ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2007                                                                                   Справа № 37/378-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Неклеси М.П. (доповідач)

суддів: Павловського П.П., Логвиненка А.О.

за участю : секретаря судового засідання   Мацекос І.М.

представника позивача Самусько О.А., довіреність №27 від 20.03.07р.

від відповідача та третьої особи представники в судове засідання не з’явились,  про час і місце повідомлені належним чином,

розглянувши  апеляційну скаргу регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ на  рішення господарського суду Дніпропетровської області від  30.01.07р.   у справі № 37/378-06

за позовом   регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

до  Дочірнього підприємства “Гранд Вет”, м. Дніпропетровськ

третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет  спору: державне підприємство Дніпропетровська біологічна фабрика, м. Дніпропетровськ

про виселення із займаного приміщення

В С Т А Н О В И В:

29.11.2006р. регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до  дочірнього підприємства “Гранд Вет”, за участю третьої особи, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет  спору державного підприємства Дніпропетровська біологічна фабрика, м. Дніпропетровськ про виселення із займаного приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова, 18 на першому поверсі двохповерхового будинку та перебуває на балансі державного підприємства Дніпропетровська біологічна фабрика.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.07р.  (суддя  Кеся Н.Б.) в задоволені позовних вимог  відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.076р. скасувати,  в зв”язку з порушенням судом норм процесуального і матеріального права та прийняти нове рішення задовольнивши позов, посилаючись на наступне:

-  відповідачем не виконані зобов’язання за договором оренди нерухомого майна №12/02-2022-ОД від 01.11.2005р., а саме не застраховано орендоване майно, не забезпечена пожежна безпека;

-   не було надано відповідачем після закінчення терміну договору заяви щодо продовження терміну дії договору і інформації щодо виконання умов цього договору;

-  листом від 18.01.2007р. №37-11-4-15/643 Міністерство аграрної політики України повідомило, що майно, яке знаходиться на балансі державного підприємства Дніпропетровська біологічна фабрика за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова, 18, не може бути об’єктом оренди, оскільки третя особа здійснює діяльність, пов’язану з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів (ст. 4 Закону України “Про підприємництво”). Відповідно до п.2 ст. 4 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” не можуть бути об’єктами оренди цілісні майнові комплекси державних підприємств їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), що здійснюють таку діяльність;

-   відповідач мав заборгованість по орендній платі більш ніж за 3 місяці і ця обставина надає право орендодавцю в силу п.1 ст.782 ЦК України відмовитися від договору найму.

Розглянувши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши представника  позивача,  перевіривши правильність застосування господарським судом Дніпропетровської області норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, суд знаходить, що апеляційна скарга регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області не  підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2005 року між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (орендодавець) і дочірнім підприємством “Гранд Вет”(орендар) був укладений договір оренди №12/02-2022-ОД нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до якого позивач прийняв на себе зобов’язання передати, а відповідач –прийняти, у строкове платне користування нерухоме майно –приміщення в адміністративному будинку площею 43,1 кв.м., розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова, 18 на 1 поверсі двоповерхового будинку, що знаходиться на балансі державного підприємства “Дніпропетровська біологічна фабрика”. У договорі сторони узгодили розмір орендної плати та інші суттєві умови, а також права і обов’язки орендодавця і орендаря. Строк дії договору був встановлений з 01.12.2005 року по 01.11.2006 року включно (п.10.1).

01.12.2005 року між сторонами був підписаний акт приймання-передачі орендованого майна.

Пунктом 10.1 договору визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов Договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії Договору, повній оплаті за Договором і про наданні інформації щодо виконання умов Договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу пожежної інспекції та узгодження Балансоутримувача, Договір, за заявою орендаря щодо продовження терміну дії, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у Договорі.

Оскільки предметом оренди є державне майно, то правовідносини з оренди цього майна регулюються спеціальним Законом “Про оренду державного та комунального майна”.

Відповідно до ч.2 ст.17 цього Закону у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, договір вводить додаткові умови для орендаря, які відрізняються від Закону. У даному випадку слід застосовувати Закон, а не умови договору, оскільки орендодавцем є орган державної влади, який в силу ст.19 Конституції України зобов’язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Позивач просив виселити відповідача, вважаючи, що укладений між сторонами договір є припиненим у зв’язку з закінченням строку його дії.

Як правомірно зазначив місцевий господарський суд позивачем не надано належних доказів направлення відповідачу і третій особі листа від 30.10.2006 року №12/3-6280, в якому вказується на невиконання орендарем умов договору та припинення його дії. Довідка від 27.01.07 року №12/17-484 і реєстраційна картка №12/3/6280/06 від 30.10.06 року(а.с.34,35) є документами позивача і не можуть бути доказами направлення відповідного листа. За таких обставин висновок суд, що вказаний договір не можна вважати розірваним в односторонньому порядку, є обґрунтованим.

Згідно ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у  разі  істотного  порушення  договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Можливість розірвання договору оренди на вимогу однієї з сторін за рішенням господарського суду передбачена і п.10.4 договору.

Оскільки спірний договір є продовженим на той же строк і на тих же умовах з підстав, зазначених вище, доводи щодо систематичного невиконання умов договору з боку орендаря, не можуть бути підставою для його виселення із приміщення при наявності не розірваного договору оренди. У будь-якому випадку виселенню із орендованого приміщення повинно передувати розірвання договору (або його припинення чи відмова від договору).

Крім того, не може бути підставою для задоволення позовних вимог і лист Міністерства аграрної політики України від 18.01.2007 року №37-11-4-15/643, оскільки в силу п.2 ст.4 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” не можуть бути об'єктами оренди… цілісні майнові комплекси державних підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), що здійснюють діяльність, передбачену частиною першою статті 4 Закону України "Про підприємництво" (діяльність, пов'язана з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів). Передане в оренду відповідачу майно не є цілісним майновим комплексом державного підприємства “Дніпропетровська біологічна фабрика”, а є окремим індивідуально визначеним майном.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, тоді як статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається  як на  підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд не вбачає підстав передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України  для скасування чи зміни рішення  господарського суду, оскільки вважає, що судом першої інстанції  повно та всебічно досліджено обставини справи, яким дана належна правова оцінка, а висновки суду ґрунтуються на залучених до справи доказах та відповідають вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 101-103,105 Господарського процесуального кодексу  України,  суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровської області, м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  30.01.2007р. у справі № 37/378-06 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2007р. у справі №37/378-06  залишити без змін.

Головуючий                                                                 М.П.Неклеса

Суддя                                                                      П.Павловський

Суддя                                                                        А.О. Логвиненко

З оригіналом згідно.

Помічник заступника голови суду                          О.В.Врона