ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2007 р.
Справа № 26/269-46/324

За позовом
Акціонерного страхового агентства “Вексель”

До
Комунального підприємства “Київпастранс”,
Відкритого акціонерного товариства “Українська страхова компанія “Дженералі-Гарант”

Про
стягнення 6 194,07 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

Від позивача
Терновська М.О. —представник за довіреністю від 10.07.2007 р. № 717

Від відповідача-1
Магратій Я.В. —представник за довіреністю від 29.12.2006 р. № 06/383

Від відповідача-2
Керекеша О.І. —представник за довіреністю від 14.06.2007 р. № 1737/1/14

У судовому засіданні, яке відбулося 09.08.2007 р., за згодою присутнього представника судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом, яким просить стягнути з відповідачів 6 194,07 грн. вартості страхового відшкодування та збитків у зв’язку з проведенням автотоварознавчої експертизи, а також судові витрати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2006 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2007 р., у позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.05.2007 р. рішення  Господарського суду міста Києва від 07.09.2006 р. та постанову  Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2007 р. скасовано, матеріали справи скеровано на новий розгляд до суду першої інстанції.

За резолюцією керівництва Господарського суду міста Києва справу № 26/269 передано на новий розгляд  судді Шабуніну С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2007 р. справу № 26/269 прийнято до свого провадження суддею Шабуніним С.В., присвоєно № 26/269-46/324 та призначено до розгляду на 20.06.2007 р.

У судове засідання, яке відбулося 20.06.2007 р., з’явився представник відповідача-1 та позивача, котрий надав суду додаткові пояснення по справі від 20.08.2007 р. та заяву про відмову від позовних вимог до відповідача-2. Відповідач-2 у засідання суду не з’явився, уповноваженого представника не направив, у зв’язку з чим розгляд справи було відкладено на 09.08.2007 р.

Під час розгляду спору по суті представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов, в редакції додаткових пояснень по справі від 20.08.2007 р.

Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача, в обґрунтування позовних вимог Акціонерне страхове агентство “Вексель” посилається на наступні обставини:

Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту у формі полісу № 0035392 від 30.06.2004 р. внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 5 924,07 грн. страхувальнику —Гайдаку Василю Михайловичу. Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм, котрий є працівником підприємства відповідача, позивач просить стягнути з власника джерела підвищеної небезпеки вартість сплаченого страхового відшкодування та витрати на проведеної автотоварознавчої експертизи. На думку позивача вина водія відповідача у заподіянні шкоди застрахованому автомобілю стверджується довідкою ВДАІ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 12.04.2005 р. № 52/2510вх. та постановою Оболонського районного суду м. Києва від 04.03.2005 р. у справі № 3-4333/2005 р.

Представник відповідача-1 проти позову заперечував, посилаючись на те, що постановою Оболонського районного суду міста Києва від 04.03.2004 р. водія Полончука М.П. не було визнано винним у порушенні вимог правил дорожнього руху при зіткненні з автомобілем, застрахованим позивачем. Крім того, відповідач вважає, що оскільки його цивільна відповідальність була застрахована відповідачем-2, то саме він має проводити виплату заявленого до стягнення страхового відшкодування.

Представник відповідача-2 не заперечував проти відмови позивача від позовних вимог щодо нього та надав документи на підтвердження зміни назви підприємства з Відкритого акціонерного товариства “Українська страхова компанія “Гарант-Авто” на Відкрите акціонерне товариство “Дженералі Гарант”.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши надані оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

30.06.2004 р. між позивачем та Гайдаком Василем Миколайовичем укладено договір добровільного страхування наземного транспорту у формі страхового полісу № 0035392, відповідно до якого позивачем прийнято під страховий захист автомобіль Mercedes Benz 312 D, державний номер 018-44 КМ.

Як вбачається з довідки ВДАІ Оболонського Районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 12.04.2005 р. № 52/25вх. та довідки № 263 без вихідної дати, доповнення до протоколу про адміністративне правопорушення від 14.02.2005 р. № 505 вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14.02.2005 р. на перехресті вул. Л. Гавро та пр-ті Московському районі у м. Києві внаслідок зіткнення з автобусом Volvo В10М20 державний номер 006-86 КА, належним Комунальним підприємству “Київпастранс” (копія довідки Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в м. Києві від 02.09.2005 р. № 10/9761).

З протоколу про адміністративне правопорушення від 14.02.2005 р. № 505 слідує, що на момент зіткнення автомобіля Mercedes Benz з автобусом Volvo, останнім керував Полончук Микола Полікарпович, водій Комунального підприємства “Київпастранс”.

З пояснень громадянина Полончука М.П., що містяться в адміністративних матеріалах про порушення правил дорожнього руху № 3-4333 слідує, що керуючи автобусом Volvo він вдарив ззаду автомобіль Mercedes Benz, котрий їхав попереду і почав знижувати швидкість.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 04.03.2005 р. у справі № 3-4333/2005 р. встановлено наступне: “Громадянин Полончук Микола Полікарпович, 14.02.2005 р. о 8:30, керуючи автобусом Volvo, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, що призвело до зіткнення з автомобілем “Опель” номерний знак 845-39 КЕ, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Вина його підтверджується усіма матеріалами адміністративної справи”.

На вказаних підставах, відповідно до ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України Оболонським районним судом міста Києва Полончука М.П. піддано стягненню у вигляді адміністративного штрафу в сумі 68,00 грн. на користь держави.

На думку відповідача, оскільки постановою Оболонського районного суду міста Києва Полончука М.П. притягнуто до відповідальності у зв’язку з зіткненням з автомобілем “Опель”, Комунальне підприємство “Київпастранс” не має нести відповідальність в порядку регресу перед позивачем, що прийняв під страховий захист автомобіль Mercedes Benz.

Суд не погоджується з вказаними твердженнями, адже документами адміністративної справи № 3-4333 стверджується, що 14.02.2007 р. в дорожньо-транспортній пригоді на перехресті вул. Л. Гавро та пр-ті Московському у м. Києві пошкодження отримали як автомобіль Mercedes Benz, так і автомобіль “Опель”, а відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва від 04.03.2005 р. № 3-4333/2005 дорожню обстановку не врахував саме громадянин Полончук М.П., що унеможливило його контроль та безпечне керування автобусом Volvo.

Для встановлення характеру та розміру шкоди заподіяної страхувальнику, позивачем була замовлена автотоварознавча експертиза у суб’єкта підприємницької діяльності –фізичної особи Кузьменка М.В.

Згідно з Актом автотоварознавчого дослідження № 179 від 23.02.2005 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes Benz становить 6 343,43 грн.

Витрати позивача на проведення експертизи складають 270,00 грн. і підтверджуються актом № 0035 здачі-прийняття виконаних робіт від 02.03.2005 р. та платіжним дорученням № 5688 від 14.03.2005 р.

Позивач, керуючись умовами полісу, на підставі Страхового акту № 1574/05 від 15.03.2005 р., здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 5 924,07 грн. (вартість відновлювального ремонту в сумі 6 343,43 грн. мінус 419,36 грн. франшизи 0,5 % від страхової суми), що підтверджується видатковим касовим ордером № 400 від 17.03.2005 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Виходячи з положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України “Про страхування” до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Зважаючи на встановлені постановою Оболонського районного суду міста Києва від 04.03.2005 р. № 3-4333/2005 обставини, якими стверджується вина громадянина Полончука М.П. у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14.02.2005 р., внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову, з огляду на те, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача-1 щодо сплаченого страхового відшкодування.

Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної позивачу як страхувальнику пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Mercedes Benz, останній був змушений замовити проведення автотоварознавчої експертизи та сплатити її вартість. Тобто дані збитки позивач поніс у зв’язку з відновленням порушеного права страхувальника. За таких обставин, виходячи з положень ст. 22 Цивільного кодексу України, витрати позивача у сумі 270,00 грн. слід вважати витратами, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) і такими, що підлягають стягненню з відповідача-1.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені ним витрати по сплаті державного мита у розмірі 102,00 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне  забезпечення судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального  України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони, і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати державного мита. У ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального України передбачено, що витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Враховуючи, що позивач відмовився від позову в частині вимог до відповідача-2 і така відмова не суперечить законодавству та не порушує прав сторін, провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського кодексу України.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Комунального підприємства “Київпастранс” (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2, ідентифікаційний код 31725604, рахунок № 840 у ВАТ КБ “Хрещатик” в м. Києві, МФО 300670) на користь Акціонерного страхового товариства “Вексель” (01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 7, ідентифікаційний код 20031391, рахунок № в АК Промінвестбанку, МФО 300012) 5 924,07 грн. вартості страхового відшкодування, 270,00 грн. збитків, 102 (сто дві) грн. 00 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Провадження у справі № 26/269-46/324 в частині вимог до Відкритого акціонерного товариства “Українська страхова компанія “Дженералі Гарант” припинити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня   підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                       С.В. Шабунін

Дата підписання: 04.10.2007 р.

справа №

За позовом

до

про                    уддя

Суддя