ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул.Б.Хмельницького,44-Б
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 2/60-3/358

14.08.07

За позовом          Прокурора Святошинського району м.
Києва в інтересах держави в

особі Київської міської
ради

До                     Спільного
підприємства «Партнер»

Про                     звільнення незаконно зайнятої
земельної ділянки

Суддя Сівакова В.В.

Представники:

від прокуратури      П'ятницька І.В. -по дов. № 1-к від 07.08.2007

від позивача            не з'явились

від відповідача            Козій Г.К. -по дов. № 76 від
20.02.2007

У
засіданні брали участь

Відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України в судовому засіданні  07.08.2007 оголошувалась перерва.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду
міста Києва передані вимоги Прокурора Святошинського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської міської ради  про зобов'язання Спільного підприємства
«Партнер»звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 3866,58 грн., що
розташована за адресою м. Київ, вул. Святошинська, 15-А передавши її Київській
міській раді.

Рішенням Господарського суду міста
Києва № 2/60 від 27.02.2007 повністю задоволенні позовні Прокурора
Святошинського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської
ради, яким зобов'язано Спільне підприємство «Партнер»звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку площею 3866,58 грн., що розташована за адресою м.
Київ, вул. Святошинська, 15-А та передати її до Київської міської ради.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням Господарського суду міста Києва № 2/60 від 27.02.2007  відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду № 2/60 від 19.04.2007 рішення Господарського суду міста
Києва № 2/60 від 27.02.2007 залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою Київського апеляційного господарського суду № 2/60 від 19.04.2007
відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною
скаргою.

Постановою Вищого господарського
суду України від 10.07.2007 рішення Господарського суду міста Києва № 2/60 від
27.02.2007 та постанову  Київського
апеляційного господарського суду № 2/60 від 19.04.2007 у справі № 2/60
скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста
Києва.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.07.2007 присвоєно номер справи № 2/60-3/358  та призначено до розгляду на 07.08.2007.

Прокуратура у письмових поясненнях
зазначає наступне. Проведеною прокуратурою району перевіркою встановлено, що
земельна ділянка Спільним підприємством «Партнер»площею 3866,58 кв. м. за
адресою: м. Київ, вул. Святошнська, 15-А використовується під автостоянку без
документів на право користування землею. Даний факт підтверджується копією акту
перевірки від 18.05.2006 № 669/26, проведеної Управлінням з контролю за
використанням та охороною земель в м. Києві копія якого міститься в матеріалах
справи.  Твердження відповідача про те,
що він займає спірну земельну ділянку на підставі рішення виконкому
Ленінградської райради від 31.12.1990 № 746, яким було надано дозвіл Раді
громадського самоврядування ЖКК Київського екскаваторного заводу на будівництво
автостоянки по вул. Святошинській, 15-А, площею 0,39 га; рішення виконкому
Ленінградської районної ради народних депутатів від 10.06.1991 № 451 яким було
дозволено керівництву відкритою автомобільної стоянки по вул.
Святошинській,  15-А розширити її
територію площею 0,21 га; розпорядження Ленінградської районної державної
адміністрації м. Києва від 20.07.1993 № 578 автостоянку № 1, яка розміщена на
земельній ділянці у м. Києві по вул. Святошинській, 15-А передано Малому
підприємству «Партнер»для завершення будівництва та в експлуатацію є
безпідставними. Твердження відповідача стосовно вирішення питання Головним
управлінням земельних ресурсів та Головним управлінням архітектури,
містобудування та дизайну міського середовища м. Києва з надання земельної
ділянки в користування відповідачу не мають значення у справі, оскільки станом
на момент пред'явлення прокуратурою району позову відповідачем не отримано
встановлених законодавством документів, що надають право власності чи
постійного користування земельною ділянкою. Даний факт підтверджується
офіційною відповіддю на адресу прокуратури землевпорядника Святошинського
району м. Києва. Крім цього, згідно пояснень представника Київської міської
ради, наданих в судовому засіданні, проект відведення земельної ділянки СП
«Партнер»за адресою м. Київ, вул. Святошинська, 15-А на розгляд Київської
міської ради не надходив, рішення про надання СП «Партнер»земельної ділянки за
вказаною адресою Київською міською радою не приймалось.

Позивач в судове засідання не
з'явився, вимог суду викладених в ухвалі від 07.08.2007 не виконав.

Відповідач у письмових поясненнях
зазначає наступне. Задовольняючи позовні вимоги господарські суди першої та
апеляційної інстанцій не звернули увагу на те, що рішенням виконкому
Ленінградської райради від 31.12.1990 № 746, було надано дозвіл Раді
громадського самоврядування ЖКК Київського екскаваторного заводу на будівництво
автостоянки по вул. Святошинській, 15 а, площею 0,39 га; рішенням виконкому
Ленінградської районної Ради народних депутатів від 10.06.1991 № 451 було дозволено
керівництву відкритої автомобільної стоянки по вул. Святошинській, 15 а
розширення її території площею 0,21 га; розпорядженням Ленінградської районної
державної адміністрації м, Києва від 20.07.1993 № 578 автостоянку № 1, яка
розміщена на земельній ділянці у м. Києві по вул. Святошинській, 15 а була
передана малому підприємству «Партнер»(нині СП«Партнер») для завершення
будівництва та в експлуатацію і отримання дозволу на тимчасове виділення землі
в Київській Раді народних депутатів. Видані рішення виконкому Ленінградської
районної Ради народних депутатів від 31.12.1990 № 746 і від 10.06.1991 № 451 та
розпорядження Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва від
20.07.1993 № 578, в судовому порядку не визнані незаконними та не скасовані. Крім
того, поза увагою суддів як першої так і апеляційної інстанції залишились
твердження відповідача, що процес належного оформлення документів для
використання спірної земельної ділянки триває з 1994 року незважаючи на
неодноразові доручення Київської міської Ради щодо надання земельної ділянки в
користування відповідачу. Проте через неодноразову зміну умов надання земельних
ділянок у м. Києві висновки на погодження відведення земельної ділянки втрачали
термін дій наданих погоджень. На час прийняття судових рішень матеріали на
погодження щодо відведення спірної земельної ділянки СП «Партнер»знаходились на
опрацюванні в Головному Управлінні архітектури, містобудування та дизайну
міського середовища м. Києва. При цьому суд першої інстанції з висновками рішення
якого погодився і суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що процес
оформлення правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку СП
«Партнер»ще триває. Відповідно до висновку від 20.07.2007 № 19-7334 Головне
Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища не
заперечує проти надання в короткострокову оренду земельної ділянки в
установленому законодавством порядку для експлуатації та обслуговування
існуючої відкритої автостоянки по вул. Святошинській, 15-А, до початку її
використання за призначенням згідно з Генеральним планом м. Києва. Викладення у
рішенні лише доводів та доказів сторони на користь якої приймається рішення є
порушенням вимог ст. 4-2 ГПК України щодо рівності всіх учасників судового
процесу перед законом і судом. Вважає, що суд касаційної інстанції, перевіривши
наявні матеріали справи та вищенаведені доводи відповідача на предмет
правильності юридичної оцінки обставини справи та повноти їх встановлення в
рішенні та постанові, прийняв обґрунтоване рішення, скасувавши рішення
господарського суду м. Києва від 27.02.2007 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від 19.04.2007 у справі № 2/60 з направленням
справи на новий розгляд для всебічного і повного з'ясування і перевірки всіх
фактичних обставин справи та прийняття обґрунтованого законного рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи
актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 669/26 від
18.05.2006 проведеної Управлінням з контролю за використанням та охороною
земель у м. Києві встановлено, що  СП
«Партнер»використовує земельну ділянку загальною площею близько 7,44 га під
розміщення автостоянок у Святошинському районі м. Києва, в тому числі по вул.
Святошинській, 15-А -3866,58 кв. м. Документи, що посвідчують право власності
або право користування в тому числі на умовах оренди, передбачені ст. ст. 125,
126 Земельного кодексу України на вказану земельну ділянку у СП
«Партнер»відсутні. На даний час вживаються заходи щодо оформлення
правовстановлюючих документів на  вказану
земельну ділянку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 60 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси,
підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства,
а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові
приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки,
соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі
об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності,
а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно з ст. 9 Земельного кодексу
України до повноважень Київської міської ради у галузі земельних відносин на її
території належить: а) розпорядження землями територіальної громади міста; б)
передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г)
вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності в порядку,
передбаченому цим Кодексом; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб
міста; д) припинення права користування земельними ділянками у випадках,
передбачених цим Кодексом, тощо.

Відповідно до пункту 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених
пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких
розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські
товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї),
об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.

Згідно зі ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права
користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності
за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в
межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних
ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст.124 Земельного
кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у
комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу
місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 Земельного
кодексу України право власності та право постійного користування на земельну
ділянку або право  оренди земельної
ділянки виникає:  після одержання її
власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації; після
укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання
документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно зі статтею 126 Земельного
кодексу України, вказане право
посвідчується   державним   актом
встановленої   форми   або договором, який реєструється відповідно
до закону.

Відповідно до ст. 116 Земельного
кодексу України підставами для набуття права на землю є рішення органів
місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Статтею 9 Земельного кодексу
України встановлено, що розпорядження землями територіальної громади міста,
передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та
юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування відноситься до
повноважень Київської міської Ради.

Відповідно до статті 1 Закону
України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»,
самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, які свідчать про
фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати
земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання
документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Статтею 212 Земельного кодексу
України встановлено, що самовільно зайнята земельна ділянка підлягає поверненню
власнику землі або землекористувачу, без відшкодування затрат понесених за час
незаконного користування ними.

Згідно ст. 124 Конституції України
правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а
також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не
допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають
у державі.

Частиною  3 ст. 212 Земельного кодексу України
визначено, що повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач
доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Посилання відповідача на те, що він
займає земельну ділянку не самовільно, а на підставі  рішення виконкому Ленінградської райради від
31.12.1990 № 746, рішення виконкому Ленінградської районної ради народних
депутатів від 10.06.1991 № 451 та розпорядження Ленінградської районної
державної адміністрації м. Києва від 20.07.1993 № 578 не приймаються судом до
уваги, оскільки у відповідності до вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу
України документами, що підтверджують право користування земельною ділянкою є
договір оренди земельної ділянки або акт постійного користування. Крім того, як
зазначено вище приступати до використання земельної ділянки до встановлення її
меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї,
та державної реєстрації забороняється (ст. 125 Земельного кодексу України). Не
приймається до уваги посилання відповідача на
висновок від 20.07.2007 № 19-7334 Головного Управління містобудування,
архітектури та дизайну міського середовища, в якому викладена згода на надання
в короткострокову оренду земельної ділянки в установленому законодавством
порядку для експлуатації та обслуговування існуючої відкритої автостоянки по
вул. Святошинській, 15-А, до початку її використання за призначенням згідно з
Генеральним планом м. Києва, оскільки названий висновок не надає відповідачу
право на користування земельною ділянкою в розумінні земельного законодавства
України.

З огляду на викладене, приймаючи до
уваги те, що відповідачем не надані документи, які підтверджують його право
користування земельною ділянкою площею 3866,58 кв. м., що розташована на вул.
Сятошинська, 15-А позовні вимоги Прокурора Святошинського району міста Києва в
інтересах держави в особі Київської міської ради є обґрунтованими та такими що
підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті державного мита
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з
відповідача в доход Державного бюджету України.

Керуючись  ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Спільне підприємство
«Партнер»(м. Київ, вул. Жмеринська, 1а, ) звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку площею 3866,58 кв. м., що розташована за
адресою м. Київ, вул. Святошинська, 15-А передавши її Київській міській раді
(м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ).

3. Стягнути з Спільного
підприємства «Партнер»(м. Київ, вул. Жмеринська, 1а, ) в
доход Державного бюджету України 85 (вісімдесят п'ять) грн. витрат по сплаті
державного мита.

4. Стягнути з Спільного
підприємства «Партнер»(м. Київ, вул. Жмеринська, 1а, ) 118
(сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу до спеціального фонду Державного бюджету по КЕКД 22050000 «Оплата
витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у судах».

Суддя

В.В. Сівакова