ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  30/121-42/391

02.10.07

За позовом Закритого акціонерного товариства “Білоцерківська теплоелектроцентраль” Київської області

до Державного підприємства “Енергоринок” м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов’язання, ціна позову 2196939,50 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача Більдін О.В.,

від відповідача Філіппова Н.А.

СУТЬ СПОРУ :

у березні 2007 року Закрите акціонерне товариство “Білоцерківська теплоелектроцентраль” звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що всупереч умов укладеного між ним та відповідачем договору № 309/01 від 31 січня 2001 р. останній частково оплатив придбану у нього протягом грудня 2003-вересня 2006 років електричну енергію, заборгувавши 1520034,01 грн.

З цих підстав позивач просив задовольнити позов, стягнути з відповідача на свою користь суму боргу, 245806,51 грн. пені, борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення 347559,43 грн., три проценти річних з простроченої суми 83539,55 грн., а також понесені ним по справі господарські витрати.

У процесі розгляду справи позивач змінив предмет позову, заявивши вимоги про стягнення сум боргу за договором також за січень 2007 року, збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення боргу до 2911862,41 грн., збитків внаслідок інфляції за час прострочення –372426,32 грн., трьох процентів річних з простроченої суми –98124,79 грн., пені –286237,97 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги у збільшеному розмірі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість заявленого до нього позову на вимогах Закону України “Про електроенергетику”, просив призначити по справі судово-бухгалтерську експертизу. У задоволенні клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи судом відмовлено, оскільки питання, які запропоновано винести на вирішення експертизи, носять правових характер і відносяться до компетенції суду.

Справа розглядається після скасування на підставі постанови Вищого господарського суду України від 2 серпня 2007 р. постанови Київського апеляційного господарського суду від 12 червня 2007 р., рішення господарського суду міста Києва від 26 червня 2006 р.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 31 січня 2001 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 309/01.

За умовами вищезгаданого договору позивач зобов’язався продавати відповідачу електричну енергію, а той, у свою чергу, купувати та здійснювати оплату за неї відповідно до умов договору. Сторони за договором визнали свої зобов’язання за Договором між членами оптового ринку електроенергетики.

Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини за договором купівлі-продажу електричної енергії, врегульовані ст. 92 Конституції України, гл. 20 ЦК УРСР, Законом України “Про електроенергетику” .

Відповідно до ст. 15 Закону України “Про електроенергетику” купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких більші за граничні показники, а також на вітроелектростанціях, незалежно від величини встановленої потужності чи обсягів відпуску електричної енергії та весь її оптовий продаж здійснюється на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється. Оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору.

Договір між членами оптового ринку електричної енергії України укладений 15 листопада 1996 р.

Порядок проведення розрахунків на оптовому ринку електричної енергії встановлений ст. 151 вищезгаданого Закону. Цей порядок передбачає, що для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електроенергію енергопостачальники, які здійснюють підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії,  відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання (до 2002 року –розподільчі рахунки). Такі рахунки призначені для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії. Зокрема, перерахування коштів енергогенеруючим компаніям та іншим суб’єктам підприємницької діяльності, які проводять продаж електричної енергії на оптовому ринку, здійснюється уповноваженим банком з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії відповідно до алгоритму (порядку розподілу коштів), встановленого Національною комісією регулювання електроенергетики України. На оптового постачальника електричної енергії покладено обов’язок забезпечити інформування учасників оптового ринку електричної енергії про стан проведення розрахунків.

Всупереч вимог ст. 33 ГПК України позивачем не надано доказів недотримання відповідачем встановленого алгоритму використання коштів оптового ринку електричної енергії та порушення останнім прав позивача на одержання коштів за продану електричну енергію.

За таких обставин у позові слід відмовити з цих підстав.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові Закритого акціонерного товариства “Білоцерківська теплоелектроцентраль” Київської області відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва                                                                П.І.Паламар