СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.07                                                                                 Справа № 9/521пд.

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за позовом

Новопсковської селищної ради, смт. Новопсков Луганської області

до  Луганської обласної партійної організації всеукраїнського об’єднання «Батьківщина», м. Луганськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Новопсковська районна партійна організація ВО «Батьківщина», смт. Новопсков

про визнання договору недійсним

в присутності представників:

від позивача –Череващенко В.І., дов. № 606 від 26.10.06,

від відповідача –Поморцев О.Є., дов. № 166 від 13.09.07,

від 3-ї особи –Кучеров І.А., дов. № 3 від 04.08.06.

Суть спору:          позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

·          визнати недійсним (нікчемним) договір оренди нежитлових приміщень № 6 від 20.06.07р., укладений між ним та відповідачем,

·          зобов’язати відповідача звільнити займане приміщення за адресою: Луганська область, смт. Новопсков, вул.. Пролетарська, 4.

Відповідач, Луганська обласна партійна організація ВО «Батьківщина»(далі –ВО «Батьківщина»), відзивом на позовну заяву проти позову заперечує та просить у позові відмовити з огляду на наступне.

1. Голова селищної ради Вакуленко М.Г. на момент укладення спірного договору оренди був дієздатною особою та не був усунутий від виконання своїх обов’язків у порядку, встановленому чинним законодавством, а листок непрацездатності не може бути належним доказом відсутності голови селищної ради на роботі.

2. Посилаючись на ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»№ 280/97-ВР від 21.05.97р. (далі –Закон 280), відповідач стверджує, що до виключної компетенції селищних рад визнання договорів недійсними (нікчемними) не належить. Ці питання вирішуються у судовому порядку.

3. Позивач не надав належних доказів про те, що умови спірного договору спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи чи держави.

Крім того, відповідно до ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»№ 2269-ХІІ від 10.04.92р. одностороння відмова від договору оренди не допускається.

В обгрунтування позову позивач виклав наступне.

20 червня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено спірний договір оренди нежитлових приміщень, який за своєю суттю є нікчемним з наступних підстав.

1. На момент укладення цього договору голова селищної ради Вакуленко М.Г., який підписав угоду від позивача, хворів, що підтверджується листком непрацездатності № 008952 серії ААП, і не мав права укладати та підписувати ніякі договори, оскільки відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 50 Закону 280 у випадку відсутності селищного голови його повноваження виконує секретар ради.

2. В договорі незрозуміло, що є предметом договору, оскільки за преамбулою угоди передається приміщення для розміщення майна на складі, а у 2-му розділі йдеться про приміщення для розміщення офісу.

3. Невірно вказана адреса спірного приміщення –смт. Новопсков, вул. Пролетарська, 7, а на балансі селищної ради приміщення за цією адресою не значиться.

4. Затвердження договорів, укладених селищним головою від імені ради, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону 280, віднесено до виключної компетенції ради, яке відбувається виключно на її пленарних засіданнях, проте рішення селищної ради щодо цього питання відсутнє.

5. На засіданні виконавчого комітету селищної ради спірний договір був визнаний недійсним (нікчемним) як такий, що порушує публічний порядок, та запропоновано відповідачу добровільно звільнити спірне приміщення.

Суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій»суди при здійсненні правосуддя повинні забезпечувати на засадах верховенства права захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суть спірних правовідносин за цією справою зводиться до питань чи мав позивач право укласти спірний договір оренди та чи є підстави для визнання цього договору недійсним (нікчемним).

Відповідно до ст. 203 ЦК України:

·          зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства,

·          особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності,

·          волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі,

·          правочин має вчинятися у формі, встановленій законом,

·          правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України:

·          підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу,

·          якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивач ставить під сумнів наявність необхідного обсягу цивільної дієздатності у голови селищної ради Вакуленка М.Г. та стверджує, що у нього не було права розпоряджатися спірним майном, а інформація, що міститься у п. 1.1.2 спірного договору не відповідає дійсності.

Проте таке твердження спростовуються наявними у матеріалах справи документами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що селищний голова на момент укладення спірного договору оренди був дієздатною особою та не був усунутий від виконання своїх обов’язків у порядку, встановленому чинним законодавством, а листок непрацездатності не може бути належним доказом відсутності голови селищної ради на роботі, оскільки інше не доведено позивачем.

Крім того, незважаючи на те, що у п. 1.1.2 зазначена адреса спірного приміщення смт. Новопсков, вул. Пролетарська, 7, в акті прийому передачі приміщення від 20.06.07р. зазначено, що передається у тимчасове користування приміщення площею 30,8 кв. м., що розташоване за адресою: смт. Новопсков, вул. Пролетарська, 4, таким чином фактично приміщення було передано в оренду за адресою, зазначеною в акті прийому-передачі.

Суд також погоджується з твердженням відповідача щодо перевищення своїх повноважень виконавчого комітету щодо визнання недійсним (нікчемним) спірного договору оренди як такого, що порушує публічний порядок, та запропонування відповідачу добровільно звільнити спірне приміщення, оскільки це питання є виключною компетенцією суду.

Щодо відсутності факту затвердження спірного договору на пленарному засіданні селищної ради, суд вважає що не розглядання цього питання на пленарному засіданні чергової сесії Новопсковської селищної ради 24 липня 2007 року не є належним доказом не затвердження цієї угоди селищною радою.

Крім того, як було встановлено у судовому засіданні, відповідач належним чином вносив орендну плату на рахунок позивача, проти цього не заперечував представник позивача.

Спірний договір не порушує публічний порядок, не суперечить чинному законодавству України, відсутні й інші причини для визнання його недійсним (нікчемним), тому підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає чинності після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписане 10.10.07р.

Суддя                                                                       А.Г.Ворожцов