СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24"
квітня 2007 р.

15:45

Справа
№  13/25/07

м. Миколаїв

Господарський
суд Миколаївської області

у
складі судді Гриньової Т.В.,

при
секретарі Сербіні К.Л.,

з
участю:

представника
від позивача -Яжборовського М.О. по дов. № 5 від 21.01.2007р.;

третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача  - суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,

представник
відповідача у судове засідання не з'явився,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за
позовом товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) “Миколаївська будівельна
компанія - ПЛЮС”,

54015,
м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 4,

до
Миколаївської міської ради,

54001,
м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20,

третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1,

АДРЕСА_1,

про
визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування за НОМЕР_1 від
30.06.2006р., -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ
“Миколаївська будівельна компанія - Плюс” (далі - позивач) звернулося у
господарський суд з позовом до Миколаївської міської ради  (далі - відповідач) про визнання недійсним
рішення органу місцевого самоврядування НОМЕР_1 від 30.06.2006р. щодо надання
СПД -ФО ОСОБА_1 (далі -третя особа) в оренду на 1 рік земельної ділянки
загальною площею 16 кв. м. поблизу житлового будинку АДРЕСА_2.

Позивач
вважає, що оспорюване рішення прийнято відповідачем з порушенням чинного
законодавства, зачіпає його права як власника нежитлового приміщення,
розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_2.

На вимогу суду позивач уточнив позовні вимоги
і на підставі п. 1 ч. 3 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України
(далі -КАС України) просить скасувати (визнати нечинним) рішення Миколаївської
міської ради від 30.06.2006р. НОМЕР_1, при цьому посилання на норми
матеріального права відсутні.

Ухвалами
від 02.02.2007р., 15.03.2007р., 29.03.2007р. суд зобов'язував позивача навести
норми матеріального права в частині визначення предмету спору, зокрема
порушеного права позивача та обраного способу його захисту; уточнити позовні
вимоги, шляхом зазначення що саме просить позивач -скасувати або визнати
нечинним рішення відповідача, а також в якій частині -його окремий пункт або
повністю; документально підтвердити свої посилання на те, що будинок АДРЕСА_2 є
пам'ятником містобудування та архітектури; документи, які підтверджують право
позивача на земельну ділянку для обслуговування належного йому на праві
власності нежитлового приміщення АДРЕСА_3. Зазначені вимоги суду позивач не
виконав, витребувані документи не надав.

Листом
від 28.02.2007р. НОМЕР_2 відповідач заперечив позов, вважаючи вимоги позивача
безпідставними.

Третя
особа у судовому засіданні також висловилася проти вимог позивача й просила
відмовити у задоволенні позову.

Розпорядженням
голови суду від 15.03.2007р. № 95 змінено склад суду.

Справу
розглянуто судом з перевищенням 2-місячного строку, встановленого ч. 1 ст. 122
КАС України; з урахуванням розпорядження голови господарського суду від
01.03.2007р. № 89 про зупинення відправки вихідної кореспонденції, суд вважає
розумним для розгляду даної справи такий строк, що перевищую 2 місяці.

Заслухавши
пояснення представників сторін і третьої особи, вивчивши матеріали справи і
дослідивши подані докази, господарський суд прийшов до висновку про відмову у
позові. Висновок суду ґрунтується на такому:

Позивач
є власником нежитлових приміщень, які розташовані на першому поверсі житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджено свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 07.10.2006р. Поблизу вказаного будинку
розташований торгівельний кіоск (мала архітектурна форма - МАФ), для
реконструкції та обслуговування якого пунктом 10.2 рішення від 30.06.2006р.
НОМЕР_1 відповідач передав третій особі в оренду на один рік земельну ділянку
загальною площею 16 кв. м., залишивши її в землях комерційного використання.
Оспорюване рішення прийняте відповідачем з додержанням вимог “Правил
використання та забудови територій міста Миколаєва”, затверджених рішенням
Миколаївської міської ради від 17.10.2003р. № 15/41, “Методичних рекомендацій
щодо встановлення порядку розміщення МАФ для здійснення підприємницької
діяльності”, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства України від 04.09.2006р. № 296. Твердження
позивача про те, що розташування МАФ поблизу будинку АДРЕСА_2 створює для нього
пожежну та іншу небезпеку не знайшло підтвердження у матеріалах справи.
Посилання позивача на те, що будинок АДРЕСА_2 є пам'ятником містобудування та
архітектури, а тому згідно з п. 35 “Єдиних правил ремонту і утримання
автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними
та охорони”, затверджених постановою КМУ від 30.03.1994р. № 198, розміщення
біля цього будинку МАФ забороняється, спростовано наказом Управління культури
Миколаївської облдержадміністрації від 24.03.2006р. НОМЕР_5, згідно з яким
вказаний будинок НОМЕР_4 віднесено до категорії цінної фондової забудови, але
пам'яткою архітектури він не є.

Позивач
не довів судові, що оспорюване ним рішення відповідача від 30.06.2006р. НОМЕР_1
якимось чином порушує його право власності на об'єкт нерухомого майна, він
також не є власником або користувачем земельної ділянки, на якій розташована
належна йому нерухомість.

За
таких обставин суд вважає, що оспорюване рішення не порушує прав позивача,
відтак -у позові слід відмовити.

Керуючись
ст. ст. 158-163, 186, 254 КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У
позові відмовити.

Постанову
може бути оскаржено в порядку ст. 186 КАС України.

Постанова
набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя