ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 вересня 2007 р.

№ 44/149-07

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Кравчука Г.А. -головуючого,

Мачульського Г.М., Шаргала В.І.

перевіривши касаційну скаргу

Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

на постанову

Харківського апеляційного
господарського суду від 10.07.2007р.

у справі

№ 44/149-07

Господарського суду

Харківської області

за позовом

Харківського міжрайонного
природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Харківської міської
ради

до

Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1

третя особа на стороні позивача,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

Управління з питань контролю за використанням та охороною земель у
Харківській області

про

звільнення та повернення
самовільно зайнятої земельної ділянки, -

В С Т А Н О В
И В:

Касаційна скарга Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1не може бути прийнята до розгляду, оскільки вона не
відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального
кодексу України з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113
Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається
до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання
її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Як вбачається з матеріалів справи
№44/149-07, позов в ній пред'явлений Харківським міжрайонним природоохоронним
прокурором в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -Управління з питань контролю за
використанням та охороною земель у Харківській області.

Згідно ч. 1 ст. 1111
Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала касаційну
скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до
неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 цього
Кодексу до скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у
справі.

Як вбачається з останнього аркушу
касаційної скарги, додатками до неї є доказ надсилання копії скарги іншій
стороні та третій особі, в якості якого до скарги додані незасвідчені копії
описів вкладення у цінні листи та квитанцій про оплату поштових відправлень на
адресу Харківського міжрайонного природоохоронного прокурора та Управління з
контролю за використанням та охороною земель у Харківській області.

Вказана обставина підтверджується
актом  НОМЕР_1., складеним працівниками
канцелярії Вищого господарського суду України, згідно якого при розкриванні
поштового відправлення, яке надійшло з господарського суду Харківської області
супровідним листом НОМЕР_2. виявлено, що докази надсилання копії касаційної
скарги іншій стороні та третій особі у справі надані у копіях.

Відповідно до ч. 2 ст. 36
Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в
оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

За вказаних обставин додані до касаційної
скарги незасвідчені копії описів вкладення у цінні листи та квитанцій про
оплату поштових відправлень не можуть вважатись належними доказами направлення
копій касаційної скарги іншим сторонам по справі, а відтак докази надсилання
копії скарги іншим сторонам у справі в матеріалах касаційної скарги відсутні.

До того ж в матеріалах касаційної
скарги відсутні й будь-які докази про направлення копії касаційної скарги
органу, в особі якого в інтересах держави прокурором було подано позов
-Харківській міській раді.

Згідно ч. 2 ст. 29 Господарського
процесуального кодексу України, у разі прийняття господарським судом позовної
заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого
здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває
статусу позивача.

Крім того, інтереси держави є
відмінними від інтересів інших учасників суспільних відносин і даючи офіційне
тлумачення положень статті 2 Господарського процесуального кодексу України
Конституційний Суд України у рішенні від 08.04.1999 року у справі № 1-1/99
зазначив, що підставою для порушення справи у суді є заява, у якій прокурор
обґрунтовує порушення чи загрозу порушення інтересів держави, зазначає орган,
уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, під
яким відповідно до статей 6, 7, 143 Конституції України потрібно розуміти орган
державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади, а не підприємства, установи і організації,
незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Також згідно ч. 3 п. 5 резолютивної
частини рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 року, орган,
уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах,
фактично є позивачем у справах, порушених за позовною заявою прокурора, і на
підставі частини першої статті 21 Арбітражного процесуального кодексу України є
стороною в арбітражному процесі. Цей орган вчиняє процесуальні дії (відповідні
функції) згідно зі статтею 22 Арбітражного процесуального кодексу України.

Відсутність в матеріалах касаційної
скарги належних доказів направлення копії касаційної скарги іншим сторонам у
справі, а також ненаправлення копії касаційної скарги органу, в особі якого в
інтересах держави прокурором було заявлено позов, що підтверджується
відсутністю відповідних доказів та відомостями, зазначеними в касаційній
скарзі, є порушенням вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом
України, та є перешкодою для порушення та здійснення касаційного провадження.

Зважаючи на викладене колегія
суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що вказана
обставина є підставою для повернення касаційної скарги відповідно до п. 3 ч. 1
ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, колегія суддів Вищого
господарського суду України зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 111
Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати
державного мита, а згідно п. 4 ч. 1 ст. 1113 цього Кодексу касаційна
скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не
додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених
порядку і розмірі.

Будь-яких доказів сплати державного
мита до касаційної скарги не додано, а сама касаційна скарга не міститься
інформації про наявність в її матеріалах платіжних документів, які
підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку та розмірі.

Зважаючи на викладене, колегія
суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що вказана
касаційна скарга підлягає поверненню також згідно й пункту 4 частини 1 статті
1113 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст. 86, пунктами 3, 4 частини 1 статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И
В  :

Касаційну скаргу Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1на постанову Харківського апеляційного господарського суду
від 10.07.2007р. у справі №44/149-07
Господарського суду Харківської області
повернути особі, що її подала, а справу №44/149-07 -до місцевого
господарського суду.

Головуючий суддя
Г.А. Кравчук

Суддя
Г.М. Мачульський

Суддя
В.І. Шарагало