ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

08.10.07                                                                                           Справа  № 16/202

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Якімець Г.Г.,

суддів:                                         Дубник О.П.,

Орищин Г.В.,

при секретарі   Горбач Ю.Б.

з участю представників:

від позивача –Рябінкіна Н.В., Вашкеба Б.Й., Белла Т.А.

від відповідача (скаржник) –Скоблей В.І.

розглянув апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Закарпатської області від 27.11.2006 року вих.№13248

на постанову господарського суду Закарпатської області від 23.10.2006 року (підписана 03.11.2006 року), суддя Васьковський О.В.

у справі № 16/202,

за позовом  Відкритого акціонерного товариства «Виноградівське виробничо-торгівельне швейне об’єднання «Гроно», Виноградів

відповідача   Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Закарпатської області

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень  (податкові повідомлення рішення №/0412/23-00309134/4024, №/0412/23-00309134/4023, №/0412/23-00309134/4028 від 12.04.2005 року)

Особам, які беруть участь у справі, права і обов’язки, передбачені ст.49, 51, 59 Кодексу адміністративного судочинства України, роз’яснено.

Постановою господарського суду Закарпатської області від 23.10.2006 року по справі № 16/202 позов Відкритого акціонерного товариства «Виноградівське виробничо-торгівельне швейне об’єднання «Гроно»задоволено частково. Визнано частково нечинним податкове повідомлення-рішення від 12.04.2005 року №/0412/23-00309134/4028 у частині 34887,5 грн. –основного платежу та 11871 грн. –штрафних санкцій. Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення від 12.04.2005 року №/0412/23-00309134/4023. Визнано частково нечинним податкове повідомлення-рішення від 12.04.2005 року №/0412/23-00309134/4024 в частині 5650,2 грн. –основного платежу та 2674 грн. - штрафних санкцій. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Державна податкова інспекція у Виноградівському районі подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову господарського суду Закарпатської області від 23.10.2006 року по справі № 16/202 скасувати в частині задоволення позову, прийняти нову постанову, якою в позові відмовити повністю.

Зокрема, скаржник вказує на те, що позивачем безпідставно включено до складу валових витрат 14423 грн. плати за землю, яку нараховано за земельну ділянку бази відпочинку «Виннички», чим порушено норми п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Стосовно включення до складу валових витрат позивачем 74122 грн. - витрат на забезпечення та утримання гуртожитку, який перебуває на балансі підприємства, з яких судом скасовано 32303 грн., скаржник вказує на те, що тільки у разі виконання всіх вимог п.п.5.4.9 п.5.4 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»витрати на утримання гуртожитків відносяться до складу валових витрат платника податку. Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що господарським судом при винесенні постанови не взято до уваги того, що на момент проведення перевірки у позивача було відсутнє рішення про передачу гуртожитку на баланс місцевих рад.

Також скаржником відзначено, що податковим органом правомірно зменшено валові витрати по утриманню їдальні на 63729 грн. та донараховано податку на прибуток в сумі 15932,25 грн.

Стосовно включення позивачем до складу валових витрат 28895 грн., вартості допоміжних матеріалів (лекала, взірці, застібки металеві та папір), скаржник вказує на те, що вказані допоміжні матеріали не пов’язані з наданим послуг, а є допоміжним матеріалом, витрати по забезпеченню яким, згідно з умовами контрактів, повинні нести підприємства замовники. Отже, відповідач вважає правомірним зменшення валових витрат позивача.

Поряд з цим, апелянт вказує на те, що при здійсненні перевірки правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість, податковим органом встановлено заниження податку на додану вартість за червень, липень, вересень та листопад 2004 року в сумі 10998,03 грн. та завищення від’ємного значення по ПДВ за травень, серпень та грудень в сумі 10497,37 грн., зокрема:

- позивачем віднесено до податкового кредиту суми ПДВ - 2423,23 грн. по податкових накладних, які заповнені з порушенням, і які згідно із п.5 Порядку заповнення податкової накладної затв. Наказом ДПА України від 03.05.1997 року №165, за реєстр. в Мінюсті України від 23.06.1997р. за №233/2037 вважаються недійними.

- в порушення п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» позивачем у складі податкового кредиту враховано ПДВ у сумі 18795,15 грн. з вартості придбаних матеріалів, товару, послуг (витрати по гуртожитку, житловому будинку, їдальні, ПДВ з вартості лекал, взірців, паперу та застібок) витрати на придбання яких не відносяться до валових витрат виробництва, а податки сплачені у зв’язку із таким придбанням до складу податкового кредиту не включаються.

- позивачем віднесено до податкового кредиту ПДВ в сумі 277 грн. з вартості неоплаченого товару (кредиторська заборгованість по ПВТШП «Копанські джерела»у сумі 1662 грн.), тоді як право на податковий кредит у підприємства виникне у періоді, коли буде здійснено оплату.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні вимоги наведені у апеляційній скарзі підтримав в повному обсязі.

Представники позивача в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржувану постанову залишити без змін.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні докази по справі, встановив наступне:

ДПІ у Виноградівському районі Закарпатської області проведено планову документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства ВАТ „Виноградівський виробничо-торгівельне швейне об’єднання „Гроно” за період з 01.01.04р. по 31.12.04р., за результатами якої 11.04.2005 року складено акт №28/23-0112/00309134, згідно з яким податковим органом виключено із валових витрат суму податку на землю  –14423 грн., витрати пов’язані з веденням господарської діяльності по наданню послуг громадського харчування –59 042 грн., витрати пов’язанні з наданням комунальних послуг мешканцям гуртожитку –31522 грн., витрати на забезпечення охорони праці –10470 грн., вартість допоміжних матеріалів на суму –28895 грн. та виключено з податкового кредиту податку на додану вартість 18795,15 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки ДПІ у Виноградівському районі 12.04.2005 року прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- №/0412/23-00309134/4028, яким позивачу згідно із п.п.“б” п.п.4.2.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», відповідно до п.17.1.3 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»визначено суму податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 71163,63 грн., з яких 53096 грн. - основний платіж та 18067,63 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

- №/0412/23-00309134/4024, яким позивачу згідно із п.п.“б” п.п.4.2.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», відповідно до п.17.1.3 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 16497 грн., з яких 10998,03 грн. - основний платіж та 5499,02 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

- №/0412/23-00309134/4023, яким позивачу  згідно із п.п.“б” п.п.4.2.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», відповідно до п.п.7.4.4 та п.п.7.2.1 ст.7, п.1.8 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість»зменшено бюджетне відшкодування по податку на додану вартість у сумі 10497,37 грн.

Відповідно до частини 1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Стосовно включення позивачем до валових витрат 14423 грн. плати за землю, яку нараховано на земельну ділянку бази відпочинку «Виннички», слід зазначити наступне:

Право позивача на постійне користування землею, у тому числі на земельну ділянку бази відпочинку „Виннички” посвідчується Державним актом №003 - 0009 серія ЗК зареєстрованого 27.05.1994 року (арк. справи 49-50).

Відповідно до пп. 8 п.1 ст.14 Закону України „Про систему оподаткування” плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) належить до загальнодержавних податків і  зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до пп.5.2.5. п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»до складу валових витрат включаються суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов'язкових платежів), установлених Законом України "Про систему оподаткування" за винятком податків і зборів (обов’язкових платежів) передбачених пп. 5.3.3, 5.3.4 та пені, штрафів, неустойок, передбачених пп.5.3.5 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Таким чином, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про безпідставність виключення із складу валових витрат плати за землю, яку нараховано за користування земельною ділянкою бази відпочинку „Виннички” у сумі 14423 грн.

Стосовно включення до складу валових витрат суми 74122 грн. витрат на забезпечення та утримання гуртожитку, який перебуває на балансі підприємства, слід зазначити наступне:

Відповідач зазначає, що віднесення цих витрат на валові витрати повинно відповідати вимогам пп.5.4.9 п.5.4 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», тобто за умови, що таким платником податку прийнято документально оформлене рішення про передачу цього об’єкта (гуртожитку) на баланс місцевих рад.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано витяг із протоколу №1/04 засідання Спостережної Ради ВАТ «Виноградівське виробничо-торгівельне швейне об’єднання «Гроно»від 28.01.2004 року (арк. справи97), на підставі якого він листом від 03.02.2004 року №136 звернувся до Виноградівської міської ради щодо передачі гуртожитку у комунальну власність та акт приймання-передачі гуртожитку у комунальну власність  від 17.03.06.

Таким чином, суд прийшов до правильного висновку, що оскільки платником податку було прийнято документальне оформлене рішення щодо безоплатної передачі гуртожитку, а згодом і вчинено передачу гуртожитку у комунальну власність, висновки акту перевірки стосовно цього питання є неправомірними.

Щодо встановленого перевіркою порушення позивачем пункту 16 розділу ІІ „Перехідні положення” Закону України „Про внесення змін до Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" 24 грудня 2002 року № 349-IV16, до складу валових витрат позивачем віднесено 100% витрат пов’язаних із утриманням, експлуатацією та забезпеченням основної діяльності їдальні у сумі 127458 грн.

Слід зазначити про те, що відповідачем неправильно застосовано положення пункту 16 розділу ІІ „Перехідні положення” Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” 24 грудня 2002 року № 349-IV16, яким  встановлено, що у 2003 році витрати, пов'язані із забезпеченням основної діяльності  об'єктів соціальної інфраструктури, визначених  у підпункті 5.4.9, та пунктів медичного огляду, передбачених підпунктом 5.4.10 пункту 5.4 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»,  включаються  до складу  валових  витрат платника податку у розмірі 50 відсотків від суми понесених витрат, яке  згідно із ст.96  Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік” від  27 листопада 2003 року № 1344-IV діяло до 1 січня 2005 року, оскільки як встановлено у судовому засіданні і вбачається із пояснень позивача, харчування працівників підприємства у період, який перевірявся здійснювалось не за рахунок підприємства, а за кошти осіб, в тому числі і працівників, які харчувались. Отже з громадського харчування позивач отримував доходи (витяг з головної книги по їдальні). У такому випадку валові витрати позивача повинні формуватися відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 «Про оподаткування прибутку підприємств». При цьому, п.п.5.4.9 п.5.4 ст.5 вказаного Закону при формуванні валових витрат не застосовується.

Щодо включення позивачем до складу валових витрат 28895 грн., вартості допоміжних матеріалів (лекала, взірці, застібки металеві та папір), слід зазначити наступне:

В акті перевірки вказані допоміжні матеріали, не пов’язані з наданим послуг, а є допоміжним матеріалом, витрати по забезпеченню яких, згідно з умовами контрактів, повинні нести підприємства замовники.

Як вбачається із акту перевірки, позивач надає послуги по переробці давальницької сировини із іноземними партнерами та займається пошивом продукції для реалізації на внутрішньому ринку.

Допоміжні матеріали придбані на підставі контрактів, зокрема: №DR-15 від 29.07.04 (взірці),  №Z-22 від 09.07.04 (лекала), митні декларації (застібки металеві для закріплення готових швейних виробів). Вартість допоміжних матеріалів, включена до планової калькуляції на виготовлення швейних виробів із давальницької сировини (калькуляція на ІV квартал 2004 року).

Одночасно, позивачем також надано контракти, які були предметом перевірки, зокрема контракт 20-СL від 15.10.03 укладеного з фірмою „Clothiers International Ltd”, контракт від 04.04.04 №40/2004 з фірмою „Niagara Export-Import”, контракт від 16.02.04 №38-OZ з фірмою „OZEX”, контракт від 11.11.03 №33-S з фірмою „Smeets Confectie B.V.”.

Із змісту зазначених контрактів не вбачається, що вартість допоміжних матеріалів, згідно з умовами контрактів, повинні нести підприємства-замовники

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про визнання частково недійсним податкове повідомлення-рішення від 12.04.2005 року  №/0412/23-00309134/4028, яким визначено до сплати суму податкового зобов’язання по податку на прибуток на суму 71 163,63 грн. у т. ч. за основним платежем –53096 грн. за штрафними санкціями –18067,63 грн. у частині 34887,5 грн. основного платежу 14423 грн.(25%=3605,75) податок на землю, 32303 грн. (25%=8125,75) витрати на гуртожиток, 63729 грн. (25%=15932,25) витрати на їдальню, 28895 грн. (25%=7223,75) витрати на придбання взірців, лекал) та у частині 11871 грн. штрафних санкцій.

Відповідно до підпункту 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»(у редакції до внесення змін Законом №2505-IV від 25.03.05)  у разі, коли платник придбає товари (роботи,  послуги), вартість яких не відноситься до складу валових витрат  виробництва (обігу)  і  не підлягає амортизації, податки, сплачені у зв'язку з таким  придбанням, відшкодовуються за рахунок відповідних джерел і до складу податкового кредиту не включаються.

Враховуючи вищенаведеним, та те, що податок на додану вартість із сум витрат, які неправильно виключені із валових витрат складає 16146 грн.  (6500,70 грн. по гуртожитку, 3867,85 грн. по їдальні, 5779 грн. допоміжні матеріали) судом правомірно визнано нечииним податкове повідомлення-рішення від 12.04.2005 року  №/0412/23-00309134/4023 повністю, а податкове повідомлення-рішення від 12.04.05 №/0412/23-00309134/4024, яким визначено до сплати суму податкового зобов’язання по податку на додану вартість на суму 16497 грн. (за основним платежем –10998,03 грн.; за штрафними санкціями - 5499,02 грн.) частково, у сумі  5650,2 грн. за основним платежем та 2674 грн. штрафних санкцій.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Постанова місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами  діючого законодавства.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Постанову господарського суду Закарпатської області від 23.10.2006 року по справі № 16/202 залишити без змін, а апеляційну скаргу ДПІ у Виноградівському районі Закарпатської області –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                                                          Якімець Г.Г.

Судді:                                                                                             Дубник О.П.

Орищин Г.В.