ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.10.07р.

Справа № 14/483-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Вірато", 49054, м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 107, корп. "Г"

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерком", 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Бориса Кротова, 15-А

про визнання договору недійсним

Суддя  Панна С.П.

Представники:

Від позивача Демченко М.С. - представник за довіреністю від 15.10.2007 року

Від позивача     Тарасюк О.О. - представник за довіреністю від 15.10.2007 року

Від відповідача  Шрамко Є.І. - представник за двоіреністю від 16.10.2007 року

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вірато", м. Дніпропетровськ, звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом дог товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерком", м. Дніпропетровськ, про визнання недійсним договору № 31/8 від 31.08.2007 року.

22.10.2007 року до суду поступили доповнення до позовної заяви, якими позивач надає додаткові обґрунтування підстав для визнання недійсним вищевказаного договору.

Відповідач позовні вимоги не визнає (відзив на позовну заяву б/н від 2.10.2007 року), оскільки вважає, що до укладення договору про передання виключних майнових прав на корисну модель, ТОВ "Вірато" заздалегідь були надані всі документи, що стосуються вищенаведеної корисної моделі, а саме: копія патенту на корисну модель, копія рішення Державного департаменту інтелектуальної власності про передачу права власності на патент № 24049 до ТОВ "Інтерком", копія опису до патенту. Опис до патенту розкриває всі особливості, складові частини та умови застосування корисної моделі, тобто у позивача було достатньо часу вивчити матеріали патенту та зробити висновок щодо доцільності його придбання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та дослідивши надані ними письмові докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.08.2007 року позивач (ТОВ "Вірато") і відповідач (ТОВ "Інтерком") уклали договір № 31/8 про передання виключних майнових прав та обов'язків на корисну модель.

Згідно умов вищевказаного договору, відповідач передає позивачу майнові права на корисну модель "Спосіб передпосівної обробки насіння", що охороняється деклараційним патентом на корисну модель № 24049, зареєстрованим в Державному реєстрі деклараційних патентів України на корисні моделі 11.06.2007 року, а позивач бере на себе зобов'язання оплатити за це відповідачу винагороду.

Пунктом 3.1 розділу 3 договору встановлено, що за передання прав за цим договором, правонаступник сплачує володільцю винагороду у розмірі, визначеному у додатковій угоді № 1, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 договору, оплата майнових прав за договором здійснюється шляхом перерахування правонаступником коштів на рахунок володільця. Також можлива вексельна форма розрахунків. У разі видачі векселя при здійсненні розрахунків за даним договором, виникають грошові зобов'язання відносно платежу по векселю.

У відповідності з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, правочин зміст якого суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства може бути визнано судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Цивільного кодексу України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. Відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Зі змісту укладеного договору вбачається, що  фактично сторони уклали договір купівлі-продажу, де власник передає свої майнові права правонаступнику (продає), а той, у свою чергу, оплачує їх (купує).

Відносини за даним договором регулюються ст. 180 Господарського кодексу України, де ціна відноситься до істотних умов господарського договору, при його підписанні стороні зобов'язані були в будь-якому випадку погодити предмет, ціну і термін дії договору - чого не зробили сторони. В матеріалах справи відсутня додаткова угода № 1 до договору № 31/8 від 31.08.2007 року (п. 3.1 розділу 3 договору), що дає підстави для визнання спірного правочину недійсним.

Судові витрати, згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, необхідно покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 15, ст. ст. 203, 215, ч. 1 ст. 235 Цивільного кодексу України, ст. 180 Господарського кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов в повному обсязі.

Визнати недійсним договір № 31/8 від 31.08.2007 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерком" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Бориса Кротова, 15-А, ) та товариством з обмеженою відповідальністю "Вірато" (49054, м. Дніпропетровськ, просп. Кірова, 107, корп. "Г", ).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерком" (49000,           м. Дніпропетровськ, вул. Бориса Кротова, 15-А, , р/р 3601 в АКБ "Новий", МФО 305062) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вірато" (49054, м. Дніпропетровськ, просп. Кірова, 107, корп. "Г", , р/р 99671 в ЗАТ "Агробанк"                                  м. Дніпропетровська, МФО 307123) 85 (вісімдесят п'ять) грн. - витрат на держмито, 118 (сто вісімнадцять) грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, про що видати наказ.

Суддя

С.П. Панна