Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2007 р.                                                           Справа № 44/244-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слюсарева Л.В., суддя Білоконь Н.Д., суддя Фоміна В.О.

при секретарі Криворученко О.І.

за участю представників сторін:

прокурора- Малінки В.Є., посв. №9 від 02.02.07 р.

позивача - Кулінічевої Н.О., копія пост. дов. №08-11/3090/2-06 від 28.12.06 р. усправі

відповідача -  Стаднічук Н.Л., копія пост. дов. №107 від 30.08.07 р. у справі

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 2856 Х/1-12) на рішення господарського суду Харківської області від 20.08.07 р. у справі № 44/244-07

за позовом прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради

до товариства з обмеженою відповідальністю "Преса-Харків", м. Харків,

про звільнення та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки,

встановила:

Прокурор м. Харкова звернувся до господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Харківської міської ради, позивача, з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Преса-Харків", відповідача, про зобов‘язання звільнити  самовільно зайняту земельну ділянку  під  кіоском відповідача на  вул. Академіка Проскури у м. Харкові, привести її у придатний для використання стан та повернути за належністю Харківській міській раді.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.08.2007 р. у справі № 44/248-07 (суддя Дюкарєва С.В.) позов задоволено частково.

Зобов‘язано відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку під  кіоском відповідача на вул. Академіка Проскури   у м. Харкові,  привести вказану земельну ділянку у придатний для використання стан та повернути її Харківській міській раді.

В решті позовних вимог про звільнення земельної ділянки на вул. Академіка Проскури у м. Харкові, на якій фактично не розташований кіоск, приведення її у придатний для використання стан та повернення  Харківській міській раді відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь державного бюджету 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу..

Відповідач з рішенням місцевого господарського суду не погодився, подав до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду у цій справі скасувати, в позові позивачеві відмовити, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу відповідач обгрунтовує, зокрема, тим, що:  рішення прийнято з порушенням правил предметної підсудності, оскільки цей спір є адміністративним; прокурор подав позов з перевищенням повноважень.

У судовому засіданні апеляційного господарського суду представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, а представники позивача та третьої особи, а також прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечують з посиланням на те, що: договір оренди спірної земельної ділянки відповідачем укладений не був, тому земельна ділянка зайнята відповідачем самовільно і підлягає звільненню на підставі статті 212 Земельного кодексу України; даний спір не є адміністративним і згідно зі статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства не відноситься до компетенції адміністративних судів.

Оскільки відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв"язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, оскаржуване рішення переглядається в апеляційному порядку в повному обсязі.

Колегія суддів дослідила матеріали справи, проаналізувала доводи апеляційної скарги відповідача та заперечень проти неї позивача і прокурора, перевірила правильність застосування господарським судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права та дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції -   змінити.

Колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Частиною 2 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документів, що посвідчують право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації

Згідно  зі статтею 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом, а право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Крім того, частиною 1 статті 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом першої інстанції, відповідач приступив до використання спірної земельної ділянки до виникнення  у нього права на її оренду.

Підтвердженням цього є складений провідним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління земельних відносин Харківської міської ради Казьмерчуком  О.А.  за результатами обстеження земельної ділянки по вул. Ак. Проскури у м. Харкові акт від 13.08.2007 р. №1892 (арк. справи 79), яким встановлено, що земельну ділянку  за цією адресою площею 7 кв.м в порушення вимог статті 125 Земельного кодексу України відповідач використовує без документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою.

Цей акт обстеження земельної ділянки є належним доказом у справі, оскільки складений посадовою особою відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління земельних відносин Харківської міської ради - органу, створеного міською радою відповідно до статей 12, 189 Земельного кодексу України та статті 12 Закону України "Про охорону земель" для здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель комунальної власності і посадові особи цього управління при обстеженні земельної ділянки та складанні акту обстеження діяли у відповідності  з Положенням про відділ самоврядного контролю за використанням та охороною земель, затвердженого рішенням ХХІІ сесії Харківської міської ради ІV скликання від 23.06.2004 року.

Як правильно зазначено в оскаржуваному рішенні, відповідно до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки, а відповідно до частини 2 статті 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Однак договір оренди спірної земельної ділянки відповідач у встановленому законом порядку не уклав та не зареєстрував, а тому право на оренду спірної земельної ділянки у нього не виникло.

Викладена відповідачем в апеляційній скарзі думка, що даний спір є адміністративним, не узгоджується зі статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено чіткий перелік адміністративних справ, що відносяться до компетенції адміністративних судів, оскільки предметом спору у даній справі є право користування спірною земельною ділянкою, тобто між сторонами є спір про право, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Що ж до відсутності у прокурора м. Харкова повноважень на пред"явлення даного позову в інтересах держави в особі Харківської міської ради, то це ствердження не грунтується  на приписах Закону.

Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

В останньому абзаці пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. №3-рп/99 (v003р710-99) у справі №1-1/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) наведене таке: із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник  в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення  матеріальних або інших інтересів держави, обгрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини названого рішення під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним в частині 2 статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (1798-12) (нині це частина 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України), потрібно розуміти, зокрема, орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, в абзаці 3 його резолютивної частини місцевий господарський суд прийняв рішення стосовно земельної ділянки по вул. Академіка  Проскури, 3 у м. Харкові, на якій фактично не розташований кіоск "Преса -Харків" та зазначив в першому абзаці резолютивної частини про часткове задоволення позовних вимог.

Однак у відповідності з позовною заявою (арк. спр. 5) та описовою частиною рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2007 р. (арк. спр. 89) прокурор просив зобов"язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, зайняту кіоском ТОВ "Преса-Харків" на вул. Академіка Проскури, 3 у м. Харкові за рахунок відповідача, привести її у придатний для використання стан та повернути за належністю Харківській міській раді.

У подальшому прокурор позовні вимоги не змінював.

Абзацем 2 резолютивної частини оскаржуваного рішення всі заявлені по даній справі позовні вимоги були задоволені, а позовні вимоги стосовно зазначеної в абзаці 3 резолютивної частини рішення земельної ділянки ані прокурором, ані позивачем не заявлялись, а отже місцевий господарський суд вийшов за межі позовних вимог, порушивши норми процесуального права.

Тому рішення господарського суду першої інстанції слід змінити, виключивши  із резолютивної частини рішення абзац 3, а  із абзацу 1 слово "частково".

В іншій частині  оскаржуване рішення слід залишити без змін як прийняте при повному з‘ясуванні обставин, які мають значення для справи та правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 29, 33, 43, 49, 83,99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2007 р. у справі № 44/244-07 змінити, виключивши  із резолютивної частини рішення абзац 3, а  із абзацу 1 резолютивної частини - слово "частково".

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанову у повному обсязі складено 12.10.2007 р.

Головуючий суддя                              (підпис)                           Слюсарева Л.В.

Суддя                             (підпис)                           Білоконь Н.Д.

Суддя                            (підпис)                           Фоміна В.О.