ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "03" жовтня 2007 р.                                                       по справі  № 01/138-38

за позовом прокурора м.Нововолинська в інтересах держави уповноваженого органу Міністерства вугільної промисловості України в особі державного підприємства «Волинвугілля»

до товариства з обмеженою відповідальністю «НТК», м.Нововолинськ

про стягнення 46 696 грн.

Суддя  Якушева І.О.

Представники:

від позивача: Ярошук Б.Є. –провідний юрисконсульт (дов. № 9.1-65 від 25.06.2007р.)

від відповідача: Калашніков Ю.В. (дор. № 48 від 02.10.2007р.)

В судовому засіданні взяв участь Манзій П.П. - прокурор відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури Волинської області.

Суть спору: прокурор в інтересах позивача в позовній заяві просив стягнути з відповідача 27996 грн. заборгованості за непоставлений на підставі договору купівлі-продажу № 13 від 02.02.2007р. товар, 20600 грн. штрафу.

Представником позивача в судовому засіданні було подано заяву, в якій прокурор в інтересах позивача просив стягнути з відповідача 27 996 грн. заборгованості, 23 300 грн. штрафу за період з 12.02.2007р. по 03.10.2007р., проте в процесі судового розгляду прокурор та позивач зменшили позовні вимоги в частині стягнення штрафу до 21 700грн.

Відповідач в поясненні, представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав, посилаючись на таке:

- відповідно до договору купівлі продажу №13 від 02.02.07р. ТзОВ «НТК»як продавець зобов’язалось передати покупцю ДП «Волиньвугілля»ланцюг СП - 202 в кількості 100 шт. на суму 27996,00грн. Через непередбачувані обставини товар вчасно не був поставлений, тому що на підприємстві «Ковельсільмаш»товар був неналежної якості, про що відповідач в усній формі попередило керівництво ДП «Волиньвугілля».

На 01.10.2007р. структурні підрозділи ДП «Волиньвугілля»мають кредиторську заборгованість перед ТзОВ «НТК», зокрема ВСП шахта №1 «НВ»9445 63 грн., ВСП шахта «Бужанська»- 40339,12 грн., ВСП шахта №9 «НВ»-21637,16 грн. на загальну суму - 71421,91 грн., що підтверджується актами звірки. Після повернення коштів на розрахунковий рахунок підприємства, товариство перерахує 27996 грн. на рахунок ДП «Волиньвугілля»;

- нарахування штрафу у розмірі 20600 грн. є безпідставним.

Відповідно до ст. 231 ГК України, якщо порушено господарське зобов’язання, в якому хоча б одна сторона є суб’єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки штрафні санкції застосовуються у розмірі 0,1 % вартості товару за кожен день прострочення.

Згідно із ст.233 ГК України суд має право зменшувати розмір штрафних санкцій, якщо вони надмірно великі порівняно із збитками покупця.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, господарський суд

встановив:

02.02.2007р. між сторонами у справі було укладено договір купівлі-продажу № 13, згідно з п.п.1.1., 2.1., 2.2., 2.2.2 якого продавець зобов’язався передати ланцюг СП-202 в кількості 100 штук у власність покупцеві, а покупець –прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору.

Пунктом 3.1. даного договору передбачено, що продавець зобов’язується поставити товар протягом 10 днів з моменту перерахування коштів на рахунок продавця та забезпечити покупця такими документами щодо товару: сертифікат якості товару, рахунок-фактура, податкова накладна, товаротранспортні документи.

Виконуючи умови цього договору, позивач перерахував відповідачу 78 399,60грн., в т.ч. 27 996 грн. з врахуванням ПДВ за ланцюг СП-202, що підтверджується копією платіжного доручення № 174 від 02.02.2007р. (оригінал платіжного доручення було оглянуто в судовому засіданні).

Відповідач взятих на себе зобов’язань за договором № 13 від 02.02.2007р. не виконав, товару у строки, вказані в п.3.1. цього договору, позивачу не передав.

Враховуючи наведене, заборгованість відповідача перед позивачем складає 27996 грн. Доказів оплати або доказів на спростування цієї заборгованості відповідач суду не подав.

Звертаючись з позовом до господарського суду, прокурор в інтересах позивача просить стягнути заборгованість коштами

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що  у певних умовах звичайно  ставляться.

Відповідно до ст.ст.526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як передбачено п.2 ст. 693,  п.1 ст.1212 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов’язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Враховуючи те, що позивач кошти в рахунок поставки товару перерахував, а відповідач товару не поставив, позовна вимога про стягнення з відповідача 27922,97 грн., що складають суму попередньої оплати, обґрунтована і підлягає до задоволення, оскільки коштами  на даний час відповідач користується безпідставно.

Відповідно до п.6.5. договору № 13 від 02.02.2007р. за порушення строків передачі товару продавець сплачує 100 грн. за кожен день прострочення передачі.

Відповідно до ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як вбачається з матеріалів справи, 02.02.2007 року сторони підписали та скріпили печатками договір купівлі-продажу № 13 без будь-яких зауважень.

Отже, підписуючи договір, відповідач у відповідності з п.3 ст. 181 Господарського кодексу України погодився з його умовами, у тому числі й застосуванням штрафних санкцій.

Відповідач не скористався своїм правом, закріпленим п. 4 ст. 181 Господарського кодексу України, щодо надання протоколу розбіжностей до договору, а також п. 5 ст. 231 Господарського кодексу України, яким передбачено, що у разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов'язання спір може вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Враховуючи наведене, у зв’язку з невиконанням відповідачем взятого за договором           № 13 від 02.02.2007р. зобов’язання, непоставкою товару, з нього слід стягнути  21700 грн. штрафу.

Заперечення відповідача щодо нарахування штрафних санкцій в розмірі 0,1% вартості товару за кожен день прострочення відповідно до ст. 231 ГК України не ґрунтується на вимогах закону.

За змістом п. 2 ст. 231 ГК України, такий розмір пені застосовується у випадку, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Договором № 13 від 02.02.2007р. сторони за порушення строків передачі товару встановили відповідальність у твердій сумі –100 грн. за кожен день прострочення передачі.

Твердження відповідача про те, що надмірне перевищення розміру штрафних санкцій над розміром збитків є необхідною умовою їх зменшення не взято судом до уваги, оскільки відповідач не навів правових підстав на обґрунтування цього твердження. Разом з цим в даному випадку розмір штрафу не перевищує розміру заборгованості.

Відповідно до п. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов’язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на положення п. 1 ст. 233 ГК України, беручи до уваги, що зменшення розміру штрафних санкцій –це право суду, враховуючи те, що зобов’язання щодо передачі товару відповідач не виконав зовсім, доказів майнового стану не подав, інших обставин, які б давали підстави для зменшення штрафу судом не встановлено, господарський суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафу.

Разом з цим, судом взяту до уваги, що коштами позивача відповідач безпідставно користується з 13.02.2007р. і не передаючи товару, і не повертаючи кошти.

Наявність заборгованості позивача перед відповідачем не позбавляє права відповідача звернутися за стягненням цієї заборгованості у встановленому законом порядку.

Керуючись п.3, 4 ст. 181, ст.193, ст.ст.230, 231, п.1 ст.233 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 599, 610, 611, 629, 693, 1212 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, ст.ст.82 –85 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «НТК»(м.Нововолинськ, вул.Сокальська, 5, ) на користь державного підприємства «Волинвугілля»(м.Нововолинськ, вул.Луцька, 1, ) 27996 грн. заборгованості, 21700 грн. штрафу.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «НТК»(м.Нововолинськ, вул.Сокальська, 5, ) 496 грн. 96 коп. держмита в доход Державного бюджету України, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на р/р 0002; одержувач коштів: УДК у м.Луцьку, банк одержувача: ГУДКУ у Волинській області; код одержувача: 21741605, МФО 803014, КЕКД 22050000.

Суддя                                                                                                                        І.О.Якушева

Дата виготовлення повного тексту рішення: 08.10.2007р.