ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

06.08.07
Справа №  20/204-07

За позовом

Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1, м. Біла Церква, Київська область

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю „Астрея”, м. Біла Церква, Київська область

про

стягнення 2761,86грн.

Суддя  Іваненко Я.Л.

В засіданні приймали участь:

від позивача

ОСОБА_1., паспорт СН
НОМЕР_1виданий 11.12.97р.

від відповідача

не з'явився

суть спору:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м. Біла
Церква, Київська область (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Астрея”, м. Біла Церква, Київська область (надалі -
відповідач) про стягнення 2761,86грн.,  з
яких 2301,55грн. основного боргу, 469,31грн. штрафу.

Ухвалою господарського суду
Київської області від 29.05.2007р. розгляд справи було призначено на
11.06.2007р. Розгляд справи неодноразово відкладався у зв'язку з неявкою
представника відповідача в судові засідання.

Ухвалою заступника голови
господарського суду Київської області від 23.07.07р. строк вирішення спору
продовжено на один місяць до 29.08.2007р.

Судом було зроблено запит від
11.06.2007р. до Білоцерківської РДА Київської області щодо включення відповідача
до ЄДРПОУ, його юридичної адреси та можливої зміни місцезнаходження.

Як вбачається з відповіді першого
заступника голови Білоцерківської РДА №06-23-1747 від 02.08.07р. та витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом
на 31.07.07р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Астрея” значиться в ЄДР
за номером НОМЕР_2з місцезнаходженням -09100, Київська область, м. Біла Церква,
вул. АДРЕСА_1.

Позивач позовні вимоги підтримав,
вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з
підстав, зазначених в позовній заяві та поясненнях №4/21 від 09.07.07р. В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання
відповідачем своїх зобов'язань за Договором №13 від 16.01.2006р.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце проведення судових засідань відповідно до п.
3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої
наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 р. за № 75, що
підтверджується журналом вихідної кореспонденції канцелярії господарського суду
Київської області та відповідною відміткою на перших примірниках ухвал суду від
29.05.07р., 11.06.07р., 09.07.07р., 23.07.07р., в судові засідання 11.06.07р.,
09.07.07р., 23.07.07р. та 06.08.07р. свого представника не направив, відзиву та
витребуваних ухвалами суду документів без поважних причин не надав. Тому справа
відповідно до ст. 75 ГПК України розглядається без участі представника
відповідача за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору
по суті.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності,
судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Астрея” (замовник) та фізичною особою -підприємцем
ОСОБА_1(виконавець) 16.01.2006р. було укладено договір №13 (надалі - Договір),
відповідно до умов якого виконавець надає замовнику юридичну допомогу по
стягненню дебіторської заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю
„Оптиміст” (боржник) за договором №96 від 20.09.2004р., що включає в себе:
юридичні консультації щодо стягнення заборгованості; підготовку юридичних і
бухгалтерських документів для: досудового врегулювання спору, звернення з
позовом до суду, виконання судового рішення; представництво інтересів замовника
в суді та Державній виконавчій службі.

Відповідно до п. 2.2. Договору
замовник зобов'язався надати виконавцю всі необхідні та інші наявні документи
для стягнення заборгованості; довіреності для представництва замовника; іншу
необхідну інформацію з приводу заборгованості. При цьому, згідно з п. 3.5.
Договору невиконання замовником умов п. 2.2. Договору настає виключно у
випадку, коли передбачена дія не вчинена замовником протягом семи календарних
днів з моменту повідомлення виконавцем про необхідність вчинення такої дії.

Як вбачається з матеріалів справи
30.10.2006р. позивач звернувся до відповідача з повідомленням №4/2 про надання
копії довіреності на отримання матеріальних цінностей типової форми М-2, за
якою ТОВ „Оптиміст” отримало продукцію від ТОВ „Астрея”.

В порушення вимог п. 2.2. та п.
3.5. Договору зазначений документ відповідачем у встановлений строк надано не
було.

Відповідно до п. 3.4. Договору, у
випадку невиконання замовником будь-якої з умов п. 2.2. Договору, якщо таке
невиконання умов перешкоджає виконавцю виконати зобов'язання за цим Договором,
настають наслідки, передбачені цим пунктом Договору, а саме, замовник сплачує
виконавцеві суму, що визначається за правилами п. п. 3.1.,  3.2. Договору, і яка в даному випадку
розраховується як різниця між сумою, зазначеною у претензії від ТОВ „Астрея” до
ТОВ „Оптиміст”, і сумою основного боргу.

Як встановлено матеріалами справи,
під час виконання Договору до ТОВ „Оптиміст” було пред'явлено претензію №13 від
16.02.06р. на суму 10063,97грн., при цьому сума основного боргу на момент
пред'явлення претензії складала 7762,42грн. Отже, сума, що підлягає сплаті
замовником за Договором складає 2301,55грн., що є різницею між сумою,
зазначеною в претензії -10063,97грн., та сумою основного боргу - 7762,42грн.

Відповідно до ст. 903 ЦК України,
якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені
договором. При цьому, у разі неможливості виконати договір про надання послуг,
що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві
розумну плату.

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо
строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки сторонами по справі не
було визначено строк виконання відповідачем грошового зобов'язання у випадку
невиконання п. 2.2. Договору, позивач 24.11.2006р. направив на адресу
відповідача лист вимогу №4/4 з пропозицією сплатити суму, визначену п. 3.1.
Договору, в розмірі 2301,55грн., що підтверджується квитанцією про відправку
від 24.11.06р. та реєстром рекомендованих поштових відправлень від 24.11.06р.

Як встановлено матеріалами справи,
в порушення своїх договірних зобов'язань відповідач умови  Договору не виконав, суму, встановлену
Договором за невиконання обов'язку щодо надання документів не сплатив, у
зв'язку з чим за останнім рахується заборгованість на загальну суму 2301,55грн.

Відповідно до ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання
та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК
України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого
суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший
суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Одним із основних видів
господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання. А згідно ст.174
ГК України господарські зобов'язання виникають із господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Статтею 175 ГК України
зазначається, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну
господарську дію на користь другої сторони, а управнена сторона має право
вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання,
які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з
урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Крім того, відповідно до ст. ст.
526, 525 ЦК України зобов'язання має виконуватися  належним чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги про стягнення з відповідача 2301,55грн. заборгованості є
обґрунтованими, документально підтверджуються, тому підлягають задоволенню.

Відповідач своїми процесуальними
правами, наданими йому ГПК України, не скористався, в судові засідання без
поважних причин не з'явився, заперечень щодо суми заборгованості перед
позивачем і доказів її відсутності (повного (часткового) погашення) не надав.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України
порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України
учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне
виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом
або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання
несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК
України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування
до правопорушників господарських санкцій на підставах та порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання згідно з ч.2
ст.217 та ч.1 ст.230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема,
штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Як зазначається в ч. 4 ст. 231 ГК
України, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п. 3.7.Договору, за
прострочення виконання грошових зобов'язань за цим Договором замовник сплачує
виконавцеві штраф у розмірі 20% від суми простроченого платежу, що за
розрахунком позивача становить 460,31грн.,
є обґрунтованим та підлягає стягненню.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги про стягнення з відповідача 2301,55грн. заборгованості та
460,31грн. штрафу є обґрунтованими, правомірними, документально підтвердженими,
не спростованими відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

На підставі ст.49 ГПК України
судові (господарські) витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49,  82-84 ГПК України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позовні вимоги  задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю „Астрея” (09107, Київська область, м. АДРЕСА_1, код
НОМЕР_2) на користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (09111, Київська
область, м. АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3) 2301,55грн. (дві
тисячі триста одну грн. 55коп.) заборгованості, 460,31грн. (чотириста
шістдесят грн. 31коп.) штрафу та судові витрати: 118грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 102грн. державного
мита.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Суддя

Іваненко Я.Л.