ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.11.07 р.                                                                               Справа № 20/185

Колегія суддів господарського суду Донецької області у складі: Донець О.Є. (головуючий), Ломовцева  Н.В., Плотніцький Б.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Заступника прокурора Київської області, м.Київ в інтересах держави в особі 1. Кабінету Міністрів України, м.Київ, 2. Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс", м.Київ

до відповідача: Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф.Засядька", м.Донецьк

про стягнення 27422587,42 грн.

За участю представників сторін:

від позивача-1: Гуртов О.О. – дов.

від позивача-2: Мусаханов В.З. – дов.

від відповідача: Сєдова Н.В., Філімонов П.Є. – дов.

прокурор: Лисенко С.І.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області  звернувся заступник прокурора Київської області, м.Київ, в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, м.Київ, Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпереченню агропромислового комплексу “Украгротехсервіс”, м.Київ, із позовом до Орендного підприємства “Шахта ім.О.Ф.Засядька”, м.Донецьк, про розірвання договору фінансового лізингу від 05.05.98 р. № К10-5/07L-1, укладеного позивачем-2 та відповідачем, про повернення позивачеві-2 сільськогосподарської техніки, про стягнення з відповідача на користь позивача-2 21413128,58 грн. – суми кредиторської заборгованості за вищезазначеним договором, в тому числі, 1700719,96 грн. – плата за гарантії Кабінету Міністрів України, 19712408,62 грн. – плата за товар.

З метою забезпечення позову заступник прокурора Київської області просив суд накласти арешт на майно та банківські кошти відповідача в розмірі суми позову.

Зазначене клопотання судом залишено без задоволення.

В обґрунтування своїх вимог заступник прокурора посилався на порушення відповідачем умов вищезазначеного договору та інтересів держави, на надані суду документи та розрахунки ціни позову, що наявні в матеріалах справи, на приписи Конституції України, Закону України “Про прокуратуру”, Господарського та Цивільного кодексів України.

Під час розгляду справи заступник прокурора Київської області уточнював позовні вимоги, змінював предмет позову.

Так, 01.11.06 р. до суду надійшов лист заступника прокурора Київської області від 19.10.06 р. № 05-1462 вих.,  у якому заступник прокурора Київської області просить суд розірвати договір фінансового лізингу від 05.05.98 р. № К10-5/07L-1, стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України кошти у розмірі 21413128,58 грн., в тому числі 1700719,96 грн. – суму плати за гарантії Кабінету Міністрів України та 19712408,62 грн. – суму лізингових платежів; повернути позивачеві-2 сільськогосподарську техніку залишковою вартістю 6009458,84 грн. (трактори “Джон Дір 8400” у кількості 30 шт., дискові борони “Disk 630” – 15 одиниць; сівалки зернові “Drill 455” – 10 одиниць, сівалки точного висіву “Planter 1710” без передніх відкриваючих дисків – 10 одиниць).

03 травня 2007 р. до господарського суду надійшла заява заступника прокурора Київської області від 16.04.07 р. № 05/1-640 про зміну підстав і предмету позову, у якій викладені вимоги: визнати недійсним на майбутнє договір фінансового лізингу від 05.05.98 р. № 10-5/07L-1; застосувати наслідки недійсності угоди (правочину); повернути позивачеві-2 вищезазначену техніку; стягнути з відповідача на користь позивача-2 вартість користування технікою в розмірі 21413128,58 грн., з яких 1700719,96 грн. – плата за гарантії Кабінету Міністрів України, 19712408,62 грн. – лізингові платежі.

14 серпня 2007 р. до господарського суду надійшло клопотання першого заступника прокурора Київської області № 05/1-3805-07 від 10.08.07 р. про залишення судом без розгляду вищезазначеної заяви та про вирішення справи відповідно до вимог, викладених у позовній заяві та заяві № 05-1462 вих. від 19.10.06 р.

Позивачі позовні вимоги підтримали.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на необґрунтованість подання позову заступником прокурора Київської області, на відсутність зобов’язань стосовно Кабінету Міністрів України, на пропущення строку позовної давності та звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про визнання договору фінансового лізингу від 05.05.98 р. № К10-5/07L-1 недійсним.

Ухвалою суду від 06.03.07 р. зустрічний позов судом прийнято для спільного розгляду з первісною позовною заявою.

Заявою від 19.06.07 р. № 15/1988 позивач за зустрічним позовом відмовився від нього.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області розгляд справи призначено колегіальним складом суду, який під час вирішення спору змінювався у встановленому порядку.

Судом були задоволені клопотання сторін та прокурора, що приймав участь у розгляді справи, про продовження строку вирішення спору в порядку ч.4 ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засідання оголошувались перерви з 17.10.6 р. до 01.11.06 р., з 30.01.07 р. до 06.03.07 р., з 21.05.07 р. до 19.06.07 р., з 16.07.07 р. до 14.08.07 р., з 23.10.07 р. до 08.11.07 р.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін та прокурора, суд встановив:

05 травня 1998 р. позивачем-2 (Лізингодавець) та відповідачем за первісним позовом (Лізингоодержувач) підписано договір фінансового лізингу № К10-5/07L-1 (далі-Договір), відповідно до умов якого Лізингодавець передає, а Лізингоодержувач отримує в платне користування на умовах фінансового лізингу (далі-Лізинг) трактори, сільськогосподарські машини та запасні частини і технічні рідини до них (далі-Техніка) виробництва фірма “Дір енд Компані” (п.1. Договору).

Як зазначено у п.1.2 Договору, техніка, що передається у лізинг, придбана на підставі наданого Лізингоодержувачем замовлення на придбання техніки від 02.03.1998 р. № 38/с та у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 1997 року № 1464 і контрактом купівлі-продажу від 17 листопада 1996 р. № 10-5, укладеним між Лізингодавцем та компанією “Джон Дір Експорт” фірми “Дір енд Компані”, м.Маннхайм, ФРН, доповнень і поправок до нього.

Згідно із п.1.3 Договору, Лізингодавець передає Лізингоодержувачу техніку у лізинг з правом викупу в платне користування на умовах, що визначаються Договором.

Пунктом 2 Договору визначено об’єкт лізингу – трактори, борони, сівалки тощо, їх кількість та ціна.

Відповідно до п.3.1 Договору, техніка передається Лізингоодержувачу в лізинг за цільовим призначенням, а саме – для використання на сільськогосподарських роботах згідно з договорами на виконання робіт, що укладені між Лізингоодержувачем та сільськогосподарськими підприємствами.

Вартість Договору сторонами визначена у розділі 4 Договору.

Розділом 5 Договору визначений склад лізингових платежів (авансові, щорічні лізингові платежі, лізингові відсотки, комісійна винагорода, фінансовані платежі) та порядок розрахунків за Договором (розмір платежів, строки сплати).

Відповідно до п.6.1 Договору, лізингові та авансові платежі пред’являються Лізингодавачем та сплачуються Лізингоодержувачем платіжними дорученнями в безготівковій формі в національній валюті України за курсом Національного банку України на день проведення платежу на підставі рахунків-фактур Лізингодавця.

Згідно із п.7.2 Договору, передача Лізингодавцем та прийняття Лізингоодержувачем техніки в лізинг, крім запасних частин та технічних рідин, засвідчується “Актом приймання-передачі техніки в лізинг”. Після підписання цього акту техніка зараховується на баланс Лізингоодержувача з позначенням про те, що її взято в лізинг.

Відповідно до п.7.3 Договору, документом для передачі техніки Лізингоодержувачу є накладна, яку виписує Лізигодавець на ім’я Лізингоодержувача.

Згідно із п.п.11.1 Договору, протягом усього терміну дії усього договору техніка є власністю Лізингодавця.

Відповідно до п.п.11.2, 11.5 Договору, умовою переходу права власності на Техніку є повна сплата Лізингодержувачем лізингових платежів; документом, що підтверджує перехід права власності на Техніку від Лізингодавця до Лізингоодержувача, є акт кінцевих розрахунків, який фіксує повне виконання цього Договору та перехід права власності.

Згідно із п. 17.1 Договору, даний Договір вступає в дію з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і діє до 15 липня 2003 р.

25 листопада 1999 р. сторонами Договору підписано додаткову угоду до Договору (далі – Угода № 1), якою договір доповнено пунктом 5.5 наступного змісту: “ Розрахунки по договору можуть проводитися за згодою Сторін поставками Лізингодавцю сільгоспродукції і продуктів її переробки та іншої продукції за погодженими цінами, що оформляється обміном завіреними листами, а також поставками продовольства для потреб Збройних Сил з подальшим проведенням взаємозаліку, як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.99 р. № 76”

Всі інші розділи і пункти Договору залишені Угодою № 1 без змін.

Згідно із п.3 Угоди № 1, вона вступає в силу з моменту її підписання.

07 березня 2000 р. сторонами підписано Додаткову Угоду № 2 до Договору (далі – Угода № 2), якою розділи 1, 4, 5 Договору викладені в новій редакції, Договір доповнено додатками №№ 1, 3, 4, всі інші пункти Договору залишено незмінними.

Згідно із п.7 Угоди № 2, вона вступає в силу з моменту її підписання сторонами і діє до її повного виконання.

Відповідно до р.4 Договору в редакції Угоди № 2, загальна вартість договору (загальна сума платежів) становить 6893800, 04 дол.США, та складається з ціни Товару, Відсотків та витрат по обслуговуванню Кредиту, Першочергових витрат Лігизингодавця, Плати Кабінету Міністрів України за надання гарантій та кредиту, Агентської винагороди.

Визначення вищенаведених та інших термінів та їх відносні величини міститься у розділах 1 (п.п.1.1-1.8), 4 (п.п.4.1-4.5) Договору в редакції Угоди № 2.

Згідно із п.5.1 Договору в редакції Угоди № 2, Лізингоодержувач розрахунки за Техніку може провадити коштами у національній валюті України виходячи з курсу Національного Банку України на день здійснення платежу, або шляхом поставки до державного резерву пшениці м’якої 3 класу тільки в рахунок вартості Техніки (п.п.4.1), та відсотків по обслуговуванню кредиту (п.4.2). Що до сплати першочергових витрат Лізингодавця (п.4.3) та Агентської винагороди (п.4.5) за взаємною згодою сторін Лізингоодержувач може провадити поставки Лізингодавцю продовольчого зерна за середньо зваженою біржовою ціною на день розрахунку, що оформляється додатковою Угодою.

Відповідно до п.5.3 Договору в редакції Угоди № 2, вартість Техніки (п.4.1) і Відсотки та витрати по обслуговуванню кредиту (п.4.2) Лізингоодержувач може сплачувати поставками продовольства для потреб Збройних Сил, що здійснюються за прямим договором і цінами, узгодженими з Міністерством Оборони.

Згідно із п.5.4 зазначеного Договору, Першочергові витрати Лізингодавця за митне оформлення, транспортно-експедиційне обслуговування, зберігання та інші, пов’язані з отриманням Техніки, нараховуються згідно з п.4.3  і сплачуються Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця в сумі 48252,40 дол.США в національній валюті України за курсом Національного банку України на день проплати в строки не пізніше 5 –ти днів після підписання цієї додаткової угоди.

Згідно з п.5.5 Договору в редакції Угоди № 2 передбачено, що Плата Кабінету Міністрів України за надання гарантії та кредиту нараховується згідно з п.4.4 і сплачується в обсягах і терміни згідно з Додатком 4 цієї додаткової угоди на рахунок Лізингодавця в національній валюті  України за курсом Національного банку України  на день здійснення платежу щорічно до 15 грудня.

Відповідно до п.5.6 Договору в редакції Угоди № 2, Агентська винагорода за надання Лізингодавцем послуг по обслуговуванню цього Договору, поставці Техніки, організації її гарантійного та сервісного обслуговування, сплачується Лізингоодержувачем в національній валюті України за курсом Національного банку України  на день здійснення платежу щорічно до 15 грудня в сумі, визначеній згідно із п.4.5, відповідно до виставлених Лізингодавцем рахунків-фактур.

Згідно із п.5.7 зазначеного Договору, платежі визначені згідно із п.п.4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, а разом Лізингові платежі, можуть бути переглянуті в зв’язку із змінами відсоткових ставок за кредит у випадку зміни умов кредитних угод, у випадку зміни чинного законодавства України щодо переоцінки Техніки, введення державних зборів і мита у зв’язку з фінансовим лізингом. Переглянуті лізингові платежі узгоджуються сторонами і оформляються додатковою угодою.

Додатком № 1 до Угоди № 2 визначено номенклатуру - кількість і вартість Товару, що поставляється, та встановлено, що з урахуванням сплати відсотків та витрат по обслуговуванню кредитів сума платежу складає 6314379,99 дол.США, що в перерахунку на пшеницю (м’яку) третього класу становить 54907,652 тони.

Додатком № 3  до Угоди № 1 визначені терміни та обсяги платежів за отриманий Товар з урахуванням сплати Відсотків  та втрат по обслуговуванню кредитів (6314379,99 дол.США або 54907,652 тон пшениці (м’якої) третього класу) по роках  - з 1999р. по 2003 р., та зазначено, що платежі здійснюються шляхом сдачі відповідної кількості  сільськогосподарської продукції або коштами в національній валюті України по курсу Національного банку України на день проведення розрахунку та не пізніше 15 грудня кожного року.

Додатком № 4 до Угоди №2 визначені терміни та обсяги Плати Кабінету Міністрів України за надання гарантій та кредиту по роках : 1999р. – 130231,45 дол.США, 2000р.- 86157,05 дол.США, 2001 р. – 63033,33 дол.США, 2002 р. – 40129,23 дол.США, 2003 р. – 17229,14 дол.США, а також встановлено, що кошти сплачуються в національній валюті України за курсом Національного банку України на день здійснення платежу, та що розрахунки проводяться не пізніше 15 грудня  кожного звітного року.

Актом № 37 від 02.08.98 р. та видатковою накладною № 37 від 02.08.98 р. оформлено факт передачі Лізингодавцем Лізингоодержувачу передбаченої Договором Техніки.

На виконання умов Договору відповідачем за розрахунком позивача-2 протягом 1998-2000 рр. сплачено грошовими коштами та поставлено сільськогосподарської продукції на загальну 1220940.89 дол.США, у зв’язку з чим за відповідачем утворилася заборгованість за Договором з плати за гарантії Кабінету Міністрів України у сумі 1700719,96 грн. (у перерахунку на гривні за курсом: 1 долар США=5,05 грн.) та з лізингових платежів – 19712408,62 грн. (за зазначеним курсом).

На стягненні зазначених сум заступник прокурора Київської області наполягає у своєму позові та у листі від 19.10.06 р. № 05-1462 вих.

Крім того, предметом позову є вимоги про розірвання Договору та про зобов”язання відповідача повернути позивачеві-2 отриману за Договором Техніку.

Відповідач позову не визнав, звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про визнання Договору недійсним. Однак, заявою від 19.06.07 р. № 15/1988 відмовився від своїх вимог, просив суд провадження у справі за зустрічним позовом припинити, у заяві зазначив, що наслідки відмови від позову йому відомі.

Згідно із ст.4-2) Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст.78 Господарського процесуального кодексу України, відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

Статтею 22 зазначеного кодексу, позивачеві надано право до прийняття рішення по справі відмовитись від позову. Господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відмова позивача за зустрічним позовом від позовних вимог не суперечить законодавству, не порушує будь-яких прав і законних інтересів сторін або інших осіб, повноваження представника позивача за зустрічним позовом на вчинення зазначених дій перевірено, процесуальні наслідки відмови від зустрічного позову позивачем з’ясовано.

Отже, відмову позивача за зустрічним позовом від позовних вимог слід прийняти, провадження у справі в цій частині – припинити.

За своєю правовою природою укладений позивачем-2 та відповідачем Договір є договором лізингу.

Згідно із ст.292 Господарського кодексу України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний. За формою здійснення лізинг може бути зворотним, пайовим, міжнародним тощо.

Відповідно до ст.1Закону України “Про фінансовий лізинг”, фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно із п.7 частини 2 ст.11 вищезазначеного закону, лізингоодержувач зобов’язаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Частиною 2 ст.16 Закону України “Про фінансовий лізинг” встановлено, що лізингові платежі можуть включати:

а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно;

в) компенсацію відсотків за кредитом;

г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України “Про фінансовий лізинг”, сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.  Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 зазначеного кодексу передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 71 Цивільного кодексу УРСР встановлений загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) у три роки.

Статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена у три роки.

Статтею 267 зазначеного кодексу передбачено, зокрема, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Частиною 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Додатком 3 до Угоди № 1 та Додатком 4 до Угоди № 2 до Договору визначені строки сплати Лізингоодержувачем сум лізингових платежів та сум плати за гарантії Кабінету Міністрів України щорічно протягом 1999-2003 р. не пізніше 15 грудня кожного звітного року.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що із даним позовом заступник прокурора Київської області звернувся 17.05.06 р. (згідно із відбитком штемпелю підприємства зв’язку на конверті), строк позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача вищезазначених платежів, що підлягали сплаті у період 1999-2002 р. сплинув.

Про порушення заступником прокурора Київської області строку позовної давності відповідач зазначив у своєму листі від 19.06.07 р. № 15/1989 та листом від 07.11.07 р. № 15/3368 просив суд застосувати позовну давність на підставі ст.267 Цивільного кодексу України.

Клопотань про відновлення зазначеного строку, документів, що свідчили б про поважність причин пропущення позовної давності суду не надано.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача лізингових платежів за 2003 р., відповідно до Додатку № 3 до Угоди № 1 до Договору в сумі 1107307,28 дол.США, що за курсом Національного банку України на дату подання позову 1 дол.США=5,05 грн. складає 5591901,76 грн., та плати за гарантії Кабінету Міністрів України за 2003 р. відповідно до Додатку № 4 до Угоди № 2 до Договору в сумі 17229,14 дол.США, що за вищезазначеним курсом складає 87007,16 грн., а всього – 5678908,92 грн., підлягають задоволенню як такі, що обґрунтовані матеріалами справи та відповідають вищенаведеним нормам законодавства й фактичним обставинам справи.

Позовні вимоги в частині зобов’язання відповідача повернути позивачу-2 отриману за договором техніку обґрунтовані матеріалами справи, відповідають умовам Договору та приписам діючого законодавства України, внаслідок чого підлягають задоволенню.

Згідно із п.17.1 Договору, він діє з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін до 15.07.2003 р.

Доказів продовження даного строку у встановленому порядку сторонами суду не надано.

За даних обставин суд дійшов висновку про те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про розірвання Договору у зв’язку з тим, що на момент звернення заступника прокурора Київської області із даним позовом до суду строк дії спірного договору закінчився, тобто об’єкт даних вимог припинив своє існування до подання позову до суду, у зв’язку з чим підстави для звернення до суду із вимогами в цій частині позову відсутні.

Заперечення відповідача проти позову в цілому матеріалами справи не підтверджуються та з огляду на вищевикладене судом до уваги не приймаються.

Таким чином, первісний позов слід задовольнити частково, судові витрати - покласти на відповідача за первісним позовом у повному обсязі в порядку ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання заступника прокурора Київської області про забезпечення позову судом залишено без задоволення у зв’язку із його необґрунтованістю належними доказами.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 44, 49, 78, п.4 ст.80, ст.ст.82-85, Господарського процесуального кодексу  України,ст.ст.193, 292 Господарського кодексу України, ст.ст.257, 267, 525, 530, ч.6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ст.71 Цивільного кодексу УРСР, ст.ст.1, п.7 ч.2 ст.11, ч.1 ст.16 Закону України “Про фінансовий лізинг”,  суд

В И Р І Ш И В:

Первісний позов – задовольнити частково.

Стягнути з Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф.Засядька" (83054, м.Донецьк, вул.Засядька, 9а, поточний рахунок 0018 в Київському відділенні ПІБ, м.Донецьк, МФО 334271, ) на користь Державного бюджету України (повернення заборгованості в Державний бюджет) кошти у розмірі 5678908,92 грн., в тому числі 87007,16 грн. – плата за гарантії Кабінету Міністрів України на поточний рахунок № 5026 в ОПЕРУ Державного казначейства України, код ЗКПО 20055032, МФО 820172, та 5591901,76 грн. – лізингові платежі на поточний рахунок 5026 в ОПЕРУ Державного казначейства України, код ЗКПО 20055032, МФО 820172.

Стягнути з  Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф.Засядька" (83054, м.Донецьк, вул.Засядька, 9а, поточний рахунок 0018 в Київському відділенні ПІБ, м.Донецьк, МФО 334271, ) на користь Державного бюджету України державне мито в сумі 25500,00 грн.

Стягнути з Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф.Засядька" (83054, м.Донецьк, вул.Засядька, 9а, поточний рахунок 0018 в Київському відділенні ПІБ, м.Донецьк, МФО 334271, ) на користь Державного бюджету  118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Зобов’язати Орендне підприємство "Шахта ім. О.Ф.Засядька" (83054, м.Донецьк, вул.Засядька, 9а, поточний рахунок 0018 в Київському відділенні ПІБ, м.Донецьк, МФО 334271, ) повернути Українському державному концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" (01023, м.Київ, вул.Мечникова, 16”а”, поточний рахунок 5980 у Відділі № 1 банку “Фінанси та кредит”, ТОВ, МФО 300131, ідентифікаційний ) техніку, залишковою вартістю 6009458,84 грн., а саме:

1)          Трактори Джон Дір 8400 з гідравлічною гальмівною системою – 30 штук: № шасі – 12873, № двигуна – 25460; № шасі – 13067, № двигуна – 27056; № шасі – 13091, № двигуна – 27173; № шасі – 13128, № двигуна – 27745; № шасі – 13584, № двигуна – 33285; № шасі – 13632, № двигуна – 33993; № шасі – 13787, № двигуна – 34894; № шасі – 13798, № двигуна –35314; № шасі – 20150, № двигуна – 39280; № шасі – 20402, № двигуна – 42468; № шасі – 20806, № двигуна – 47902; № шасі – 20841, № двигуна - 48387; № шасі – 20842, № двигуна - 48392; № шасі – 20884, № двигуна - 48557; № шасі – 20888, № двигуна - 48573; № шасі – 20891, № двигуна - 48571; № шасі – 20919, № двигуна - 49087; № шасі – 20931, № двигуна - 48920; № шасі – 20950, № двигуна - 49267; № шасі – 20967, № двигуна - 49437; № шасі – 20970, № двигуна - 49428; № шасі – 20971, № двигуна - 49435; № шасі – 21004, № двигуна - 49934; № шасі – 21026, № двигуна - 50080; № шасі – 21039, № двигуна - 50265; № шасі – 21059, № двигуна - 50413; № шасі – 21101, № двигуна - 50755; № шасі – 21232, № двигуна - 51901; № шасі – 21246, № двигуна - 52056; № шасі – 21347, № двигуна – 53222;

2)          Дискові борони Disk 630 у кількості 15 одиниць;

3)          Сівалки зернові Drill 455 у кількості 10 одиниць;

4)          Сівалки точного висіву Planter 1710 без передніх відкриваючих дисків у кількості 10 одиниць.

Видати наказ у встановленому законом порядку.

У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом  - відмовити.

Відмову Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф.Засядька", м.Донецьк, від зустрічного позову – прийняти. Провадження у справі за зустрічним позовом – припинити.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 08.11.07 р.

Повний текст рішення підписано 12.11.07 р.

Головуючий суддя                                                                         Донець О.Є.

Суддя                              Ломовцева Н.В.

Суддя                                                                                               Плотніцький Б.Д.