СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

05 вересня 2007 року

Справа № 2-19/11252-2006А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Фенько
Т.П.,

суддів                                                                      Волкова
К.В.,

Черткової І.В.,

секретар судового засідання                                        Рєвєнко М.Ю.

за участю представників сторін:

03.09.2007

позивача: Почтаренко
Д.С.,дов.№967 від 30.03.2007

відповідача: Бисикало
Т.А., дов.№4574/5 від 06.10.2006

після перерви ІНФОРМАЦІЯ_7

позивача:не
з'явився

відповідача:
не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим
(суддя  Мокрушин В.І.) від ІНФОРМАЦІЯ_1
року у справі №2-19/11252-2006А

за позовом           Суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до           Державної податкової інспекції у місті Алушті
Автономної Республіки Крим (вул. Леніна 22-а, місто Алушта,98500)

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Автономної республіки Крим від ІНФОРМАЦІЯ_1 року у справі № 2-19/11252-2006А
(суддя Мокрушин В.І.) у задоволені адміністративного позову суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у
місті  Алушті Автономної Республіки Крим
про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Не погодившись з постановою
господарського суду Автономної республіки Крим, позивач звернувся до
Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у
якій просить скасувати постанову господарського суду Автономної Республіки Крим
від ІНФОРМАЦІЯ_1 року у справі № 2-19/11252-2006А, прийняти нову постанову,
задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, визнати противоправним
рішення Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки
Крим НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, скасувати рішення Державної податкової
інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2
року. Апеляційна скарга обґрунтовується тим, щоІНФОРМАЦІЯ_3 року відповідачем
була здійснена перевірка іншої особи - суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2, тому що ОСОБА_3, яка зазначена в акті перевірки від ІНФОРМАЦІЯ_4 року
продавцем, працює у суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2. У якості
доказів цього, позивач в апеляційній скарзі посилається на договори суборенди
від від ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на трудовій договір від ІНФОРМАЦІЯ_6 року, наданий
Алуштиньським міським центром зайнятості.

У судовому засіданні 03.09.2007 року
була оголошена перерва до ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Розглянувши справу у порядку,
передбаченому статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова
колегія встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до
господарського суду Автономної Республіки Крим до Державної податкової
інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим, в якій з урахуванням заяви
про зміну позовних вимог просить визнати протиправним рішення Державної
податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, скасувати рішення Державної податкової інспекції у м. Алушта
НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим,
що магазин АДРЕСА_2, складається з кількох відділів. В одному з них здійснює
діяльність позивач з продажу бакалійних товарів, в іншому здійснює торгівельну
діяльність з реалізації алкогольних товарів приватний підприємець ОСОБА_2,
перевірка діяльності якої й була здійснена відповідачемІНФОРМАЦІЯ_3 року. При
проведенні перевірки був присутній продавець ОСОБА_3, з якою ОСОБА_2 уклала
трудовий договір. У зв'язку з відсутністю
приватного підприємця ОСОБА_2, документи на торгівлю алкогольними та
тютюновими товарами продавцем ОСОБА_3 надані не були. Тобто, фактично порушення
були здійснені приватним підприємцем ОСОБА_2.

Судова колегія вислухавши доводи
заявника апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи дійшла до висновку, що
адміністративний позов підлягає задоволенню.

Державною податковою інспекцією у
місті Алушті Автономної Республіки Крим було складено акт перевірки з контролю
за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового
обігу суб'єктами підприємницької діяльності НОМЕР_2 відІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Згідно цього акту здійснена перевірка господарської одиниці магазину,
розташованого за адресою АДРЕСА_3, яка належить суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1 Перевірка здійснена в присутності реалізатора ОСОБА_3.

В акті зазначено, що перевіркою
встановлено здійснення розрахункових операцій без застосування реєстратора
розрахункових операцій, реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів без
наявності відповідних документів (ліцензії), реалізація алкогольних напоїв без
сертифікатів відповідності від виробника, реалізація тютюнових виробів без
сертифікатів відповідності та декларації про максимальні роздрібні ціни.

Відповідачем суду першої інстанції
були надані копія плану контрольно-перевірочної роботи підрозділу оперативного
контролю Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки
Крим на ІНФОРМАЦІЯ_8 року та копія посвідчення НОМЕР_4 відІНФОРМАЦІЯ_3 року на
підставі яких відповідач здійснив перевірку суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1.

На підставі акту перевірки НОМЕР_2
відІНФОРМАЦІЯ_3 року Державною податковою інспекцією у місті Алушті Автономної
Республіки Крим було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від
ІНФОРМАЦІЯ_9року НОМЕР_3. Цим рішенням відповідач згідно з абзацами 5, 6, 12
частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів»застосовано до позивача фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 51
958,80 гривень. Пунктом 2 рішення від ІНФОРМАЦІЯ_9року позивача зобов'язано
сплатити у встановленому законодавством порядку штраф у розмірі  51 958,80 гривень.

З матеріалів справи судовою колегією
встановлено, що за результатами адміністративного оскарження позивачем рішення
про застосування фінансових санкцій від ІНФОРМАЦІЯ_9року НОМЕР_3, Державною
податковою адміністрацією в Автономній Республіці Крим було прийнято рішення
про результати розгляду скарги  від
ІНФОРМАЦІЯ_10року НОМЕР_5. Цим рішенням Державна податкова адміністрація в
Автономній Республіці Крим скасувала рішення про застосування фінансових
санкцій  Державною податковою інспекцією
у місті Алушті Автономної Республіки Крим НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_9року в
частині застосування фінансових санкцій в сумі 299,20 гривень (51 958,80
гривень  - 51 659,60 гривень), та рішення
Державної податкової інспекції у місті Алушті НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_11 року,
прийняте за результатами розгляду первісної скарги заявника, у зазначеної
частині.

У зв'язку з тим, що згідно підпункту
«б»підпункту 6.4.1. пункту 6.4. статті 6 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами»від 21.12.2000 року № 2181-III рішення про застосування фінансових
санкцій від ІНФОРМАЦІЯ_9року НОМЕР_3 є відкликаним внаслідок його
адміністративного оскарження, Державною податковою інспекцією у м. Алушта було
прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від ІНФОРМАЦІЯ_2 року
НОМЕР_1.

Зазначеним рішенням на підставі акту
перевірки НОМЕР_7 відІНФОРМАЦІЯ_3 року Державною податковою інспекцією у м.
Алушта згідно з абзацами 5, 6, 12 частини 2 статті 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»застосовано до позивача
фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 51 659,60 гривень. Пунктом 2
рішення від ІНФОРМАЦІЯ_9року позивача зобов'язано сплатити у встановленому
законодавством порядку штраф у розмірі
51 659,60 гривень.

Згідно з абзацами 5, 6, 12 частини 2
статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»від
19.12.1995 року № 481/95-ВР до суб'єктів підприємницької діяльності
застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

-          оптової (включаючи імпорт та експорт)
і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій або за
відсутності у місці торгівлі засвідчених виробником або імпортером копій чинних
декларацій про максимальні роздрібні ціни на тютюнові вироби, які продаються у
такому місці торгівлі, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не
менше 1700 гривень;

-          оптової та роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності засвідченої
постачальником копії сертифіката відповідності або сертифіката про визнання -
200 відсотків вартості отриманої для реалізації партії товарів, але не менше 1
700 гривень;

-          роздрібної торгівлі тютюновими
виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби,
встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, - 100
відсотків вартості наявних у суб'єкта підприємницької діяльності тютюнових
виробів, але не менше 1000 гривень.

Позивач, оскаржуючи рішення
відповідача від ІНФОРМАЦІЯ_2 року НОМЕР_1, зазначає, що він зовсім не
здійснював роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, цю
торгівлю здійснював приватний підприємець ОСОБА_2 в іншому відділі магазину
АДРЕСА_2; ОСОБА_3 є продавцем  приватного
підприємця ОСОБА_2.

Як було встановлено судовою
колегією  раніше в акті перевірки НОМЕР_2
відІНФОРМАЦІЯ_3 року зазначено, що перевірка здійснена в присутності
реалізатора ОСОБА_3. Відповідно до акту відмови від підпису матеріалів
перевірки (додаток до акту перевірки НОМЕР_7 відІНФОРМАЦІЯ_3 року) ОСОБА_3 як
реалізатор приватного підприємця ОСОБА_1 відмовилась від підпису акту
перевірки. Інші підписи з боку позивача (особисто або за дорученням, інших
працівників) в акті перевірки НОМЕР_2 відІНФОРМАЦІЯ_3 року відсутні.

Факт того, що ОСОБА_3 є реалізатором
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 не підтверджується матеріалами
справи та спростовується наступним.

Між суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_4 (Орендодавець) та суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір суборенди від ІНФОРМАЦІЯ_5 року, згідно
розділу 1 якого Орендодавець передає, а орендар приймає в суборенду частину
приміщення площею 80 квадратних метрів; 50 квадратних метрів -для торгівлі
продовольчими товарами; 10 квадратних метрів - для підсобних приміщень; 20
квадратних метрів - для відділу будматеріалів, магазину № 9, розташованого за
адресою АДРЕСА_3.

Також між суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_4 (Орендодавець) та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2
(Орендар) було укладено договір суборенди від ІНФОРМАЦІЯ_5 року, згідно розділу
1 якого Орендодавець передає, а орендар приймає в суборенду частину приміщення
площею 30 квадратних метрів; 20 квадратних метрів - для торгівлі
вино-горілочними і тютюновими виробами; 10 квадратних метрів  - для підсобних приміщень, магазину № 9,
розташованого за адресою АДРЕСА_3.

Строк дії обох договорів встановлений
до ІНФОРМАЦІЯ_12 року.

Для отримання дозволу на відкриття
відділу в магазині за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 30 квадратних метрів;
у тому числі торговою - 20 квадратних метрів з реалізації вино-горілочної та
тютюнової продукції суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 була подана до
міського голови заява від ІНФОРМАЦІЯ_13 року. Ця заява узгоджена з Державною
податковою інспекцією у місті Алушті Автономної Республіки Крим.

Відповідно до відповіді
Алуштиньського міського центру зайнятості від ІНФОРМАЦІЯ_14року НОМЕР_10  роботодавцем -приватним підприємцем ОСОБА_2 в
Алуштиньському міському центрі зайнятості зареєстровані трудові договори з
найманими працівниками, зокрема з продавцем ОСОБА_3. Трудовий договір,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_6 року за
НОМЕР_9,  не розірваний.

У матеріалах справи є зазначений
трудовий договір від ІНФОРМАЦІЯ_6 року, укладений між приватним підприємцем
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за яким остання зобов'язана виконувати обов'язки продавця.
На підставі цього трудового договору у трудовій книжці ОСОБА_3 здійснено запис за
НОМЕР_8від ІНФОРМАЦІЯ_15 про прийняття на роботу продавцем.

Зазначені документи підтверджують те,
що на час здійснення перевірки відповідачемІНФОРМАЦІЯ_3 в магазині
розташованого за адресою АДРЕСА_3, здійснював підприємницьку діяльність як суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1, так й суб'єкт підприємницької
діяльності  ОСОБА_2. При цьому на час
здійснення перевірки відповідачемІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 була працівником суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_2.

Висновок суду першої інстанції про
те, що надані позивачем докази того, що продавець є робітником іншого суб'єкта
підприємницької діяльності, не можуть спростовувати того, що у момент перевірки
продавець не був робітником позивача, є невірним.

Так, згідно статті 24 Кодексу законів
про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.
Додержання письмової форми є обов'язковим, зокрема, при укладенні трудового
договору з фізичною особою.

Відповідно статті 24-1 Кодексу
законів про працю України у разі укладення трудового договору між працівником і
фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного
допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі
трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у
порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Тобто, єдиними доказом наявності
трудових відносин між суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 та фізичною
особою ОСОБА_3 може бути трудовий договір, укладений в письмовій формі та
зареєстрований у державній службі зайнятості.

У матеріалах справи відповідний
трудовий договір між суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 та фізичною
особою ОСОБА_3, укладений в письмовій формі, відсутній. Останній запис у
трудовій книжці ОСОБА_3 є запис за НОМЕР_8від ІНФОРМАЦІЯ_15 року про прийняття
на роботу продавцем до приватного підприємця ОСОБА_2.

Згідно статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем у справі не надані
належні та допустимі докази того, що ОСОБА_3 на час здійснення
перевіркиІНФОРМАЦІЯ_3 року була працівником суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 та не надані належні та допустимі докази того, що зазначені в акті
перевірки відІНФОРМАЦІЯ_3 року порушення, були здійснені саме суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1.

Щодо посилання суду першої інстанції
на постанову помічника прокурора міста Алушті від ІНФОРМАЦІЯ_16 року про
відмову в відкритті кримінальної справи по факту непомірних дій працівника
податкової міліції, то у цій постанові окрім того, що ОСОБА_2 у магазині за
адресою АДРЕСА_3, не здійснювала підприємницьку діяльність, також зазначено, що
при опиту приватного підприємця ОСОБА_1 вона дала пояснення, що
товарно-матеріальні цінності (алкогольні напої та тютюнові вироби) їй не
належать. Також у постанові про відмову в відкритті кримінальної справи від
ІНФОРМАЦІЯ_16 року зазначено, що встановити власника товарно-матеріальних
цінностей не представилось можливим.

Отже, постанова про відмову в
відкритті кримінальної справи від ІНФОРМАЦІЯ_16 року не є належним доказом
того, що позивач здійснив  порушення,
зазначені в акті перевірки відІНФОРМАЦІЯ_3 року.

На підставі чого, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що відсутні правові підстави застосування до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 фінансових санкцій на підставі частини 2
статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від
19.12.1995 року № 481/95-ВР.

Згідно статті 21 Цивільного кодексу
України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії,
виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або
органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і
про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень

Таким чином, позовні вимоги про
визнання протиправним рішення Державної податкової інспекції у місті Алушті
Автономної Республіки Крим НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року та скасування рішення
Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим  НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є законним,
обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 195; пунктом 3
статті 198; пунктом 3 частини 1 статті 202; частини 2 статті 205; статті 207
Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 задовольнити.

2. Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим від ІНФОРМАЦІЯ_1 року у справі № 2-19/11252-2006А
скасувати.

3. Прийняти нову постанову.

4. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

5. Визнати противоправним рішення
Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим
НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

6. Скасувати рішення Державної
податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого Адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
Т.П. Фенько

Судді
К.В. Волков

І.В. Черткова