ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

06.09.2007
Справа №2-15/8185-2007

За позовом Орендного підприємства „Кримтеплокомуненерго” (95026, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Гайдара, 3а, )

До відповідача Приватного підприємства «Фаетон-Крим» (95050, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 131, )

Про стягнення 7751,91 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача – Кривошеєв О.Г., довіреність № 20-3/1184 від 25.04.2007 р., у справі

Від відповідача  - не з’явився

Обставини справи: Орендне підприємство „Кримтеплокомуненерго” звернулось до господарського суду з позовом до Приватного підприємства «Фаетон-Крим» про стягнення 7751,91 грн. заборгованості, в тому числі: 6988,87 грн. основного боргу, 188,62 грн. 3% річних, 574,42 грн. інфляційних втрат за договором на постачання теплової енергії № 1435 від 29.07.2003 р.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань по оплаті наданих йому послуг за договором № 1435 від 29.07.2003 р. на суму 6988,87 грн. за період з 01.11.2004 р. по 01.04.2007 р. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 188,62 грн.  3% річних, 574,42 грн. інфляційних втрат за вказаний період.

Відповідач явку представника у судове засідання двічі не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав, вимоги суду не виконав, про час та місце слухання справи був поінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

29.07.2003 р. між Орендним підприємством „Кримтеплокомуненерго”  (Постачальник) та Приватним підприємством «Фаетон-Крим» (Споживач) був укладений договір на постачання теплової енергії № 1435 (а.с. 6-8)

Згідно з пунктом 1 Договору Постачальник бере на себе зобов’язання забезпечувати Споживача тепловою енергією у вигляді теплоносія та гарячої води в необхідних йому  обсягах, а Споживач зобов’язаний прийняти теплову енергію та оплатити її відповідно встановлених тарифів та в терміни, передбачені дійсним договором.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що розрахунки за теплову енергію здійснюються в грошовій або іншій формі, яка не заборонена дійсним законодавством відповідно до встановлених Постачальником тарифів в залежності від груп споживачів в строк до 25 числа місяця наступного за розрахунковим.

Відповідно до пункту 10.1 Договір укладений строком на 5 років, набирає чинності з 29.07.2003 р. та діє до 28.07.2008 р., а також вважається продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку договору не буде повідомлено письмово однією із сторін про припинення договору. (пункт 10.4 Договору).

Сторони не представили суду доказів припинення дії вказаного договору, у той час як відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент розгляду спору договір продовжує діяти.

Так, позивачем надавалися послуги з теплозабезпечення у відповідності до умов договору, що підтверджується доданими до матеріалів справи актами-довідками про споживання теплової енергії. (а.с. 9-24)

Згідно пункту 6.3 Договору № 1435 Споживачі, що мають прилади обліку оплачують теплову енергію по затвердженим тарифам по показанням приладу обліку теплової енергії пропорційно площі, що займається.

Проте, відповідачем вказані надані позивачем послуги не були оплачені в добровільному порядку та в повному обсязі, в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість у розмірі 6988,87 грн. за надані послуги, що і стало підставою для звернення Орендного підприємства „Кримтеплокомуненерго” з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Згідно пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті  530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Таким чином, відповідач  відповідно до статті  33 Господарського процесуального кодексу України  не представив доказів оплати за надані йому послуги. Матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті наданих йому послуг за договором № 1435 від 29.07.2003 р., через що  вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 6988,87 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем були заявлені вимоги про стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 574,42 грн., 3% річних у розмірі 188,62 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з Приватного підприємства «Фаетон-Крим» інфляційних витрат у розмірі 574,42 грн. за період з 01.01.2005 р. по 01.02.2007 р. суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Так, відповідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача про стягнення з Приватного підприємства «Фаетон-Крим»  3% річних у розмірі 188,62 грн. за період з 01.01.2005 р. по 01.02.2007 р. підтверджуються матеріалами справи та підлягають стягненню з відповідача.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 22, 33, 34, 82-84  Господарського процесуального кодексу  України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Приватного підприємства «Фаетон-Крим» (95050, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 131, , р/р 5501 в ВАТ ОКБ м. Сімферополь, МФО 324485) на користь Орендного підприємства „Кримтеплокомуненерго” (95026, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Гайдара, 3а, , р/р № 23 в АБ «Експрес-Банк» м. Сімферополь, МФО 384674) заборгованість у розмірі 6988,87 грн., 188,62 грн. річних, 574,42 грн. інфляційних втрат, 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.