ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.08.2007р.
Справа  № 17/128

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого судді
Ушак І.Г. у відкритому судовому засіданні справу за участю представників:

позивача -Скубенич Г.В., Ярова Л.В., Поправка П.М.,
представники за довіреністю;

відповідача -ОСОБА_1, приватний підприємець

розглянув справу за позовом державної організації
„Укрпродконтракт” м. Ужгород (далі - підприємство) до приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Мукачево (далі -ПП ОСОБА_1) про стягнення суми
3432, 18 грн., в т.ч.: основний борг - 1937, 84 грн., пеня - 920, 38 грн.,
інфляційні нарахування - 525, 57 грн., річні відсотки -48,39 грн.,

Позивач звернувся до суду із вказаними вимогами, оскільки
відповідачем не проведено у повному обсязі оплату наданих послуг всупереч умов
укладених сторонами договорів, у зв'язку з чим виникла заборгованість
останнього перед позивачем на суму, що є предметом позовних вимог в частині
основного боргу.  Представники позивача в
ході судового розгляду наполягають на задоволенні позовних вимог, посилаючись
на долучені до матеріалів справи документи.

Відповідач заперечує проти даного позову, посилаючись на те, що
нарахована позивачем заборгованість в частині основного боргу стосується сум
послуг, які не були обумовлені договором та не були надані  відповідачеві, а саме: 1518, 16 грн. (рах.
НОМЕР_1 від 13.12.05р.) -сума нарахована органами КРУ як штраф застосований
до позивача; 384,90 грн. (рах. б/н від 31.01.06р.) -плата за медогляд
працівників позивача, які працювали в рибному цеху; 35,00 грн. (рах. б/н від
3.02.06) -плата за електротехнічні вимірювання; 440,00 грн. (рах. б/н за вересень
2006р.) - за стоянку автомашини.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників
позивача у ході судового розгляду,

суд встановив:

Спірні відносини
сторін ґрунтуються на договорах, укладених ними на протязі 2005-2006рр. Так, за
умовами договорів № НОМЕР_2 від 1.09.2005р. (далі -договір № 1) та №
НОМЕР_3 від 1.01.2006р. (далі -договір № 2)  позивач (власник та зберігач за договором)
зобов'язався надавати  ПП ОСОБА_1 (замовник
-за договором) послуги по переробці сировини та виготовленню рибних виробів
як готової продукції, а за договором № 2 - надавати також послуги лабораторії і
ветеринарного лікаря. Відповідач зобов'язався організовувати та забезпечувати
виробництво та реалізацію рибних виробів, оплачувати до 5 числа поточного
місяця зазначені послуги, вартість яких визначено калькуляцією -додатком до
договорів - відповідно у сумах - 7441, 70 грн. (за договором № 1) та
6002,37 грн. (за договором № 2). Додатково за договором № 1 відповідач
зобов'язався оплачувати вартість електроенергії за даними лічильника, а за
договором № 2 -і вартість води згідно даних лічильників, а також послуги
каналізації та плату за користування телефоном згідно роздруківки.

За умовами угод №
НОМЕР_4 від 10.09.05р. (далі -договір № 3) та № НОМЕР_5 від 1.04.06р. (далі
-договір № 4), позивач (власник та зберігач за договором)
зобов'язався надавати ПП ОСОБА_1 (замовник за договором) послуги по
зберіганню рибної продукції вартістю відповідно 6,00 грн. (за договором № 3)
та 7,00 грн. (за договором № 4) за зберігання одного піддона з
продукцією за добу. ПП ОСОБА_1, у свою чергу, зобов'язався поставляти товар на
зберігання належно оформлений супровідними документами, що засвідчують якість,
кількість, а також сертифікати та ліцензії за необхідності, та оплачувати
послуги по зберіганню шляхом перерахування або внесення готівкою коштів
позивачеві до 5 числа поточного місяця. При цьому сторони обумовили можливість
зміни вартості послуг зберігання залежно від рівня інфляції, зміни цін на
електроенергію, паливо, воду тощо та відповідальність замовника у разі відмови
від оплати або несвоєчасної оплати послуг у вигляді пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день прострочки.

За умовами угоди № НОМЕР_6 від 15.10.05р. (далі -договір № 5)
позивач (власник та зберігач за договором) зобов'язався надавати ПП ОСОБА_1
(замовник -за договором) послуги по зберіганню продукції мінімальною вартістю
1147, 89 грн. в місяць, яка включає згідно калькуляції витрати по утриманню
автомобіля (500 грн.), заробітну плату водія (330 грн.), нарахування на
заробітну плату та ПДВ  (317,23 грн.).
ПП ОСОБА_1  зобов'язався здійснювати  оплату до 5 числа поточного місяця. Оплата за
використання паливно-мастильних матеріалів, ремонтні роботи при наданні послуг
за даним договором (п.3.4) здійснюється замовником.

Сторони відповідно
до умов наведених договорів на протязі з вересня 2005р. по травень 2006р.
здійснювали господарські операції, внаслідок яких станом на  вересень 2006р. провели звірку взаємних
розрахунків, про що склали акт від 26.09.06, у якому відобразили заборгованість
відповідача  на суму 1937,84 грн. -за
даними позивача, що і є предметом даного спору в частині основного боргу.

З наведеною заборгованістю ПП ОСОБА_1 не погодився, вважаючи, що
сума заборгованості за його даними становить 420 грн., про що зазначив при
підписанні акту (акт звірки взаєморозрахунків сторін від 26.09.2006р. -арк.
справи 12). Відповідач заперечує, оскільки вважає, що до суми 1937,84 грн.
позивачем безпідставно включено 1518,16 грн., які були нараховані до сплати
позивачеві в грудні 2005р. за результатами перевірки його
фінансово-господарської діяльності органами КРУ.

Крім того, у ході судового розгляду відповідач заперечує також
правомірність вимог позивача і на суму 420 грн., яка включає вимоги по оплаті
за січень 2006р. вартості послуг по організації електротехнічних робіт на суму
35 грн. та за проведення медогляду працівників позивача, що працюють в
рибокоптильному цеху на суму 384,90 грн., оскільки такі послуги не були обумовлені
договорами та не були надані відповідачеві.

Представники позивача у ході судового розгляду наполягають на
стягненні цих сум як основного боргу, вважаючи, що, оскільки наведені роботи та
послуги були проведені в рибокоптильному цеху
та  стосуються працівників
рибокоптильного цеху, в якому безпосередньо виконувалися обумовлені договорами
замовлення для відповідача, обов'язок останнього їх оплатити. Щодо суми 1518,
15 грн., вона також підлягає оплаті, як сума втрат фінансових ресурсів ДО
„Укрпродконтракт” при наданні платних послуг по переробці продукції ПП ОСОБА_1,
що виявлено перевіркою органів КРУ.

Таким чином, у ході судового розгляду з'ясовано та не
заперечується сторонами, що позовні вимоги у даній справі в частині основного
боргу перед позивачем на суму 1937, 84 грн., складаються з із сум вартості
вищенаведених послуг та фінансових втрат позивача при переробці продукції
відповідача.

Суд, дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, дійшов до
висновку про недоведеність позивачем наявності боргу відповідача на суму 1937,
84 грн., а відтак відсутність підстав для задоволення позову як в частині
основного боргу, так і в частині пов'язаних з ним сум пені, інфляційних
нарахувань та річних відсотків.

При цьому, суд виходив із приписів цивільного та господарського
законодавства щодо підстав виникнення господарських зобов'язань, їх виконання
та з огляду на те, що за змістом ст. 14 Цивільного кодексу України  обов'язки виконуються у межах, встановлених
договором або актом законодавства, особа не може бути примушена до дій,
вчинення яких не є обов'язковим для неї. Так, у даному випадку спірні відносини
сторін як господарюючих суб'єктів виникли та ґрунтуються на укладених ними
договорах, за змістом яких не передбачено зобов'язань ПП ОСОБА_1 перед
позивачем щодо оплати організації електротехнічних робіт в орендованих
приміщеннях позивача, оплати проведення медоглядів працівників позивача,
включаючи тих, що  виготовляли рибну
продукцію на замовлення відповідача. Щодо вимоги про оплату відповідачем суми
1518,16 грн., то акт перевірки фінансово-господарської діяльності позивача
органами контрольно-ревізійної служби, на який як на підставу вимог у цій
частині посилається позивач, не може вважатися достатнім та належним доказом
для задоволення цієї вимоги судом також з огляду на те, що господарські
відносини сторін  врегульовані укладеними
ними договорами, і сторони як суб'єкти господарювання відповідно до чинного
законодавства самостійно та на власний ризик здійснюють господарську
діяльність.

За змістом ст.ст. 44-49 Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на позивача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 9, 11, 14  Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175,
193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 75, 44-49, 82, 84,
85 Господарського процесуального кодексу України,

суд вирішив:

1. У позові відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

6.09.07.

Суддя
Ушак І.Г.