ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" листопада 2007 р.                                                                    Справа № 18/536-07

Розглянувши справу за позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю "Борщів-цукор"

До           Товариства з обмеженою відповідальністю "Пул - Маркет"

Про     визнання договору недійсним

суддя  Кошик А. Ю.

за участю представників сторін:

Позивача –Бойчук Д.Л.

Відповідача –Селянко А.О.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Борщів-цукор»(далі –позивач) звернулось до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Пул-маркет»(далі –відповідач) про визнання недійсним  договору купівлі –продажу  № 01 –08 –06/Б-Бо, який був укладений між позивачем та відповідачем 01.08.2006р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що договір підписано не уповноваженою особою, оскільки на момент його підписання керівником відповідача був  Латюк Б.І., який не підписував договір, акти приймання-передачі, податкові накладні, крім того, відповідач не веде господарської діяльності.  Вважає, що договір між ним та відповідачем має бути визнано недійсним, адже відповідно до ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, проте представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, посилаючись на недоведеність позивачем твердження щодо відсутності повноважень у директора ТОВ «Пул-маркет»під час укладення угоди. Зазначив, що  доводи позивача ґрунтуються на припущеннях, оскільки на момент укладення договору директор товариства Латюк Б.І. був повноважним керівником. та на підтвердження цього надав суду наказ № 01/08 від 01.08.2006 року про  право підписання комерційних договорів.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Борщів-цукор» та товариством з обмеженою відповідальністю «Пул-маркет»  01.08.2006 року було укладено договір купівлі – продажу цукру –піску № 01 –08 –06/Б-Бо.

Як вбачається з преамбули даного договору, вказаний правочин від імені товариства «Пул-маркет»було підписано Латюком Богданом Івановичем, що діяв на підставі повноважень, наданих йому  наказом № 01/08 від 01.08.2006 року про  право Латюка Б.І.  підписувати комерційні договори.

Відповідно до наказу № 01/08 від 01.08.2006 року Латюка Б.І.   було призначено на посаду  заступника директора з  01.08.2006 року за сумісництвом та надано йому  право  підписання  комерційних договорів.

Зазначений наказ виданий  директором підприємства відповідача  Мосійчуком В.Я., який діє у відповідності до п. 9 Статуту.

Під час судового засідання представник відповідача пояснив, що на момент укладення угоди між сторонами, 01.08.2006 року, Латюк Б.І. мав всі повноження для її підписання.

Частиною першою ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

В свою чергу, частиною першою ст. 203 Кодексу до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відноситься обставина, за якою особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

В той же час, відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Крім того, абзацом третім пункту 1 роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 12 березня 1999 року № 02-5/111 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними»роз’яснено, що вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Як вбачається з наявних матеріалів справи та з огляду на пояснення представника позивача судом встановлено, що факт відсутності повноважень у керівника товариства «Пул-Маркет»під час укладення угоди не може бути підтвердженим жодним із передбачених способів доказування, а отже є безпідставним та недоведеним, крім того,  обставини, на які  позивач посилається  в обґрунтування  своїх вимог, були спростовані  в ході вирішення спору.

За таких обставин, господарський суд, проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи, дійшов висновку, що позивачеві в позові має бути відмовлено повністю.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 –85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя                                                                                             Кошик А. Ю.