ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2007 р.
№ 1/965-26/327

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Добролюбової Т.В.

суддів
Гоголь Т.Г.,  Швеця В.О.

за участю представників сторін
позивача

відповідача

прокурора

розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу

Шевнікова А.М. –дов. від 24.02.07 року №31-4/77
не з'явився повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи.
Савицька О.В.- прокурор відділу Генеральної прокуратури України
Товариства з обмеженою відповідальністю науковий центр “Колорекс”

на постанову
Львівського апеляційного господарського суду

від
03.04.2007 року

у справі
№ 1/965-26/327

господарського суду
Львівської області

за позовом
прокурора Шевченківського району міста Львова в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики України, уповноважений орган  - Львівський державний екологічний політехнікум та відділення державного казначейства у Шевченківському районі міста Львова

до

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору
Товариства з обмеженою відповідальністю науковий центр “Колорекс”
Управління державного казначейства  у Львівській області

про
розірвання договору оренди, виселення із займаних приміщень та стягнення 45879,19грн.

Прокурор Шевченківського району міста Львова звернувся до господарського суду  Львівської   області  в  інтересах держави в  особі Міністерства аграрної політики України, уповноважений орган  - Львівський державний екологічний політехнікум та відділення державного казначейства у Шевченківському районі міста Львова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю науковий центр “Колорекс”          про розірвання договору оренди нежитлових приміщень загальною площею 131,7 кв. м. в будинку №6 по вул. Карбишева у місті Львові  № 8  від 01.06.2003 року, виселення із займаних приміщень та стягнення 45879,19грн. боргу.

Господарський суд  Львівської області рішенням від 13.11.2006 року (суддя Деркач Ю.Б. ) позовні вимоги задовольнив,  розірвав договір оренди № 8 від 01.06.2003 року, укладений між Львівським державним екологічним політехнікумом та Товариством з обмеженою відповідальністю науковий центр “Колорекс”, виселив Товариство з обмеженою відповідальністю науковий центр “Колорекс” з займаних приміщень загальною площею 131,7 кв. м.  в будинку №6 по вул. Карбишева у місті Львові, стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю науковий центр “Колорекс” на користь Львівського державного екологічного політехнікуму 34829,93грн. орендної плати та 2798,45грн. пені.; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю науковий центр “Колорекс” в доход державного бюджету 7700,5грн.орендної плати та 550,3грн. пені. Рішення вмотивоване тим, що відповідач свої зобов’язання за договором оренди належним чином не виконав, що, відповідно до статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна ", є підставою для його  дострокового розірвання.

Львівський апеляційний господарський суд постановою від 03.04.2007 року (судді Г.Гнатюк, Н.Кравчук, О.Мирутенко) рішення господарського суду Львівської області від 13.11.2006 року залишив без змін, з тих самих підстав. В постанові апеляційний господарський суд зазначив, що прокурор Шевченківського району міста Львова правомірно звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в  особі Міністерства аграрної політики України, уповноважений орган  - Львівський державний екологічний політехнікум та відділення державного казначейства у Шевченківському районі міста Львова, оскільки “інтереси держави” є оціночним поняттям і прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає підстави для  пред'явлення позову та представництва у судах.

Не погоджуючись із постановою Львівського апеляційного господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю науковий центр “Колорекс” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій  норм процесуального права, а саме  статей 2, 21 Господарського процесуального кодексу України, просить скасувати рішення господарського суду Львівської області  від 13.11.2006 року та постанову Львівського апеляційного  господарського суду від 03.04.2007 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю науковий центр “Колорекс” на користь Львівського державного екологічного політехнікуму 34829,93грн. орендної плати та 2798,45грн. пені; розірвання договору оренди та виселення із займаних приміщень. В цій частині скаржник посилається на те, що Львівський державний екологічний політехнікум є самостійним господарюючим суб’єктом, не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, тому, на думку скаржника, спірні питання повинні вирішуватись безпосередньо між суб’єктами господарювання.  З інших підстав скаржник постанову Львівського апеляційного  господарського суду не оскаржує. В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю науковий центр “Колорекс” в доход державного бюджету 7700,5грн.орендної плати та 550,3 грн. пені ухвалені судові акти не оскаржуються.

Позивач не скористався  своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді  Гоголь Т.Г., пояснення присутнього у судовому засіданні прокурора та представника позивача, перевіривши  наявні матеріали справи на предмет правильності застосування господарським судом Львівської області та Львівським апеляційним господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 статті 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках визначених законом.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про прокуратуру" при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право звертатися до суду із заявою про захист прав і охоронюваних законом інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб. Статтею 36-1 цьго ж Закону визначено підстави представництва прокурором інтересів держави, а саме: наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними або з державою.

За рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 року під поняттям “орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах” потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. В контексті пункту 2 статті 121 Конституції України приписи пункту 3 частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України  треба розуміти так, що прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ та організацій незалежно від їх підпорядкування та форм власності.

Згідно з  Указом Президента України від 15.12.1999 року №1752/99 “Про систему центральних органів виконавчої влади”  та Законом України “Про джерела  фінансування органів державної влади” до системи органів виконавчої влади належать Кабінет Міністрів України, міністерства, комітети, агентства, служби, адміністрації, департаменти, комісії, управління, палати, фонди, інспекції, бюро та інші центральні органи виконавчої влади і місцеві державні адміністрації.

Оскільки “інтереси держави” є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, і ця заява, за статтею 2 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для порушення справи в господарському суді.

Львівський апеляційний господарський суд в ході розгляду справи оцінив правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов’язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов’язаних із захистом інтересів держави, та дійшов висновку, що предмет спору зачіпає інтереси держави, оскільки  нежитлове приміщення загальною площею 131,7 кв. м розташоване в будинку №6 на вул. Карабишева у місті Львові є державною власністю, перебуває на балансі Львівського державного екологічного політехнікуму, органом управляння якого є Міністерство аграрної політики України, несплата орендарем орендної плати (яка надходить, в тому числі, і до державного бюджету) завдає шкоди державним інтересам.

Дослідивши матеріали справи Вищий господарський суд України    дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвалених у справі рішень. Інших доводів в обґрунтування своєї касаційної скарги, крім відсутності у прокурора права на звернення до суду з цим позовом, скаржник не наводив. Судові рішення у частині стягнення боргу та пені до державного бюджету за договором оренди  приміщення №8 від 01.06.2003 року , визнав обґрунтованими, тобто  визнав сам факт порушення з його боку строків сплати орендної плати, що були підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 111 7  Господарського процесуального кодексу України до юрисдикції касаційної інстанції не відноситься повторна оцінка доказів та встановлення обставин, що були встановлені господарськими судами при попередньому розгляді справи.

За таких обставин, прийнята у справі постанова  апеляційного суду відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, що регулює спірні правовідносини , тому її  слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

З огляду на наведене та керуючись статтями  1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 13.11.2006 року та постанову Львівського апеляційного  господарського суду  від 03.04.2007 року у справі  № 1/965-26/327 залишити без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю науковий центр “Колорекс” залишити без задоволення.

Головуючий        суддя                                                   Т. Добролюбова

Судді                                                                                 Т.Гоголь

В. Швець