КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2007                                                                                           № 3/317

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Андрієнка  В.В.

суддів:             Студенця  В.І.

Малетича  М.М.

при секретарі:            Суходольській Т.А.

За участю представників:

від позивача - Злотківська І.Г.,

від відповідача - Хазін А.М.,

від третьої особи – Осипенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державне підприємство "Київський деревообробний завод" Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду м.Києва від 21.08.2007

у справі № 3/317 (Сівакова В.В.)

за позовом                               Державне підприємство "Київський деревообробний завод" Міністерства оборони України

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Автор"

третя особа                     Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області

про                                                  розірвання договору оренди та повернення майна

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України (далі – ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України) звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Автор” (далі – ТОВ “Автор”) про розірвання договору оренди та повернення майна.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.07.2007 порушено провадження у справі № 3/317 та залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області (далі – РВ ФДМУ по Київській області).

Рішенням господарського суду м. Києва від 21.08.2007 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду м. Києва від 21.08.2007 ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти нове рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права.

ТОВ “Автор” проти доводів апеляційної скарги заперечувало та просило рішення господарського суду м. Києва від 21.08.2007 залишити без змін, а апеляційну скаргу ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України – без задоволення.

РВ ФДМУ по Київській області доводи апеляційної скарги ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України підтримало та просило суд рішення господарського суду м. Києва від 21.08.2007 скасувати, а апеляційну скаргу ДП “Київський деревообробний завод” – задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Статут ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України, затверджений Начальником Головного штабу Збройних Сил України – Першим заступником Міністра оборони України 10.10.1993 та 09.11.1993 здійснено його державну реєстрацію.

Статутом передбачено, що Київський деревообробний завод заснований на майні Збройних Сил України, яке знаходиться у державній власності і підпорядковане Міністерству оборони України. Засновником підприємства є Міністерство оборони України.

Між ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України та ТОВ “Автор” 15.05.1998 укладено договір № 201/1998/ГолоВКЕУ оренди нежитлових приміщень, розташованих за адресою: с.м.т. Коцюбинське, Київської області, вул. Будівельна, 17 “Київський ДОЗ”, за умовами якого, ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України передало, а ТОВ “Автор” прийняло в строкове платне користування нежитлове приміщення деревообробного цеху – 1328,4 кв.м. території – 70 кв.м. вартість якого визначена відповідно до акту оцінки майна і становить 416335 грн., 13554 грн. (п. 1.1 договору).

Названі в п. 1.1 приміщення ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України передало ТОВ “Автор” для промислової діяльності (п. 1.2 договору).

ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України зобов’язалось забезпечувати безперешкодне допущення на територію орендованого майна представників ТОВ “Автор”, його техніки і обладнання (п. 2.2.3 договору) та організовувати взаємодію по питанням зв’язку, оповіщення, доведення обмежень до ТОВ “Автор”, виникаючих у зв’язку з життєдіяльністю ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України, та які не протирічать умовам даного договору (п. 2.2.4 договору).

ТОВ “Автор” зобов’язалось використовувати орендоване майно у відповідності з його призначенням, визначеним Статутом підприємства та умовами цього договору (п. 2.4.1 договору).

Строк оренди за цим договором з моменту підписання по 15.05.2002 (п. 3.4 договору).

Згідно п. 5.2 договору зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни та доповнення, що вносяться, розглядаються сторонами протягом одного місяця. Одностороння відмова від виконання договору та внесених змін не допускається.

Договір оренди може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду, арбітражного суду у випадку невиконання або неналежного виконання сторонами своїх обов’язків та на інших засадах, що передбачені законодавчими актами України (п. 5.3 договору).

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення його строку, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (п. 5.6 договору).

Відповідно до акту прийому-передачі нежитлового приміщення, що є додатком № 2 до договору ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України передало, а ТОВ “Автор” прийняло виробничо-побутове приміщення площею 1328,4 кв.м. та ділянку території в оренду площею 70,0 кв.м.

Також, додатковою угодою від 19.04.2002 до договору № 201/1998/ГолоВКЕУ внесено зміни у п. п. 1.2 та 3.4 договору та викладено в наступній редакції:

- ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України передало, а ТОВ “Автор” прийняло приміщення для виробництва будівельних деталей з деревини і плит на деревній основі та проведення робіт по ремонту будов і споруд невиробничого призначення (п. 1.1 угоди);

- розмір орендної плати визначається на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 75 від 19.01.2000 (п. 1.2 угоди);

- строк дії договору оренди по 15.11.2002 включно, як домовились сторони (п. 3.4 угоди).

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 256 ЦК Української РСР за договором майнового найму наймодавець зобов'язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату.

Строк договору майнового найму визначається за погодженням сторін, якщо інше не встановлено чинним законодавством (ст. 258 ЦК Української РСР).

Відповідно до ст. 260 ЦК Української РСР в разі продовження користування майном після закінчення строку договору при відсутності заперечень з боку наймодавця договір вважається поновленим на невизначений строк і кожна з сторін вправі в будь-який час відмовитись від договору, попередивши про це другу сторону за один місяць.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про припинення договору оренди № 201/1998/ГолоВКЕУ відповідно до п. 5.6 договору, то колегія суддів погоджується з висновком господарського суду м. Києва, що згідно ст. 260 ЦК Української РСР договір оренди № 201/1998/ГолоВКЕУ є продовженим.

З 01.01.2004 набрали чинності Цивільний кодекс України (далі ЦК України) та Господарський кодекс України (далі – ГК України).

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків , що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

До господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються до тих прав і обов’язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями (п. 4 Прикінцевих положень ГК України).

Враховуючи те, що договір оренди № 201/1998/ГолоВКЕУ є продовженим і зобов’язання за договором не припинились і продовжували існувати після набрання чинності ЦК України та ГК України, то до спору підлягають застосуванню, зокрема, положення Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 ст. 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об'єкта оренди; ліквідації суб'єкта господарювання - орендаря; загибелі (знищення) об'єкта оренди.

Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Статтею 783 ЦК України передбачено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо:

1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі;

2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі;

3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі;

4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Комісією, до складу якої увійшли представники ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України та РВ ФДМУ по Київській області 15.12.2006 складено акт про те, що на території деревообробного цеху здійснюється виробництво меблевої продукції з порушенням норм пожежної безпеки та санітарних норм, що є порушенням умов договору оренди та є нецільовим використанням орендованого майна.

ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України листом № 12юр/85 від 06.03.2007 звернулось до ТОВ “Автор” та РВ ФДМУ по Київській області, в якому  посилаючись на те, що ТОВ „Автор” використовує передане в орендне користування приміщення не за цільовим призначенням, що встановлено 15.12.2006 членами комісії та наявною заборгованістю за орендною платою зобов’язало товариство на протязі семи діб з дня отримання листа передати за актом приймання-передачі майно, згідно договору оренди від 15.05.1998, а саме: нежитлове приміщення деревообробного цеху площею 1328,4 кв.м., технічний майданчик площею 70,0 кв.м.

ТОВ “Автор” листом № 1/3 від 16.03.2007 повідомило ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України та РВ ФДМУ по Київській області про те, що в порушення п. 2.2.3 договору підприємство не допускає на орендовану територію транспорт ТОВ „Автор”, товариством орендоване приміщення використовується за цільовим призначенням, оскільки товариство виробляє будівельні деталі із дерева і плит на дерев’яній основі і станом на 15.03.2007 заборгованість по орендній платі у товариства перед ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ст. 34 ГПК України).

Враховуючи те, що згідно п. 1.2 договору оренди приміщення передані орендарю для виробництва будівельних деталей з деревини і плит на деревній основі та проведення робіт по ремонту будов і споруд невиробничого призначення, і ТОВ „Автор” в силу п. 2.4.1 договору зобов’язалось використовувати орендоване майно у відповідності з його призначенням, визначеним Статутом підприємства та умовами цього договору, та виходячи із матеріалів справи, колегія суддів вважає, що надані докази не свідчать про те, що ТОВ „Автор” користується орендованим приміщенням всупереч договору або призначенню речі і погоджується з висновком господарського суду м. Києва про те, що ТОВ „Автор” не порушувало умови договору оренди щодо нецільового використання приміщення.

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Розмір орендної плати, в силу ст. 21 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”  може бути змінено за погодженням сторін.

Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Спори з питань зміни орендної плати вирішуються відповідно до чинного законодавства.

Посилання ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України на те, що ТОВ „Автор” має заборгованість по сплаті орендної плати і це підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 08.08.2007 колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що зазначений акт не може бути сприйнятий в якості доказу наявності заборгованості ТОВ „Автор” за договором оренди, оскільки він підписаний лише головним бухгалтером ДП “Київський деревообробний завод” і вказана в ньому інформація не підтверджена первинними документами.

З урахуванням того, що надані докази не свідчать про використання ТОВ “Автор” орендованого приміщення з порушенням умов договору і про заборгованість ТОВ “Автор” по сплаті орендної плати, то колегія суддів вважає, що ДП “Київський деревообробний завод” Міністерства оборони України не доведено наявності підстав, зазначених в позовній заяві для розірвання договору оренди № 201/1998/ГолоВКЕУ від 15.05.1998.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 21.08.2007 у справі № 3/317.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду м. Києва від 21.08.2007 у справі № 3/317 залишити без зміни, а апеляційну скаргу Державного підприємства „Київський деревообробний завод” міністерства оборони України – без задоволення.

2.          Справу № 3/317 повернути до господарського суду м. Києва.

3.          Копію постанови надіслати сторонам та третій особі.

Головуючий суддя                                                                      Андрієнко  В.В.

Судді                                                                                          Студенець  В.І.

Малетич  М.М.