємства „Антрацит”, Луганська область, м. Антрацит, вул. Ростовська, 38, код 32226065 на користь Закритого акціонерного товариства „Янівське”, Луганська область, м. Красний Луч, с. Княгинівка, код 32895302 пеню в сумі 59057 грн. 71 коп., витрати по сплаті державного мита за позовом та апеляційною скаргою в сумі 7772 грн. 11 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 55 грн. 53 коп.

5. Доручити місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

6. В решті рішення господарського суду Луганської області від 24.04.2007 у справі №16/98 залишити без змін.

7. Повернути Закритому акціонерному товариству „Янівське”, Луганська область, м. Красний Луч, с. Княгинівка, код 32895302 з Державного бюджету України державне мито у сумі 7716 грн. 04 коп., зайве сплачене за платіжним дорученням №1164 від 16.05.2007.

Підставою для повернення є дана постанова, скріплена печаткою суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у місячний строк через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя                                                            Р.Є. Якушенко

Суддя                                                                                 Л.І. Бородіна

Суддя                                                                                Д.Ю. Перлов