ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Справа №  09/3512а

"07" вересня 2007 р.,  15 год.  40 хв.                                               м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Курченко Н.М.,

при секретарі –Лавріненко С.І., за участю представників сторін: позивача –Кочерга А.Г. за довіреністю, відповідача –Трохименко Н.О. за довіреністю, Орлова О.П. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Звенигородкаагрохім»до  Державної податкової інспекції у Звенигородському районі про  визнання недійсними податкових повідомлень–рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Подано адміністративний позов, у якому позивач просить  визнати недійсними податкові повідомлення –рішення відповідача від 04 травня 2007 року:

- № /0, яким позивача зобов’язано сплатити штраф у сумі 250,19 грн. за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку з підприємств і організацій –власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі –перше спірне рішення);

- №/0, яким позивача зобов’язано сплатити штраф у сумі 42153,20 грн. за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку з підприємств і організацій –власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі –друге спірне рішення), з підстав їх необґрунтованості та незаконності.

Позовні вимоги мотивовані наступним:

- ухвалою господарського суду Черкаської області від 01 грудня 2004 року порушена справа про банкрутство ВАТ „Звенигородкаагрохім” за №01/3946;

- сума заборгованості по платежам була заявлена, як кредиторська заборгованість, яка враховано при подані позову у період порушення справи про банкрутство, і погашена разом з іншими платежами;

- суми штрафних санкцій за несвоєчасну сплату обов’язкових платежів, які виникли до 01.12.2004 року, не були заявлені у період порушення справи про банкрутство, в силу ст.31 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від 14.05.1992 року №2343-ХІІ зі змінами і доповненнями (далі вживається скорочено –Закон „Про відновлення платоспроможності боржника...”) зобов’язання  вважаються погашеними;

- відповідачем нараховані штрафні санкції за період  грудень 2004 року –2006 роки, тобто у період дії мораторію, хоча п.4 ст.12 Закону „Про відновлення платоспроможності боржника...” забороняє нарахування неустойки за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань, щодо сплати податків, зборів (обов’язкових платежів);

- 14 грудня 2006 року господарським судом затверджена мирова угода між кредиторами та боржником.

Відповідач у письмових запереченнях позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на законність та обґрунтованість спірного рішення, оскільки в порушення п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року №2181-ІІІ (далі –ЗУ №2181) позивач не виконав свої зобов’язання щодо самостійної сплати  задекларованих податкових зобов’язань, які стали узгодженими, тому згідно п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 ЗУ №2181 йому обґрунтовано нарахований штраф за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання у відповідних розмірах погашеної суми податкового боргу.

В судовому засіданні:

- представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити;

- представники відповідача проти позову заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях, просили у позові відмовити та посилались на правові позиції Верховного Суду України (ВСУ) щодо застосування Закону „Про відновлення платоспроможності боржника...”, викладених у постанові ВСУ від  23.05.2006 року.

Відповідно до  ст.150 КАС України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 22 серпня по 07 вересня 2007 року.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ) не підлягають доказуванню, як такі, що визнаються сторонами,  наступні обставини: позивач є платником податку з підприємств і організацій –власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі скорочено –податок з власників  транспортних засобів), самостійно подавав податкові розрахунки з цього податку, однак задекларовані податкові зобов’язання по податку з власників транспортних засобів, протягом десяти днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 ЗУ №2181 для подання податкової декларації, не сплачував.

При погашенні позивачем суми податкового боргу, відповідач виявив порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку з власників транспортних засобів, тому прийняв спірні рішення, якими на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 ЗУ №2181 за затримку на 35 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в сумі 1250,96 грн. зобов’язав сплатити штраф у розмірі 20%  в сумі 250,19 грн.(перше спірне рішення) та за затримку на 1275 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в сумі 84306,40 грн. зобов’язав сплатити штраф у розмірі 50%  в сумі 42153,20 грн. (друге спірне рішення).

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 01 грудня 2004 року відносно позивача була порушена справа про його банкрутство №01/3496, введені процедура розпорядження майном та мораторій на задоволення вимог кредиторів. Ухвалою  господарського суду Черкаської області від 14 грудня 2006 року затверджена подана сторонами мирова угода від 07.11.2006 року, провадження у справі припинено.

Згідно ст. 1 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника..." мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, а також припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Відповідно до ст. 12 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Положення даної норми стосується вимог, зобов’язань, які підпадають під поняття мораторію, відповідно, ці положення підлягають застосуванню з урахуванням визначення мораторію, наведеного  у ст.1 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника....”

Системний аналіз змісту зазначених норм Закону "Про відновлення платоспроможності боржника..." свідчить про те, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), які виникли після дня введення мораторію, а отже і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення. Невиконання таких зобов’язань є правопорушенням.

Нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості за зобов’язаннями строк виконання яких настав після порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію, припиняється, згідно з ч.1 ст.23 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника" лише з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Строк виконання позивачем податкових зобов’язань по податку з власників транспортних засобів настав в певній частині до 01 грудня 2004 року, тобто до порушення справи про банкрутство і введення мораторію, а в певній частині після порушення справи про банкрутство та введення мораторію.

Відповідно до поданих відповідачем розрахунків штрафних санкцій, визначених у  спірних рішеннях, встановлено, що штраф за порушення граничного строку сплати узгодженої суми податкових зобов’язань по податку з власників транспортних засобів, строк виконання яких настав до введення мораторію, становить 5808,38 грн.(друге спірне рішення).

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими в частині протиправного визначення штрафу за порушення граничного строку сплати узгодженої суми податкових зобов’язань по податку з власників транспортних засобів, строк виконання яких настав до введення мораторію. Отже адміністративний позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно, друге спірне рішення підлягає визнанню недійсними в частині зобов’язання сплатити штраф за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку з власників транспортних засобів у сумі 5808,38 грн.

Судові витрати  відповідно до ст.94 КАС України не розподіляються в силу відсутності клопотання позивача про їх відшкодування та незначною сумою судових витрат.

Керуючись ст. ст. 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Звенигородському районі від 04 травня 2007 року №/0  в частині зобов’язання ВАТ „Звенигородкаагрохім” сплатити штраф за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку з підприємств і організацій –власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 5808,38 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                Н.М.Курченко

Повний текст постанови складений 12 вересня 2007 року.