АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

18.06.07
Справа  № 15/261

Львівський апеляційний
господарський суд в складі колегії

головуючого -судді  -  О.Л. Мирутенко

суддів                           -  Г.М. Гнатюк

-  Н.А. Галушко

Розглянувши апеляційну скаргу ВАТ
«Володимирецьке АТП 15644»

на рішення господарського  суду Рівненської  області від 29.11.2006 року.

у справі №
15/261

За позовом :
підприємця ОСОБА_1

до:
ВАТ «Володимирецьке АТП 15644»

про:
стягнення 19868,41 грн.

за участю представників:

від позивача -ОСОБА_1

від відповідача
-Воробей М.В. -керівник.

Встановив :

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 29.11.2006р., суддя Коломис В.В., позов було задоволено
частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 14444,23 грн. завданих
збитків, 144,44 грн. державного мита, 86,68 грн. сплаченої
інформаційно-технічної послуги по забезпеченню судового процесу. В частині
стягнення 5000 грн. моральної шкоди та 220 грн. витрат, понесених на оплату
послуг аудитора в позові було відмовлено.

З даним рішенням не погодився
відповідач - ВАТ «Володимирецьке АТП 15644»і оскаржив його в апеляційному
порядку з тих підстав, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального
і процесуального права та висновки, викладені в рішенні не відповідають дійсним
обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю, а рішення
Господарського суду Рівненської області від 29.11.2006р. у справі №15/261
скасувати, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.. 104 ГПК України,
підставами для скасування рішення місцевого господарського суду є
невідповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи та
неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення
або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для
скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до
прийняття неправильного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач на підставі дозволу на перевезення пасажирів на приміському маршруті
Володимирець-Кузнецовськ через Любахи, Володимирець-Озеро, номери рейсів 05/06
та 01/02 за НОМЕР_1 та у відповідності до договору про перевезення пасажирів
автомобільним транспортом за НОМЕР_2 від 27.12.2005р. (а.с. 11-14) здійснює
перевезення пасажирів на вищезазначених регулярних маршрутах.

При цьому, право таких перевезень
на маршрутах «Володимирець-Кузнецовськ через Любахи»(рейси №05/06) та
«Володимирець-Озеро»(рейси №01/02) позивач отримав на строк з 27.12.2005р. по
26.12.2008р.

Натомість, позивач заявляє, що
протягом липня 2006р. на вказаних маршрутах здійснювало перевезення пасажирів і
ВАТ «Володимирецьке АТП 15644». На підтвердження зазначеного позивач долучив до
позовної заяви різного роду повідомлення (інформаційні листи) державних та
контролюючих органів, акти, що складені безпосередньо позивачем за участю
третіх осіб (а.с. 38, 40-42).

Для обґрунтування понесених збитків
позивач надав суду аудиторський висновок про обсяг валового доходу, отриманого
приватним підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.06.2006р. по 31.08.2006р. та про
розмір можливої втрати економічної вигоди за період з 01.07.2006р. по
31.07.2006р., здійсненого на замовлення позивача аудиторською фірмою «Приват
Аудит» від 15.09.2006р. (а.с. 20-22), можливі втрати економічної вигоди за
липень 2006р. ПП ОСОБА_1 склали 14444,23 грн.

Відповідач здійснював свою
господарську діяльність на підставі договору НОМЕР_3 від 01.07.2003р. по
перевезенню пасажирів по маршруту Кузнецовськ-Володимирець та
Володимирець-Озеро, строк дії якої закінчився 01.07.2006р. Зважаючи на
викладене, суд першої інстанції вважав належними і достатніми доказами доведений
той факт, що протягом липня 2006р. відповідач, без дозволу на перевезення та
відповідного договору здійснював перевезення пасажирів на маршрутах, право
перевезення пасажирів, на яких належить позивачу, чим заподіяв позивачу
матеріальні збитки.

Однак апеляційний суд такий
висновок місцевого господарського суду вважає необґрунтованим та передчасним.

Згідно ст.. 224 ГК України, учасник
господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені
вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані
цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ст.. 218 ГК України,
підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських
відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно вимог ст..33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог.

Отже, в даному спорі позивач
повинен довести суду обставини вчинення відповідачем порушення правил перевезення
пасажирів на відповідному маршруті.

Єдиним належним та допустимим
доказом вчинення особою правопорушення є постанова уповноваженого державного
органу, в даному випадку Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті, про притягнення до адміністративної відповідальності та
застосування до суб'єкта підприємницької діяльності фінансових санкцій.

В матеріалах справи зазначені
документи відсутні. Листування позивача з іншими юридичними особами та
односторонні акти складені самим позивачем за участю неуповноважених осіб (а.с.
54-79) не являються належними та допустимими доказами вчинення відповідачем
правопорушення, в розумінні ст..34 ГПК України.

За таких обставин справи
апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вчинення
відповідачем правопорушення, не ґрунтується на матеріалах та обставинах справи,
а тому  є невірним.

Надані позивачем апеляційному суду
світлокопії протоколів перевірки автотранспортного засобу не завірені належним
чином, з порядковими номерами, що не читаються, складені нібито працівниками
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Рівненській області
28.07 2006р. не свідчать про вчинення відповідачем правопорушення у сфері
господарювання.

Виходячи з наведеного апеляційний
суд не вбачає правових підстав виникнення в діях відповідача
господарсько-правової відповідальності, передбаченої ст.. 218 і ст..224 ГК
України, а тому в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити за
безпідставністю.

З огляду на викладене, колегія
Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського
суду Рівненської області від 29.11.2006р. не ґрунтується на матеріалах і
обставинах справи та не відповідає нормам матеріального та процесуального
закону, а тому підлягає скасуванню.

Апеляційний суд постановляє нове
рішення, яким в позові підприємцю ОСОБА_1 відмовляє повністю.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 104, 105
ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ВАТ
«Володимирецьке АТП 15644»задовольнити повністю.

Рішення господарського суду
Рівненської області від 29.11.2006 року у справі №15/261 скасувати повністю.

Постановити нове рішення, яким в
позові підприємцю ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в
господарський суд Рівненської області.

Головуючий-суддя
О.Л. Мирутенко

Судді:
Г.М.
Гнатюк

Н.А. Галушко