ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У  Х  В  А  Л  А

21.05.07 р.                                                                           Справа № 6/260а

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом дочірнього підприємства Ірландської фірми “Порцелак ЛТД” м.Київ

до відповідача відкритого акціонерного товариства “Донецький металургійний завод” м.Донецьк

про визнання недійсним акту заліку взаємних однорідних вимог від 31.07.02р.

за участю:

представників сторін:

від позивача Корнєв В.М. - голова ліквідаційної комісії

від відповідача Рудік Ю.О. - заступник начальника юридичного відділу

СУТЬ СПОРУ: заявлені вимоги про визнання недійсним акту заліку взаємних однорідних вимог від 31.07.02р., складеного між дочірнім підприємством Ірландської фірми “Порцелак ЛТД” та  відкритим акціонерним товариством “Донецький металургійний завод”, як такий, що не відповідає вимогам законодавства, та повернути підприємства в первісний стан.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи сторін, суд встановив:

Позов обґрунтовано тим, що 13.05.02 р. між сторонами був укладений договір поставки №7016, згідно умов якого, відповідач взяв на себе зобов'язання поставити на адресу позивача металопродукцію в кількості, асортименті та у строки, оговорені у спеціфікації, яка є невід'ємною частиною даного договору, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити її вартість.

На виконання умов укладеного договору у період з червня 2002 по липень 2002 по накладним на отримання товару № 65938 від 14.0602р., № 66759 від 03.07.02р., № 66760 від 04.07.02р., № 66756 від 04.07.02р, № 66999 від 11.07.02р. та № 66991 від 11.07.02р. доданих до матеріалів справи, відповідач здійснив поставку товару на адресу позивача на загальну суму 67079 грн. 85 коп.

Пунктом 5.1 договору № 7016 від 13.05.2002 сторони встановили, що позивач повинен здійснити оплату продукції на розрахунковий рахунок відповідача на пізніше 90 днів з моменту відвантаження та надання платіжної вимоги –доручення позивача.

Але отримана позивачем продукція не була оплачена відповідно умов договору, так як відповідно до вимог ст. 217 ЦК України сторони провели між собою залік взаємних однорідних вимог, про що свідчить акт погашення взаємної заборгованості від 31.07.02р. між дочірнім підприємством "Порцелак ЛТД" та відкритим акціонерним товариством "Донецький металургійний завод", згідно якого сторони домовилися, що зобов'язання за договором № від 13.05.2002 та № 7016 від 13.05.2002 припиняються заліком зустрічної однорідної вимоги на загальну суму 67079 грн. 85 коп. Даний акт підписаний уповноваженими особами обох підприємств та скріплений печатками.

Позивач стверджує, що до травня 2004р. він не знав про існування договору № 7016 від 13.05.02р. Крім того, він вважає, що у директора державного підприємства “Порцелак ЛТД” Шевчука О.С. були відсутні відповідні повноваження на підписання зазначеного договору та акту заліку взаємних однорідних вимог від 31.07.02р.

У зв’язку з викладеним позивачем заявлені вимоги про визнання недійсним акту заліку взаємних однорідних вимог від 31.07.02р., складеного між дочірнім підприємством Ірландської фірми “Порцелак ЛТД” та  відкритим акціонерним товариством “Донецький металургійний завод”, як такий, що не відповідає вимогам законодавства. Крім того позивач просить застосувати до спірних правовідносин сторін реституцію, а саме повернути підприємства в первісний стан шляхом відновлення зобов’язання відповідача перед позивачем на суму 67088 грн. 30 коп.

На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є: умови про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так само це питання розглядається і в частині другій ст. 180 ГК України. Однак згідно із частиною третьою ст. 180 ГК України зазначені положення конкретизуються і до будь-якого господарського договору мають бути включені такі умови: предмет, ціна та термін дії договору.

На час розгляду справи позивач просить поновити строк позовної давності у зв’язку із поважними причинами його пропуску.

Згідно п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003р. до позовів про визнання заперечуваного правочину недійсним і  про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, право на пред'явлення якого виникло до 1 січня 2004 року, застосовується позовна давність, встановлена для відповідних позовів законодавством, що діяло раніше. Тобто суд зобов’язаний застосувати строк позовної давності незалежно від волевиявлення сторін.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові  акти  не  мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Слід звернути увагу сторін на те, що з введенням нового ЦК України 2003р. суд може застосувати строк позовної давності тільки за заявою сторони у спорі (частина 4 ст. 267 ЦК України). Така заява стане підставою для відмови у позові, коли суд не визнає причину пропуску строку поважною. По старому ЦК України 1963р. суд був зобов’язаний застосувати строк позовної давності незалежно  від заяв сторін.

Таким чином суд дійшов висновку, що строк позовної давності не сплив.

Згідно ст. 217 ЦК України 1963р. та ст. ст. 601, 602, 604 ЦК України 2003р. зобов’язання припиняються заліком зустрічних однорідних вимог, строк яких наступив і не вказана або визначена моментом витребування. Для проведення заліку достатньо заяви однієї сторони. Вимог щодо форми проведення взаємозаліку чинне законодавство не містить, однак для його здійснення обов’язково необхідно:

а) вимоги (згідно зобов’язань) повинні бути зустрічними;

б) вимоги повинні бути однорідними;

в) настання строку виконання по усім вимогам.

За своєю юридичною природою та ознаками залік є одностороння угода, згідно якої існують певні юридичні наслідки. Коли зустрічні вимоги однакові, то зобов’язання припиняється; коли їх розміри різні, то зобов’язання із більшої суми зберігаються, однак у меншому розмірі.

Залік здійснюється шляхом заяви однієї сторони. Закон не пред’являє будь-яких спеціальних вимог до форми заяви про залік. Оскільки така угода повинна кваліфікуватися як така, що виконується при її укладанні, закон не перешкоджає здійсненню цього в усній формі. Однак заява про залік є документом первинного бухгалтерського обліку, тому юридичні особи не можуть використовувати усну форму заяви про залік, оскільки така форма не відповідає вимогам до документів первинного бухгалтерського обліку згідно ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні”.

За вимогами ст. 11112 ГПК України вказівки, що містяться в постанові касаційної інстанції, є обов’язковими для суду першої інстанції під час судового розгляду справи.

Відповідно до статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи  у  спорах,  що  виникають  при  укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Предметом розгляду справи є не тільки укладення договору не уповноваженою особою. Щодо перевищення повноважень, то це питання розглядається через припущення про те, що сторона, з якою укладено угоду, знала або повинна була знати про відсутність у представника юридичної особи або керівника її відособленого підрозділу повноважень на укладення угоди, грунтується на її обов'язку перевіряти такі повноваження

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і індивідуальні. Індивідуальні акти (ненормативні) породжують права і обов'язки тільки у тих суб'єктів, кому вони адресовані.

Оспорюваний акт заліку взаємних однорідних вимог від 31.07.02р. визначає лише порядок руху коштів і не породжує, змінює чи припиняє цивільних прав та обов'язків суб'єктів взаємозаліку, тобто він не є актом нормативного характеру в розумінні ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, оскільки він не має обов'язкового характеру.

За таких обставин провадження у справі слід припинити на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

При вирішенні господарського спору судом виявлено недоліки в діяльності підприємств позивача та відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 90 ГПК України господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

Застосування приписів даної процесуальної норми, зокрема реагування, можливе на будь-якій стадії судового процесу у т.ч. з посиланням на п. 9, 10, 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 690 від 27.08.95р. “Про Загальне положення про юридичну службу міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, державного підприємства, установи, організації”.

На підставі п. 3 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України № 7-93 “Про державне мито” від 21.01.93р. та статті 47 ГПК України позивачу підлягає поверненню держмито в сумі 755 грн. 90 коп., перерахованого згідно платіжних доручень № 104 від 19.05.05р., № 103 від 19.05.05р. та збір на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн., перерахованого згідно платіжного доручення № 102 від 19.05.05р., оригінали яких знаходяться в матеріалах справи.

Позивач усно не заперечує про покладення на нього витрат по держмиту за подання касаційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, ст. 47, п.1 ст. 80, ст. 86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі припинити.

2. Повернути із державного бюджету на розрахунковий рахунок позивача  державне мито сумі 755 грн. 90 коп., перерахованого згідно платіжних доручень № 104 від 19.05.05р., № 103 від 19.05.05р., оригінали яких знаходяться в матеріалах справи.

3. Зобов’язати державне підприємство «Судовий інформаційний центр» повернути на розрахунковий рахунок позивача збір на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн., перерахованого згідно платіжного доручення № 102 від 19.05.05р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

4. Підставою повернення державного мита та збору на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу є дана ухвала, яка затверджена гербовою печаткою господарського суду Донецької області.

5. Витрати по державному миту за подання касаційної скарги покладаються на позивача.

.

Суддя

.