ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"04" вересня 2007 р.                                                                   Справа № А4/388-07

Суддя господарського суду Київської області Попікова О.В, розглянувши справу

За позовом
Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції, м. Київ

до
Малого приватного підприємства “Панацея”, с. Городище-Пустоварівське, Володарський р-н

про
стягнення 1375,13 грн.

секретар судового засідання: Холоденко Н.О.

за участю представників:

від позивача
Халупка С.І., за дов. від 18.06.07р. № 962-07-06;

від відповідача
не з’явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належно.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 04.09.2007р. о 11 год. 15 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 05.09.2007р., про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

О б с т а в и н и    с п р а в и:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції, м. Київ (далі–позивач) до Малого приватного підприємства “Панацея” (далі–відповідач) про стягнення заборгованості по страхових внесках на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 1375,13 грн. –основна заборгованість.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення вимог статті 23 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” від 18.01.2001р. № 2240-ІІІ (далі –Закон № 2240-ІІІ) не в повному обсязі сплачував внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, оскільки станом на 22.07.2007р. останній має заборгованість на суму 1375,13 грн., яка в добровільному порядку не погашена.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.07.07р. відкрито провадження у даній адміністративній справі.

Справа розглядається після перерви.

Враховуючи, що представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не надав, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином ухвалами суду, справа відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України розглядається за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд,

в с т а н о в и в:

Відповідно до статті 22 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” № 2240-ІІІ від 18.01.2001р. платниками страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності є страхувальники.

Відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду, затвердженої Правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 16 від 26.06.2001р. (далі - Інструкція) страхувальники - юридичні та фізичні особи - набувають статусу платників страхових внесків до Фонду з дня їх реєстрації в органах реєстрації Фонду.

Відповідно до статті 23 Закону № 2240-ІІІ страхувальники-роботодавці сплачують до Фонду різницю між нарахованими для роботодавців і найманих працівників страховими внесками та витратами, пов'язаними з наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам відповідно до цього Закону.

Перерахування зазначених сум шляхом безготівкових розрахунків здійснюється страхувальниками-роботодавцями один раз на місяць –у день, встановлений для одержання в установах банку коштів на оплату праці за відповідний період.

Відповідно до Закону України „Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування” від 11 січня 2001 року N 2213-III для роботодавців встановлено внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням у розмірі 2,9 відсотка суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні і компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці" та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб.

Приписами частини 2 статті 30 Закону України „Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування” від 11 січня 2001 року N 2213-III передбачено, що у разі несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальником (у тому числі фізичною особою, яка не має статусу підприємця та використовує найману працю, через ухилення від подання заяви про взяття на облік як платника страхових внесків) або неповної їх сплати страхувальник сплачує суму донарахованих контролюючим органом  страхових  внесків  (недоїмки), штраф та пеню.

Інструкцією визначено порядок реєстрації та обліку платників страхових внесків, обчислення і сплати роботодавцями та застрахованими особами страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, обліку страхових внесків та їх надходження до Фонду, витрачання коштів Фонду, контролю за сплатою платежів до Фонду та витрачанням його коштів.

Згідно п.4.1 Інструкції страхувальники щомісячно нараховують страхові внески в розмірах, встановлених чинним законодавством. Нарахування здійснюються без зменшення заробітної плати на суму податків та обов'язкових платежів. Страхові внески нараховуються на суми оплати праці всіх категорій найманих працівників, у тому числі позаштатних, сезонних, тимчасових і тих, хто виконує роботу за сумісництвом. Перерахування коштів на рахунки Фонду страхувальниками-роботодавцями здійснюється одночасно з одержанням коштів на оплату праці в установах банків. У разі виплати заробітної плати за першу половину або іншу частину місяця нараховані страхові внески повинні бути перераховані до Фонду не пізніше дня, встановленого для виплати заробітної плати за другу половину місяця.

Не сплачені в цей строк кошти вважаються недоїмкою.

Відповідач є платником страхового збору до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. В порушення зазначених вимог законодавства визначені суми страхових внесків відповідачем у встановленому порядку не сплачувалися.

Заборгованість відповідача підтверджується наявними у матеріалах справи: належним чином завіреною копією звіту про нараховані внески та витрати, пов’язані з загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності за І півріччя 2003р., який підписаний керівником та гол. бухгалтером - відповідача та самостійно поданий до Володарської РВД Київського обласного відділення ФСС з ТВП (у звіті зазначено: заборгованість за страхувальником на кінець звітного періоду на суму 1375,13 грн.).

Відповідно до статті 8 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” № 2240-ІІІ від 18.01.2001р. спори, що виникають з правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в порядку, встановленому статутом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, та в судовому порядку.

Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, провадить збір і акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів.

Відповідно до Закону № 2240-ІІІ та п.5.1 Інструкції страхувальник-роботодавець несе відповідальність за ухилення від реєстрації як платника страхових внесків, несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців, а також за порушення порядку використання страхових коштів. Не сплачені в строк страхові платежі можуть бути стягнені із страхувальника в доход Фонду у судовому порядку.

Відповідно до вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог та можливість їх задоволення з огляду на вимоги статті 30 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням”.

Судові витрати розподіляються відповідно до ч. 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 71, 94, 158 –163, Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Малого приватного підприємства “Панацея” (Київська обл., Володарський р-н, с. Городище-Пустоварівське, код ЄДРПОУ – 24218063; р/р 260001863 в Білоцерківській філії ВАТ “Райффайзен банк Аваль”, МФО 321121) на користь Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції (04070, м. Київ, вул. Боричів Тік, 30, ; р/р 0001 в Управлінні Держказначейства у Київській області) - 1375 (одну тисячу триста сімдесят п’ять гривень) 13 коп. заборгованості по страхових внесках.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.  ст.  185-187 КАС України.

Суддя

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі –05 вересня 2007 року.