ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.10.07                                                                                           Справа№ 26/284

За позовом: Львівського комунального підприємства „Львівелектротранс”, м. Львів

до відповідача: Закритого акціонерного товариства „Львівський домобудівний комбінат”,          м. Львів

про визнання договору недійсним

Суддя Деркач Ю.Б.

при секретарі Боровець Я.

Представники:

від позивача не з’явився

від відповідача не з’явився

Суть спору: Львівське комунальне підприємство „Львівелектротранс”, м. Львів звернулося до господарського суду з позовом до Закритого акціонерного товариства „Львівський домобудівний комбінат”, м. Львів про визнання договору недійсним.

Ухвалою суду від 17.08.2007 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в засіданні на 28.08.2007 р. В судовому засіданні 28.08.2007 р. оголошувалась перерва до 11.09.2007 р. Ухвалою суду від 11.09.2007 р. розгляд справи відкладався до 24.09.2007 р. Ухвалою суду від 24.09.2007 р. розгляд справи відкладався до 09.10.2007 р.

Представники сторін в судове засідання призначене на 09.10.2007 р. не з’явилися.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, суд встановив наступне:

20.07.2004 р. між Львівським комунальним підприємством «Львівелектротранс»(замовник, позивач) та Закритим акціонерним товариством «Львівський домобудівний комбінат»(підрядник, відповідач) укладено договір № 32/173/04 підряду на капітальне будівництво (далі по тексту –договір).

Згідно з умовам договору замовник доручає підряднику збудувати за кошти підрядника і інвесторів триповерхову прибудову приміщень громадського призначення (корпус № 5) на      вул. Грінченка-Назарука на земельній ділянці, відведеній замовнику згідно рішення міського виконкому № 427 від 28.05.2003 р. (п. 1.1.), кошторисна вартість будівництва визначається з розрахунку 1 020,00 грн. за 1 кв.м. загальної площі і може коригуватись в залежності від зміни цін на матеріали, енергоносії, сировину, а також витрати на заробітну плату згідно декретів Кабінету Міністрів України (п. 2.1.), замовник надає підряднику право на проектування документації (п. 2.2.), термін дії договору з 20 липня 2004 р. до 20 липня 2005 р. (п. 3.1.), замовник здійснює будівництво згідно погодженої проектно-кошторисної документації в нормативні терміни будівництва у відповідності з погодженим графіком робіт (п. 4.3.), в рахунок оплати за виконані будівельно-монтажні роботи по будівництву прибудови, на суму вартості виконаних робіт, замовник передає підряднику готову будівельну продукцію в квадратних метрах загальної площі будівлі (п. 5.2.).

20.07.2005 р. сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору № 32/173/04 підряду на капітальне будівництво. Згідно з п. 1 додаткової угоди термін дії договору № 32/173/04 підряду на капітальне будівництво від 20.07.2005 р. продовжено до 31.12.2006 р., інші пункти залишено в попередній редакції.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.ч. 1 –3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Зі змісту ст. 203 ЦК України вбачається, що передбачений нею перелік підстав недійсності правочину є вичерпний та розширеному тлумаченню не підлягає.

У ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Позивач стверджує, що договір № 32/173/04 підряду на капітальне будівництво від 20.04.2004 р. є недійсним, оскільки не відповідає вимогам, встановленим ЦК України, а саме, в укладеному договорі відсутні положення про:

прийняття замовником об’єкту будівництва (ст. 837 ЦК України),

про ціну роботи (ст. 843 ЦК України),

про склад і зміст проектно-кошторисної документації (ст. 877 ЦК України),

про те, яка сторона і в який строк зобов’язана її надати (ст. 877 ЦК України).

Судом встановлено, що жодна з вище викладених обставин не передбачена ст. 203 ЦК України в якості підстави визнання недійсності правочину.

Позивачем також не підтверджено, що договір № 32/173/04 підряду на капітальне будівництво від 20.07.2005 р. містить будь-які пункти, зміст яких суперечить нормам ЦК України чи іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги необгрунтовані, безпідставні та такі, що до задоволення не підлягають.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 203, 215 ЦК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 115 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.   Судові витрати покласти на позивача.

Суддя                                                                                             Деркач Ю.Б.