ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2007 р.                                                           Справа № 1/29

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Веденяпіна О.А.

суддів:                                                                        Іоннікової І.А.

Черпака Ю.К.

при секретарі                                                             Гаврилюк Т.В. ,

за участю представників сторін:

від позивача:     Васильєва Т.П. (довіреність №545/04 від 16.01.2007 року),

від відповідача: Коваленко Т.М. (довіреність №4 від 01.01.2007 року)

розглянувши апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Житомирі

на постанову господарського суду Житомирської області

від "20" лютого 2007 р. у справі

за позовом управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира

до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Житомирі

про зобов'язання до вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2006 року управління Пенсійного фонду України в Богунському районі Житомирській області звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом про зобов’язання відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Житомирі прийняти до заліку та включити в акт звірки взаєморозрахунків між управлінням Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира та Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Житомирі за період з березня 2005 року по грудень 2006 року суму 15415,86 грн.

Постановою господарського суду Житомирської області від 20 лютого 2007 року у справі №1/29 позов задоволено.

Зобов’язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Житомирі прийняти до заліку та включити в акт взаємозвірки між управлінням Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира та Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Житомирі за період з березня 2005 року по грудень 2006 року суму 15415,86 грн.

Не погоджуючись із прийнятою постановою, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Житомирі  подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального права.

В апеляційній скарзі вказує, що Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасного випадку на виробництві або професійних захворювань України від 04.03.2003 року №5-4/4 не встановлює права та обов'язки по взаєморозрахунках, а встановлює процедуру погодження тих виплачених позивачем сум, які будуть використані Фондами позивача та відповідача при взаєморозрахунках.

Посилаючись на ст.ст.2, 3 Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням шкоди, які пов’язані з виконанням ними трудових обов’язків від 09.09.1994 року, відповідач вважає, що відшкодування потерпілому шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві, здійснюється стороною тієї держави, де стався страховий випадок.

Крім того, зазначає, що оскільки особи, які отримали трудове каліцтво за межами України, не є застрахованими особами, за них не сплачувались страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, виплата їм страхових коштів Фонду є нецільовим використанням цих коштів.

В уточненні до апеляційної скарги відповідач звертає увагу на те, що право на звернення до суду виникло з 29.12.2005 року, посилаючись на п.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач у письмовому запереченні на апеляційну скаргу зазначає про безпідставність та необґрунтованість доводів, викладених у скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримує.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін.

Задовольняючи позов, господарський суд Житомирської області виходив з того, що в порушення Порядку відшкодування витрат, затвердженого правлінням Пенсійного фонду України, правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року №5-4/4,  виплата пенсій громадянам України згідно списку (а.с.6-9) відповідачем не були виконані дії по підписанню актів щомісячної звірки, тому ці суми відповідачем не відшкодовувались. Зазначеним Порядком передбачено складання щомісячних актів звірки органами фондів, відповідно у відповідача також є обов’язок його підписання. При цьому судом враховано ст.ст. 21, 24 Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, ст.7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності".

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Житомирі відмовляється підписати акт звірки взаєморозрахунків з позивачем за період з 01 березня 2005 року по 31 грудня 2006 року на суму витрат по виплаті пенсій по інвалідності в розмірі 15415,86 грн.

Позивачем понесені витрати на виплату пенсій, передбачених ст. 26 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем.

Управлінням Пенсійного фонду України у Богунському районі понесені витрати на виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01 березня 2005 року по 31 грудня 2006 року потерпілим Папушину Петру Ульяновичу, Григеру Володимиру Густавовичу, Колеснику Петру Григоровичу, Каленському Валентину Григоровичу, Поздєєву Валентину Яковлевичу, Зайцеву Андрію Селіверстовичу, Яцюку Віктору Володимировичу та Степанюку Павлу Андрійовичу, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між управлінням Пнсійного фонду України в Богунському районі та Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.  Житомирі, розрахунком витрат на виплату та доставку невідшкодованих пенсій по інвалідності.

З матеріалів справи вбачається, що акт звірки взаєморозрахунків за вказаний період між позивачем і відповідачем, однією із сторін не погоджений внаслідок розбіжності щодо необхідності включення сум.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд приходить до висновку про її необґрунтованість, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з статтями 8 і 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1999р. пенсійне забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд, поряд з іншими надходженнями формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами на заходи соціального страхування.

Відповідно до статті 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного  фонду України.

Статтями 21 і 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999р. передбачено обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи її йому або особам, які перебували на його утриманні та пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання або пенсію, у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Збір та акумулювання страхових внесків відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професіонального захворювання, які спричинили втрату працездатності" та статей 1, 2 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Частиною 2 пункту 5 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що у разі, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального  страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування ним витрат.

З наведеного випливає, що витрати, понесені Пенсійним фондом України у зв'язку з виплатою пенсій, передбачених ст.26 Закону України "Про пенсійне забезпечення", підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України "Про страхові тарифи на  загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 22.02.2001 року Фонд соціального страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду соціального страхування від нещасних випадків документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на  загальнообов'язкове державне соціальне страхування від  нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

16.05.2003 року Міністерством юстиції України зареєстрована постанова правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003року №5-4/4, якою затверджено "Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - Порядок).

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій.

Згідно з пунктами 5, 6 і 7 Порядку органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях. Головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підставі поданих актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі вказаної довідки на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному форду.

Спір виник на стадії проведення звірки витрат по особовій справі потерпілих та підписання акта щомісячної звірки з підстав неприйняття Фондом соціального страхування від нещасних випадків до заліку витрат на виплату пенсії громадянці, нещасний випадок з якою стався за межами України.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про правонаступництво України" від 12.09.1991 року закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленими після проголошення незалежності України.

Стаття 9 зазначеного Закону передбачає, що всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України. Україна гарантує забезпечення прав людини кожному громадянину України незалежно від національної приналежності та інших ознак відповідно до міжнародно - правових актів про права людини.

Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (далі "Угода") визначено, що держави - учасниці Співдружності мають зобов'язання щодо непрацездатності осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав - учасниць Угоди.

Статтею 5 Угоди встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Згідно з статтею 3 Угоди усі витрати, пов'язані із здісненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає таке забезпечення.

Частина 2 статті 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачає, що особи, право яких на отримання відшкодування  шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або  законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього закону.

Отже, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, якщо страховий випадок стався на території держав - учасниць Угоди, призначаються за законодавством України і виплачуються з коштів Пенсійного фонду України.

Таким чином, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний відшкодувати органам Пенсійного фонду України витрати на виплату пенсій, якщо нещасний випадок стався на території держав - учасниць Угоди.

Дія Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом, професійним захворюванням або іншими ушкодженнями здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків, яка набула чинності 06.10.1995 року, не може поширюватись на зазначений випадок, оскільки угода передбачає відшкодування шкоди працівникам роботодавцем Сторони, законодавство якої поширюється на працівника під час отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті. Жодне законодавство з країн - учасниць СНД, які підписали дану Угоду, не могло поширюватись на громадян згідно списку (а.с. 6-9), які проживають в Україні. Окрім того, Угода передбачає відшкодування шкоди роботодавцем, якого на даний час може не існувати.

Порядок відшкодування витрат передбачає здійснення відповідних розрахунків та проведення стягнення пенсійних витрат на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України.

Але, у даному випадку, позивач - управління Пенсійного фонду України  в Богунському районі м. Житомира звернувся з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві  та професійних захворювань України у м. Житомирі про зобов'язання прийняти до заліку та включити в акт звірки взаєморозрахунків суму 15415,86 грн. позивач, просить суд зобов'язати відповідача вчинити дії в межах його повноважень, передбачених чинним законодавством.

Лише на підставі даних особових справ інвалідів, занесених до актів звірки, робочі органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків визначають загальну суму витрат, що підлягають відшкодуванню, надсилають ці дані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, якому в свою чергу, надані повноваження проводити взаєморозрахунки з Пенсійним фондом України і вирішувати питання про відшкодування пенсійних витрат, визначених належним чином.

Невключення сум витрат, здійснених органом Пенсійного фонду України на пенсійне забезпечення громадян, які отримали каліцтво, до акта щомісячної звірки, унеможливлює відшкодування цих витрат Пенсійному фонду України Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Окрім того, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року визначено, що частина 2 статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь - якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб'єкти правовідносин, в тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечити захист прав усіх суб'єктів правовідносин, в тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки відповідач при вирішенні спору в суді першої інстанції не наполягав на відмові у задоволенні позову з цих підстав, доводи апеляційної скарги в цій частині є також безпідставними.

З огляду на викладене, постанова господарського суду Житомирської області від 20 лютого 2007 року у справі №1/29 прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254, п.п.6,7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві  та професійних захворювань України у м. Житомирі залишити без задоволення, а постанову господарського суду Житомирської області від 20 лютого 2007 року  - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя                                                                 Веденяпін О.А.

судді:

Іоннікова І. А.

Черпак Ю.К.

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи

2,3 - сторонам

4- в наряд