ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

21.08.07р.

Справа № А25/37-07(12/320-06)

За позовом  Дніпропетровського обласного центру зайнятості, м. Дніпропетровськ

до  Акціонерного комерційного банку "Прем'єрбанк", м. Дніпропетровськ

про зобов'язання відповідача визнати грошові вимоги позивача та включитидо реєстру вимог кредиторів на загальну суму 67521 грн. 35 коп.

Суддя  Чередко А.Є.

Секретар Пономарьов І.В.

Представники сторін:

від позивача: Антоненко О.С. - дов. №12/11-1405 від 17.07.07р.

від відповідача: Крикун С.П. - дов. №04/871 від 01.08.07р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив зобов'язати відповідача - ліквідатора АКБ "Прем'єрбанк" Боткачик С.І. визнати грошові вимоги Дніпропетровського обласного центру зайнятості та включити до реєстру вимог кредиторів на загальну суму 67 521,35 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2006р. у справі № 12/320-06 в частині зобов'язання відповідача - ліквідатора АКБ "Прем'єрбанк" Боткачик С.І. визнати грошові вимоги Дніпропетровського обласного центру зайнятості та включити до реєстру вимог кредиторів на суму 42381,02 грн. провадження у справі припинено, в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2007р. у справі № 12/320-06 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2006р. у справі № 12/320-06 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.05.2007р. по справі № 12/320-06 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2007р. по справі № 12/320-06 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2006р. по справі № 12/320-06 скасовано, справу передано до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що за постановою  правління НБУ від 10.03.2005р. № 71 з 11.03.2005р. відкликано  банківську ліцензію АКБ „Прем’єрбанк” та керівні функції банку були передані ліквідатору  Штепі Л.П., а з 11.07.2005р. призначено ліквідатором  Боткачик С.І. Оголошення про ліквідацію було опубліковано в газетах „Голос України” № 49 (3549) від 18.03.2005р. та  „Урядовий кур’єр” № 52 від 23.03.2005р.

Бабушкінським районним центром зайнятості 19.04.2005р. була отримана від відповідача розрахункова відомість про нарахування і перерахування страхових внесків до Фонду за 1 квартал 2005р. та   20.04.2005р.  позивачем була направлена заява  на адресу  ліквідатора про визнання грошових вимог  в сумі 55667 грн. 51 коп.  26.04.2005р. ліквідатором відмовлено у розгляді заявлених вимог у зв’язку з тим, що вимоги заявлені після закінчення строку встановленого для їх подання, тобто після 18.03.2005р. Дані твердження позивач вважає безпідставними та зазначає, що в діях ліквідаторів  відсутня правова підстава, оскільки кредиторські вимоги центром зайнятості заявлено вчасно у відповідності з публікацією в офіційному друкованому виданні –газеті „Урядовий кур’єр” від 23.03.2005р.

Крім того,  відповідач не сплачує заборгованість по сплаті страхових внесків в порушення вимог ст. 35 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” та  за наданими відповідачем  розрахунковими відомостями  про нарахування і перерахування страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття за 1 квартал 2006р., які складені відповідачем самостійно, заборгованість відповідача збільшилась та становила 67521 грн. 35 коп., а станом на 01.07.2007р. заборгованість становить 31749,86грн.

Також, позивач в позові зазначає, що рішення господарського суду від 16.08.2006р. у справі № 31/253, яким відмовлено Бабушкінському центру зайнятості про стягнення з АКБ „Прем’єрбанк” заборгованості по страхових внесках на випадок безробіття у сумі 55667 грн. 51 коп.,  не має законної сили, оскільки відповідно до ст. 1 ГПК України не є юридичною особою, а є територіальним підрозділом Дніпропетровського обласного центру зайнятості.

Відповідач позовні вимоги позивача не визнає у зв’язку з тим, що Дніпропетровський обласний центр зайнятості не є належним позивачем у справі, оскільки відповідач як платник страхових внесків зареєстрований у Бабушкінському районному центрі зайнятості м. Дніпропетровська.

Також, позивачем було пропущено місячний термін для звернення до ліквідатору банку із заявою про свої майнові вимоги, тому згідно ст.ст. 93, 96 Закону України „Про банки та банківську діяльність” вимоги позивача не розглядаються та вважаються погашеними.

На час звернення позивача з позовом заборгованість відповідача становила 35189,64грн., а решта суми у розмірі 32331,71грн. є зобов’язанням, строк виконання якого банком не настав, тому заявлена безпідставно. Рішенням же господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2005р. у справі № 31/253 за позовом Бабушкінського районного центру зайнятості до відповідача, першому було відмовлено у стягненні з банку заборгованості у сумі 55667,51грн., яка є частиною спірної суми у даній справі.

Також, рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № А31/347-06 за позовом позивача до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 67521,35грн., першому було відмовлено у стягненні з банку заборгованості у сумі 55667,51грн. та задоволено позов лише у сумі 11853,84грн., а в результаті апеляційного розгляду справи сума стягнення була зменшена до 10455,84грн.

Вимоги позивача у сумі  42381 грн. 02 коп.  були віднесені відповідачем до сьомої черги реєстру вимог кредиторів АКБ „Прем’єрбанк” у зв’язку з внесенням змін до ст. 96 Закону України „Про банки і банківську діяльність” у частині черговості задоволення вимог кредиторів банку рішенням комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків при Управлінні НБУ в Дніпропетровській області від 29.09.2006р. № 490 затверджено у новій редакції реєстр вимог кредиторів АКБ „Прем’єрбанк” станом на 01.08.2006р. У зв’язку зі зміною черговості вимог кредиторів у новому реєстрі кредиторам були надіслані повідомлення про суми їх вимог та черговості їх погашення згідно з чинним законодавством та нової редакції реєстру. Враховуючи, що практично всі кредитори ( але за виключенням саме Бабушкінського районного центру зайнятості) були  включені до попереднього реєстру, затвердженого рішенням зазначеного вище органу від 05.09.2005р. № 419, у тексті повідомлення на адресу Бабушкінського РЦЗ автоматично була допущена технічна помилка щодо посилання на рішення № 419 –до попереднього реєстру сума 42381 грн. 02 коп. так і взагалі вимоги Бабушкінського РЦЗ не були включені. При підготовці до затвердження реєстру у новій редакції бухгалтерська служба ліквідаційної комісії АКБ „Прем’єрбанк” у зв’язку з задоволенням в майбутньому вимог колишніх працівників АКБ „Прем’єрбанк” по сплаті заробітної плати (друга черга вимог кредиторів) ініціювала питання про нарахування передбачених законодавством платежів, які будуть проводитись у разі виплати працівникам заробітної плати ( в тому числі страхових внесків до Фонду). В результаті до сьомої черги задоволення вимог кредиторів („інші вимоги”) була включена сума нарахувань у розмірі 42 381 грн. 02 коп. та дана сума входить до позовних вимог позивача (67521 грн. 35  коп.).

Відповідачем же фактично сплачено до Фонду внесків на суму 45022,31грн., тобто більше ніж включено до реєстру вимог кредиторів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2005р. Правлінням Національного Банку України було прийнято постанову № 71 „Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації Акціонерного комерційного банку „Прем’єрбанк”.

Згідно ч. 3 ст. 87 Закону України „Про банки і банківську діяльність” ліквідація банку з ініціативи НБУ здійснюється відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів НБУ.

Керівні функції АКБ „Прем’єрбанк” було покладено на ліквідатора Штепу Л.В., а постановою НБУ від 11.07.2005р. № 248 призначено ліквідатором Боткачик С.І. Постановою Правління НБ України від 16.06.2007р. № 215 ліквідатором АКБ „Прем’єрбанк” призначено Голембовську Л.С.,  яка виконує повноваження керівника банку відповідно до вимог ст. 92 Закону України „Про банки і банківську діяльність”.

Відповідно до ст. 89 Закону України  „Про банки і банківську діяльність” ліквідатором здійснюється опублікування відомостей про відкриття ліквідаційної процедури у газеті „Урядовий кур’єр” чи „Голос України”. Протягом одного місяця з дня опублікування оголошення про відкриття ліквідаційної процедури кредитори мають право заявити ліквідатору про свої вимоги.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, оголошення про відкриття ліквідаційної процедури було опубліковано в двох виданнях, а саме:  в газеті „Голос України” № 49 (3549) від 18.03.2005р. та в газеті „Урядовий кур’єр” № 52 від 23.03.2005р.

За п.9.2 „Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства” затвердженого постановою правління НБУ від 28.08.2001р. № 369 в Міністерстві юстиції від 27.09.2001р. № 845/6036 вимоги кредиторів мають бути заявлені протягом одного місяця  з дня першої публікації  в газеті „Голос України” або „Урядовий кур’єр” повідомлення про відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, згідно публікації в  газеті „Голос України” від 18.03.2005р., останнім днем подання   заяви про визнання кредиторських вимог до АКБ „Прем’єрбанк є 18.04.2005р.

20.04.2005р.  Бабушкінським районним центром зайнятості була направлена заява № 893 від 15.04.2005р. про визнання кредиторських вимог на суму 55667 грн. 51 коп., що становили заборгованість по страхових внесках на випадок безробіття за 1 квартал 2005р.

26.04.2006р. листом № 451  ліквідатор  Штепа Л.П. відмовив в прийнятті заяви з посиланням на те, що  термін прийому заяв ліквідаційною комісією від кредиторів скінчився 18.04.2005р., а тому вимоги кредитора заявлені після закінчення строку встановленого для їх подання не розглядаються і вважаються погашеними згідно ст. 96 Закону України „Про банки і банківську діяльність”.

29.04.2005р.  Бабушкінський  районний центр зайнятості  звернувся з заявою до госодарського суду про  визнання останнього кредитором АКБ „Прем’єрбанк” та включення до реєстру кредиторів з грошовою вимогою на суму 55667 грн. 51 коп., однак господарський суд дану заяву повернув з посиланнями на відсутність у провадження господарського суду справи про банкрутство АКБ „Прем’єрбанк”.

25.05.2005р. до НБУ,  Управління НБУ у Дніпропетровській області, а також до ліквідатора було надіслано листа про визнання грошових вимог на суму 55667 грн. 51 коп. та включення до реєстру кредиторів  Бабушкінського районного центру зайнятості.

15.06.2005р. НБУ відмовив позивачу  у вирішенні питання щодо визнання кредиторських вимог центру зайнятості у зв’язку з тим, що дане питання відноситься до компетенції ліквідатора.

25.07.2005р. ліквідатор  Боткачик С.І. в листі № 1141 зазначила, що не має законних підстав для внесення цих вимог в перелік кредиторів АКБ „Прем’єрбанк”.

Листом від 07.11.2006р. відповідач визнав грошові вимоги Бабушкінського центру зайнятості на суму 42 381 грн. 02 коп. з віднесенням цієї вимоги до сьомої черги реєстру вимог кредиторів АКБ „Прем’єрбанк”, отже частково виконав вимоги позивача, які є предметом даного позову, що є підставою для відмови у позові в цій частині у зв’язку з відсутністю правових підстав для зобов’язання відповідача вчинити дії, які були ним вже вчинені до прийняття рішення у справі.

З позовної заяви позивача вбачається, що він просить зобов’язати відповідача – ліквідатора АКБ „Прем’єрбанк” визнати грошові вимоги  позивача та включити до реєстру вимог кредиторів на загальну суму 67521 грн. 35 коп. посилаючись на те, що  відповідач в порушення ст. 35 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” продовжує не сплачувати заборгованість по страхових внесках на випадок безробіття у зв’язку з чим заборгованість  за 1 квартал 2006р. відповідача збільшилась і становить 67521 грн. 35 коп., а станом на  на 01.07.2007р. заборгованість становить 31749,86грн.

Як вбачається з наявних документів заява № 893 від 15.04.2005р. була направлена не до ліквідатора в порядку Закону України „Про банки і банківську діяльність”, а  до господарського суду в порядку Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. Дана заява одержана господарським судом 25.04.2005р.

Отже, заява № 893 не була заявлена до ліквідатора в порядку Закону України „Про банки і банківську діяльність”, а тому  не може бути  належним доказом звернення до ліквідатора  з кредиторськими вимогами у встановлений  строк  згідно до ст. 89  цього Закону.

Крім того,  як видно з наявної в матеріалах справи копії рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2005р. у справі №  31/253  за позовом Бабушкінського  районного центру зайнятості до АКБ „Прем’єрбанк”  позивачу було відмовлено в позові про стягнення 55 667 грн. 51 коп. заборгованості по страхових внесках на випадок безробіття за 1 квартал 2005р.

Так,  вищезазначеним рішенням господарського суду  від 16.08.2005р.  у справі № 31/253 встановлено факт  звернення з вимогами до Банку про визнання кредиторських вимог на суму 55 667 грн. 51 коп. страхових внесків на випадок безробіття за 1 квартал 2005р.  з порушенням строку передбаченого ст. 89 Закону України „Про банки і банківську діяльність”, у зв’язку з чим  такі  вимоги позивача є погашеними.

Також, як вбачається з рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2006р. у справі № А31/347-06 за позовом позивача до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 67521,35грн., першому було відмовлено у стягненні з банку заборгованості у сумі 55667,51грн. з підстав порушення строку передбаченого ст. 89 Закону України „Про банки і банківську діяльність” та задоволено позов лише у сумі 11853,84грн., тобто вимог, які виникли після публікації оголошення про відкриття ліквідаційної процедури, а в результаті апеляційного розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом постановою від 22.02.2007р. у справі № А31/347-06 сума стягнення була зменшена до 10455,84грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній або господарській справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи.

За викладених обставин є безпідставними посилання позивача на те, що  зазначене вище рішення не має законної сили,  так як  Бабушкінський центр зайнятості не є юридичною особою, а є територіальним підрозділом позивача, оскільки доказів того, що дане рішення оскаржене позивачем у встановленому законодавством порядку та скасовано суду не надано. Крім того,  згідно п.1.8.6 Положення про Бабушкінський центр зайнятості останньому надано право представляти інтереси Фонду в судових та інших органах.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в іншій частині позову, а саме  щодо  зобов’язання ліквідатора відповідача визнати грошові вимоги на залишкову суму   у розмірі  25140 грн. 33 коп. і з тих підстав, що  згідно п. 8  ст. 91 Закону України „Про банки і банківську  діяльність” передбачено, що вимоги за зобов’язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред’являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Статтею 93 Закону України „Про банки і банківську діяльність” встановлено, що ліквідатор визнає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної частини погашення, видхиляє вимоги у разі їх непідтвердження.

Позивачем не надано доказів звернення до ліквідатора  відповідача з грошовими вимогами та  відмови  ліквідатором  щодо включення  до реєстру вимог кредиторів  вимог позивача за заборгованістю   по сплаті страхових внесків на випадок безробіття саме  за 1 квартал 2006р.

До того-ж, як вбачається з наданих відповідачем платіжних доручень та довідки банку від 18.07.2007р. № 05//820 останнім  сплачено до Фонду внесків на суму 45022,31грн., тобто більше ніж включено до реєстру вимог кредиторів. А за постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2007р. у справі № А31/347-06 з відповідача на користь позивача вже було стягнуто 10455,84грн. В решті ж вимог про стягнення 55667,51грн. заборгованості по внесках, які є частиною вимог у розмірі 67521,35грн. про включення до реєстру вимог кредиторів, позивачу було відмовлено.

Також, як свідчать матеріали справи на час звернення позивача з позовом заборгованість відповідача становила 35189,64грн., а решта суми у розмірі 32331,71грн. є зобов’язанням, строк виконання якого банком не настав, тому у позивача були відсутні правові підстави для зобов’язання ліквідатора включення цієї суми до реєстру кредиторів.

Таким чином, враховуючи усе вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 17-19, 87, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В  задоволенні позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст. 186 КАСУ.

Постанова набирає законної сили у відповідності до ст. 254 КАСУ.

Суддя

А.Є. Чередко