ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.07.07 р.                                                                               Справа № 23/198

За позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю ”Панацея” м. Краматорськ

до відповідача: Підприємства, заснованого на власності громадянина Ізраїлю ”Микс”            м. Донецьк

про  стягнення 31 387, 89 грн.

Суддя              Забарющий М.І.

Представники сторін:

Від позивача:  не з’явився

Від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю ”Панацея” м. Краматорськ, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, підприємства, заснованого на власності громадянина Ізраїлю ”Микс” м. Донецьк, 28 565, 05 грн. боргу, 2 285, 20 грн. суми штрафних санкцій за прострочку виконання грошового зобов’язання з урахуванням індексу інфляції за вересень 2006р. - квітень 2007р. та 537, 64 грн. річних.

Позивач 12.07.2007р. подав до суду уточнений позов, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 31 995, 59 грн., у т.ч. 28 565, 05 грн. боргу, 2 770,81 грн. штрафних санкцій за построчку виконання грошового зобов’язання з урахуванням індексу інфляції за вересень 2006р. - квітень 2007р. та 659, 73 грн. річних.

Відповідач вимоги позивача не визнав повністю тому, що: господарський суд Донецької області  29.01.2007р. виніс ухвалу про порушення справи про банкрутство відповідача і цією ж ухвалою ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів; ухвалою у справі про банкрутство  від 15.05.2007р. затверджений реєстр кредиторів, а вимоги всіх інших конкурсних кредиторів вважаються погашеними.

Суд відхилив клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв’язку з відпусткою, оскільки: суд не викликав у засідання суду конкретну посадову особу позивача; не подано доказів про факт відпустки.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Сторони 01.09.2004р. уклали договір купівлі - продажу продукції (товару), згідно умов якого позивач зобов’язався продати, а відповідач прийняти та оплатити лікарські трави (далі - товар), асортимент, кількість, ціна та строки передачі якого обумовлено накладною. Строки оплати товару договором обумовлені не були.

За накладними № 24 від 22.02.2006р, № 28 від 01.03.2006р., № 29 від 09.03.2006р.,          № 35 від 15.03.2006р., № 40 від 22.03.2006р,  № 46 від 29.03.2006р., № 48 від 05.04.2006р.,           № 50 від 12.04.2006р., № 55 від 19.04.2006р., № 58 від 26.04.2006р., № 66 від 11.05.2006р.,        № 71 від 17.05.2006р., № 79 від 24.05.2006р., № 88 від 31.05.2006р., поіменованими у позові, позивач зазначає, що відповідач отримав товар на загальну суму 28 565, 05 грн. Відповідач не підтвердив факту отримання ним цього товару. Суд не прийняв до уваги посилання позивача на підтвердження отримання товару відповідачем довіреностями, доданими до позову, тому, що: підписи осіб, які уповноважені на отримання товару, не співпадають з підписами на накладних; не до всіх накладних є відповідна довіреність .

Оскільки договором не встановлено строків оплати товару, то згідно ст. 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), претензію на суму 28 565, 05 грн. без дати та номера і предарбітражне нагадування від 31.08.2006р. суд розцінює як вимоги, пред’явлені у відповідності до зазначеної норми ЦК. Таким чином, суд дійшов до висновку, що грошові зобов’язання (вимоги) виникли у сторін щодо оплати товару у 2006р.

Господарський суд Донецької області 29.01.2007р. порушив провадження у справі        № 42/16Б    про банкрутство відповідача  та цією ж ухвалою ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів. Згідно ч.4 ст.12 Закону ”Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі - Закон ”Про банкрутство”) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань.

Господарський суд Донецької області 15.05.2007р. виніс ухвалу у справі № 42/16Б, якою затвердив реєстр вимог кредиторів та визнав згідно ст.14 Закону ”Про банкрутство” вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх  подання, або не заявлені взагалі, такими, що не розглядаються і вважаються погашеними. Позивач є конкурсним кредитором по відношенню до позивача і він не подав своїх вимог до суду у порядку, передбаченому нормами Закону ”Про банкрутство”.

У зв’язку з викладеним суд вважає  вимоги позивача необґрунтованими і позивачу у позові відмовляє.

На підставі ст. ст. 173, 193, 264-267 Господарського кодексу України, ст.ст. 530, 625   Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 12, 14 Закону ”Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Позивачу у позові відмовити.

Суддя