ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 серпня 2007 р.

№ 14/91

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Удовиченка О.С.

суддів :

Заріцької А.О. Катеринчук Л.Й.

розглянувши  касаційну скаргу

Ліквідатора відкритого  акціонерного товариства
"Донбасенергоремонт"

на рішення

господарського суду Запорізької
області від         30 червня 2004 року

у справі

№ 14/91 господарського
суду Запорізької області

за позовом

товариства з обмеженою
відповідальністю
"Інтер-Інвест" м. Донецьк

до

- Виконавчого комітету
Бердянської міської ради  м. Бердянськ,
Запорізької області - Бердянського комунального підприємства технічної
інвентаризації, м. Бердянськ

про

визнання права власності та
спонукання провести державну реєстрацію права власності

за  участю представників:

позивача
-Ющенка С.С.

заявника
касаційної скарги -Волкової Н.В.,

В С Т А Н О В
И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтер-Інвест" (далі -   ТОВ "Інтер-Інвест) звернулось до
господарського суду Запорізької області з позовом до виконавчого комітету
Бердянської міської ради та Бердянського комунального підприємства технічної
інвентаризації (далі - КП технічної інвентаризації) про визнання права
власності та спонукання провести державну реєстрацію права власності на
самовільно зведені будівлі і споруди: основні будівлі "Г1, С, Ц",
веранду "Ц", терасу "Г1", навіси Т2, И1, Ю, З1, О2, Ю1, Щ,
Щ1, Е, Р1, С1, Я1, Е1, Н2, П1, Р2, склади П2, Ц1, Л2, Ш1,С3, З2, С2, альтанку
Н1, трансформаторну підстанцію Ф1, розташовані в межах земельної ділянки,  виділеної позивачу під дитячий оздоровчий
табір "Молода гвардія", як власнику комплексу будівель і споруд у м.
Бердянську Запорізької області,  по вул.
Котляревського, 4.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
19 лютого 2004 року за договором купівлі-продажу придбав майно у вигляді комплексу  будівель і споруд за вказаною адресою. Майно
належало ВАТ "Донбасенергоремонт", проте перебувало у податковій
заставі і відчужувалося державною податковою інспекцією. Оскільки до нього
(позивача) перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розташований
вказаний комплекс,  вважав наявними
правові підстави для визнання за ним права власності на ряд самовільно
збудованих будівель та споруд на підставі п. 5 ст. 376 Цивільного кодексу
України (далі -ЦК України).

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 30 червня
2004 року у справі № 14/91 (суддя Хоролець Т.Г.) позов задоволено в
повному обсязі. Визнано за ТОВ "Інтер-Інвест" право власності на
основні будівлі "Г1, С, Ц", веранду "ц", терасу
"г1", навіси Т2, И1, Ю, З1, О2, Ю1, Щ, Щ1, Е, Р1, С1, Я1, Е1, Н2, П1,
Р2, склади П2, Ц1, Л2, Ш1, С3, З2, С2, альтанку Н1, трансформаторну підстанцію
Ф1, розташовані в межах земельної ділянки,
відведеної під дитячий оздоровчий табір "Молода гвардія", і
зобов'язано Бердянське комунальне підприємства технічної інвентаризації
провести державну реєстрацію права власності за "Інтер-Інвест".

Ліквідатор відкритого  акціонерного товариства
"Донбасенергоремонт" (далі - ВАТ "Донбасенергоремонт")
звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просить рішенням господарського суду Запорізької області від 30 червня 2004
року скасувати, як незаконне і таке, що порушує права товариства.

В обґрунтування касаційної карги
посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного
рішення порушені і неправильно застосовані норми матеріального та
процесуального права, не залучено до участі у справі ВАТ
"Донбасенергоремонт" і не встановлено факту відсутності його прав та
обов'язків стосовно незареєстрованих будівель.

Розпорядженням  заступника голови судової палати з розгляду
справ про банкрутство Вищого господарського суду України від 20 серпня             2007 року № 02-12/І/124 склад
колегії суддів для розгляду даної справи змінено: Удовиченко О.С. -головуючий,
Заріцька А.О., Катеринчук Л.Й.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та
процесуального права судова колегія
дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як свідчать матеріали справи
позивачем ТОВ "Інтер-Інвест” за договором купівлі-продажу № 6 від 19
лютого 2004 року у державної податкової
інспекції в Ворошиловградському
районі м. Донецька, яка діяла на підставі закону України "Про
порядок погашення зобов'язань платника податків перед бюджетами і державними
цільовими фондами”, було придбано майно, яке належало ВАТ
"Донбасенергоремонт", у вигляді комплексу будівель і споруд, що
знаходяться у м. Бердянську Запорізької області по вул. Котляревського, 4 -
дитячий оздоровчий табір "Молода гвардія”
(а.с. 9 - 11).

З вимог позивача та рішення
господарського суду від 30 червня
2004 року вбачається, що в межах території земельної ділянки, відведеної
під дитячий оздоровчий табір "Молода гвардія”, розташовані самовільні
будівлі і споруди: основні будівлі "Г1, С, Ц", веранда "ц",
тераса "г1", навіси Т2, И1, Ю, З1, О2, Ю1, Щ, Щ1, Е, Р1, С1, Я1, Е1,
Н2, П1, Р2, склади П2, Ц1, Л2, Ш1, С3, З2, С2, альтанка Н1, трансформаторна
підстанція Ф1.

Об'єктивних даних про предмет спору
і доказів про його наявність матеріали справи, на час її розгляду господарським
судом першої інстанції, не містили.

Відповідно до п. 5 ст. 376 ЦК
України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за
ним  право власності  на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на
ній, якщо це не порушує права інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що
на час зведення самовільних споруд земельна ділянка не перебувала у
користуванні позивача.

Рішенням Бердянської міської ради
від 29 квітня 2004 року  встановлено, що
ТОВ "Інтер-Інвест” було вирішено передати в короткострокову оренду (до 1
квітня 2009 року)  земельну  ділянку
розміром 5,864 га у м. Бердянську по вул. Котляревського, 4, для
обслуговування дитячого оздоровчого табору "Молода гвардія” (а.с. 12).
Договору оренди позивачем надано не було.

Суд вказаних обставин не перевіряв,
разом з тим, задовольняючи позов,
послався на те, що право користування
об'єктом та землею перейшло до позивача у відповідності до ст. 120
Земельного Кодексу України, згідно з положеннями якої  при переході права власності на будівлю і споруду
право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Ст. 34 ГПК України передбачено що,
обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В касаційній скарзі ВАТ
"Донбасенергоремонт", послався
на те, що  судом не було
досліджено факту відсутності  порушення
прав інших осіб щодо об'єктів, на які з підстав передбачених п. 5 ст. 376 ЦК
України визнається право власності  за
особою, яка їх не споруджувала.  Вважає,
що суд прийняв рішення по справі 14/91 відносно прав і обов'язків                    ВАТ
"Донбасенергоремонт", не залучивши його до участі у справі, при цьому
заявник касаційної скарги послався на те, що
він є орендарем земельної ділянки розміром 5,864 га у м. Бердянську по
вул. Котляревського, 4, і власником
частини майна розташовано на ній. До апеляційної скарги додав копію
договору оренди земельної ділянки від 1 липня 2003 року (діє до  1 квітня 2008 року) та  копію наказу
Регіонального  відділення фонду
державного майна по Донецькій області № 1437 від 19 жовтня 2005 року.

Вказані документи не досліджувались
судом першої інстанції.

Позивач у відзиві  на касаційну скаргу та представник позивача в
засіданні суду касаційної інстанції у підтвердження своє правової позиції у
справі послався на акт прийому передачі нерухомого майна від 19 лютого 2004
року, відповідно до якого ВАТ "Донбасенергоремонт" передало            ТОВ "Інтер-Інвест” не тільки
майно придбане за договором купівлі-продажу, а весь комплекс разом із
самовільно збудованими будівлями і спорудами. При цьому позивач послався на те,
що відповідно до ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності
на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про відмову від
права власності.

Таким чином, склавши акт прийому -
передачі від 19 лютого 2004 року                                 ВАТ
"Донбасенергоремонт", було добровільно вчинено дії по передачі всього
комплексу будівель і споруд, включаючи самовільно зведені, а                         ТОВ
"Інтер-Інвест” було прийнято їх у власність. До відзиву додано протокол
публічних торгів від 13 лютого 2004 року, акт передачі майна від 19 лютого 2004
року та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Проте зазначені обставини
господарським судом не перевірялись, а вказані документи не досліджувались,
оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції матеріали справи їх не
містили. Позовна заява вказаними вище доводами також не обґрунтовувалась і  як на правову підставу позовних вимог позивач
на ст. 374 ЦК України не посилався.

Заперечуючи проти позову  Бердянська міська рада посилалась на те, що
позивач не надав доказів, які б свідчили про те, що спірні будівлі  відповідають архітектурним, будівельним,
санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, що суперечить вимогам
закону і може потягнути  загрозу для  здійснення безпечної життєдіяльності територіальної
громади міста.

Проте ці заперечення залишилися
поза  увагою суду і наведені  у них обставини не з'ясовувались.

Наведене вище свідчить, що
господарський суд, вирішуючи даний спір не виконав вимог закону  і належно не з'ясував обставин справи, прав і
обов'язків сторін, не перевірив прав інших осіб на майно, яке створене не
позивачем і прийняв поспішне рішення, яке не можна визнати обґрунтованим.

При цьому суд не врахував вимог ст.
38 ГПК України, відповідно до якої, якщо подані сторонами докази є недостатніми,
господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій
незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення
спору.

Судом також не виконані вимоги ст.
43 ГПК України відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом. Згідно     ст. 47 ГПК України
судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин
справи.

Встановлені колегією суддів
порушення норм процесуального права, яких припустився суд при розгляді справи,
призвели до порушень норм матеріального права, що встановлюють підстави набуття
права власності, а саме, ч. 5  ст. 376 ЦК
України, ст. 120 ЗК України, оскільки позивача було визнано власником спірного
майна без належного з'ясування обставин справи і визначення правової підстави
набуття ним права власності на спірне майно.

Враховуючи те, що при розгляді даної
справи судом не було встановлено всіх обставин справи, висновок суду першої
інстанції про визнання за позивачем права власності на відповідне майно є
передчасним та належно необґрунтованим.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у
постанові №11  від 29 грудня 1976
року “Про судове рішення”, обґрунтованим визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, судова
колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що оскаржуване
рішення не може вважатись законним та обґрунтованим, оскільки прийнято за
неповного з'ясування обставин справи та з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ст. 111-7 ГПК України
касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

За таких обставин оскаржуване
рішення підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду
першої інстанції.

При новому розгляді справи суду
слід врахувати наведене,  визначити склад
учасників процесу і характер спірних відносин, всебічно та повно з'ясувати всі
обставини справи, в залежності від встановленого правильно застосувати до
спірних правовідносин норми матеріального та             процесуального права, винести
законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 1115,
1117, 1119-11111 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О
В И В :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного
товариства
"Донбасенергоремонт",
задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької
області  від 30 червня            2004 року  скасувати.

Справу № 14/91 направити до
господарського суду Запорізької області на новий розгляд.

Головуючий
О.
Удовиченко

Судді                                                                                                А.
Заріцька

Л. Катеринчук