ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"27" липня 2007 р.                                                             Справа №     А18/146-07

м. Київ, вул. Комінтерну, 16

(зал судових засідань №  205)

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді А.Ю. Кошика при секретарі   розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом  Закритого акціонерного товариства "Фабрика "Комбі"

до  Державної податкової інспекції у Вишгородському районі

про      визнання частково нечинним податкового повідомлення-рішення

За участю представників:

Позивач -  Скоцеляс Г.С.

Відповідач -  Колодій О.М.

Від прокуратури - Матвієць В.В.

Суть спору:

До господарського суду Київської області  звернулось Закрите акціонерне товариство «Комбі»(далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Вишгородському районі (далі - відповідач) про визнання частково нечинним податкового повідомлення-рішення № 000012304/0 від

28.02.2007 року в частині завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2006 року на суму 145921,81 грн., за листопад 2006 року на суму 500,00 грн.

Провадження  в адміністративній справі було відкрите відповідно до ухвали від 30.03.2007 року.

Прокуратура Київської області  16.05.2007 року  подала Повідомлення про вступ  у справу з метою представництва  інтересів держави в особі Державної податкової інспекції у Вишгородському районі.

В ході розгляду спору позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, в спростування висновків контролюючого органу  заперечує викладені в Акті перевірки обставини, вважає, що вони не відповідають фактичним обставинам, крім того, наголошує, що під час проведення позапланової перевірки належним чином не були вивчені надані для перевірки оригінали документів, що призвело до часткового підтвердження суми, заявленої до відшкодування ПДВ за жовтень 2006 року 47647,71 грн.; за листопад 2006 року –26183,00 грн.  Також позивач  зазначає, що в період проведення перевірки  відповідачем неодноразово направлялись запити та листи з вимогами надати до податкової інспекції копії документів, підтверджуючих суму заявленого бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень та листопад 2006 року, які є незаконними, оскільки  жоден із законів не встановлює ні право податкових органів вимагати, ні обов'язок платника податків надавати копії будь-яких, документів для проведення позапланової виїзної документальної перевірки декларації з податку на додану вартість, окрім тих, які вже були надані разом із податковою декларацією.

Відповідач надав письмові заперечення на позов. В обгрунтування своїх заперечень зазначив, що  у відповідності  до п.п. 7.7.5, п. 7.7. статті 7 Закону України «Про  податок на додану вартість»з метою  підтвердження заявлених  позивачем сум бюджетного відшкодування за жовтень-листопад 2006 року  за наслідками проведення камеральної перевірки  виникла необхідність у призначенні виїзної позапланової документальної перевірки платника податків. В ході проведення спірної перевірки  позивачем  в порушення вимог абзацу а) пп. 7.7.2 п. 7.7 ст.7 Закону України «Про  податок на додану вартість» позивачем  не надано на вимогу контролюючого органу  копій платіжних доручень  в  якості  доказів  фактичної сплати спірних сум,  тому  вони вважаються не підтвердженими.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне:

Позивачем було подано 14.11.2006 року до Державної податкової інспекції у Вишгородському районі Київської області  податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2006 року із заявою про повернення  бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів у  сумі 211770,00 грн. в порядку п.п. 7.7.4. п. 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Крім того, 11.12.2006 року до ДПІ у Вишгородському районі Київської області  була подана податкова декларація з податку на додану вартість за листопад 2006 року із заявою про повернення  бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів у сумі 26683,00 грн.

На виконання п.п. 7.7.5, п. 7.7. статті 7 Закону України «Про  податок на додану вартість»згідно Наказу ДПІ № 16 від 23.01.2007 року та Направлення на перевірку № 4/23-2 від 23.01.2007 року була проведена виїзна позапланова документальна перевірка  правильності  визначення  заявлених позивачем до відшкодування  сум   податку  на додану  вартість за період з 01.09.2006 року по 31.11.2006 року. Згідно Наказу ДПІ у Вишгородському районі від 05.02.2007 року № 31 та Направлення № 6/25-2 від 06.02.2007 року термін проведення позапланової виїзної документальної перевірки був продовжений на 5 робочих днів.

За результатами проведеної перевірки був складений Акт № 123/23-4/19016050 від 19.02.2007 року, на підставі якого  винесене податкове повідомлення-рішення № 000012304/0 від 28.02.2007 року, про завищення позивачем заявленого бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2006 року на суму 164122,29 грн., за листопад 2006 року на суму 500,00 грн., і встановлено, що бюджетному відшкодуванню підлягають відповідно  заявлена до відшкодування суми 47647,71 грн. та  26183,00 грн.

Дослідивши дані Акту перевірки, судом встановлено, що відповідач дійшов висновку про порушення позивачем п.п.6.2.1, п.6.2, ст.6 Закону України «Про податок на додану вартість»та п.п.3.3.3 п.3.3 Наказу ДПА України №166 від 30.05.1997р. «Про затвердження форми податкової декларації та порядку її заповнення і подання»зі змінами і доповненнями, а саме:

-  в жовтні 2006 року завищено розмір експортних операцій в р.2.1 Податкової декларації з ПДВ за жовтень 2006 року у сумі 147712,50грн. Дане порушення не призвело до заниження суми податку на додану вартість.

-  в листопаді 2006 року завищенно розмір експортних операцій в р.2.1 Податкової декларації з ПДВ за листопад 2006 року у сумі 150833,40 грн. Дане порушення не призвело до заниження суми податку на додану вартість.

- в порушення п.10.3 ст.10 Закону України «Про податок на

додану вартість»та п.3.6 Наказу ДПА України №166 від

30.05.1997р. «Про затвердження форми податкової декларації та порядку її заповнення і подання»позивачем в кол. Б рядка 8 «Коригування

на основі попередніх звітних періодів»в жовтні 2006 року не відображено суму ПДВ 20 грн.  Дане порушення не призвело до заниження суми податку на додану вартість.

- в порушення вимог пп. 7.7.2 п. 7.7 ст.7 Закону України «Про

податок на додану вартість»завищено в рядку 3 розрахунку суми бюджетного відшкодування за жовтень 2006 року (додаток 3 до податкової декларації з податку на додану вартість) суму податкового кредиту вересня 2006 року, фактично сплачену підприємству-постачальнику у вересні 2006 року на суму 164122,29 грн., оскільки, в ході проведення перевірки ЗАТ «Фабрика «Комбі», встановлено, що згідно наданих до перевірки платіжних доручень, завірених банком та з урахуванням кредиторської заборгованості ЗАТ «Фабрика «Комбі»по розрахункам з постачальниками станом на 01.09.2006 року (дані оборотно-сальдових відомостей по рахунку бухгалтерського обліку «63.1», наданих підприємством до перевірки) загальна сума податкового кредиту попереднього податкового періоду (вересень 2006 року), фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді (вересні 2006 року) постачальникам таких товарів (послуг) становить 47647,71 грн.

- в порушення п.п.7.5.1 п.7 ст.7 Закону України «Про податок на

додану вартість»та п.3.7 Наказу ДПА України №166 від 30.05.1997р. «Про затвердження форми податкової декларації та порядку її заповнення і подання»позивачем    в  жовтні  2006  року  завищено   суму  податкового  кредиту  на 500,00грн., у зв'язку з відсутністю документів (платіжне доручення, видаткова накладна тощо),   що  підтверджують  здійснення  першої  з   подій.   Дане   порушення   призвело  до завищення  суми  бюджетного відшкодування  за листопад 2006 року.

Позивач,  не погоджуючись  з висновками контролюючого органу, не визнає факту завищення суми, заявленої до бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2006 року 145921,81грн., та за листопад 2006 року 500,00 грн., які відображені в податковому повідомленні-рішенні № 000012304/0 від 28.02.2007 року та Акті перевірки № 123/23-4/19016050 від 19.02.2007 року, вважає  висновки  контролюючого органу безпідставними, такими, що не відповідають дійсності.

У зв'язку з чим, позивач  22.02.2007 року направив до ДПІ у Вишгородському районі Київської області заперечення до Акту перевірки із зазначенням сум та документів, які підтверджують заявлену до відшкодування суму ПДВ.

На дане заперечення  відповідачем  було надано висновок № 2763/10/23-4/327 від 26.02.2007 року, в якому зазначено, що  надані запереченння позивача не мають документального підтвердження.

Крім того, податковий орган до свого висновку № 2763/10/23-4/327 від 26.02.2007 року надав таблицю, в якій зазначаються податкові накладні, що включені до податкового кредиту, суми податкового кредиту, які оплачені підприємствам-постачальникам, у тому числі ПДВ, та причина невідшкодування. Однак, згідно цієї таблиці сума ПДВ, що не підлягає відшкодуванню за вересень 2006 року складає 6571,09 грн., а не 164122,29 грн., як зазначено в Акті перевірки та повідомленні-рішенні податкового органу, а за жовтень 2006 року - 6596,55 грн., а не 500,00 грн.

Позивач  в спростування висновків контролюючого органу, викладених в Акті перевірки 123/23-4/19016050 від 19.02.2007 року зазначив, що  в частині 3 Акту безпідставно зазначено, що в жовтні 2006 року підприємством завищено суму податкового кредиту на 500,00 грн. у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують здійснення першої з подій, оскільки  відповідна сума ПДВ була сплачена в складі 3000,00 грн. оплачених платіжним дорученням № 1947 від 31.10.2005 року, копія якого була надана до ДПІ разом зі скаргою на постачальників,  якими були виписані податкові накладні з порушенням або відмовою у їх наданні, за № 2-25/997 від 07.11.2006 року, оригінал якого наявний у матеріалах справи.

Відповідач  зазначив, що копія зазначеного платіжного доручення зі скаргою за №2-25/997 від 07.11.2006р. не додавалась. Оригінал, зазначеного платіжного доручення, працівникам ДПІ, в ході проведення перевірки, не надано. Таким чином, позивач   посилається на платіжне доручення, документальне підтвердження якого,  до податкового органу не подавалось.

Позивач пояснив, що під час проведення позапланової виїзної документальної перевірки інспекторам податкового органу, що проводили перевірку, постійно, неодноразово надавалися пояснення, оригінали наявних на підприємстві отриманих податкових накладних за вересень-жовтень 2006 року (справа № 03-1157/5), за листопад-грудень 2006 року (справа № 03-1157/6) та виданих податкових накладних за вересень-жовтень 2006 року (справа № 03-1263/5), за листопад - грудень 2006 року (справа № 03-1263/6), платіжних доручень за вересень 2006 року (справа № 03-0321/9, № 03-0321/9-1), за жовтень 2006 року (справа № 03-0321/10), за листопад 2006 року (справа № 03-0321/11), авансових звітів за вересень 2006 року (справа № 03-0530/9), жовтень 2006 року (03-0530/10), листопад 2006 року (справа № 03-0530/11), оборотні відомості по рахункам 37, 63, 64, 65, 66 (справа № 03-0741/4 II півріччя 2006 року), оборотні відомості по рахункам 36,70 (справа № 03-0741/13 2006 року), оборотні відомості по рахункам 26, 28 (справа № 03- 0741/12 II півріччя 2006 року), та інших документів, необхідних для перевірки правильності розрахунку суми бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень - листопад 2006 року. Зазначив що, про надання зазначених документів працівникам податкової служби свідчать їх особисті підписи в Журналі реєстрації виданої документації, який ведеться на підприємстві (витяг з Журналу наданий до матеріалів справи).

Позивач стверджує, що вищезазначені документи підтверджують фактичну сплату підприємствам-постачальникам сум, віднесених до податкового кредиту. При цьому позивач  зазначає, що  пояснення та оригінали  відповідних документів надавались  під час проведення позапланової виїзної документальної перевірки інспекторам податкового органу.

Дослідивши зазначені обтавини, судом встановлено, що на адресу ЗАТ «Фабрика «Комбі»було надано запит №1848/10/23-4/161 від 09.02.2007 року про надання копій платіжних доручень за жовтень 2006 року, що підтверджують факт оплати податкового кредиту жовтня 2006 року для підтвердження суми, що заявлена до бюджетного відшкодування за листопад 2006 року в декларації з податку на додану вартість, однак, копії вказаних платіжних доручень до ДПІ у Вишгородському районі не надано, що не заперечується  самим позивачем.

Позивач вважає, що  посадовими особами ДПІ під час проведення позапланової перевірки належним чином не були вивчені надані для перевірки оригінали документів, що призвело до часткового підтвердження суми, заявленої до відшкодування ПДВ за жовтень -  листопад 2006 року.

Крім того,  в період проведення перевірки відповідач неодноразово направляв на адресу позивача запити та листи (копії додаються) з вимогою надати до податкової інспекції копії документів, підтверджуючих суму заявленого бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень та листопад 2006 року, які позивач вважає незаконними, оскільки жоден із законів не встановлює ні право податкових органів вимагати, ні обов'язок платника податків надавати копії будь-яких, документів для проведення позапланової виїзної документальної перевірки декларації з податку на додану вартість, окрім тих, які вже були надані разом із податковою декларацією.  Позивач вважає, що ним  було обґрунтовано, з посиланнями на нормативні документи, відмовлено в наданні копій документів відповідачеві (лист ЗАТ «Фабрика «Комбі»від 02.02.2007 року № 2-25/106).

При цьому позивач вважає, що згідно п. 9 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», органи державної податкової служби мають право при проведенні перевірок вилучити у підприємств, установ та організацій копії фінансово-господарських та бухгалтерських документів, які свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків та зборів (обов'язкових платежів) із складанням опису, який скріпляється підписом представника органу державної податкової служби та платника податків.

Таким чином, позивач вважає, що  не зобов’язаний був надавати  копії документів на запит  податкового органу, оскільки оригінали  таких документів надавались  під час проведення перевірки,  тому  через халатне і безвідповідальне ставлення посадових осіб ДПІ у Вишгородському районі Київської області до проведення перевірки позивача, свідоме ігнорування документів, які надавались для перевірки, податкове повідомлення-рішення № 000012304/0 ДПІ у Вишгородському районі Київської області завищеної суми  ПДВ за жовтень 2006 року в розмірі 145921,81 грн., за листопад 2006 року - 500,00 грн. необгрунтоване відповідними розрахунками.

При вирішенні спору суд врахову, що відповідно до норм Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит –це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.( п.1.7 ст.1).

Податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації (п.п.7.4.1 пункту 7.4 ст.7).

Згідно абз.4 п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»не належить до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Закон України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. У розумінні даного Закону первинні документи є підставою для  бухгалтерського обліку господарських операцій, що фіксують факти їх здійснення.

Згідно п.п.7.4.5.п.7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

В обгрунтування правомірності свого рішення відповідач  посилається на  вимоги абзацу а) пп. 7.7.2 п. 7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», відповідно до якого  бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

В порушення вимог абзацу а) пп. 7.7.2 п. 7.7 ст.7 зазначеного Закону позивачем  не надано на вимогу контролюючого органу  копій платіжних доручень  в  якості  доказів  фактичної сплати спірних сум,  тому  вони вважаються не підтвердженими, а заялений податковий кредит  завищено на відповідні суми.

Згідно наданого запиту №1848/10/23-4/161 від 09.02.2007 року про надання копій платіжних доручень за вересень 2006 року, що підтверджують факт оплати податкового кредиту вересня 2006 року для підтвердження суми, що заявлена до бюджетного відшкодування за жовтень 2006 року в декларації з податку на додану вартість та надання пояснень щодо порушення абз. «а»п.п. 7.7.2. п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», позивачем не надано копії відповідних  документів. Згідно наданих оригіналів платіжних доручень за вересень 2006 року встановлено, що фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді (вересні 2006 року) постачальникам таких товарів (послуг) становить 47647,71 грн.

Відповідно наданого позивачем письмового пояснення (вих.№2-25/147 від 12.02.2007року), останній стверджує, що згідно наданих працівникам ДПІ для перевірки відомостей бухгалтерського обліку та первинних документів, у тому числі платіжних доручень, завірених банком, оборотно-сальдових відомостей по рахунку «63.1», загальна сума фактично сплаченого ПДВ у вересні 2006 року складає 231464,66грн., також позивач заперечує правомірність врахування кредиторської заборгованості, оскільки суми, наведені у розрахунку бюджетного відшкодування складаються з сум ПДВ, які фактично сплачені у вересні 2006 року. При цьому не отримано жодних ґрунтовних пояснень щодо правомірності заявленого бюджетного відшкодування, а також не надано жодних підтверджуючих документів фактичної сплати ПДВ вересня 2006 року.

Згідно наданих до перевірки платіжних доручень, завірених банком та з урахуванням кредиторської заборгованості ЗАТ «Фабрика «Комбі»по розрахункам з постачальниками станом на 01.10.2006 року (дані оборотно-сальдових відомостей по рахунку бухгалтерського обліку «63.1», наданих підприємством до перевірки) загальна сума податкового кредиту попереднього податкового періоду (жовтень 2006року), фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді (жовтні 2006р.) постачальникам таких товарів (послуг) становить 38204,15 грн. Підприємством в рядку 3 додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2006 року відображено суму податкового кредиту попереднього податкового періоду фактично сплачену отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді (жовтень 2006р.) постачальникам таких товарів (послуг) в розмірі 179588,0 грн.

Як  свідчать встановлені в ході розгляду спору обставини,  в ході проведення  відповідачем позапланової виїзної  перевірки  щодо підтвердження заявлених позивачем сум бюджетного відшкодування,  контролюючий орган за наявними  в нього документами  встановив, що бюджетному відшкодуванню за жовтень 2006 року підлягає сума фактично сплачена ЗАТ «Фабрика «Комбі»за товари (роботи, послуги) у вересні 2006року постачальникам таких товарів (робіт, послуг) суми ПДВ по яких віднесено до дозволеного податкового кредиту в вересні 2006 року, в розмірі 47647,71 грн. та відсутність права на отримання бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 164122,29 грн.

Бюджетному відшкодуванню за листопад 2006 року підлягає сума фактично сплачена ЗАТ «Фабрика «Комбі»за товари (роботи, послуги) у листопаді 2006 року постачальникам таких товарів (робіт, послуг) суми ПДВ по яких віднесено до дозволеного податкового кредиту в  жовтні 2006 року, в розмірі 26183,0 грн. та відсутність права на отримання бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 500,0 грн.

Як вбачається з обставин спору, замість  детальних і обгрунтованих   заперечень до Акту перевірки, позивач посилається на непрофесійний  рівень перевіряючих, та вказує на їхнє безвідповідальне та халатне ставлення до перевірки.

Відповідач надав пояснення щодо обгрунтованості своїх висновків. Крім того, дослідивши скаргу на постачальників за №2-25/997 від 07.11.2006 року, яка надавалась до ДПІ у Вишгородському районі було встановлено, що до скарги було додано платіжні доручення на 107 аркушах, які прошнуровані, прошиті та скріплені підписом генерального директора та гербовою печаткою позивача, серед них платіжного доручення №1947 від 31.10.2005 року не було. Враховуючи, що датою списання коштів, з рахунку позивача, згідно платіжного доручення №1947 від 31.10.2005 року є 31.10.2005 року, то позивач мав право віднести 500,00 грн., до податкового кредиту у жовтні 2005 року,  як і решту суми за зазначеним платіжним дорученням.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що наведені позивачем обставини суперечливі,  факт ненадання витребуваних відповідачем для перевірки  платіжних доручень встановлений судом з пояснень самого  позивача, який вважає   спірну вимогу про надання  копій документів  протиправною.

Суд не погоджується  з висновками позивача про протиправність вимоги відповідача надати копії документів, необхідних для перевірки, оскільки відповідно до  п. 4 ст. 11 Закону України «Про державну податкову  службу»органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право одержувати у платників податків (посадових осіб платників податків) пояснення з питань, що виникають під час перевірок та стосуються реалізації повноважень органів державної податкової служби, встановлених цим та іншими законами України; перевіряти під час проведення перевірок у фізичних осіб документи, що посвідчують особу.

При цьому, надані платником податків пояснення   вважаються обгрунтованими в разі  документального  підтвердження викладених в них обставин.

Позивач вважає, що підставою для бюджетного відшкодування є дані тільки податкової декларації, однак, відповідна норма закону має   тлумачитись з врахуванням  вимоги про встановлення достовірності  даних зазначених  в такій податковій декларації шляхом проведення  камеральної перевірки, а в разі  необхідності,  позапланової виїзної  податкової перевірки фінансово-господарської діяльності, яка проводиться  податковим органом  в межах наданих законом повноважень і не може  обмежуватись  на розсуд  платника податків.  Дані податкової декларації  є підставою для  бюджетного відшкодування заявлених в ній сум  в разі їх підтвердження. При цьому самі по собі дані податкової декларації  законодавчо не визначені  документом, який  виключно підтверджує суми бюджетного відшкодування.

Ненадання  платником податків необхідних для проведення перевірки документів на запит  податкового органу,  є протиправним та унеможливлює  надання обгрунтованого висновку про  підтвердженість  заявленої до відшкодування суми ПДВ.

Відмова  позивача надати  копії документів, необхідних для   обгрунтованого висновку контролюючого органу про  достовірність заявлених до відшкодування в податкових деклараціях  сум податку на додану вартість  свідчить про відсутність  у перевіряючих  обгрунтованих підстав вважати заявлені  в податкових деклараціях суми  підтвердженими,  є протиправною та унеможливлює  надання контролюючим органом обгрунтованого висновку про  підтвердженість  заявленої до відшкодування суми ПДВ.

Лише факт наявності  у позивача   платіжних доручень,  про  існування яких  відповідачу не відомо (не надані  відповідні копії в огрутнування  виребуваних  в ході перевірки  пояснень),  не підтверджує  достовірність заявлених  в податкових деклараціях сум ПДВ.

Також,   необхідно враховувати, що висновок про   обгрунтованість заявлених сум бюджетного відшкодування  надається  контролюючим органом у відповідності до вимог Закону україни «Про податок на додану вартість»,  а не судом. До суду можуть бути оскаржені дії чи рішення контролюючого органу, що розглядається  з врахуванням  фактичних обставин на момент   винесення спірного рішення чи вчиннення дії.

Таким чином,  позивач   своїми протиправними діями позбавив контролюючий орган    можливості надати обгрунтований висновок про підтвердження заявлених сум бюджетного відшкодування, при цьому перевіряючі діяли   в межах наданих законом повноважень, висновки відповідача  обгрунтовані наявним за наслідками проведеної перевірки  матеріалами.

В ході розгляду спору судом встановлено, що копії витребуваних документів  були надані на вимогу  перевіряючих, однак не  в повному обсязі (за виключенням  декількох платіжних доручень), тому суду не зрозуміла позиція позивача щодо ствердження про відсутність  у відповідача права  витребовувати   копії первинних документів про  фактичну сплату  сум податку на додану вартість  щодо  спірних сум.

Ненадання  витребуваних документів свідчить про незабезпечення позивачем обов’язку підтвердити заявлені ним суми бюджетного відшкодування, що  позбавляє права на таке відшкодування  за наслідками дій самого ж  позивача.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином,  обгрунтованість  викладених в Акті перевірки висновків відповідачем  доведена,  що також підтверджуються встановленими у даній справі обставинами, тому  спірне податкове  повідомлення-рішення є правомірним,  таким, що відповідає законодавству, отже відсутні підстави для визнання його нечинним.

Враховуючи наведене, позовні вимоги  позивачем не доведені та не обгрунтовані, відповідачем спростовані, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 71, 94, 158 –163, Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні  позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо заява про апеляційне оскарження постанови не буде подана. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, в двадцятиденний строк після надання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя