ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.10.2007
Справа  № 12/213

за позовом
приватного підприємця ОСОБА_1,
м. Ужгород

до відкритого
акціонерного товариства „Хустська взуттєва фабрика”, м. Хуст

про
стягнення заборгованості в сумі 16 920,95 грн.

Суддя    Тисянчин
В. М.

Представники:

Від позивача -ОСОБА_1,
приватний підприємець

Від відповідача -Руденко
О.В., в.о. органів управління ВАТ „Хустська взуттєва фабрика”, відповідно до
призначення за ухвалою суду від 19.10.2004 року
(справа  № 16/74 -6/165)

СУТЬ СПОРУ:
заявлено позов приватним підприємцем ОСОБА_1, м. Ужгород до відкритого
акціонерного товариства „Хустська взуттєва фабрика”, м. Хуст про стягнення
заборгованості в сумі 16 920,95 грн.

Представникам сторін роз'яснено права
і обов'язки передбачені ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не заявлено.

Позивач підтримує позовні вимоги,
посилаючись на їх обгрунтованість матеріалами справи.

Письмовою заявою (вх. № 9938 від
18.10.2007 року) представник відповідача повністю визнала борг та просить
ухвалити висновок суду в даному судовому засіданні.

Вивчивши доводи позовної заяви та
матеріали справи, дослідивши їх, заслухавши пояснення представників кожної
сторони, суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість
відповідача в сумі 16 920,95 грн.
-основного боргу щодо оплати за надані, згідно договору № 1 про надання
правової допомоги  від 09.08.2006 року,
юридичні послуги, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

-
актами прийняття -передачі від 15.08.2007 року та  від 15.09.2007 року;

- розрахунком позову, а за таких
обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача (претензія від
15.08.2007 року) про добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим
порушив ст. ст. (11; 526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила
підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново -господарські зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей
передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду спору у
суді, обставини спору (права і зобов'язання сторін) оцінюються судом з огляду
на правила ЦК та ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК
України в силу зобов'язання -кредитор вправі вимагати виконання обов'язку від
боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов'язань у відносинах.
Підставою виникнення зобов'язання є юридичний факт.

В даній правовій ситуації юридичним
фактом, на підставі якого виникли зобов'язальні відносини між сторонами, є
надання юридичних послуг (ст. 11 ЦК України).

Отже, обов'язок відповідача
оплатити вартість наданих юридичних послуг є безспірним.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається (ст. 615; 625 ЦК України).

Відтак, договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

При постановленні судового рішення
враховується характер зобов'язання, наслідки його невиконання, особа
відповідача, ступінь його вини, суспільно - державну значимість господарської
діяльності сторін, обставини, що впливають на неможливість виконання
відповідачем зобов'язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3
ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах,
безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово -майнового стану
сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує
право.

Отже, із встановлених судом
обставин вбачається, що склад цивільно -правової відповідальності є наявним на
момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини
справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору, в даному випадку -письмовими
доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а
перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем
доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, тому позов підлягає задоволенню, поклавши відшкодування судових
витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у
виникненні спору.

Виходячи з викладеного, оцінивши
повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі
доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України;
ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;
ст.ст. 4, 33, 34; 36; 43, 44; 49; 82 - 84, 115; 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.           Позов
задоволити  повністю.

2.
Стягнути з відкритого акціонерного товариства „Хустська взуттєва фабрика”  (м. Хуст, вул. Карпатської Січі, 40; код
00308092) на користь приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код
НОМЕР_1) суму  16 920,95 (шістнадцять
тисяч дев'ятсот двадцять грн. 95 коп.) -основного боргу та 170 (сто сімдесят
грн.) -  у відшкодування витрат по оплаті
держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) -у відшкодування витрат на інформаційно
-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили
в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Тисянчин В. М.