ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"25" січня 2007 р.
Справа № 186/5-06

Суддя Господарського суду Київської
області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом

Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Узин

до

Маслівського державного аграрного
технікуму ім. П.Х.Гаркавого, с. Маслівка, Миронівський район

про

стягнення 36364,32 грн.,

за участю представників:

позивача:

ОСОБА_2-дов. від ІНФОРМАЦІЯ_1р.

відповідача:

Демченко О.В. -дов. від
12.05.2006р. № 249

суть спору:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява Приватного підприємця ОСОБА_1 (далі -Позивач) до
Маслівського державного аграрного технікуму ім. П.Х.Гаркавого (далі
-Відповідач) про стягнення 36364,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань щодо
здійснення повного розрахунку за отримані ним товарно-матеріальні цінності:
дизельне пальне у кількості 10780 л на суму 41289,12 грн., редуктор КПІ у
кількості 1 шт. та гідропідсилювач КАМАЗ у кількості 1 шт. на загальну суму
4500 грн., плуг дисковий у кількості 1 шт. на суму 22500 грн.

В судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_2р.
представник позивача відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального
кодексу України подав заяву від ІНФОРМАЦІЯ_3р. НОМЕР_1, якою збільшив розмір
позовних вимог на суму 5654,64 грн., з яких 4472,81 грн. - інфляційні втрати та
1181,83 грн. - 3% річних. Разом з заявою позивач подав до суду розрахунок суми
боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Представник відповідача, присутній
в судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_2р., проти позовних вимог не заперечив, позов
визнає повністю. До суду ІНФОРМАЦІЯ_4р. надійшла заява відповідача про визнання
позову та відстрочку виконання судового рішення. Заява в частині відстрочки
виконання судового рішення, з посиланням на ст. 121 ГПК України та ст. 33
Закону України «Про виконавче провадження», мотивована тяжким фінансовим
становищем відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін присутніх в судовому засіданні,
дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Позивачем за накладними від
ІНФОРМАЦІЯ_5р. НОМЕР_2, від ІНФОРМАЦІЯ_6р. НОМЕР_4, від ІНФОРМАЦІЯ_7р. НОМЕР_5,
від ІНФОРМАЦІЯ_8р. НОМЕР_3 було поставлено відповідачеві дизельне пальне у кількості
10780 л на суму 41289,12 грн., а відповідачем за довіреністю від ІНФОРМАЦІЯ_5
р. серія НОМЕР_6 вказаний товар був прийнятий. Також позивачем за накладною від
ІНФОРМАЦІЯ_5р. НОМЕР_7 було поставлено відповідачеві редуктор КПІ у кількості 1
шт. та гідропідсилювач КАМАЗ у кількості 1 шт. на суму 4500 грн., а
відповідачем за довіреністю від ІНФОРМАЦІЯ_5р. серія НОМЕР_8 вказаний товар був
прийнятий. Позивачем за накладною від ІНФОРМАЦІЯ_9р. НОМЕР_9 було поставлено
відповідачеві плуг дисковий у кількості 1 шт. на суму 22500 грн., а
відповідачем за довіреністю від ІНФОРМАЦІЯ_9р. серія НОМЕР_10 вказаний товар
був прийнятий. Загальна сума поставки складає 68289,12 грн.

Відповідач в рахунок часткової
оплати поставленої продукції відпустив позивачеві за накладною НОМЕР_12 від
ІНФОРМАЦІЯ_10р. борошно пшениці у кількості 59,1 т на суму 31928,8 грн.

Сторони у справі ІНФОРМАЦІЯ_11 року
провели звірку взаємних розрахунків, про що склали акт звірки взаємних
розрахунків за яким сальдо складає 36364,32 грн. на користь позивача.
Зазначений акт підписаний з обох сторін та скріплений печатками.

Таким чином, заборгованість
відповідача складає 36364,32 грн. - різниця між частковою оплатою та загальною
вартістю поставленої продукції.

Позивач надіслав на адресу
відповідача претензію від ІНФОРМАЦІЯ_12 року НОМЕР_11 з вимогою перерахувати
вищезазначену суму або надати сільськогосподарську продукцію на суму
заборгованості до ІНФОРМАЦІЯ_13р. Відповідачем вказана вимога виконана не
була.

Відповідно до ч. 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, в порушення своїх зобов'язань
відповідач за поставлену продукцію не розрахувався в повному обсязі у зв'язку з
чим за останнім, на час розгляду справи, рахується заборгованість на загальну
суму 36364,32 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином
відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються
відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526
Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором
або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Беручи до уваги викладене, та
враховуючи, що заборгованість відповідача перед позивачем на час прийняття
рішення не погашена, її розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в
сумі 36364,32   грн. є доведеними,
обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з
відповідача  інфляційні втрати та три
проценти річних за період прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або
законом.

Згідно розрахунку позивача,
доданого до заяви про збільшення розміру позовних вимог, інфляційні втрати
складають 4472,81 грн., три проценти річних з простроченої суми складають
1881,83 грн.

Однак, вказаний розрахунок є
необґрунтованим та таким, що не відповідає
вимогам законодавства та обставинам справи, оскільки період за який
нараховані  інфляційні втрати та три проценти
річних складає 13 місяців, з ІНФОРМАЦІЯ_14р. по ІНФОРМАЦІЯ_15р. включно. Разом
з тим,  строк (термін) виконання
боржником - відповідачем обов'язку, щодо здійснення розрахунку за отримані
товари відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлений в
вищезазначеній претензії позивача до ІНФОРМАЦІЯ_13р.

Таким чином, прострочка виконання
грошового зобов'язання починається з наступного дня, яким визначений строк
(термін) виконання боржником обов'язку, щодо здійснення розрахунку, тобто з
ІНФОРМАЦІЯ_18р.

Отже, згідно із правильним
розрахунком, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1317,33 грн.
-інфляційні втрати, 215,20 - три проценти річних, які нараховані за період з
ІНФОРМАЦІЯ_16 до ІНФОРМАЦІЯ_17р.

Що стосується заяви відповідача про
відстрочку виконання судового рішення, то господарський суд не вбачає правових
підстав для її задоволення, оскільки в ній не зазначено обставин, що
ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до вимог статті 121
Господарсько процесуального кодексу України при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд у
виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, змінити спосіб та порядок виконання рішення.

Згідно зі ст. 33 Господарсько
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вимоги статті 121
Господарсько процесуального кодексу України та те, що відповідач не надав до
суду доказів тяжкого фінансового стану, господарський суд відмовляє у
задоволені заяви відповідача про відстрочку виконання рішення.

Витрати по сплаті державного мита
відповідно до статті 49 ГПК України та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу відповідно до статті 44 ГПК України покладаються
сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції
України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 77, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Маслівського державного
аграрного технікуму ім. П.Х.Гаркавого (08850, Київська область, Миронівський
район, с. Маслівка, вул. Незалежності, 66, ідентифікаційний номер 00725364) на
користь Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_13) 36364,32 (тридцять шість тисяч триста шістдесят чотири) грн. 32 коп.
- заборгованості, 1317,33 грн. (одну тисячу триста сімнадцять) грн. 33 коп. -
інфляційних втрат, 215,20  (двісті
п'ятнадцять)  грн. 20 коп. - трьох
процентів річних, 378,96 (триста сімдесят вісім) грн. 96 коп. витрат по сплаті
державного мита та 106,42 (сто шість) грн.
42 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

2. В іншій частині позову
відмовити.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду
Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з
дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в
апеляційному або касаційному порядку.

Суддя

Дата підписання рішення 08.02.2007р.