ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"14" червня 2007 р.                                                  Справа № 6/128р

09 год. 35 хв., м. Чернігів

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді                                        Блохіної Ж.В.

при секретарі                         Кузьміні М.М.,

за участю представників

позивача:                                Паншиної І.В., довіреність № 194/9/10-015 від 29.01.2007р.,

відповідача:                           не з’явився,

третьої особи на стороні

позивача:                                не з”явився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

позов                                       Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції,

м. Чернігів, вул. Боровського, 6

до                                             Дочірнього підприємства „Діамант –1” Товариства з

обмеженою відповідальністю „Діамант”, юридична

адреса: вул. Радянська, 28б, с. Красне, Чернігівський

район; фактична адреса: м. Київ, вул. Тополєва, 4, кв. 65

третя особа на стороні

позивача:                                Чернігівська районна державна адміністрація,

м. Чернігів, вул. Шевченка, 48

про                                           припинення юридичної особи

ВСТАНОВИВ:

Чернігівською міжрайонною державною податковою інспекцією (далі –позивач) подано позов до Дочірнього підприємства „Діамант –1” Товариства з обмеженою відповідальністю „Діамант” (далі - відповідач) про припинення юридичної особи.

Відповідач в судове засідання не з”явився, але на адресу суду надійшов лист від директора ДП „Діамант -1” ТОВ „Діамант”, в якому він позов визнає повністю.

Третя особа на стороні позивача у судове засідання не з”явилася, представника не направила, заяв та клопотань не надіслала, про час судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 482353.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, з’ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

В силу п. 17 ст. 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” органам державної податкової служби надано право звертатися у передбачених законом випадках до суду з заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 51 Господарського кодексу України підприємницька діяльність припиняється на підставі рішення суду у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб’єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб’єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законом.

Згідно зі ст. 239 Господарського кодексу України до таких санкцій, зокрема, віднесено скасування державної реєстрації та ліквідація суб’єкта господарювання.

Частиною 1 ст. 247 Господарського кодексу України передбачено, що у разі здійснення суб’єктом господарської діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної реєстрації цього суб’єкта та його ліквідації. Скасування державної реєстрації суб’єкта господарювання провадиться за рішенням суду, що є підставою для ліквідації даного суб’єкта господарювання відповідно до статті 59 цього Кодексу.

У відповідності з вимогами чинного законодавства, зокрема, ст. 9 Закону України “Про систему оподаткування” від 25.06.1991р. №1251-ХІІ, платники податків і зборів (обов’язкових платежів) зобов’язані: вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов’язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов’язкових платежів).

Дочірнє підприємство „Діамант –1” Товариства з обмеженою відповідальністю „Діамант” 29.05.1997р. зареєстровано в якості суб’єкта підприємницької діяльності –юридичної особи розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації № 280 та перебуває на обліку в Чернігівській МДПІ як платник податків з 05.06.1997р.

Як вбачається із матеріалів справи, Відповідачем 17.01.2007р. подано до Чернігівської МДПІ декларацію з податку на прибуток за 2006 рік, в якій зазначено, що у підприємства у звітному періоді відсутнє ведення господарської діяльності. Відповідно до даної декларації Відповідач податкові зобов”язання за звітний період не сплачує, валовий дохід за декларацією відсутній.

Згідно акту від 12.03.2007р. працівниками ЧМДПІ проведено перевірку з питань подачі податкової звітності ДП „Діамант –1” ТОВ „Діамант”, під час якої встановлено, що підприємство звітує про відсутність ведення господарської діяльності з III –го кварталу 2004 року.

Стаття 57 Господарського кодексу України закріплює вичерпний перелік відомостей, які повинні вноситись до статуту підприємства, серед яких є зокрема мета та предмет діяльності СПД.

Дотримуючись вимог ст. 57 Господарського кодексу України п. 2.1 розділу 2 Статуту Відповідача передбачено, що „підприємство створене в цілях сприяння прискоренню науково-технічному прогресу, розвитку в країні ринкових відносин, формування ринку товарів, послуг та насичення його за рахунок розвитку сфери виробництва, товарообміну, впровадження науково-технічних розробок і технологій, розвитку зовнішньоекономічних зв2язків біржової діяльності з метою вирішення економічних та соціальних проблем і одержання відповідного прибутку”.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” від 15.05.2003р. № 755-ІV (надалі –Закон № 755-ІV), провадження діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом, є підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи.

Згідно ст. 38 вказаного Закону суд, який постановив рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язане з банкрутством юридичної особи, у день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцезнаходженням юридичної особи для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення. Дата надходження відповідного судового рішення вноситься державним реєстратором до журналу обліку реєстраційних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.  Позов задовольнити повністю.

2. Припинити юридичну особу Дочірнього підприємства „Діамант –1” Товариства з обмеженою відповідальністю „Діамант” (код 24835465).

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

5. В день набрання постановою законної сили направити її копію державному реєстратору –Чернігівській районній державній адміністрації (м. Чернігів, вул. Шевченка, 48).

Суддя                                                                                           Ж.В.Блохіна