ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2007                                                                                   Справа № 5/50

Дніпропетровський апеляційний господарський суду у складі колегії суддів:

головуючого судді –Тищик І.В. (доповідач)

суддів – Прокопенко А.Є., Дмитренко А.К.

при секретарі –Врона С.В.

за участю представників сторін:

позивач:  Бабяк Д.А.

відповідач: не з’явився

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрос", с. Башмачка, Солонянський район, Дніпропетровська область на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  24.05.07р.  у справі № 5/50

за позовом: відкритого акціонерного товариства  "Сумське автотранспортне підприємство- 15955", м. Суми

до відповідача: сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрос", с. Башмачка, Солонянський район, Дніпропетровська область

про стягнення 23 669 грн. 29 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.2007  року у справі № 5/50 (суддя Шевченко С.Л.) позов відкритого акціонерного товариства  "Сумське автотранспортне підприємство - 15955" задоволено.

Судове рішення мотивоване посиланням на ст.1187 ЦК України та доведеністю вини водія трактора JOHN DEER –8400 Діденко М.І., що підтверджується  постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28.12.05р.по справі № 3-2450/05 та матеріалами справи.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрос", звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю. При цьому скаржник послався на неповне з’ясування господарським судом обставин, які мають значення для справи (а саме: неврахування провини водія Сирицина І.І. у вчиненні ДТП, ненадання оцінки збиткам позивача, ненадання оцінки розбіжностям в документальних доказах), що призвело до неналежного застосування матеріального права,

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні  оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника позивача, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до матеріалів справи 08.11.2005р. в результаті дорожньо - транспортної події, яка відбулася на 246 км. автодороги  Харків –Сімферополь  в   с. Варварівка, сталося зіткнення автомобіля ГАЗ 33076 державний № 043-27СВ під керуванням водія Сирицина  І.І. з трактором JOHN DEER –8400, яким керував водій Діденко М.І., внаслідок якого автотранспорту позивача було спричинено пошкодження.

Факт зіткнення був зафіксований в протоколах про адміністративне правопорушення №№ 0395317,  0395318, протоколах огляду та перевірки технічного стану транспорту (трактора, плуга, вантажного автомобіля) від 08.11.2005р., складених державною інспекцією Новомосковської роти ДПС ДАІ “Кобра” при УМВС України в Дніпропетровській області.

Збитки, спричинені ДТП, за визначенням позивача (з урахуванням уточнення до позовної заяви), склали 26423,29 грн., за стягненням яких позивач звернувся до господарського суду.

Склад цивільного правопорушення (протиправність поведінки особи, шкідливий результат такої поведінки, причинний зв’язок між протиправною поведінкою і шкодою та вина особи, яка заподіяла шкоду), за вчинення якого настає цивільно-правова відповідальність (у даному випадку у вигляді відшкодування збитків), встановлюється за законодавством, яке діяло на час такого правопорушення,  а відтак до правовідносин, які виникли між сторонами даного спору,  повинні застосовуватися норми  ЦК України,  за якими відповідно і настає цивільно-права відповідальність.

Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності шляхом відшкодування заподіяної шкоди можливе за наявності обов'язкових умов, якими є: протиправна поведінка або бездіяльність, наявність прямої дійсної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між діянням та заподіянням шкоди та вина.

Відповідно до п. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди”  від 27.03.1992р. №6  під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищено небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативною управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Автомобіль ГАЗ 33076, яким керував Сирицин І.І., належить ВАТ  "Сумське автотранспортне підприємство - 15955", трактор JOHN DEER –8400 під керуванням Діденко М.І., знаходиться в користуванні ТОВ “Агрос” на підставі договору оренди  транспортного засобу.

З аналізу складу правопорушення, а саме, протиправної поведінки осіб (учасників ДТП) та вини цих осіб, убачається, що дорожньо-транспортна подія стала результатом винних дій обох учасників дорожнього руху, як водія підприємства-позивача Сирицина І.І., так і водія підприємства-відповідача Діденко М.І., що підтверджується постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.12.2005р. у справі №3-13487 та постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28.12.2005р. у справі №3-2450/05.

Відповідно до ч.4 ст.35 ГПК України рішення суду з цивільної справи, є обов’язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Висновок експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Сумській області від 28.02.2007р. №48, що міститься в матеріалах справи, оцінюється колегією суддів у сукупності з іншими обставинами справи.

Відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки регламентується ст.1188 ЦК України, відповідно ч. 3 якої за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вмотивовуючи розмір збитків від пошкодження автомобіля, позивач послався на висновок автотехнічної експертизи № 1188 від 29.12.2005р., відповідно до якого матеріальна шкода, спричинена автомобілю марки ГАЗ-33076 від ДТП, становить 17673,04 грн.

Матеріалами справи, всупереч твердженням позивача, посвідчується, що даний висновок являється не експертним висновком, а автотоварознавчим дослідженням з питання оцінки майна позивача –автомашини ГАЗ-33076 державний номер 043-27СВ станом на 29.12.2005р., оскільки:

- особа, що здійснювала оцінку майна, не попереджалася про кримінальну відповідальність за надання неправдивого висновку;

- висновок надано з порушенням приписів Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.03р. та зареєстрованої в Мінюсті України 24.11.03р. за №1074/8395, а саме: огляд транспортного засобу після ДТП для встановлення комплектності, укомплектованості, технічного стану, обсягу і характеру пошкоджень не здійснювався  (пп. 5.1 п. 5 Методики); зацікавлені особи (інша сторона у ДТП) на технічний огляд транспортного засобу не викликалися (пп.5.2 п. 5 Методики);

- транспортний засіб, як убачається з висновку, на огляд був представлений у несправному, разукомплектованому стані більш ніж через 1,5 місяці після ДТП;

- дати, зазначені у висновку спеціаліста, як то: огляду автотранспорту (28.10.05р.), дорожньо –транспортної події (08.11.05р.) та складання висновку (29.12.05р.) не узгоджуються між собою;

- перелік пошкоджених деталей, визначений висновком, не узгоджується з пошкодженнями, зазначеними в протоколі огляду та перевірки технічного стану транспорту від 08.11.2005р., складеного на місці ДТП;

- на момент надання висновку спеціаліста вказаний транспортний засіб був самостійно вибракуваний позивачем на підставі акту від 09.12.2005р. внаслідок природного та граничного зносу деталей, вузлів та агрегатів автомобіля та списаний з балансу підприємства відповідно до наказу №114-впр. від 15.12.2005р.

Таким чином, оцінка автомобілю марки ГАЗ-33076 державний № 043-27СВ проведена з порушенням кваліфікаційних вимог, що визначені законодавством про оцінку майна, внаслідок чого висновок спеціаліста №1188 від 29.12.05р. не може вважатися належним доказом у справі, відповідно, не підтверджує ні розміру матеріальної шкоди, ні наявності причинно-наслідкового зв’язку між ДТП та пошкодженнями, виявленими в транспортному засобі.

Додаткові докази відповідно до ч. 1 ст.101 ГПК України приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Лист науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Сумській області від 17.07.07р. №17, наданий позивачем до апеляційної інстанції у якості додаткового доказу, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки останній до суду першої інстанції не представлявся, обґрунтування щодо неможливості його подання господарському суду позивач не навів. З 29.12.05р. (дати надання вказаного висновку) до винесення рішення господарським судом - 24.05.07р. у позивача, рівно як і в експертної установи, було достатньо часу для виправлення помилки. Окрім того, колегія суддів зважає на те, що документальне підтвердження проведення огляду автотранспорту 28.11.05р.  до листа не прилучено.

Щодо збитків, спричинених пошкодженням вантажу при ДТП, то матеріалами справи даний факт також не підтверджується.

В силу ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, матеріали справи доказів транспортування вантажу автомобілем ГАЗ-33076 взагалі не містять; акти про пошкодження вантажу від 09.11.05р. та передачу пошкодженого товару для знищення від 18.11.05р. складені в односторонньому порядку зацікавленими особами без залучення представників відповідача чи незалежних спеціалістів (органів стандартизації, санстанції, торгово-промислової палати тощо); акт від 09.11.2005р., як убачається з його змісту, містить інформацію не тільки про пошкодження вантажу, а і про нестачу останнього. З зазначеного акту неможливо дійти висновку було пошкодження вантажу результатом ДТП чи відбулося в процесі перевантаження та транспортування іншим транспортом.

За викладених обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги позивача не підтверджені належними доказами, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення останніх.

З огляду на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та чинному законодавству колегія суддів дійшла висновку про підставність вимог відповідача щодо скасування рішення господарського суду. Доводи позивача не приймаються колегією суддів в силу викладеного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрос" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.07 року у справі № 5/50 скасувати.

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського суду.

Головуючий                                                                             І.В. Тищик

Судді:                                                                                        А.Є. Прокопенко

А.К. Дмитренко