Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2007 р.                                                           Справа № 15/384-04

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шевель О.В., судді Бухан А.І. , Демченко В.О.

при секретарі Парасочці Н.В.

за участю представників сторін:

позивача –Токарєва С.В. –дов., Курбанової Т.А. –дов.

відповідача –Любімого О.М. –дов.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вхідний № 2914Х/3-9) на рішення господарського суду Харківської області від 14 серпня 2007 року по справі № 15/384-04

за позовом Державного комунального підприємства каналізаційного господарства «Харківкомуночиствод», м. Харків

до Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої революції та трудового червоного прапору виробничого підприємства в особі відокремленого підрозділу «Заводу технічного обслуговування та ремонту авіаційної техніки «Тора «ХДАВП», м. Харків

про стягнення 91221,55 грн.

встановила:

Позивач, Державне комунальне підприємство каналізаційного господарства «Харківкомуночиствод», у листопаді 2004 року звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача 91221,55 грн. заборгованості, в тому числі: 88573,92 грн. основного боргу по договору за період з червня 2004 р. по вересень 2004 р. та 2647,63 грн. пені. Заявою від 07.02.2005 р. у зв‘язку з перерахунком суми боргу по фактичному водопостачанню позивач зменшив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 19322,86 грн. боргу, в тому числі: 18849,53 грн. основного боргу та 479,33 грн. пені.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14 серпня 2007 року по справі №15/384-04 (суддя Лаврова Л.С.) позовні вимоги позивача були задоволені та на його користь з відповідача стягнуто суму основного боргу у розмірі 18849,53 грн., 473,33 грн. пені, 193,22 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Харківському державному авіаційному виробничому підприємству в особі відокремленого підрозділу – заводу «ТОРА» ХДАВП повернуто зустрічний позов та додані до нього документи.

Відповідач з даним рішенням не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 14 серпня 2007 року повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм процесуального права, невірне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Свої вимоги відповідач обгрунтовує тим,  що укладеним між сторонами договором передбачено оплату вартості послуг з приймання стічних вод, наданих позивачем, однак, судом з відповідача стягнуто грошові кошти за послуги водовідведення, які включають в себе як послуги з прийняття стічних вод, так і послуги з відведення та очистки стічних вод. При цьому, відповідач зазначає, що послуги з відведення та очистки стічних вод не є предметом укладеного між сторонами договору та позивачем не надано доказів надання таких послуг. Як вважає відповідач, позивачем також не надано і доказів належного виконання ним зобов‘язань по прийняттю стічних вод. Одночасно відповідач посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права щодо строків та порядку повернення ним зустрічної позовної заяви, оскільки жодної ухвали про повернення зустрічної позовної заяви у встановлений ГПК України строк суд не виніс та на адресу сторін не направив.

Позивач заперечує проти апеляційної скарги відповідача, вважає рішення господарського суду Харківської області по даній справі законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення. Позивач вважає, що судом повно та всебічно досліджені всі обставини справи, та всі необхідні докази. У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що факт надання послуг відповідачу підтверджено останнім залученими до матеріалів справи копіями довідок, що підписані повноважними представниками відповідача. Позивач зазначає, що відповідні довідки містять дані про обсяги використаної води та скидах стічних вод в каналізацію за червень-вересень 2004 року, та  саме на підставі даних відповідних довідок позивачем були зменшені позовні вимоги. У відзиві на апеляційну скаргу та усних поясненнях, які надані у судовому засіданні позивач стверджує, що послуги з водовідведення є нероздільним процесом, оскільки приймаючи стічні води від відповідача позивач не може не здійснювати відведення таких вод та їх очистку, крім того, умовами укладеного між сторонами договору (п.1.2 та 4.2) встановлено оплату відповідачем вартості послуг водовідведення, а не лише прийняття стічних вод. Щодо зустрічного позову – позивач зазначає, що відповідач недобросовісно користується своїми правами, неодноразово звертаючись до суду з зустрічними позовами про той же предмет та з тих же підстав.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши у судовому засіданні повноважних представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм  матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду  встановила наступне:

Задовольняючи зменшені позовні вимоги позивача місцевий господарський суд посилався на підтвердженість їх матеріалами справи та відповідність нормам чинного законодавства.

Повертаючи оскаржуваним рішенням зустрічну позовну заяву, місцевий господарський суд зазначив, що відповідач по справі надав через канцеляцію суду 01.08.2007 року зустрічний позов про визнання господарського договору від 17.02.2004 р. неукладеним та розтлумачити спірний правочин. При цьому, як зазначено у оскаржуваному рішенні, відповідач не сплатив 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, що і стало підставою для повернення зустрічної позовної заяви.

Колегія суддів зазначає, що місцевим господарським судом при вирішенні питання про повернення зустрічної позовної заяви дійсно були порушені норми процесуального права, а саме ч. 2 ст. 63 ГПК України щодо строків повернення позовної заяви. Разом з тим, таке порушення у відповідності до приписів ч.2 ст. 104 ГПК України не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення. Щодо підстав повернення зустрічної позовної заяви, колегія суддів зазначає, що з урахуванням приписів ст. 60 ГПК України та п. 10 ч. 1 ст. 63 ГПК України неподання доказів сплати позивачем (в тому числі і за зустрічною позовною заявою) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу є підставою для повернення такої заяви, що й було зроблено місцевим господарським судом.

Щодо вимог позивача за первісним позовом:

Як свідчать матеріали справи, 17.02.2004 року між сторонами по справі укладений договір ІІ-4229/02-АП-2 на приймання стічних вод.

Умовами договору передбачено, що позивач зобов‘язаний приймати від відповідача стічні води згідно з цим договором, а відповідач зобов‘язаний сплачувати вартість послуг позивача (п. 1.1 та 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1.1 договору, позивач зобов‘язувався приймати від відповідача стічні води в обсязі встановлених відповідачу лімітів на водокористування та водовідведення (7192 м3/міс.) П. 2.1.4 договору встановлено, що перерахунок послуг здійснюється на підставі фактичних обсягів водовідведення.

П. 4.1 та 4.2 договору встановлено, що розрахунок платежу за послуги водовідведення виконується на підставі обсягів і тарифів, розроблених і затверджених відповідно до діючого законодавства. Сплата вартості послуг водовідведення здійснюється відповідачем протягом 17 календарних днів з моменту відправки позивачем платіжної вимоги-доручення.

За несвоєчасну оплату послуг водовідведення відповідач сплачує пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки (п. 4.3 договору).

Таким чином, колегією суддів встановлено, що, як вищезазначеними, так і іншими пунктами договору встановлено, що позивач надає відповідачу послуги по водовідведенню, а не лише по прийманню стічних вод, як про це вказує відповідач.

Позивачем до матеріалів справи надані докази виставлення відповідачу платіжних вимог на суму 88573,92 грн. за послуги водовідведення, що надані в період з червня 2004 р. по вересень 2004 р. (т. 1 арк. справи 23-29) та розрахунок відповідних сум на підставі норм чинного законодавства. Також позивачем нарахована пеня с моменту виставлення платіжних вимог по 30.11.2004 р. на суму 2647,63 грн.

Після надання відповідачем довідок про кількість скинутих стічних вод за червень-вересень 2004 року (т. 1 арк.справи 47-53), позивачем на підставі п. 2.1.4 договору здійснений перерахунок суми боргу та подана заява про зменшення позовних вимог, згідно з якою позивач просив стягнути з відповідача 18849,53 грн. боргу та 473,33 грн. пені (обгрунтовані розрахунки додані до заяви).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону та умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на дату прийняття оскаржуваного рішення відповідач заборгованість позивачу не сплатив, у зв‘язку з чим колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом обгрунтовано задоволені позовні вимоги позивача, як такі, що заявлені у відповідності з вимогами чинного законодавства та підтверджені матеріалами справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача у зв’язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю і відсутністю фактів, які б підтверджували наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення. Твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, зроблені при довільному трактуванні норм діючого законодавства і дійсних обставин справи,  на їх підтвердження не надано відповідно до ст. 33, 36 ГПК України  доказів з посиланням на конкретні норми матеріального та процесуального права які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

На цій підставі колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської  області  від  14 серпня 2007 року по справі  № 15/384-04 прийнято без порушень норм матеріального  та процесуального права, які б могли бути підставами для його скасування, воно обґрунтоване, прийняте при всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, яким суд надав відповідну правову оцінку.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст.  99, 101, 102, п.1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 14 серпня 2007року по справі  № 15/384-04 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                                    Шевель О.В.

Судді                                                                    Бухан А.І.

Демченко В.О.