КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2007                                                                                           № 10/319/34

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:                                          Рєпіної  Л.О.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:                     Голюк Н.І.

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Сучасні деревообробні технології"

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.01.2007

у справі № 10/319/34 (Пашкіна С.А. (переведена до КАГС))

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Сучасні деревообробні технології"

до                                                   ДП "Ван Урк Україна"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 315248 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 25 січня 2007 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, просить його скасувати повністю та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Розглянувши справу за правилами розділу XII Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення, в зв’язку з наступних підстав.

Між позивачем та ТОВ „Вікторія” 27.01.2005 року було укладено договір № 27/01-01 на поставку склопакетів, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов’язання виготовити склопакети, а ТОВ „Вікторія” (замовник) взяло на себе зобов’язання прийняти і оплатити роботу виконану позивачем.

Відповідно до умов вищевказаного договору, розрахунку вартості матеріалів склопакетів та калькуляції, позивач розраховував отримати прибуток від виготовлення та продажу ТОВ „Вікторія” склопакетів в розмірі 274950,00 грн., але позивачем умови вищевказаного договору виконані не були.

В зв’язку з порушення позивачем зобов’язань за договором на поставку склопакетів від 27.01.2005 року, ТОВ „Вікторія” звернулося до Господарського суду Чернігівської області про розірвання договору на поставку склопакетів та стягнення штрафних санкцій в сумі 49500,00 грн.

Позовні вимоги ТОВ „Вікторія” рішенням Господарського суду Чернігівської області від 01.12.2005 року по справі № 9/123 було задоволено частково: розірвано договір на поставку склопакетів від 27.01.2005 року укладеного між позивачем та ТОВ „Вікторія” та стягнуто з позивача на користь ТОВ „Вікторія” 39600,00 грн. штрафу 580 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Н виконання вищевказаного рішення господарського суду Чернігівської області позивачем на розрахунковий рахунок ТОВ „Вікторія” платіжним дорученням № 16 від 27.12.2005 року було здійснено перерахування суми у розмірі 40298,00 грн.

Підставою неналежного виконання своїх зобов’язань за договором на поставку склопакетів від  27.10.2005 року позивач вважає дії та бездіяльність відповідача ДП „Ван Урк Україна”, які виразилися в фактичному перешкоджанні виконання позивачем умов договору на поставку склопакетів, в зв’язку з чим позивачем було понесено збитки та не одержано доходів, які позивач реально міг би одержати якби відповідач виконав умови договору купівлі-продажу патентів на право оренди будівель (споруд, приміщень) розташованих за адресою м. Чернігів, вул.. Любецька, 34 від 10.02.2004 року та вчасно звільнив вищевказані приміщення, оскільки саме в цих приміщеннях позивач мав намір  розмістити закуплене згідно договору купівлі-продажу № 20/10-01 від 20.10.2004 року обладнання для виробництва склопакетів.

Придбання даного обладнання позивачем підтверджується  вантажно-митною декларацією копія якої наявна в матеріалах справи.

Чинне законодавство для стягнення збитків з винної особи встановлює ряд підстав для задоволення такого роду позовних вимог: доведення стороною яка позивається неправомірних дій або ж бездіяльності особи яка порушила право особи, що позивається, наявність заподіяних збитків, вина особи, що заподіяла шкоду та причинний зв’язок між збитками, які були отримані особою, яка позивається про відшкодування збитків та неправомірними діями особи, дії чи бездіяльність якої завдали збитків.

В матеріалах справи наявна копія рішення господарського суду Чернігівської області  від 26.04.2005 року по справі № 8/231/17, яка встановлює, що право власності на патенти на право оренди приміщень по вул. Любецькій, 34 у позивача виникло з 10.02.04р., тобто з моменту підписання сторонами акту приймання – передачі патентів.

Суд же першої інстанції у справі при винесенні рішення вважав, що право власності і право користування виникло з моменту підписання договору оренди між позивачем та Фондом комунального майна Чернігівської міської ради.

З моменту виникнення права власності на патенти на право оренди, у власника патентів виникає виключне право на оренду приміщень щодо яких ці патенти видані.

Момент виникнення права власності на патенти раніше визначався Положенням  про патент на право оренди будівель (споруд, приміщень) затвердженого наказом Фонду державного майна України від 31 січня 1995 р.№ 90, Патент є власністю фізичної чи юридичної особи, яка його придбала. Між продавцем і покупцем патенту укладається договір купівлі-продажу. Набуття права власності на патент відбувається з моменту повної сплати ціни продажу патенту відповідно до умов договору купівлі-продажу.

Сплата відбулася 23.04.2007 року.

У відповідності ж до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір купівлі-продажу патентів на право оренди будівель (споруд, приміщень), розташованих за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 34 10.02.2004р. не встановлює інше. Законів, які б встановлювали інший перехід права власності на патенти на право оренди теж немає.

Тому, як вірно було зазначено у Рішенні господарського суду Чернігівської області № 8/231/17, право власності на патенти виникло з моменту підписання акту приймання-передачі патентів – 10.02.2004 року.

Проте, покладення в основу судом першої інстанції у справі № 10/319/17 неправильних висновків призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Щодо причинного зв’язку між діями відповідача та настанням несприятливих наслідків для позивача у зв’язку з цими діями, то необхідно зазначити наступне. Дії відповідача виражені у неправомірному затягуванні розгляду справи та неправомірним користуванням приміщення по вул. Любецькій, 34 після продажу патентів. Такі дії  фактично перешкодили позивачу в’їхати до приміщень по вул. Любецькій, 34 та розпочати виробництво склопакетів. Тобто, дії відповідача щодо перешкоджання користування приміщенням є наслідком реальної неможливості позивача розмістити виробництво та розпочати його і виконати умови договору на поставку склопакетів.

Право на оренду цих приміщень виникло у позивача з моменту придбання патентів на право оренди будівлі (споруди, приміщення), що підтверджується судовими рішеннями наданими до матеріалів справи.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те що позивач здобув право користування приміщеннями розташованим по вул. Любецькій, 34 у м. Чернігові тільки з моменту підписання договору оренди від 17 жовтня 2005 року не відповідає обставинам справи та спростовується матеріалами справи, зокрема на підставі ст. 35 ГПК України судовими рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у справі № 8/231/17.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Було порушено право позивача на користування приміщеннями по вул. Любецькій, 34 з моменту набуття права власності на патенти на право оренди будівлі (споруди, приміщення), оскільки момент набуття права власності на патент на право оренди будівлі (споруди, приміщення) є одночасно і моментом набуття виключного права користування приміщеннями на які видається патент.

Після укладення договору купівлі-продажу патентів розраховуючи на використання приміщень по вул. Любецькій, 34 у м. Чернігові та в зв’язку з неправомірними діями відповідача, які виразилися у фактичній відмові, після відчуження патентів (виключного права оренди) звільнити приміщення,  позивач і не зміг виконати замовлення ТОВ „Вікторія” на виробництво склопакетів, орендувати інші площі під цех виробництва склопакетів позивач не мав можливості та і  це б було неправильно, маючи право оренди виробничих площ, не користуватися ними, а орендувати інші.

Таким чином, у випадку, якщо б відповідач не порушував права позивача на користування приміщеннями по вул. Любецькій, 34 у м. Чернігові, позивач би мав реальну можливість використати дані приміщення для запуску лінії по виробництву склопакетів та виконати умови договору на поставку склопакетів і отримати прибуток від виконання такої господарської операції.

Окрім того, рішенням господарського суду Чернігівської області від 01.12.2005 року по справі № 9/123 фактично встановлені неправомірні дії ДП „Ван Урк Україна”, наслідком яких стало те, що у зв’язку з затягуванням ДП „Ван Урк Україна” розгляду справи № 8/231/17 позивач не мав можливості використовувати приміщення по вул. Любецькій, 34 у м. Чернігові для розміщення виробництва склопакетів,  виготовити склопакети у строки встановлені договором на поставку склопакетів.

Тому, зважаючи на вищевикладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовним вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробниче підприємство „Сучасні деревообробні технології” на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25 січня 2007 року у справі № 10/319/34 – задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 25 січня 2007 року у справі № 10/319/34 – скасувати.

3. Прийняти нове рішення: позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробниче підприємство „Сучасні деревообробні технології” задовольнити.

4. Стягнути з Дочірнього підприємства „Ван Урк Україна” (вул. Любецька, 34 , м. Чернігів, 14014, р/р: 53 в ВАТ „Укрексімбанк”, МФО 353649, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробниче підприємство „Сучасні деревообробні технології” (, вул.. Толстого, 147 а. м. Чернігів, 14014, р/р: 2827 в банку „Демарк” м. Чернігів, МФО 353456) 315248 грн. 00 коп., які складаються з 40298,00 грн. реальних збитків на виконання   рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.12.2005 року по справі № 9/123 та не отриманого ТОВ „ВП „СДТ” доходу (упущена вигода) по договору № 27/01-01 від 27 січня 2005 року в сумі 274950 грн. 00 коп.

5. Стягнути з Дочірнього підприємства „Ван Урк Україна” (вул. Любецька, 34 , м. Чернігів, 14014, р/р: 53 в ВАТ „Укрексімбанк”, МФО 353649, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробниче підприємство „Сучасні деревообробні технології” (, вул.. Толстого, 147 а. м. Чернігів, 14014, р/р: 2827 в банку „Демарк” м. Чернігів, МФО 353456) 33158,48 грн. державного мита сплаченого позивачем за подання позову, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 1577,00 грн. державного мита за подання апеляційної скарги.

6. Справу № 10/319/34 повернути Господарському суду Чернігівської області для видачі наказу.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін  В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна  Л.О.

Синиця  О.Ф.

12.04.07 (відправлено)