ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12"-"19" жовтня 2007 р.                                                                    Справа № 18/371-07

Розглянувши справу за позовом    Комунального підприємства "Бессарабський ринок"

До           Закритого акціонерного товариства  "Київський м'ясопереробний завод"

Про     дострокове розірвання договору оренди та стягнення 244741,09 грн.

суддя  Кошик А. Ю.

за участю представників сторін:

позивача Денисів Н.О.

відповідача   Фоя О.В.,  Романов Д.Ю., Гак В.С.

Суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява   Комунального  підприємства «Бессарабський ринок»(далі - позивач) до  Закритого акціонерного товариства  «Київський м’ясопереробний завод» (далі - відповідач) про стягнення 244741,09 грн. заборгованості та розірвання договору.

Провадження у справі було порушене відповідно до ухвали від  23.07.2007 року та призначено розгляд справи на  17.08.2007 року.  Розгляд справи відкладався до 12.10.2007 року з метою зясування фактичних обставин спору. В судовому засіданні 12.10.2007 року  у вдповідності до ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 19.10.2007 року для виготовлення повного тексту рішення.

В ході розгляду спору позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на наявність у  відповідача заборгованості по орендній платі, що є підставою  для дострокового розірвання договору. Відповідач   надав відзив на позов, в якому  проти позовних вимог заперечив, оскільки  своєчасно та  в повному обсязі сплачує орендні платежі в розмірі, погодженому умовами договору, про що надав  відповідні платіжні документи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини сторін у справі врегульовані договором оренди № 26 від 17.06.1999 року нежилих приміщень Бессарабського ринку за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 2, загальною площею 601,50 кв. м.

Судом встановлено, що фактично відповідач  займає 406,2 кв. м., із яких 323,6 кв. м на першому поверсі, 82,6 кв. м - у підвалі для розміщення на першому поверсі магазина продтоварів, складських приміщень - у підвалі. Пунктом 1.2 зазначеного договору строк його дії встановлено з 17.06.1999 року по 17.06.2009 року.

Позивач звернувся до суду з вимогою про розірвання зазначеного договору та стягнення заборгованості по орендній платі  у сумі  244741,09 грн., оскільки  відповідач  не своєчасно вносив орендні платежі.

Позивач зазначив, що відповідно до п.3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно та в повному обсязі. Згідно з п.3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»передбачено, що строки внесення орендної плати визначаються у Договорі, за пунктом 3.6 Договору № 26 відповідач зобов'язаний сплачувати орендну плату й експлуатаційні витрати не пізніше 5-го числа поточного місяця (своєчасно) поза залежністю від результатів фінансово-господарської діяльності. Обов'язок орендаря вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі закріплений також, в ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України та в ст. 762 Цивільного кодексу України.

Крім того, згідно з п.3.2 Договору оренди № 26 від 17.06.1999 року сторони домовились, що при зміні будь яких нормативів, на яких засновується підрахунок орендної плати, у т.ч. відповідних розпоряджень Київської міської державної адміністрації, орендодавець повідомляє орендаря про таку зміну, який повинен прийняти (погодитись) із новим розміром орендної плати або повідомити орендодавця про дострокове розірвання Договору (письмово). І при ньому мовчання орендаря буде трактуватись як згода на продовження Договору на нових умовах у відношенні розміру орендної плати.

Рішенням Київради від 28.09.2006 року № 34/91 було затверджено «Методику розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва», на підставі якої було проведено перерахунок орендної плати,  про що повідомлено відповідачу та запропоновано внести відповідні зміни до договору оренди (листи вих. №387 від 22.12.2006р., вих. №021 від 22.01.2007р., вих. №124 від 03.04.2007р., вих. №125 від 03.04.2007р.), який відповідач залишив  без відповіді, зміни до договору оренди не внесені, що на думку позивача є  порушенням ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України, ст. 762 Цивільного кодексу України та умови Договору оренди №26 від 17.06.1999 року та завдає значних збитків.

За розрахунком позивача за період з грудня 2006 року по липень 2007 року заборгованість складає 244741,09 грн.,  яка  не  вносилась протягом 4 місяців.

Як вбачається з обставин спору, заборгованість виникла в результаті  перерахунку  позивачем розміру орендної плати  відповідно до Рішенням Київради від 28.09.2006 року № 34/91 про затвердження «Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва».

В обґрунтування позову  позивач посилається на ч. І ст. 652 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що  у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, а згідно з ч.2 ст. 652 Цивільного кодексу України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони.

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Також, позивач посилається   на ст.782 Цивільного кодексу України та п.п.7.3 Договору оренди, які передбачають право наймодавця відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців. Крім того,  відповідачу 04.07.2007 року надсилалась пропозиція про розірвання договору оренди (вих.235 від 03.07.2007р.).

Закрите акціонерне товариство «Київський м'ясопереробний завод» не  погоджуючись з позовними вимогами  надало  відзив на позов.

Як вбачається з відзиву,   відповідач повідомив, що з моменту укладення спірного  договору оренди і по теперішній час сумлінно виконував прийняті на себе зобов'язання, щодо використання та експлуатації орендованого майна та сплати відповідної орендної плати.

Відповідач надав суду докази повного і своєчасного внесення орендних платежів, розмір яких передбачений  умовами договору оренди, що позивачем не заперечується. Відповідачем до матеріалів справи додані копії документів про сплату  орендної плати в розмірі, обумовленому з моменту укладення договору.

На думку відповідача посилання позивача на умови п.3.2. договору оренди № 26 від 17.06.99 року, як на підставу розірвання зазначеного договору є необґрунтованими, оскільки   новий розмір  орендної плати   всупереч діючому законодавству  не погоджений сторонами і не  вирішений  в судовому порядку.

Дослідивши викладені в позові обставини, враховуючи заперечення відповідача, судом встановлено, що  відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в редакції на момент  укладення  спірного договору,  законодавством не передбачено можливості  встановлення  порядку зміни розміру орендної плати умовами договору.

Крім того, на момент фактичного перерахунку сум орендної плати  як ст.  21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», так і  ст. 286 Господарського кодексу України, які були чинними  у відповідний період,  передбачено випадки  зміни розміру орендної плати, які також не передбачають можливості   односторонньої зміни чи розірвання договору оренди інакше, ніж у випадках, встановлених законом. Щодо досягнення домовленості сторін, суд вважає відповідну умову слід розуміти як досягнення домовленості безпосередньо по сумі орендної плати, що має відбуватись за взаємною згодою сторін на момент фактичної зміни.

В іншому випадку    зміна розміру орендної плати  є спірним питанням, яке підлягає  вирішенню у порядку, встановленому законодавством, тобто  в судовому порядку.

Відповідно до вимог п.4 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»умови договору оренди є чинними на весь строк дії договору і у випадках, коли після його укладання (приведення у відповідність з цим Законом) законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря. В даному випадку збільшення позивачем орендної плати є погіршенням становища орендаря - відповідача по даній справі.

Як встановлено судом, у відповідності до вимог ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»розмір орендної плати  не змінювався за погодженням сторін,  згоди на збільшення орендної плати  відповідач не надавав і спір не вирішувався  в судовому порядку. Питання про необхідність зміни умов договору  не підлягає розгляду  в матеріалах даної справи, оскільки не є предметом спору.

За наслідками встановлених в ході розгляду спору обставин, суд дійшов висновку, що  позивач безпідставно нараховував суми орендної плати за новими тарифами, які не можуть вважатись погодженими  сторонами, тому посилання на наявність у відповідача заборгованості  зі сплати орендної плати  не доведені та не обґрунтовані.

Враховуючи відсутність у відповідача заборгованості зі слати орендної плати,  підстави для дострокового розірвання договору  відсутні.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За таких обставин,  суд вважає, що  позовні вимоги  позивачем не обґрунтовані та не доведені, відповідачем   спростовані, тому задоволенню не  підлягають.

Керуючись   ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

вирішив:

В задоволенні позову  відмовити повністю.

Суддя                                                                                             Кошик А. Ю.