ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2007 р.
№ 16/204

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Головуючого судді                                    Удовиченко О.С.

суддів                                                          Мамонтової О.М.

Хандуріна М.І.

За участю представників сторін:

від позивача        - не з'явилися

від відповідача    - Беседін В.І. дов. № 19-09/25 від 19.03.07р.

від прокуратури  - не з'явилися

розглянувши касаційне подання першого заступника прокурора Закарпатської області

на рішення господарського суду Закарпатської області від 27.02.07 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.04.07 р.

по справі № 16/204

за позовом Хустського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Хустської районної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення

до ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Хустського відділення № 7290

про визнання недійсним п. 2.1.4. угоди № 10 від 30.12.2002р. та стягнення 32954 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 27.02.2007р. у справі № 16/204 (суддя - О.В. Васьковський) за позовом Хустського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Хустської районної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення до ВАТ «Державний ощадний банк України»в особі філії Хустського відділення № 7290 про визнання недійсним п. 2.1.4 угоди № 10 від   30.12.2002 року та стягнення грошових коштів у сумі 32 954 грн. відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.04.2007р. (судді Скрутовський П.Д. –головуючий, Онишкевич В.В., Слука М.Г.) вказане рішення залишено без змін.

Перший заступник прокурора Закарпатської області звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним  поданням, в якому просить рішення господарського суду Закарпатської області від 27.02.2007р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.04.2007р.скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування касаційної скарги прокурор посилається на те, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального права, а саме: ст. ст. 203, 215, ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, п.5 «Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596.

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи касаційного подання, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційне подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 «Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках», затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 30.08.1999 року № 1596 (надалі –Порядок) визначено, що він регулює питання виплати пенсій та грошової допомоги, що нараховуються відповідно  органами Пенсійного фонду та органами праці та соціального захисту населення  і фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду та відповідних бюджетів, за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх вклади до запитання (поточні рахунки) в установах уповноважених банків. Уповноваженими банками є банки, визнані  переможцями  конкурсу на право виплати пенсій та грошової допомоги   через  банківські  рахунки  за  згодою  пенсіонерів  та одержувачів  допомоги,  що  проводиться  в  порядку, встановленому Кабінетом   Міністрів  України,  з  якими  за  результатами  цього конкурсу   Мінпраці   та   Пенсійним  фондом  укладено  відповідні договори.

Згідно п. 5 вищевказаного Порядку, операції з відкриття поточних рахунків, зарахування і виплата пенсій та грошової допомоги з них ( у тому

числі з доставкою додому) здійснюються уповноваженими банками безоплатно.

Як встановлено господарськими судами першої і другої інстанцій, 28.12.2001 року на підставі рішення конкурсної комісії по відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій та грошової допомоги від 21.12.2001 року за участю Пенсійного фонду України, Міністерства праці та соціальної політики України та  ВАТ «Державний ощадний банк України» був укладений договір № 12, статтею першою якого обумовлено, що банк виконує функції з виплати пенсії та грошової допомоги, передбачені Порядком № 1569, у всіх регіонах України. Взаємовідносини між сторонами на місцях регулюються укладеними ними угодами відповідно до умов цього договору, а також вимог зазначеного Порядку.

30.12.2002 року між  Управлінням праці та соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації та ВАТ «Державний ощадний банк України»в особі філії Хустського відділення № 7290 укладено угоду № 10 про виплату та зарахування на особові рахунки державної допомоги, згідно пункту 1.1 якої, клієнт доручає, а банк бере на себе зобов’язання здійснювати зарахування на поточні (вкладні) рахунки, завчасно відкриті в його установах та виплату державної допомоги.

Пунктом 2.1.4 вказаної угоди сторони погодили сплату Управлінням праці та соціального захисту населення комісійної винагороди банку за надані послуги в розмірі 1% від суми, яка перераховується.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком апеляційного суду, що п. 2.1.4 угоди, укладеної між позивачем і відповідачем, не суперечить п. 5 Порядку № 1569, оскільки спірним пунктом не встановлено плату за відкриття поточних рахунків, зарахування і виплати пенсій та грошової допомоги з них (у тому числі з доставкою додому) для одержувачів відповідних виплат. Взаємовідносини щодо  комісійної винагороди за надані послуги, стосуються виключно сторін даної угоди і відповідають вимогам чинного законодавства. Відтак суди попередніх інстанцій обгрунтовано відмовили в задоволенні позовних вимог на підставі ст. 48 ЦК УРСР.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що оскаржувані рішення та постанова відповідають нормам матеріального та процесуального права, тому підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 1117, 1119 –11111  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційне подання першого заступника прокурора Закарпатської області залишити без   задоволення.

Рішення господарського суду Закарпатської області від 27.02.07 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.04.07 р. по справі № 16/204 залишити без змін.

Справу № 16/204 повернути до господарського суду Закарпатської області.

Головуючий суддя                                                          Удовиченко О.С.

Судді:                                                                                 Мамонтова О.М.

Хандурін  М.І.