ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 р.
№ 4/34

Вищий  господарський суд України у складі колегії  суддів:

Дроботової Т.Б.- головуючого
Волковицької Н.О.
Рогач Л.І.

за участю представників:

позивача
не з’явились (про час та місце судового засідання повідомлені належно)

відповідача

прокурора
не з’явились (про час та місце судового засідання повідомлені належно)

Громадський С.О., посв. № 76

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Спільного підприємства "Партнер"

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2007

у справі
№ 4/34
господарського суду міста Києва

за позовом
Прокуратури Святошинського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до
Спільного підприємства "Партнер"

про
звільнення незаконно
займаної земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради про звільнення незаконно займаної відповідачем земельної ділянки площею 8140,25кв.м. за адресою м. Київ,                        вул. Чорнобильська (без номерної адреси) та передачу її Київській міській раді                     (в редакції уточнень позовних вимог), посилаючись на статті 125, 126, 211, 212 Земельного кодексу України та фактичне використання земельної ділянки відповідачем за відсутності документів, що посвідчують його право власності чи права користування земельною ділянкою.

Відповідач відхилив позовні вимоги, вказуючи, що звернення до господарського суду в інтересах держави прокуратури (а не прокурора) не передбачено Господарським процесуальним кодексом України; спірна земельна ділянка виділена відповідачу розпорядженням Ленінградської райдержадміністрації від 29.06.1998р № 1082 і будь-якого подальшого рішення про її вилучення не приймалось. Також відповідач наголосив на порушення прав та обов'язків громадян, що сплатили кошти на будівництво автостоянки, в разі задоволення позову.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.04.2007р.                                (суддя Борисенко І.І.) позовні вимоги було задоволено повністю; зобов’язано Спільне підприємство "Партнер" звільнити земельну ділянку площею 8140,25кв.м. за адресою м. Київ, вул. Чорнобильська (без номерної адреси) та передати її Київській міській раді; з відповідача стягнуто 85 грн. державного мита на користь Державного бюджету України та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь Державного підприємства "Судовий інформаційний центр".

Судове рішення вмотивовано встановленими обставинами справи щодо відсутності у відповідача документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою, в тому числі на умовах оренди, незаконного використання відповідачем земельної ділянки, яка підлягає поверненню власнику згідно статті 212 Земельного кодексу України, порушення інтересів держави обмеженням законного власника у праві розпорядження земельною ділянкою.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2007 року (головуючий суддя –Корсак В.А., судді –Авдеєв П.В., Коршун Н.М.) рішення господарського суду міста Києва було залишено без змін з мотивів його обґрунтованості, відповідності чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скаргу мотивовано доводами про неправильне застосування господарськими судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме статей 116, 125, 126 Земельного кодексу України, які визначають порядок вилучення земельних ділянок у землекористувачів; судами неповно з'ясовано обставини справи щодо приналежності відповідачу автостоянки, розміщеної на спірній земельній ділянці, не залучено до участі у справі в якості третіх осіб громадян –власників транспортних засобів, що сплачували кошти на будівництво автостоянки, оскільки вказане рішення стосується їх прав та обов'язків.

Позивач відзив на касаційну скаргу не подав, сторони не скористались правом на участь представників у судовому засіданні.

Прокурор у судовому засіданні просить залишити касаційну скаргу без задоволення, оскільки її доводи не спростовують висновки судових рішень.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення прокурора, присутнього у судовому засіданні, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази.

Відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно статті 9 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування відноситься до повноважень Київської міської ради.

Пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" встановлено, що виключно на пленарних засіданнях ради вирішуються, відповідно до закону, питання регулювання земельних відносин, а відповідно до статті 116 Земельного кодексу України підставами для набуття права на землю є рішення органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку або право оренди земельної ділянки виникає: після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації; після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, державним інспектором управління з контролю за використанням та охороною земель у місті Києві, відповідно до вимог Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", було проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні СП "Партнер" земельної ділянки площею 8140,25кв.м., розташованої за адресою м. Київ, вул. Чорнобильська (без номерної адреси), про що складено акт № 669/26 від 18.05.2006р.; за результатами вказаної перевірки встановлено, що відповідач станом на 18.05.2006р. використовує земельну ділянку площею 8140,25кв.м., розташовану за адресою м. Київ, вул. Чорнобильська (без номерної адреси) для розміщення автостоянок за відсутності у нього документів, що посвідчують право власності або право користування цією земельною ділянкою.

Також судами встановлено, що на запит прокуратури Святошинського району міста Києва від 09.01.2007р. головне управління земельних ресурсів Київської міськдержадміністрації повідомило, що справи по відведенню земельної ділянки відповідачу не зареєстровано, рішень щодо відведення вказаних земельних ділянок міська рада не приймала, документи, що посвідчують право власності чи користування землею відсутні.

Статтею 212 Земельного кодексу України встановлено, що самовільно зайнята земельна ділянка підлягає поверненню власнику землі або землекористувачу без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Таким чином, судами на підставі належних та допустимих доказів повністю встановлено істотні обставини справи, що полягають у фактичному використанні земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації, що відповідає поняттю самовільного зайняття земельної ділянки відповідно до статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судами правомірно задоволені позовні вимоги про зобов'язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 8140,25кв.м., розташовану за адресою м. Київ, вул. Чорнобильська (без номерної адреси) та передати її позивачу.

Судовими рішеннями судів попередніх інстанцій правомірно не прийнято до уваги доводи відповідача, як такі, що не спростовують фактичних обставин справи щодо використання земельної ділянки за відсутності у нього належних правовстановлюючих документів.

Правовідносини відповідача з третіми особами  щодо  прийняття від них коштів для інвестування будівництва автостоянки за відсутності належних дозвільних документів виходять за межі даного спору.

Також судами розглянуто доводи скаржника щодо правомірності подання даного позову органом прокуратури та відхилено їх з мотивів суперечності нормам процесуального законодавства та Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” (зі змінами та доповненнями), рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,  вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і   правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Прийняті судами рішення відповідають положенням статей 84 та 105 Господарського процесуального кодексу України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Твердження заявника про порушення і неправильне застосування  господарськими судами норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи, в зв’язку з чим підстав для їх скасування на підставах, зазначених скаржником, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 43, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського  процесуального кодексу України,  Вищий  господарський  суд України, –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Спільного підприємства "Партнер" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2007 р. у справі № 4/34 господарського суду міста Києва та рішення господарського суду міста Києва від 17.04.2007 р. залишити без змін.

Головуючий                                                                                  Т.Дроботова

Судді:                                                                                             Н.Волковицька

Л.Рогач