ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.07
Справа №12/370-07.

За позовом Прокурора м. Суми в інтересах держави в особі Державної

інспекції з контролю якості лікарських  засобів у Сумській області, м. Суми

до відповідача    Комунального підприємства «Аптека № 2», м. Суми

про стягнення 2 812 грн. 99 коп.

СУДДЯ  КОСТЕНКО Л.А.

Представники сторін:

від позивача: Оніщенко О.В.

Від відповідача: Олексич А.Д.

Прокурор: Яковенко В.В.

Предмет справи: Прокурор звернувся з заявою в інтересах позивача про стягнення з відповідача 2 812 грн. 99 коп. витрат на здійснення державного контролю якості лікарських засобів.

Відповідач вимоги заперечує, посилаючись на те, що державна інспекція утримується та здійснює свої повноваження за рахунок державних коштів, витрати на здійснення контролю повинні бути визначені на договірних засадах позивача та відповідача.

Відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України  у розгляді справи оголошувалася перерва  з 19.07.2007р. до 12 години 30.07.2007р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників  сторін, суд встановив:

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (КАС України).

Відповідно до п. 6 прикінцевих положень КАС України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій інстанції відповідний  місцевий господарський суд за правилами Кодексу адміністративного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції -  переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства. Позивач є суб’єктом  владних повноважень, тому даний спір повинен вирішуватися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 15 Закону України „Про лікарські засоби" посадові особи Державної інспекції мають право перевіряти додержання вимог законодавства

щодо якості лікарських засобів під час їх виробництва, зберігання, транспортування та реалізації суб'єктами господарської діяльності та відбирати зразки лікарських засобів для лабораторної перевірки їх якості.

На підставі плану інспектування суб'єктів господарської діяльності на 2-й квартал 2007р. та наказу № 236 від 03.05.07р., Державною інспекцією проведена планова перевірка на предмет забезпечення якості лікарських засобів комунальним підприємством "Аптека № 2", що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Ковпака, 18 та здійснює відповідно до отриманої ліцензії роздрібну торгівлю лікарськими засобами.

Під час проведення перевірки спеціалістами Державної інспекції здійснювався відбір зразків лікарських засобів для проведення лабораторного аналізу якості цих засобів. Про відбір зразків лікарських засобів були складені відповідні акти відбору від 03 травня 2007р., які підписані представниками Державної інспекції та представником відповідача.

Після проведення лабораторної перевірки якості вилучених зразків лікарських засобів, на основі результатів проведеного аналізу зразків лікарських засобів Державна інспекція надала відповідачу відповідні сертифікати аналізу лікарських засобів та припис від 31.05.07р. № 140.

Вартість здійснення державного контролю якості лікарських засобів (включаючи роботи з відбору та доставки зразків лікарських засобів, лабораторного аналізу, складання висновку щодо якості лікарських засобів та видачу відповідачу припису (дозволу) на реалізацію лікарських засобів) склала 2812 гривень 99 копійок (розрахунок суми боргу та рахунки додаються).

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 610 від 26.04.03р., вартість відібраних лікарських засобів та витрати на здійснення державного контролю (включаючи роботи з відбору та доставки цих зразків, лабораторний аналіз, складання висновку щодо якості лікарських засобів та видачу суб’єкту господарської діяльності розпоряджень (приписів), тощо відносяться до виробничих витрат суб’єктів господарської діяльності, у яких ці зразки беруться. Підставою для визначення витрат є акт зразків лікарських засобів та рахунок Державної інспекції МОЗ або відповідної територіальної інспекції за здійснення державного контролю їх якості.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 24.11.2003р. № 543 затверджений Порядок визначення вартості здійснення контролю якості лікарських засобів державними інспекціями з контролю якості лікарських засобів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, пунктом 4. 1. якого встановлено, що за наслідками здійсненого державного контролю якості лікарських засобів територіальна інспекція виставляє рахунок. При цьому оплаті суб'єктом господарської діяльності підлягає вартість здійснення державного контролю якості лікарських засобів (включаючи роботи з відбору та доставки зразків лікарських засобів, лабораторного аналізу, складання висновку щодо якості лікарських засобів та видачу суб'єктам господарської діяльності розпоряджень /приписів/ тощо) (пункт 4.2. Порядку).

Відповідач заперечуючи вимоги позивача, посилається на те, що позивач повинен здійснювати контроль за якістю лікарських засобів лише за наявності цивільно-правової угоди. Такий висновок відповідача не відповідає вищезазначеним нормам законодавства та Положення про

Державну інспекцію з контролю якості лікарських засобів у Сумській області, затвердженою в.о. головного державного інспектора України з контролю якості лікарських засобів 20.10.2006р. Пунктом 14 Положення визначені випадки, здійснення позивачем аналізу зразків лікарських засобів на підставі угод: а саме у разі виникнення конфліктів  між споживачами та постачальниками лікарських засобів, та за зверненням суб’єктів господарювання.

В даному спорі позивач здійснив державний контроль якості лікарських засобів, тому витрати повинен сплатити відповідач.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Аптека № 2»  (40031, м. Суми, вул. Ковпака, б. 18; код 30452542) на користь Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів у Сумській області ( 40002, м. Суми, вул. Перемоги, б. 2, код 06711038) вартість витрат на здійснення державного контролю якості лікарських засобів в розмірі 2 812 грн. 99 коп.

Порядок і строки апеляційного оскарження встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,  якщо таку заяву не було подано. В разі подання  апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано,  набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.