СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.10.07                                                                                 Справа № 11/462пн-ад.

Суддя господарського суду Луганської області Москаленко М.О., за участю секретаря Мелехової О.С., розглянувши матеріали справи № 11/462пн-ад за позовом

Лисичанського комунального підприємства житлово –експлуатаційної контори № 4,  м. Лисичанськ Луганської області

до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради,  м. Лисичанськ Луганської області

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державного казначейства України у Луганській області в особі управління Державного казначейства у м. Лисичанську Луганської області

про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов’язання вчинити певні дії

за участю представників сторін:

від позивача –Дубовий О.І., пасп. ЕК 177261,   вид. МВМ Лисичанського МВУМВС України в Луганській обл.  27.08.1996 - начальник - розпорядження           № 244-к від 18.12.2006, Байрамов Є.В., паспорт ЕК 155619 вид. Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській обл. від 25.03.1996

від відповідача - Пугацька О.П., дов. № 4721 від 17.09.2007,  Горбенко В.В., дов.            № 149 від 11.01.2007, Паніна С.І., дов. № 4720 від 17.09.2007

від третьої особи - Костюк О.І., довіреність № 09-22/1-212-16 від 17.01.2007

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлені вимоги про визнання бездіяльності відповідача протиправною, зобов’язання відповідача надати до УДК у                          м. Лисичанську платіжні доручення щодо перерахування коштів (субсидії) на рахунок позивача.

В судовому засіданні позивачем вимоги адміністративного позову були підтримані.

В обґрунтування адміністративного позову позивач послався на те, що Лисичанське комунальне підприємство житлово –експлуатаційна контора № 4 є постачальником житлово –комунальних послуг з  утримання будинків та при будинкових територій відповідно до Закону України «Про житлово –комунальні послуги». Відповідач у справі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету»(далі за текстом –Постанова № 256) здійснює розрахунки з постачальниками житлово –комунальних послуг.

За доводами позивача на час подання адміністративного позову відповідачем позивачеві не було перераховано 74607 грн. 20 коп. коштів за надані населенню житлово –комунальні послуги.

Письмовою заявою  від 12.10.2007 про уточнення позовних вимог позивач заявив вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неперерахування суми заборгованості, а також про зобов’язання відповідача надати до Управління державного казначейства у м. Лисичанську платіжних доручень на суму заборгованості  по перерахуванню коштів (субсидій, пільг) на рахунок позивача у розмірі 54760 грн. 77 коп.

Письмовим відзивом  № 4245 від 29.08.2007 на адміністративний позов відповідач проти вимог адміністративного позову заперечив, посилаючись на такі обставини.

Згідно Постанови № 256  відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету і не є прибутковою організацією.

Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державним казначейством згідно з помісячним розміром асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов’язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій тощо. Субвенції з державного бюджету мають цільовий характер.

Статтею 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»передбачено, що допущення нецільового використання бюджетних коштів у поточному чи минулих роках має наслідком для розпорядників бюджетних коштів зменшення асигнувань цим розпорядникам на суму коштів, що витрачені не за цільовим призначенням.

Контроль за цільовим використанням коштів  державного бюджету та місцевих бюджетів покладено на органи Державної контрольно –ревізійної служби України, Державне казначейство України (ст.ст. 112, 113 Бюджетного кодексу України).

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (далі за текстом –Постанова №20) розроблений Порядок перерахування в 2007 році деяких субвенцій на надання пільг, субсидій та компенсацій за рахунок надходжень до загального фонду державного бюджету рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природний газ та газовий  конденсат, що видобувається в Україні.  Цей порядок застосовується за умови, що усі учасники розрахунків (які виявили бажання здійснити розрахунки один з одним) склали  та надали в органи Державного казначейства протокол –погодження та відповідні платіжні документи за узгодженими схемами розрахунків або за дорученням Міністерства фінансів України.

На даний час позивач має можливість прийняти участь  у розрахунках відповідно до Постанови № 20, тому на даний час  у відповідача відсутні підстави для проведення розрахунків з позивачем грошовими коштами.

Відповідно до п. 4.7.1 ст. 4.7 Наказу  Державного казначейства України від 04.11.2002 № 205 «Про затвердження Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів»оплата рахунків розпорядників ат одержувачів бюджетних коштів здійснюється лише за наявності в обліку органів Державного казначейства України їх зобов’язань, фінансових зобов’язань та залишків коштів на рахунках за відповідними кодами економічної класифікації видатків.

Підставою для здійснення видатків є платіжні доручення розпорядників коштів і зареєстровані в органах Державного казначейства України зобов’язання та фінансові зобов’язання, які підтверджують цільове спрямування коштів.

З посиланням на викладені вище обставини відповідач виклав вимогу про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Письмовим відзивом № 11-07/3370 від 17.09.2007 на адміністративний позов третя особа проти задоволення вимог адміністративного позову заперечила з підстав, викладених вище.

Сторони не досягли примирення.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності, вивчивши надані сторонами під час розгляду справи докази,  суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на такі обставини.

У відповідності з приписами Закону України «Про житлово –комунальні послуги»позивач у даній  адміністративній справі є  постачальником житлово –комунальних послуг з утримання будинків та при будинкових територій.

Сторонами у справі був укладений договір № 17/7 (а.с. 36-37) на відшкодування витрат з надання пільг та субсидій населенню м. Лисичанська, у відповідності з умовами пункту 1.2 якого позивач був зобов’язаний надавати пільги та субсидії з оплати житлово –комунальних послуг, в відповідач у свою чергу  - здійснювати фінансування пільг та субсидій, що надаються населенню.

Згідно з умовами пунктів 2.1 та 2.2 договору сторони були зобов’язані щомісячно  до 2 числа місяця, що настає після звітного, оформлювати двосторонні акти звірень з нарахувань пільг та субсидій, а відповідач був зобов’язаний відшкодовувати витрати у відповідності з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»та Постановою № 256 протягом 5 банківських днів після надходження субвенцій з державного бюджету.

Вказані вище житлово –комунальні послуги  позивачем надаються, зокрема, особам, які є отримувачами пільг, субсидій та компенсацій, що надаються за рахунок надходжень  до загального фонду державного бюджету рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природний газ та газовий конденсат, що видобувається в Україні.

Відповідач у справі діє на підставі Положення, розробленого відповідно до Типового, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2000 № 1498 і у спірних правовідносинах є суб’єктом, який виконує повноваження, делеговані органами виконавчої влади.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (далі за текстом –Постанова №20) розроблений Порядок перерахування в 2007 році деяких субвенцій на надання пільг, субсидій та компенсацій за рахунок надходжень до загального фонду державного бюджету рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природний газ та газовий  конденсат, що видобувається в Україні (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 1236 від 21.12.2005, № 21 від 16.01.2006, № 306 від 15.03.2006, 1 від 10.01.2007) (далі за текстом –Порядок).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що порядок визначає механізм перерахування у 2007 році субвенцій з  державного  бюджету  місцевим  бюджетам  для  надання відповідно  до  статті  47  Закону  України  "Про Державний бюджет України  на  2007  рік"  пільг  та житлових субсидій населенню з оплати електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, внесення квартирної плати, оплати вивезення  побутового  сміття  та  рідких нечистот, пільг з послуг зв'язку  та  інших передбачених законодавством пільг (крім пільг з одержання ліків,   зубопротезування,   оплати   електроенергії, природного  і  скрапленого  газу  на побутові потреби, твердого та рідкого пічного побутового палива, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення,  квартирної  плати,  оплати  вивезення  побутового сміття  та  рідких  нечистот)  та  компенсації за пільговий проїзд окремих  категорій  громадян  за рахунок надходження до загального фонду    державного    бюджету    рентної   плати   за   транзитне транспортування  природного  газу  і  за  природний газ та газовий конденсат, що видобуваються в Україні (далі за текстом - субвенції).

У відповідності з пунктами 4 –7 Порядку Управління Державного казначейства  в  Автономній  Республіці Крим,  областях,  мм.  Києві  та Севастополі на підставі платіжних доручень Ради  міністрів  Автономної  Республіки  Крим,  обласних, Київської    та    Севастопольської    міських   держадміністрацій перераховують зазначені  кошти  на  рахунки  районних  бюджетів  і бюджетів  міст  обласного значення,  відкриті в органах Державного казначейства;райдержадміністрації  та   виконавчі   органи   рад   міст обласного  значення  розподіляють отримані субвенції між головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів  відповідно  до  бюджетної класифікації видатків  у  межах їх фактичної заборгованості перед постачальниками  ресурсів  (товарів,  послуг)   пропорційно   або диференційовано за видами послуг.

Органи   Державного  казначейства  на  підставі  платіжних доручень   головних   розпорядників   коштів   місцевих   бюджетів перераховують  кошти  на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг).

Відповідно до Постанови № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту  населення є керівники головних управлінь, у правлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач у даній адміністративній справі є головним розпорядником коштів місцевого бюджету та здійснює  розрахунки з постачальниками послуг на підставі отриманих від них щомісячних звітів щодо послуг, наданих отримувачам, які мають право на відповідні пільги.

Вказані положення чинного законодавства продубльовані сторонами у справі в укладеному між ними договорі.

Станом на 01.07.2007 сторонами у справі було проведене звірення розрахунків щодо наданих населенню субсидій. За результатами проведення звірення сторонами у даній справі був складний та підписаний відповідний акт (а.с. 18),  згідно з яким   сума заборгованості відповідача з відшкодування   наданих населенню субсидій склала 86013 грн. 06 коп.

Також станом на 01.07.2007 сторонами у справі був складений та підписаний акт звірення розрахунків за надані населенню послуги (а.с. 19), у відповідності з яким  заборгованість відповідача склала 1884 грн. 36 коп., а також акт звірення розрахунків з відшкодування пільг ветеранів ВВВ станом на  27.06.2007 9а.с. 20) із зазначенням заборгованості у розмірі 3935 грн. 37 коп., акт звірення розрахунків станови на 01.07.2007 згідно з приписами Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи»( а.с. 21) із зазначенням заборгованості у розмірі           208 грн. 45 коп.

В процесі судового розгляду даної адміністративної справи позовні вимоги позивачем були уточнені з урахуванням складеного, підписаного повноважними представниками сторін та затвердженого у встановленому чинним законодавством порядку протоколу - погодження про організацію проведення розрахунків відповідно до вимог Постанови № 20 (зі змінами) за електроенергію) (а.с. 93-96) на суму 15000 грн. 00 коп., а також з урахуванням часткової сплати відповідачем суми заборгованості грошовими коштами (копії платіжних доручень наявні у матеріалах справи).

Сума заборгованості відповідача станом на 12.10.2007 у розмірі  54760 грн. 77 коп. (що відповідає сумі заборгованості  відповідача за уточненими позивачем позовними вимогами)   відповідачем у справі не оспорюється та є підтвердженою матеріалами справи.

Заявою від 18.09.2007 позивачем було заявлене клопотання про витребування доказів (а.с. 55).

Вказані у заяві докази під час судового розгляду справи були надані відповідачем у справі, тому клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства, а також дослідження матеріалів даної справи та її фактичних обставин  дозволяє зробити висновок щодо наявності у відповідача  обов’язку  щодо вчинення усіх передбачених законодавством дій з метою відшкодування позивачеві наданих отримувачам послуг субсидій.

Аналогічна правова позиція міститься також у постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.06.2007 у справі № 22-а-790/07.

Доводи відповідача та третьої особи  у справі обов’язку позивача укласти протоколи – погодження та провести розрахунки шляхом взаємозаліку внаслідок наявності у відповідача заборгованості за електричну енергію судом до уваги не приймаються, оскільки  вчинення вказаних дій (взаємозаліку) є правом, а не обов’язком позивача.

Наведені відповідачем доводи  щодо  цільового використання бюджетних коштів не є підставою для звільнення відповідача від встановленого чинним законодавством обов’язку відшкодування витрат позивача з субсидій населенню.

Листи міністерств та відомств,  які в обґрунтування заперечень надав до матеріалів справи відповідач, не мають  сили нормативного акту та не суті наведених вище нормативних актів, якими обґрунтовує свої вимоги позивач.

З урахуванням того, що відповідач у своїй діяльності керується  зазначеними вище дорученнями, листами, розпорядженнями та приписами міністерств та відомств, бездіяльність відповідача у справі щодо надання органу Державного казначейства України (третій особі у справі) платіжних доручень на оплату понесених позивачем витрат не може бути визнана судом протиправною.

З урахуванням викладеного  позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з присудженням  здійснених позивачем документально підтверджених витрат з  місцевого бюджету м. Лисичанськ Луганської області  на підставі приписів ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України пропорційно задоволеним вимогам.

Згідно ст. 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін та заявника про те, що повний текст постанови буде виготовлений та підписаний у п’ятиденний строк з моменту закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 94, 98, 137, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.    Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради,  м. Лисичанськ Луганської області, вул.. Маліновського, 22,  надати до  Управління Державного казначейства у м. Лисичанську  Луганської області платіжні доручення на суму заборгованості з перерахування субсидій та пільг на рахунок Лисичанського комунального підприємства житлово –експлуатаційної контори № 4,  м. Лисичанськ Луганської області у розмірі 54760 грн. 77 коп.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Присудити з місцевого бюджету м. Лисичанська Луганської області на користь Лисичанського комунального підприємства житлово –експлуатаційної контори № 4,  м. Лисичанськ Луганської області, кв. Дружби народів, 39, код 20187779, судовий збір у розмірі  1 грн. 70 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржене судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 17.10.2007.

Суддя                                                                               М.О. Москаленко