ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.07.07р.

Справа № А27/43-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпролісзбут", м. Дніпропетровськ

до  Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська

про скасування податкових повідомлень-рішень

Суддя: В.О.Татарчук

Секретар: Сергієнко П.М.

Представники сторін:

від позивача Бура Н.С. дов. від 04.01.07р.

від позивача Сидорчук П.П. дов. від 04.01.07р.

від відповідача Соценко О.О. дов. від 02.07.07.р. № 13356/10/10

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпролісзбут" звернулося з заявою про роз'яснення судового рішення по справі №А27/43-07 щодо того, чи є спірні суми бюджетного відшкодування з ПДВ підтвердженими після набрання рішенням законної сили.

Заява обґрунтована тим, що:

- податковими повідомленнями-рішеннями від від 28.08.06р. №/0, №/0, від 25.09.06р. №/1, №/1 були зменшені суми бюджетного відшкодування з ПДВ;

-          постановою господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.07р. визнані протиправними та скасовані вказані рішення і отже, підтверджена правомірність дій Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпролісзбут".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд –

встановив:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2007р. визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції в у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 28.08.06р. №/0, №/0, від 25.09.06р. №/1, №/1.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.05.07р. у справі №А27/43-07 залишено постанову господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2007р. без змін.

Суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача та роз’яснити рішення суду від 15.02.2007р. по справі №А27/43-07 з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

В описовій та мотивувальній частинах постанови суду від 15.02.2007р. вказано на наступне:

«28.08.2006р. ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська було прийняте податкове повідомлення-рішення №/0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування ТОВ “Дніпролісзбут” з ПДВ за березень 2006р. на 385124грн..

Підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення був акт від 31.07.2006р. №30/23-531/244443340 “Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ “Дніпролісзбут” з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ в рахунок зменшення податкових зобов’язань з ПДВ наступних податкових періодів за березень 2006р.”.

Перевіркою встановлено, що позивачем в порушення:

-          пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” при проведенні товарообмінної операції з ПП “Леон-Трейд” безпідставно віднесено до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 69727грн.;

-          пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” при проведенні товарообмінних операцій з ПП “Територія” і ПП “Земресурси”  безпідставно віднесено до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 1354882грн.

За результатами оскарження ТОВ “Дніпролісзбут” вказаного податкового повідомлення-рішення в процедурі апеляційного узгодження податкового зобов’язання відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №/1 від 25.09.2006р. на таку ж суму, що і первинне рішення.

Крім того, 28.08.2006р. ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська було прийняте податкове повідомлення-рішення №/0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування позивача з ПДВ за квітень 2006р. на 480780грн.

Підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення був акт від 03.08.2006р. №31/23-513/24443340 “Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ “Дніпролісзбут” з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ в рахунок зменшення податкових зобов’язань з ПДВ наступних податкових періодів за квітень 2006р.”.

Перевіркою встановлено, що позивачем в порушення:

-          пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” при проведенні товарообмінних операцій з ПП “Територія” і ПП “Земресурси”  безпідставно віднесено до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 1354882грн.;

-          пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” при проведенні товарообмінної операції з ПП фірма “Брік-Евен А” безпідставно віднесено до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 339023грн.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з таких підстав.

16.02.2006р. між ТОВ „Дніпролісзбут” (Сторона-1) і ПП „Леон-Трейд” (Сторона-2) був укладений договір №16/02-06Б на проведення товарообмінної (бартерної) операції.

Предметом договору була зустрічна поставка товарів рівної договірної ціни (обмін), яка здійснювалась без оплати грошима на компенсаційній основі (п.1.1 договору).

ПП „Леон-Трейд” зобов’язалося поставити ТОВ „Дніпролісзбут” товари згідно з  додатком №1 - лічильники електричної енергії на загальну суму 418364,94грн. (ПДВ - 69727,48грн.). В свою чергу сторона-1 зобов’язалася передати стороні-1 відповідно до додатку №2 простий вексель №1168 (векселедавець ТОВ „Импап”) на суму 418364,94грн. (ПДВ –69727,48грн.).

Факт виконання вказаного договору підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткової накладної №16/02-02 від 16.02.2006р., податкових накладних №160202 від 16.02.2006р., №16021 від 16.02.2006р., акту приймання-передачі векселя по договору бартеру №16/02-06Б від 16.02.2006р.

20.03.2006р. між ТОВ „Дніпролісзбут” (Сторона-1) і ПП „Територія” (Сторона-2) був укладений договір №20/03-06Б на проведення товарообмінної (бартерної) операції.

Предметом договору була зустрічна поставка товарів рівної договірної ціни (обмін), яка здійснювалась без оплати грошима на компенсаційній основі (п.1.1 договору).

ПП „Територія” зобов’язалося поставити ТОВ „Дніпролісзбут” товари згідно з  додатком №1 –тиристори на загальну суму 4092796,94грн. (ПДВ –682132,82грн.). В свою чергу сторона-1 зобов’язалася передати стороні-1 відповідно до додатків №№2, 3 прості векселя (векселедавець ТОВ „Видавничий дім “Дніпровська хвиля”) №3755 на суму 1992796,94грн. (в тому числі ПДВ - 332132,82грн., №3752 на суму 2100000грн. (ПДВ –350000грн.).

Факт виконання вказаного договору підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткової накладної №21/03-01 від 21.03.2006р., податкових накладних №210301 від 21.03.2006р., №21032 від 21.03.2006р., актів приймання-передачі векселів по вказаному договору бартеру від 21.03.2006р.

27.03.2006р. між ТОВ „Дніпролісзбут” (Сторона-1) і ПП „Земресурси” (Сторона-2) був укладений договір №27/03-06Б на проведення товарообмінної (бартерної) операції.

Предметом договору була зустрічна поставка товарів рівної договірної ціни (обмін), яка здійснювалась без оплати грошима на компенсаційній основі (п.1.1 договору).

ПП „Земресурси” зобов’язалося поставити ТОВ „Дніпролісзбут” товари згідно з  додатком №1 на загальну суму 4036493,40грн. (ПДВ –672748,89грн.). В свою чергу сторона-1 зобов’язалася передати стороні-1 відповідно до додатку №2 простий вексель (векселедавець ТОВ „Видавничий дім “Дніпровська хвиля”) №23722 на суму 4036493,40грн. (ПДВ –672748,89грн.).

Факт виконання вказаного договору підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткової накладної №28/03-02 від 28.03.2006р., податкових накладних №280302 від 28.03.2006р., №28033 від 28.03.2006р., акту приймання-передачі векселя по вказаному договору бартеру від 28.03.2006р.

20.04.2006р. та 22.05.2006р. позивачем були подані до ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська податкову декларації з ПДВ за березень, квітень 2006р. з вказівкою сум, що підлягають бюджетному відшкодуванню шляхом зменшення податкових зобов’язань з ПДВ наступних податкових періодів в розмірі 443379грн. і 480780грн. відповідно.

Як зазначалось вище, при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень відповідач керувався тим, що векселя третіх осіб, які передаються за договорами не є товаром і відповідні операції не є об’єктом оподаткування ПДВ.

Аналіз чинного законодавства дозволяє стверджувати про помилковість такого висновку податкового органу.

В даному випадку відповідні прості векселя не були емітовані безпосередньо позивачем і в межах бартерних договорів виступали саме як товар.

Так, відповідно до п.1.6 ст.1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” товари - матеріальні та нематеріальні активи, а також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.

Згідно з п.1.19 ст.1 вказаного Закону бартер (товарний обмін) - господарська  операція, яка передбачає проведення розрахунків за товари (роботи, послуги) у будь-якій формі, іншій, ніж грошова, включаючи будь-які види заліку та погашення взаємної заборгованості, в результаті яких не передбачається зарахування коштів на рахунки   продавця для компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг).

Таким чином, вексель є товаром і може використовуватись при здійсненні бартерних операцій.

Пунктом 1.31 статті 1 наведеного Закону встановлено, що продаж товарів –будь-які операції, які здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни поставки ат іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Бартерні угоди позивача з контрагентами є об’єктом оподаткування ПДВ з урахуванням пп.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених)  платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з  метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської  діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у

виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій  у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання  коштів з банківського рахунку платника податку  в  оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку  (товарного  чека)  -  в  разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

З урахуванням викладеного, позивачем цілком правомірно на підставі отриманих податкових накладних було віднесено до складу податкового кредиту березня та квітня 2006р. податок на додану вартість за бартерними угодами.

Стосовно посилань позивача на абз.3 п.4.8 ст.4 Закону України “Про податок на додану вартість” суд зазначає наступне.

Відповідно до вказаної норми для цілей оподаткування згідно з цим Законом векселі (крім податкових векселів), видані або отримані, не вважаються засобом платежу та не змінюють суму податкового кредиту або податкового зобов'язання з цього податку, крім податкових векселів.

Як зазначалось вище в бартерних операціях позивача векселя не виконували функцію платежу, а були товаром, що унеможливлює застосування п.4.8 ст.4 Закону.

Наведене свідчить про безпідставність твердження податкової інспекції про те, що господарські операції позивача з використанням простих векселів не є об'єктом оподаткування ПДВ (пп.3.2.1 п.3.2 ст.3 Закону України “Про податок на додану вартість”).

В даному випадку були відсутні випуск (емісія), розміщення у будь-які форми управління та продажу (погашення, викупу) за кошти векселів.

Відсутність завищення бюджетного відшкодування підтверджується і висновком спеціаліста Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №7823 від 12.09.2006р.

Викладене дозволяє стверджувати про незаконність спірних податкових повідомлень-рішень, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі.

Стосовно посилань позивача на порушення податковим органом п.8 Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків державними податковими адміністраціями в частині своєчасного направлення рішень слід зазначити наступне.

Суд вважає за можливе врахувати обставини, викладені в листі Дніпропетровської дирекції Поштамту –ЦПЗ №1 від 20.11.2006р. №5-02, а також листі ДПА у Дніпропетровській області від 29.11.2006р. №29132/10/14-203 щодо порушень в діяльності органу поштового зв’язку, які і були підставою для несвоєчасного направлення позивачу рішень за результатами розгляду скарг платника податків.

Посилання ТОВ “Дніпролісзбут” на порушення терміну складання акту перевірки від 03.08.2006р. №31/23-513/24443340 є формальними, які в будь-якому випадку не можуть бути підставою для визнання незаконним рішення податкової інспекції».

Таким чином, в ході вирішення вказаного спору встановлена незаконність спірних податкових повідомлень-рішень і отже, неправомірність зменшення податковим органом суми бюджетного відшкодування позивача за березень 2006р. на 385124грн., за квітень 2006р. на 480780грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 165, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ухвалив:

Роз’яснити, що згідно з постановою господарського суду Дніпропетровської області суду  від 15.02.2007р. по справі №А27/43-07 товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпролісзбут" було правомірно віднесено до складу податкового кредиту та відображено в податкових деклараціях з податку на додану вартість березень та квітень 2006р. суми бюджетного відшкодування в розмірі 385124грн.грн. і 480780грн. відповідно і такі суми є підтвердженими.

Суддя

В.О. Татарчук

Ухвалу підписано 26.07.2007р.