ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"24" жовтня 2007 р.
м. Одеса
Справа  № 11-28/127-07-2353А

10 год. 58 хв.

Господарський суд Одеської області у складі:

Судді                                Власової С.Г.

При секретарі           Качоровська Н.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Дабіжа В.І., Каранфілов О.В. (за довіреністю);

від відповідача (ПП „Меттранс”): не з’явився;

від відповідача: (ТОВ „Стройтехснаб”) Булгаров О.О. (за довіреністю).

В засіданні приймали участь:

від позивача: Каранфілов О.В. (за довіреністю);

від відповідача (ПП „Меттранс”): не з’явився;

від відповідача: (ТОВ „Стройтехснаб”) Булгаров О.О. (за довіреністю).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державної податкової інспекції у місті Іллічівську до Приватного підприємства „Меттранс” та Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройтехснаб” про визнання договору від 12 грудня 2003 року за №12/12, недійсним, -

ВСТАНОВИВ: 26.03.2007 р. за вх. № 3142 Державна податкова інспекція у місті Іллічівську Одеської області звернулась до господарського суду Одеської області з адміністративним позовом до Приватного підприємства „Меттранс” та Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройтехснаб” про визнання договору від 12.03.2003 р. недійсним.

Ухвалою від 27.03.2007 р. відкрито провадження у справі та присвоєно справі                  № 28/127-07-2353А.

Згідно розпорядження голови суду № 350-р від 23.07.2007 р. справу передано на розгляд судді Власовій С.Г.

Ухвалою від 24.07.2007 р. справу прийнято до провадження суддею Власовою С.Г. та присвоєно № 11-28/127-07-2353А.

Позивач на позовних вимогах наполягає, 20.07.2007 р. надав відзив на заперечення, а 03.09.2007 р. за вх. № 20460 відзив на заперечення з обгрунтуванням позовних вимог.

Відповідач (ТОВ „Стройтехснаб”)  проти позовних вимог заперечує, про що зазначив у запереченнях на адміністративний позов (вх. № 9959 від 07.05.2007 р.) та доповненнях до заперечень на адміністративнй позов (вх. № 20438 від 04.09.2007 р.).

Відповідач (ПП „Меттранс”) Відповідач в судові засідання 13.04.2007 р. , 14.05.2007 р., 25.05.2007 р., 13.04.2007 р., 25.06.2007 р., 20.07.2007 р., 13.04.2007 р., 04.09.2007 р., 08.10.2007 р. та 24.10.2007 р. не з’явився,  відзив на позов не надав.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд встановив наступне:

12.12.2003 р. ТОВ „Стройтехснаб” уклало з ПП „Меттранс” договір підряду № 12/12, відповідно до умов якого підрядник виконує частину робіт в будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: м. Іллічівськ, вул. К. Маркса, 2, на підставі завдання та проектно-кошторисної документації замовника.

Позивач вказує, що на виконання умов Договору ПП „Меттранс” виконало підрядні роботи відповідно до податкової накладної від 26.12.2003 р. № 370 на суму 237900,00 грн. та накладної від 30.12.2003 р. № 385 на суму 186696,00 грн.

На думку Позивача спірний договір був укладений з метою, завідомо суперечної інтересам держави та суспільства, з огляду на те, що рішенням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 07.05.2002 р. було зареєстровано ПП „Меттранс”, поставлено на облік в ДПІ у Малиновському районі м. Одеси та зареєстровано як платник податку на додану вартість, видано свідоцтво платника ПДВ за № 22687052 від 21.05.2002 р. Відповідно до установчих документів, директором та засновником підприємства є Пашкевич О.В., який заснував ПП "Меттранс" та зареєстрував його за адресою : м. Одеса, вул. Гайдара, 38а.

14.04.2004 року по справі № 2-2966/2004 місцевим Малиновським районним судом м. Одеси було прийняте рішення, відповідно до якого установчі документи приватного підприємства „Меттранс” визнано недійсними з моменту реєстрації, свідоцтво платника ПДВ визнано недійсним з моменту видачі.

Позивач вказує на те, що Рішенням суду було встановлено, що ПП „Меттранс” було зареєстровано 07.05.2002 р., засновником і директором підприємства є Пашкевич О.В., який за проханням малознайомої людини зареєстрував підприємство за винагороду, та не мав бажання займатися підприємницькою діяльністю, та не займався.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про підприємництво", (який діяв на момент укладання договору), підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством. Всупереч цьому, ПП „Меттранс” , було зареєстроване особою, яка не мала наміру займатися підприємницькою діяльністю. Також в порушення ст. 8 Закону України „Про підприємництво” (який діяв на момент укладання договору) з жовтня 2003 року  ПП „ Меттранс” не подає звітність до ДПІ у м. Маліновському районі м. Одеси та не знаходиться за юридичною адресою.

Позивач зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

На думку Позивача угода від 12.12.2003 р. укладена між ТОВ „Стройтехснаб” та    ПП „Меттранс” укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, а саме з метою приховування ПП „Меттранс”, отриманого за цим договором  прибутку від оподаткування.

Позивач на позовних вимогах наполягає, 20.07.2007 р. надав відзив на заперечення, а 03.09.2007 р. за вх. № 20460 надав відзив на заперечення з обгрунтуванням позовних вимог.

Відповідач (ТОВ „Стройтехснаб”)   позовні вимоги не визнає, про що зазначив у запереченнях на адміністративний позов за вх. № 9959 від 07.05.2007 р. та на доповнення до заперечень на адміністративнй позов за вх. № 20438 від 04.09.2007 р., вважає їх необгрунтованими та безпідставними з огляду на те, що відповідно до ст. 49 ЦК УРСР недійсною є угода, укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, тобто, яка порушує основні принципи існуючого суспільного ладу, проте на думку Відповідача у позовній заяві Позивач не вказує мету, з якою сторони уклали договір і яка суперечить інтересам держави і суспільства, і які основні принципи існуючого суспільного ладу були порушені.

Відповідач також зазначає, що  ДПІ у м. Іллічівську посилається на те, що ПП „Меттранс” з жовтня 2003 р. не подавало звітність та не перебувало по місцезнаходженню, і за таких обставин, ПП „Меттранс” фактично не мало намір здійснювати підприємницьку діяльність. Але Відповідач вважає такі посилання Позивача необгрунтованими, оскільки предметом даного спору є конкретно визначена угода, а не фінансово-господарська діяльність ПП „Меттранс” взагалі.

Також Відповідач вказує на те, що наявність рішення районного суду про визнання недійсними установчих документів відповідача ПП „Меттранс” не є достатнім доказом наявності умислу у ПП „Меттранс” та ТОВ „Стройтехснаб” на укладення оскаржуваної угоди з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства. Чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди не покладено обов'язку по  перевірці  відповідності діючому законодавству установчих документів іншого учасника правовідносин. Договір підряду не є таким, що суперечить інтересам держави та суспільства. Така діяльність не заборонена законом, крім того Відповідач зазначив, що ПП „Меттранс” надав копію спеціального дозволу (ліцензію), яку отримав від органа державної влади - Одеської обласної державної адміністрації на право ведення будівельних робіт.

В доповненнях до заперечень на адміністративнй позов за вх. № 20438 від 04.09.2007 р. відповідач додатково зазначає, що відповідно до ст. 49 ЦК УРСР, який втратив чинність з 01.01.2004 р. , якщо угода укладена з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, то вона є недійсною. Цивільний кодекс України, який набрав чинності 01.01.2004 р., серед правових наслідків вчинення правочину, який порушує публічний порядок, не встановлює санкцій, аналогічних тим, які були встановлені ст. 49 ЦК УРСР.

Такі санкції за укладення угоди (вчинення господарського зобов'язання) з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, встановлені ст. 208 Господарського кодексу України.Згідно із ч. 1 ст. 207 цього Кодексу господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Положення ст. 207 та 208 Господарського кодексу України слід застосовувати з урахуванням того, що правочин, який вчинено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, а тому згідно з ч. 1 ст. 203 та ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України є нікчемним, тобто недійсним в силу закону, у зв'язку з чим визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Санкції, встановлені ч. 1 ст. 208 Господарського кодексу України, не можуть застосовуватися за сам факт несплати податків, зборів (обов'язкових платежів) однією із сторін договору. За таких обставин правопорушенням є несплата податків, а не вчинення правочину. Для застосування таких санкцій необхідною умовою є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення фіктивного правочину з метою отримання права на валові витрати і податковий кредит або удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків.

Оскільки санкції, передбачені вказаною правовою нормою, є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими та такі санкції можуть застосовуватися лише протягом строків, встановлених ст. 250 господарського Кодексу України.

Досліджуючи матеріали справи, аналізуючи  норми чинного законодавства, що стосується суті спору, суд дійшов наступних висновків.

12.12.2003 р. між ТОВ „Стройтехснаб” та ПП „Меттранс” був укладений Договір підряду №12/12 відповідно до умов якого підрядчик (ПП „Меттранс”) відповідно до умов договору , завданням замовника (ТОВ „Стройтехснаб) та проектно-кошторисною документацією, виконує доручену йому частину підрядних робіт  в будівництві житлового будинку розташованого за адресою: м. Іллічівськ, вул. К. Маркса, 2.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, зазначений Договір №12/12 від 12.12.2003 р. виконувався  сторонами, що підтверджується  актом приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2003 року за формою КБ-2в, податковими накладними № 370 від 26.12.2003 р. на суму 237900,00 грн. та № 385 від30.12.2003 р. на суму 186696,00 грн. та платіжними дорученнями від 26.12.2003 р. на суму 237900,00 грн. та № 1 від 06.01.2004 р. на суму 186696,00 грн.

Також рішенням господарського суду Одеської області від 12.02.2007 р. у справі              № 34/589-06-14075А, яке залишено без змін Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.04.2007 р. встановлено, що (а.с.95) „ ... надані до справи податкові накладні, оформлені із повним дотриманням правил щодо їх складання, відображені в реєстрі отриманих та виданих податкових накладних за перевіряємий період, арифметичну правильність показників податкових декларацій за перевіряємий період, доведення позивачем належними доказами отримання послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах своєї господарської діяльності, суд вважає неправомірним визначення позивачу податкового зобов’язання по податку на додану вартість на суму 58299,00 грн.”.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.04.2007 р. (а.с.98) встановлено що: „Посилання скаржника (Державної податкової інспекції у місті Іллічівську) на непідтвердження ТОВ „Стройтехснаб” права на податковий кредит з огляду на визнання рішенням з цивільної справи недійсними установчих документів та свідоцтва платників ПДВ контрагента позивача - ПП „Меттранс”, не приймаються судовою колегією до уваги, тому що рішення суду відбулося 14.04.2004р., тобто вже після здійснення господарських операцій, за якими останнім були видані відповідні податкові накладні і це саме по собі не спричиняє недійсність всіх угод, укладених з моменту реєстрації цього підприємства і до моменту виключення його з державного реєстру, та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями накладних”.

При розгляді справ про визнання угоди недійсною на підставі ст. 49 ЦК України мається  на увазі, що дія цієї норми поширюється на угоди, які укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого суспільного ладу. До них, зокрема, належать угоди, спрямовані на використанння всупереч закону колективної, державної або чиєїсь приватної власності з корисливою метою, приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування, використання майна, що знаходиться у їх власності або користуванні, на шкоду правам, свободам і гідності громадян, інтересам суспільства, на незаконне відчуження землі або незаконне нею користування, розпорядження чи придбання всупереч встановленим правилам предметів, вилучених з обігу або обмежених у обігу ( п. 6 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” № 3 від 28.04.78 р. та  п. 7.3 Постанови Пленуму ВГСУ „Про заходи щодо забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про податки” № 1056 від 25.07.2002 р.).

Відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази в сукупності та визначає достатність підстав для висновку щодо спрямованості діяльності суб'єкта господарювання, в тому числі при укладанні спірної угоди, на ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів).

Позивач обгрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що 14.04.2004 р. рішенням місцевого Малиновського районного суду м. Одеси установчі документи приватного підприємства „Меттранс” визнано недійсними з моменту реєстрації, свідоцтво платника ПДВ визнано недійсним з моменту видачі. Рішенням суду було встановлено, що ПП „Меттранс” було зареєстровано 07.05.2002 р., засновником і директором підприємства є Пашкевич О.В., який за проханням малознайомої людини зареєстрував підприємство за винагороду, та який підприємницькою діяльністю не мав бажання займатися, та не займався. Також в порушення законів України "Про систему оподаткування" від 25.06.1991 року N 1251-XII, "Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.97р. №283/97 "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №168/97-ВР ПП " Меттранс" не нараховувало податки та не подавало звітність.

Із сукупності вищевказаних обставин, Позивач доходить висновку, що угода від 12.12.2003 р., яка була укладена між ТОВ „Стройтехснаб” та ПП „Меттранс” укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

Вказані посилання судом до уваги не приймаються з огляду на те , що  лише порушення однією із сторін договору, законодавства про податки не є підставою для визнання його недійсним, а Позивачем (податковим органом) не подано  суду доказів спрямованості укладеної угоди на вчинення порушення податкового законодавства ( п.1.3. оглядового листа ВАСУ від 20.04.2001 р. № 01-8/481 „Про деякі питання практики вирішення спорів про визнання угод недійсними (за матеріалами судової колегії Вищого арбітражного суду України по перегляду рішень, ухвал, постанов) .

Дія статті 49 Цивільного кодексу України поширюється на угоди, укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства  (п. 7.3 Постанови Пленуму ВГСУ „Про заходи щодо забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про податки” № 1056 від 25.07.2002 р. ).

Відповідно до ст. 33 Господарсько процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК).

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивач в ході розгляду справи не надав належних доказів, які б підтверджували спрямованість укладеної угоди на вчинення порушення податкового законодавства.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку щодо недостатності підстав для висновку, що Договір № 12/12 від 12.12.2003 р., укладений ТОВ „Стройтехснаб” та ПП „Меттранс” укладався з метою, завідомо суперечною інтересами держави та суспільства.

Факт визнання недійсними установчих документів та визнання недійсним свідоцтва платника ПДВ на підставі рішення суду не є наслідком визнання недійсними всіх угод, що укладались до винесення судом рішення, оскільки, підприємство несе права та обов’язки юридичної особи до моменту виключення її з державного реєстру. Згідно довідки Головного управління статистики в Одеській області від 14.05.2007 р. № 01-02-113-1073 ПП „Меттранс” станом на 11.05.2007 р. значиться як юридична особа в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.

Враховуючи вищезазначене позовні вимоги Державної податкової інспекції у місті Іллічівську до Приватного підприємства „Меттранс” та Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройтехснаб” про визнання договору від 12 грудня 2003 року за №12/12 недійсним судом не задовільняються, як необгрунтовані та такі, що протирічать  наявним матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 87, 89, 94, п. 6 Перехідних положень, ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.  В позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної  сили у порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                           Власова С.Г.

Постанову складено у повному обсязі 26.10.2007 р.