ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2007                                                                                   Справа № 31/153-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Головка В.Г.  (доповідач),

суддів Павловського П.П., Чус О.В.

при секретарі:  Корх К.В.

за участю представників сторін:

від позивача –Філоненко В.О., довіреність від 14.03.2007

від відповідача-1, 2, 3 не з’явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені

від відповідача-4 Приходченко С.В., довіреність від 11.01.2007

від відповідачів-5 Максименко С.М., довіреність від 29.01.2007

відповідача-6 Кривцова Є.І., довіреність від 13.11.2006

від третьої особи –Присяжнюк Д.В., довіреність від 21.09.2006

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКО" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  25.04.2007р. у справі №31/153-07

за позовом   товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКО", м.Дніпропетровськ

до відповідачів:

1. Фонду державного майна, м. Київ

2. Відкритого акціонерного товариства "Червоний Профінтерн", м.Дніпропетровськ

3. Дніпропетровської обласної ради, м.Дніпропетровськ

4. Дніпропетровської обласної державної адміністрації, м.Дніпропетровськ

5. Дніпропетровської міської ради, м.Дніпропетровськ

6. Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ

третя особа без самостійних вимог на предмет спору - відкрите акціонерне товариство "Дніпрометиз", м.Дніпропетровськ

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від  25.04.2007р. у справі №31/153-07 (суддя Мороз В.Ф.) позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКО" до відповідачів: Фонду державного майна, відкритого акціонерного товариства "Червоний Профінтерн", Дніпропетровської обласної ради, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Дніпропетровської міської ради, Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській області за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - відкритого акціонерного товариства "Дніпрометиз" про визнання права власності, провадження в частині вимог до відкритого акціонерного товариства "Червоний Профінтерн" припинено, а в задоволенні іншої частини позовних вимог до відповідачів відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на наступне:

-          судом не враховано, що на момент укладання договорів №17-11/288 від 30.06.1998р. та №2 від 26.02.1999р. тлумачення поняття цілісного майнового комплексу визначалося ст.4 ЗУ „Про оренду державного та комунального майна”, постановою КМУ „Про затвердження методики оцінки вартості майна під час приватизації”, з яких випливає, що цілісний майновий комплекс –це є господарський об’єкт з завершеним циклом виробництва  продукції (робіт послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на який він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання ..., і тому цілісний майновий комплекс зі спірними будівлями було отримано у власність позивачем від відповідача-2 як господарський об’єкт з завершеним циклом виробництва продукції;

-                   судом  в порушення вимог ст.ст. 34, 36, 43 ГПК України  не досліджено належним чином докази, які надані позивачем в обґрунтування позовних вимог щодо спірного майна тощо.

Представник третьої особи вважає, що спірні об’єкти використовуються в єдиному технологічному процесі виробництва, тому підтримав апеляційну скаргу позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-4 вважає себе неналежним відповідачем і просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Відповідач-5 вважає рішення суду законним, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Представник відповідача-6 у судовому засіданні підтримав вимоги відповідачів-4, 5 щодо залишення рішення суду без змін в повному обсязі.

Відповідачі-1,2,3 відзив на апеляційну скаргу не надали, їх представники в судове засідання не з’явилися, тому суд вважає можливим розглянути скаргу у їх відсутність за наявними в матеріалах справи документами.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.1.1 статуту товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКО" воно є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов’язків українсько-угорського товариства з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями фірми "ТЕКО" (а.с.50-59 т.2).

На підставі договору поручительства від 17.09.1998р. ТОВ фірми "ТЕКО" виступило поручителем  щодо виконання ВАТ "Червоний Профінтерн"  зобов’язань за кредитним договором №К-210д від 29.05.1998р. (а.с.123-127 т.1).

ТОВ фірми "ТЕКО" виконало зобов’язання перед КБ «Приватбанк»щодо погашення кредиту в сумі 11337265,18грн., тому на підставі договору №2 від 26.02.1999р. ВАТ "Червоний Профінтерн"  передало у власність ТОВ фірми "ТЕКО" цілісний майновий комплекс (а.с.128, 112-113 т.1), що підтверджується актом прийому-передачі від 1.06.1999р. (а.с.129 т.1).

Зазначені договори в установленому порядку не оскаржені та не визнані недійсними, що підтвердили сторони в судовому засіданні.

Постановою арбітражного суду Дніпропетровської області від 5.07.1999р. ВАТ "Червоний Профінтерн"  визнано банкрутом та призначено ліквідаторів (а.с.42 т.2).

На зборах ліквідаторів було створено ліквідаційну комісію (протокол від 20.07.1999р.), за результатами роботи якої підготовлено ліквідаційний баланс ВАТ Дніпропетровський завод "Червоний Профінтерн", який затверджено арбітражним судом Дніпропетровської області (ухвала від 27.12.2000р.).

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 7.09.2006р. в Єдиному державному реєстрі відсутній запис про

державну реєстрацію ВАТ "Червоний Профінтерн", тому суд правомірно припинив у цій частині провадження у справі.

Разом з тим, судом помилково відмовлено в позові щодо визнання права власності на спірні об’єкти, а саме: слюсарну майстерню №32, площею 148кв.м, майстерню електроцеху №42, площею 102,4кв.м, склад готової продукції №59, площею 546кв.м, гараж №61, площею 83,2кв.м, сарай №63, площею 15кв.м, гуміровочну №83, площею 182кв.м, сторожку №87, площею 16,1кв.м та підпірні стінки-ІІ, довжиною 89м і висотою 1м, які розташовані  у м.Дніпропетровську вул.Краснозаводська,1.

Відповідно до ст.128 Цивільного кодексу УРСР, яка діяла на момент укладення договору, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

В п.4.3 договору №2 від 26.02.1999р. вказано, що право власності на об’єкти цілісного майнового комплексу переходять від Боржника до Кредитора з моменту підписання акту прийому-передачі. Ні в договорі, а ні в акті прийому-передачі будь-яких застережень з приводу спірних об’єктів не міститься.

Крім того, спірні об’єкти не були структурними підрозділами підприємства і в установленому порядку, у тому числі при передачі державного нерухомого майна цілісного майнового комплексу в статутний фонд ВАТ "Червоний Профінтерн", в самостійні об’єкти не відокремлювалися, що підтверджується актом від 16.06.1998р. (а.с.69-70 т.2) та не заперечується сторонами у справі.

Спірне майно не можна було відокремити в самостійні об’єкти, оскільки деякі з них (№32, 42, 59) знаходились під одним дахом з зареєстрованими в установленому порядку приміщеннями, а інше, знаходячись на території підприємства, використовувалось за прямим призначенням. Це підтверджується схематичним планом земельної ділянки заводу  ТОВ "ТЕКО" (а.с.95 т.2) та технологічними схемами (а.с.136-148 т.3).

Згідно листа Фонду державного майна України засновником ВАТ "Червоний Профінтерн" був виконавчий комітет Дніпропетровської обласної Ради народних депутатів, який повинен підтвердити право власності на нерухоме майно (а.с.142 т.1).

Дніпропетровська обласна рада у листі від 11.07.2006р. №8/17-1063 повідомила, що будівлі і споруди розташовані за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Краснозаводська,1 до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області не належать (а.с.143-144 т.1).

Про відсутність спірних об’єктів в комунальній власності міста підтвердив  представник відповідача-5 у судовому засіданні.

Більш того, Дніпропетровська обласна та міська ради будь-яких доказів щодо перебування спірних  об’єктів в комунальній власності, у тому числі на вимогу суду, не надали.

Таким чином, кредитору на підставі договору №2 від 26.02.1999р. фактично передано у власність цілісний майновий комплекс ВАТ "Червоний Профінтерн", у тому числі спірні об’єкти, які не були зареєстровані в установленому порядку, але знаходились на території підприємства та використовувались в технологічному процесі.

Дніпропетровською міською радою 13.09.2002р. з ТОВ "ТЕКО" укладено договір оренди земельної ділянки площею 12,8510га для розміщення виробничих будівель та споруд, строком до 7.08.2017р. (а.с.130-134 т.1).

Після перереєстрації ТОВ фірми "ТЕКО", об’єкти цілісного майнового комплексу, у тому числі спірні об’єкти, були поставлені позивачем на бухгалтерський облік як невід’ємна частина єдиного технологічного процесу, що підтверджується інвентарними картками обліку основних засобів.

Відповідно до ч.1 ст.139 Господарського кодексу України майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб’єктів

господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб’єктів.

Згідно ст.8 Закону України “Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні” бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

За п.7.1 статуту ТОВ "ТЕКО" товариство є власником майна, переданого йому учасниками у вигляді внесків (вкладів) до статутного капіталу або додаткових внесків, продукції, що вироблена Товариством в результаті господарської діяльності, а також іншого майна, придбаного або одержаного на інших підставах, що не заборонені законодавством.

За висновками Придніпровської товарної біржі загальна вартість спірного майна, побудованого в 1983р. та розташованого за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Красно- заводська-1, складає 1129000грн. (а.с.11-41 т.1).

Однак об’єкти нерухомого майна цілісного майнового комплексу, а саме: слюсарна майстерня №32, площею 148кв.м, майстерня електроцеху №42, площею 102,4кв.м, склад готової продукції №59, площею  546кв.м, гараж №61, площею 83,2кв.м, сарай №63, площею 15кв.м, гуміровочна №83, площею 182кв.м, сторожка №87, площею 16,1кв.м та підпірні стінки-ІІ, довжиною 89м і висотою 1м, які розташовані у м. Дніпропетровську вул.Краснозаводська,1 не були зареєстровані в установленому порядку (ас.94-150 т.2, 1-74 т.3).

Згідно ст.115 Цивільного кодексу України товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність, продукції, виготовленої, виробленої товариством в результаті господарської діяльності, одержаних доходів, іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом; при реорганізації товариства вся сукупність прав та обов’язків товариства переходить до його правонаступників.

Отже позивачу на законних підставах належить на праві власності цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: м.Дніпропетровськ вул.Краснозаводська,1.

Доводи відповідачів, що позивач не є власником спірних об’єктів, не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з вимог ст.328 Цивільного кодексу України.

Інші доводи відповідачів, у тому числі з посиланням на акт приймання-передачі об’єктів нерухомого майна, не заслуговують на увагу, оскільки ними право власності на спірне майно не оскаржується.

На підставі викладеного, рішення суду підлягає частковому скасуванню, а позов в частині визнання права власності на об’єкти нерухомості - слюсарну майстерню №32, площею 148кв.м, майстерню електроцеху №42, площею 102,4кв.м, склад готової продукції №59, площею 546кв.м, гараж №61, площею 83,2кв.м, сарай №63, площею 15кв.м, гуміровочну №83, площею 182кв.м, сторожку №87, площею 16,1кв.м та підпірні стінки-ІІ, довжиною 89м і висотою 1м, розташовані за адресою м. Дніпропетровськ вул.Краснозаводська-1, задовольнити.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Судові витрати відповідно до ч.2 ст.49 Господарського процесуального кодексу України покласти на позивача, з вини якого виник спір, оскільки він з відповідною заявою про визнання права власності до відповідачів не звертався.

Керуючись ст.99,101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКО" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від  25.04.2007р. у справі №31/153-07 частково скасувати.

Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕКО" право власності на будівлі і споруди - слюсарну майстерню №32, площею 148кв.м, майстерню електроцеху №42, площею 102,4кв.м, склад готової продукції №59, площею 546кв.м, гараж №61, площею 83,2кв.м, сарай №63, площею 15кв.м, гуміровочну №83, площею 182кв.м, сторожку №87, площею 16,1кв.м та підпірні стінки-ІІ, довжиною 89м і висотою 1м, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ вул.Краснозаводська,1.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий                                                                            В.Г.Головко

Судді                                                                                        П.П.Павловський

О.В.Чус