СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21.05.07
Справа №  20/167д/07

Суддя   Гандюкова
Л.П.

м. Запоріжжя

За позовом Концерну
“Міські теплові мережі” в особі філії Концерну “Міські теплові мережі”
Хортицького району, м.Запоріжжя

до Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, м.Запоріжжя

про
зобов'язання укласти договір купівлі-продажу теплової енергії

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача   -Фесенко І.А.
(довіреність №6726/27  від  14.12.2006р.);

Від відповідача  -ОСОБА_1. (приватний підприємець);

ВСТАНОВЛЕНО:

Заявлений позов про зобов'язання
відповідача укласти договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді для
приміщення, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, АДРЕСА_1 з тарифами, які
діють на момент розгляду справи в суді.

Ухвалою господарського суду від
26.03.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі №
20/167д/07,  судове засідання  призначено на 25.04.2007р. Ухвалою суду від
25.04.2007р на підставі ст.77 ГПК України розгляд справи відкладено на
21.05.2007р.

21.05.2007р. справу розглянуто, за
згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні 21.05.2007р.
позивач надав доповнення до позовної заяви,
яким фактично уточнив свої вимоги.
Мотивовані позовні вимоги, зокрема, наступним. Рішенням Запорізької
міської ради №НОМЕР_1 були внесені зміни до рішення Запорізької міськради
№НОМЕР_2 в частині тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової
енергії Концерном “Міські теплові мережі”. Споживачі теплової енергії
розподілені на 3 категорії, а саме: виконавці послуг для населення, бюджетні
установи, інші споживачі. Для категорії “інші споживачі”, до яких відноситься
відповідач, встановлено тариф 238,14 грн. за 1 Гкал теплової енергії з ПДВ.  Теплові системи СПД фізичної особи ОСОБА_1.
розташовані за адресою: м.Запоріжжя, АДРЕСА_1, знаходяться в приміщенні, яке
розташовано ІНФОРМАЦІЯ_1. Із ЖБК-166 “Автомобіліст-4” Концерн “Міські теплові
мережі” уклав договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №НОМЕР_3.
Згідно з додатком №2 до договору №НОМЕР_3 (схема розділу теплової мережі)
теплотраса ЖБК-166 “Автомобіліст-4” безпосередньо приєднана до Концерну “МТМ”
та вся теплотраса (105м) знаходиться на обслуговуванні ЖБК. Оскільки
приміщення, яке належить відповідачеві, розташоване на першому поверсі
житлового будинку, то теплові мережі згідно з схемою розподілу безпосередньо
проходять через усі його приміщення без змоги відключення у зв'язку з тим, що
це призведе к порушенню гідравліки кооперативного будинку та порушенню
технічних умов надання населенню послуг по гарячому водопостачанню. Згідно з
схемами розподілу теплових мереж, відповідач отримує теплову енергію в належне
йому приміщення. На підставі ст.ст. 179-187 ГК України, ст.638, 639, 643 ЦК
України, ст.19 Закону України “Про теплопостачання”, п.1.2 Правил користування
електричною та тепловою енергією, затверджених наказом Міністерства енергетики
та електрифікації СРСР від 06.12.1981р. №310 просить зобов'язати відповідача
укласти договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №НОМЕР_4 в
редакції, яка направлена йому вих.№НОМЕР_5, для приміщення, розташованого за
адресою: м.Запоріжжя, АДРЕСА_1, з тарифами, діючими на момент розгляду справи в
суді згідно з рішенням Запорізької міської ради №НОМЕР_1

Доповнення до позовної заяви, яке
фактично є зміною предмету позову, в порядку ст.22 ГПК України прийнято судом
до розгляду.

Відповідач у своєму відзиві на
позов зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу ТОВ “Черемшина”
здійснило відчуження на користь нього приміщення по АДРЕСА_1. З моменту
реєстрації правочину він став власником даного приміщення і самостійно вирішує
які договори та з ким укладати на обслуговування своєї власності. Підприємство
позивача, виступаючи монополістом в наданні послуг  з продажу теплової енергії, всупереч ст.41
Конституції України, необґрунтовано намагається нав'язати укладення договору.
На території нежитлового приміщення, яке належить відповідачеві, повністю
відключено опалення від мереж позивача. Магазин обігрівається від автономної
системи опалення. Через приміщення, власником якого є відповідач, проходить
труба опалення, якою здійснюється опалення житлових приміщень ЖБК
“Автомобіліст-4”, однак ця труба повністю ізольована від втрати тепла та не
несе тепловіддачі. Відключення системи опалення в приміщення відповідача
здійснювалось на підставі двостороннього узгодження, про яке позивач замовчує.
Відповідач зазначив, що відповідно до п.4 ст.179 ГК України, при укладенні
господарських договорів сторони мають право визначити зміст договору на основі:
вільного  волевиявлення, коли сторони
мають право погоджувати на   свій   розсуд
будь-які  умови  договору, в тому числі і відмову від
укладення договору.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши
пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням виконавчого комітету
Запорізької міської ради №НОМЕР_2 від 29.08.2006р. відповідно до Законів
України “Про місцеве самоврядування в Україні”, “Про теплопостачання”, “Про
житлово-комунальні послуги” та рішення міської ради від 02.08.2006р. №31 “Про
підготовку м.Запоріжжя до опалювального сезону 2006/2007 року” з 01.09.2006р.
встановлено тарифи на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії
Концерну “Міські теплові мережі” (додаток №1)
та тарифи на послуги з централізованого опалення і підігріву питної води
для населення (додаток №2).

Рішенням виконавчого комітету
Запорізької міської ради №НОМЕР_1 внесено зміни до  п.1 рішення виконавчого комітету
Запорізької  міськради від 29.08.2006р.
№НОМЕР_2, зокрема, встановлено з 01.02.2007р. тарифи на транспортування,
постачання теплової енергії Концерну “Міські теплові мережі” відповідно до  редакції, викладеної  в додатку №1.

Відповідно до договору
купівлі-продажу від 31.08.2006р. ПП ОСОБА_1 (покупець, відповідач у
справі)  купив нежилі приміщення: прим.
ІІІ першого поверху, площею 768,3 кв.м, - прим. І підвалу (літ. А-5), площею
651,3 кв.м., розташовані в місті Запоріжжя, АДРЕСА_1, загальною площею за
внутрішніми розмірами 1419,6 кв.м.

Згідно з витягом №НОМЕР_6. ОП
“Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації” за відповідачем
зареєстровано право власності на нежилі приміщення Ш першого поверху, 1 підвалу
(літ.А-5) за  адресою: м.Запоріжжя,
АДРЕСА_1.

Листом  №НОМЕР_5 позивач  направив ПП ОСОБА_1. для розгляду та
підписання два екземпляри договору №НОМЕР_4 від 01.12.2006р. купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді. Згідно з повідомленням про вручення поштового
відправлення кореспонденція отримана відповідачем 16.01.2007р.

21.03.2007р. позивач звернувся до
господарського суду Запорізької області з позовом про зобов'язання відповідача
ПП ОСОБА_1. укласти договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді
№НОМЕР_4, з тарифами які діють на момент розгляду спору в суді згідно з
рішенням Запорізької міської ради №НОМЕР_1

Проаналізувавши норми чинного
законодавства, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, суд
вважає, що позовні вимоги  задоволенню  не підлягають на наступних підставах.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити
те, що не передбачено законодавством.

Позивач просить суд зобов'язати
відповідача укласти вказаний договір, оскільки, як зазначив позивач, відповідач
ухиляється від укладення договору.

Укладення господарських
договорів за рішенням суду регулюється ст. 187 ГК України, відповідно до якої
судом розглядаються спори, що виникають при укладанні господарських договорів
за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на
підставі закону та в інших випадках, встановлених законом.

Загальний порядок укладання
господарських договорів передбачений ст.181 Господарського кодексу України.

Приписами цієї статті
встановлено, що проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У
разі якщо проект договору  викладено як
єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка
одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір
відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник
договору другій стороні або надсилає
відповідь на лист, факсограму у двадцятиденний строк після одержання
договору.

Із аналізу перелічених  норм законодавства слідує, що обов'язковою
умовою  укладання господарського договору
за рішенням суду є  спір між сторонами,
тобто коли вони при укладенні договору в порядку, встановленому законом, не
досягли згоди. При цьому  встановлено, що
на кожну із сторін покладений обов'язок вчинити певні послідовні дії, в
установлений законом строк.

Згідно з заявою про доповнення до
позовної заяви, яка прийнята судом до розгляду,
позивач просить зобов'язати відповідача укласти договір купівлі-продажу
теплової енергії №НОМЕР_4в редакції, направленій йому листом №НОМЕР_5 При
цьому, із матеріалів справи слідує, що листом НОМЕР_5 відповідачу для розгляду  та підписання було направлено два екземпляри
договору №НОМЕР_4 від 01.12.2006р.
Відповідно до проекту договору №НОМЕР_4, який доданий позивачем до
позовної заяви, дата на цьому договорі відсутня та зазначено: “    “ _______ 2007року. Також у пункті 10 цього
договору відсутні дата набрання договором чинності та терміну його дії.

Статтею 714 ЦК України встановлені особливості договору постачання
енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, згідно з якою
визначені  сторони: постачальник, який
зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та
інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором
режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін.

Взаємовідносини, які виникають в
процесі продажу і купівлі теплової енергії регулюються Законом України “Про
теплопостачання”, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими
наказом  Міністерства енергетики та
електрифікації СРСР від 06.12.1981р. №310, які чинні на території України.

Відповідно до ст.19 Закону України
“Про теплопостачання” споживач або суб'єкт тепло споживання має право вибирати
(змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач
повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично
отриману теплову енергію.

Статтею 24 цього Закону встановлені
права та обов'язки споживача теплової енергії, і зокрема, обов'язок своєчасного
укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової
енергії. Згідно з п.1.2 “Правил користування тепловою енергією” користування
тепловою енергією допускається тільки на підставі договору, укладеного між
енергопостачальною організацією та споживачем (абонентом), установки якого
безпосередньо приєднані до мереж енергопостачальної організації. До договору
додається акт розмежування балансової належності тепломереж та експлуатаційної
відповідальності сторін. Договори на користування теплової енергії укладаються
відповідно до типових договорів, які додаються до цих Правил.

Таким чином, заперечення відповідача
щодо необов'язковості укладання договору з позивачем є безпідставним, докази неотримання
теплової енергії від Концерну “Міські теплові мережі”, від'єднання від
мереж  ним суду не надано.

Разом з тим, у проекті договору, який
доданий до матеріалів справи, відсутні додаток №2  та №4, у яких, згідно з п.5.4 договору повинна
бути вказана межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності
сторін, які не можуть бути змінені в односторонньому порядку.

Позивач вказує, що з додатком №2 до
договору №НОМЕР_3 (схема розділу теплової мережі), який укладений між позивачем
та ЖБК-166 “Автомобіліст-4” теплотраса останнього безпосередньо приєднана до
Концерну “МТМ” та вся теплотраса (105м) знаходиться на обслуговуванні ЖБК.
Оскільки приміщення, яке належить відповідачеві, розташоване на першому поверсі
житлового будинку, то теплові мережі згідно з схемою розподілу безпосередньо
проходять через усі його приміщення.

Відповідач даний факт заперечує, та
зазначає, що магазин, який розміщений в належному йому приміщенні,
розташованому за адресою м.Запоріжжя, АДРЕСА_1, обігрівається від автономної
системи опалення. Через приміщення, власником якого є відповідач, проходить
труба опалення, якою здійснюється опалення житлових приміщень ЖБК
“Автомобіліст-4”, однак ця труба повністю ізольована від втрати тепла та не несе
тепловіддачі. Крім того, відключення системи опалення в приміщенні відповідача
здійснювалось за двостороннім погодженням між позивачем та відповідачем.

Вирішуючи спір по суті щодо
позовних вимог, прийнятих до розгляду, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.ст.33, 34
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та
заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути
підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

У даному випадку, тягар доказування,
що відповідач приєднаний до тепломереж та отримує теплову енергію,
постачальником якої є теплопостачальна організація (позивач), покладений на
позивача.

Крім того,  із змісту наведених вище норм законодавства,
що регулюють порядок укладення договору, вбачається, що предметом розгляду
спору щодо зобов'язання укласти договір повинен бути договір, проект якого
направлявся іншій стороні. Як зазначалося вище, позивач із супровідним листом
направив відповідачу проект договору від 01.12.2006р., до позовної заяви додав
проект договору, який має іншу дату, а саме: лише зазначено рік -2007р. (без
вказівки числа, місяця). У  додатку №5 до
договору вказано, що тарифи затверджені рішенням виконавчого комітету
Запорізької міської ради НОМЕР_7. Таким чином, позивач не міг направити
27.12.2006р. проект договору, в якому зазначені тарифи, затверджені
21.01.2007р. Тобто, це інший проект договору, чим той, що був направлений
відповідачу.

Більш того, позивач просить суд
зобов'язати відповідача укласти договір №НОМЕР_4 в редакції, направленій йому
згідно вих.№НОМЕР_5 з тарифами, які діють на момент розгляду справи в суді
згідно з рішенням Запорізької міської ради №НОМЕР_8., тобто, фактично
внести зміни в проект договору, який не був предметом розгляду відповідача.

На підставі викладеного, спонукати
відповідача укласти договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді в
редакції, запропонованій позивачем, немає підстав. Посилання позивача на інші
нормативні акти не спростовують висновків суду. У задоволенні позову необхідно
відмовити.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати  покладаються на позивача.

Керуючись  ст. ст. 22, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Суддя
Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення
оформлено і підписано у повному обсязі
13.08. 2007р.