КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2007                                                                                           № 12/184(10/133)

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Мартюк А.І.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача: Роговий В.О. – голова сільради (посвідчення №1 від 14.04.2006р.);

відповідача:                     не з’явились;

третьої особи:          не з’явились;

прокуратури:                    Федорченко Л.А. – посвідчення №91 від 15.02.2007р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма ім.Розумовських»

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.06.2007

у справі № 12/184(10/133)

за позовом                               Прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Лемешівської сільської ради

до                                                   Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма ім. Розумовських"

третя особа відповідача

третя особа позивача                     Ніжинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації

про                                                  спонукання до передачі об"єктів житлового фонду в комунальну власність

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Чернігівської області звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом в інтересах держави в особі Лемешівської сільської ради про зобов’язання Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма ім. Розумовських" безоплатно передати Лемешівській сільській раді об’єкти житлового фонду в селі Лемеші Козелецького району по вул. Садовій, 1-А, вул. Магістральній, 31 та відповідну документацію на ці будинки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при паюванні майна відповідачем не були дотримані вимоги діючого законодавства, зокрема, положення Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указів Президента України від 29.01.2001р. «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» та від 03.12.1999р. «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» в частині передачі об’єктів житлового фонду в комунальну власність місцевої ради.

Представники прокуратури та позивача підтримали позов в повному обсязі та просили суд його задовольнити.

Відповідач заперечував проти позовних вимог, зазначаючи про те, що вони не відповідають інтересам держави, оскільки зацікавленість в даному питанні мають саме жителі села Лемеші Козелецького району, а не держава в особі Лемешівської сільської ради. Окрім того, передача житлового фонду у державну власність буде здійснена відповідачем після отримання від Державного бюджету компенсації витрат, понесених на будівництво житлових будинків.

Представники третьої особи (Ніжинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації) у судове засідання в Господарський суд Чернігівської області не з’явились, про причини нез’явлення суд не повідомили, свою позицію у спорі не визначили.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області по справі №12/184 (10/133) від 25.06.2007р. позов було задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним Рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив Рішення Господарського суду Чернігівської області по справі №12/184 (10/133) від 25.06.2007р. скасувати, прийнявши нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з’ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, зокрема, положення Закону України “Про власність”, Цивільного кодексу України, Житлового кодексу УРСР, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2007р. апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.09.2007р.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання 19.09.2007р. не з’явились, причини нез’явлення суду не повідомили, про місце, дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення уповноваженим особам відповідача та третьої особи Ухвали Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2007р.

Оскільки явка представників сторін та третьої особи у судове засідання не були визнані судом обов’язковою та зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників відповідача та третьої особи про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представників відповідача та третьої особи за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 19.09.2007р. представники позивача та прокуратури заперечували проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просили суд відмовити в її задоволенні та залишити оскаржуване Рішення суду без змін як таке, що прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та прокуратури, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

23.03.1998р. виконкомом Лемешівської сільської Ради Агрофірмі ім. Розумовського було видано свідоцтво про право колективної власності на житловий будинок, розташований в с. Лемеші по вул. Пролетарська, 31, а також свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований в с. Лемеші, по вул. Садовій, 1-А (т.с.1, а.с. 99-100).

В матеріалах справи наявна довідка районного управління агропромислового розвитку Козелецької районної державної адміністрації №01-03М66 від 07.05.2007р., згідно з якою агрофірма ім. Розумовських утворилась на добровільній основі із колгоспу «Червона зірка» (т.с.1, а.с.111).

Сільськогосподарський виробничий кооператив «Агрофірма ім. Розумовських», згідно п.2.1 Статуту, зареєстрованого державною адміністрацією Козелецького району 22.03.2000р., був створений у процесі реорганізації і є правонаступником агрофірми ім. Розумовських.

Розпорядженням голови Козелецької районної державної адміністрації №52 від 15.02.2001р. було зареєстровано Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма ім. Розумовських, яке, у відповідності до п.1.4 Статуту, створено в процесі реорганізації та є правонаступником Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма ім. Розумовських».

При проведенні паювання майна сільськогосподарських підприємств об’єкти соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем підприємств, не підлягали паюванню, відповідно до п.20, п.21 Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №177 від 28.02.2001р.

Рішенням зборів агрофірми ім. Розумовських від 20.03.2001р. (протокол №1) було затверджено результати інвентаризації майна, списки членів колишнього КСП, які мають право на майнові паї і дати, на яку він складений, а також перелік майна соціальної сфери, яке не підлягало паюванню. В даний перелік майна було включено житлові будинки, розташовані в с. Лемеші по вул. Пролетарська (нині вул. Магістральна), 31 та по вул. Садовій, 1-А (т.с.1, а.с. 61-64).

При розгляді справи у суді першої інстанції відповідачем було надано довідку №45 від 12.04.2007р., згідно з якою житловий будинок, розміщений в с. Лемеші по вул. Магістральній, 31 (колишня вул. Пролетарська) та житловий будинок, розміщений в с. Лемеші по вул. Садова, 1-А, знаходяться на балансі Приватно-орендного підприємства "Агрофірми ім. Розумовських". Балансова вартість житлового будинку по вул. Магістральній, 31 становить 158 008,80 грн., а житлового будинку по вул. Садова, 1-А – 129 623,42 грн.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В ст. 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, в порушення вищевказаних норм, відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що за ним у встановленому порядку зареєстровано право власності на спірні будинки.

Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу України, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд.

Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд);

жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд);

жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів);

жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд);

квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об'єднанням, підприємствам і організаціям.

До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Відповідно до ст. 5 Житлового кодексу Української РСР, державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Будинки відомчого житлового фонду в містах і селищах міського типу підлягають поступовій передачі до відання місцевих Рад народних депутатів у порядку і в строки, що визначаються Радою Міністрів СРСР і Радою Міністрів Української РСР.

Порядок передачі державного та відомчого житлового фонду до місцевих рад визначено в Положенні “Про порядок передачі у комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебуває у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, установ та організацій”, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №891 від 06.11.1995р.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №1443 від 02.12.1996р. “Про поетапну передачу до комунальної власності об’єктів соціальної інфраструктури” визначено, що об’єкти соціальної інфраструктури сільськогосподарських підприємств, що реорганізуються у зв’язку з виділенням окремих господарюючих суб’єктів, включаються в порядку черговості до переліків таких об’єктів, що пропонуються для передачі до комунальної власності у 1999 році і наступних роках.

Указом Президента України “Про деякі заходи щодо поліпшення умов господарювання недержавних сільськогосподарських підприємств” №398/2000 від 09.03.2000р. було постановлено раді Міністрів АР Крим, обласним, Київській та Севастопольській місцевим державним адміністраціям із залученням у встановленому порядку органів місцевого самоврядування здійснити відповідно до Закону України „Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", інших актів законодавства України організаційні заходи щодо, зокрема, безоплатної передачі протягом 2000 року в комунальну власність житлового фонду та інших об'єктів соціальної інфраструктури, включаючи об'єкти незавершеного будівництва (далі - об'єкти соціальної інфраструктури), які належать сільськогосподарським кооперативам, приватним (приватно-орендним) сільськогосподарським підприємствам, селянським (фермерським) господарствам, господарським товариствам, а також іншим сільськогосподарським підприємствам, які засновані на приватній власності, із збереженням мережі та функціонального призначення об'єктів соціальної інфраструктури.

Згідно з п.1 ст. 1 вищевказаного Указу, зазначені у цій статті заходи необхідно здійснювати за згодою недержавних сільськогосподарських підприємств.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначає про те, що  Указ Президента України “Про деякі заходи щодо поліпшення умов господарювання недержавних сільськогосподарських підприємств” №398/2000 від 09.03.2000р.  передбачав здійснення таких заходів лише протягом 2000 року, тому вимоги щодо згоди недержавних сільськогосподарських підприємств на здійснення цих заходів не можуть розповсюджуватися на даний спір.

Указом Президента України “Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки” №62/2001 від 29.01.2001р., з метою забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки, створення сприятливих умов для розвитку підприємництва і орендних відносин на селі та керуючись статтею 102 Конституції України, постановлено Міністерству аграрної політики України, Раді міністрів АР Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям розробити до 01 березня 2001 року та здійснити протягом поточного року комплекс організаційних заходів щодо забезпечення управління об'єктами права державної власності, що перебували у користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, а також збереження і використання за призначенням до передачі їх у комунальну власність об'єктів соціальної інфраструктури, які належали зазначеним підприємствам (п.1.ч.2  вказаного Указу).

Пунктом 17 “Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств”, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001р. №62, який прийнятий на виконання Указу Президента України від 29.01.2001р. №62/2001 “Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки”, також встановлено, що підприємство правонаступник повинно здійснити заходи щодо передачі майна соціальної інфраструктури на баланс органів місцевого самоврядування.

В преамбулі Закону України “Про колективне сільськогосподарське підприємство” визначено, що цей Закон визначає правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства, спрямований на забезпечення повної самостійності зазначеного підприємства, реалізацію його можливостей як суб'єкта господарювання, визначає його права і обов'язки у здійсненні господарської діяльності.

Згідно з п.8 ст. 31 Закону України “Про колективне сільськогосподарське підприємство”, об'єкти соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва а також внутрішньогосподарські меліоративні системи підприємства, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, підлягають безоплатній передачі до комунальної власності в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1253 від 13.08.2003р., відповідно до ст. 31 Закону України “Про колективне сільськогосподарське підприємство”, було  затверджено “Порядок безоплатної передачі у комунальну власність об'єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників” (далі за текстом - Порядок).

Вказаним Порядком визначено механізм безоплатної передачі у комунальну власність, зокрема, житлового фонду колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягав паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та переданого на баланс підприємств -правонаступників.

Ініціаторами передачі об'єктів у комунальну власність можуть бути місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства-правонаступники, на балансі яких перебувають об'єкти.

У разі коли Ініціатором передачі у комунальну власність є місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, пропозиція погоджується з підприємством-правонаступником (п.4 Порядку).

Тобто, з вищенаведеного випливає, що Порядок безоплатної передачі у комунальну власність об'єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників передбачає саме  погодження з підприємством-правонаступником пропозиції місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу об'єктів у комунальну власність, а не згоду підприємства-правонаступника на передачу об'єктів.

Відповідно до ст. 329 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права набуває права власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 Цивільного кодексу України).

Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Ведення головної книги та віднесення того чи іншого майна до основних засобів є також однією зі складових бухгалтерського обліку.

Матеріалами справи підтверджено, що житлові будинки, розміщені в с. Лемеші по вул. Магістральній, 31 (колишня вул. Пролетарська) та по вул. Садова, 1-а, не були передані у власність позивача і не перейшли до нього на праві власності в результаті реорганізації, оскільки входили до складу майна соціальної інфраструктури і, відповідно до вимог чинного законодавства, повинні бути передані на баланс органів місцевого самоврядування. Твердження відповідача, що передача житлового фонду у державну власність буде ним здійснена лише після отримання від Державного бюджету компенсації витрат, понесених на будівництво житлових будинків, судом не приймається, оскільки відповідачем не наведено жодного посилання на норми діючого законодавства, які б передбачали здійснення передачі майна у державну власність тільки після отримання компенсації його вартості.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Зважаючи на вищевикладене, оскаржуване Рішення суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а також з повним і всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, підстав для його скасування немає, тому апеляційна скарга Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма ім. Розумовських» задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги у розмірі 1 438,16 грн. покладаються на відповідача (апелянта).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма ім. Розумовських» залишити без задоволення, а Рішення Господарського суду Чернігівської області по справі №12/184 (10/133) від 25.06.2007р. – без змін.

2. Матеріали справи №12/184 (10/133) повернути до Господарського суду Чернігівської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена  до касаційного суду протягом місяця у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя

Судді