ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.08.07                                                                                           Справа№

Суддя    Н.Березяк   при секретарі І. Сеник розглянула матеріали справи

За позовом: ВАТ „Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат”, м.Кривий Ріг

До  відповідача: ПП „РоКо”, м.Дрогобич

Про  відшкодування збитків в розмірі 915875,57 грн.

За участю представників:

Від  позивача: Олюха В.Г.–представник

Від  відповідача:  не з’явився

Представникам сторін роз’яснено права та обов‘язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: Подано позов ВАТ „Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат”  до ПП „РоКо” про відшкодування збитків в розмірі 915875,57 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити  позовні  вимоги з  мотивів наведених  в позовній  заяві, матеріалах справи  та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач проти позову заперечує, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

З метою витребування додаткових документів та надання сторонам можливості обґрунтувати свої вимоги і заперечення розгляд справи неодноразово відкладався. На задоволення клопотання сторін строк розгляду спору було продовжено в порядку ст..69 ГПК України.

В судовому засіданні 22.08.2007 року оголошувалась перерва до 30.08.2007 року.

В продовжене судове засідання відповідач участь свого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. За таких обставин суд вважає, що справа у відповідності до вимог ст.75 ГПК України, може бути розглянута за відсутності відповідача з урахуванням його доводів, викладених в попередніх судових засіданнях.

Повний текст рішення виготовлений і підписаний  04.09.2007 року.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали  справи, та оцінивши  докази в їх сукупності , встановив наступне:

28.05.2003 року між ВАТ „Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат” та ПП „РоКо” було укладено договір підряду на проведення ремонтно-будівельних  робіт №1957-02, за умовами якого відповідач зобов’язувався провести роботи з реконструкції культурно-побутового корпусу бази відпочинку „Ватра”, с.Майдан під спальний корпус.

21.01.2004 року на зазначеному вище об’єкті виникла пожежа, в результаті якої вогнем було знищено майно позивача, чим заподіяно йому матеріальну шкоду в сумі 915 875,57 грн.

ВАТ „Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат” звернувся з позовом до ПП „РоКо” про відшкодування завданих йому збитків. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ст.ст.880,881,883 та 841 Цивільного кодексу України, якими передбачено обов’язок підрядника відшкодувати збитки у разі випадкового знищення об’єкта будівництва.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд прийшов до висновку, що позов не обґрунтований і не підлягає до задоволення.

При  прийнятті  рішення,  суд  виходив  з наступного :

Як вже зазначалося раніше, між ВАТ „Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат” та ПП „РоКо” 28.05.2003 року було укладено договір підряду на проведення ремонтно-будівельних  робіт №1957-02. За умовами договору відповідач (Підрядник)  зобов’язувався провести роботи по реконструкції культурно-побутового під спальний корпус бази відпочинку „Ватра”, с.Майдан, а позивач (Замовник) зобов’язувався створити підряднику всі необхідні для виконання робіт умови , прийняти та оплатити виконані роботи.

В судове засідання сторонами були подані два примірники договору підряду на ремонтно-будівельні роботи № 1957-02, які відрізнялися між собою підписами посадових осіб та п.3.1 договору. В наданому позивачем примірнику договору було включено п.3.1 договору, який відсутній в примірнику договору відповідача. В п.3.1 наданого позивачем примірника договору передбачено, що Підрядник зобов’язується надати Замовнику крім ряду інших документів - дозвіл на початок робіт, виданий органами Державного пожежного нагляду. У примірнику договору відповідача, підписаного керівниками підприємств, цей пункт відсутній. В судовому засіданні представник позивача заявив, що не заперечує проти взяття за основу примірника договору відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2004 року заступником головного державного інспектора з пожежного нагляду Львівської області було встановлено, що реконструкція   об'єкта здійснюється з грубими порушеннями вимог „Правил пожежної безпеки в Україні”, зокрема: „реконструкція 3-х поверхового спального корпусу розпочата без проектної документації (ППБУ п.4.2.2); будівельний майданчик не забезпечено первинними засобами пожежегасіння сертифікованими в Україні (ППБУ п.6.4.8,2.9); з приміщення сауни не влаштований евакуаційний вихід безпосередньо на зовні (ППБУ  п.7.13.2); в парильному відділенні не влаштований перфорований сухотруб з підключенням до внутрішнього протипожежного водогону та можливістю ручного пуску від пристрою, встановленого за межею парильного відділення (ППБУ п.7.13.2); приміщення лазні ( сауни) не відділено від суміжних приміщень протипожежними перегородками 1-го типу та перекриттям 3-го типу ( ППБУ п.7.13.2). Постановою №1від 02.01.2004р. про застосування запобіжних заходів подальше ведення будівельно-монтажних робіт на даному об'єкті було припинено. Зазначена постанова була вручена начальнику бази відпочинку  І.І.Мотуз 03.01.2004 року  і в його присутності приведена в дію 12.01.2004 р. шляхом „відключення електроживлення на будівельному майданчику та пломбування вхідних дверей (7 дверей та електрошафа)”, що підтверджується його підписом  та відповідною печаткою.

Положеннями ч.2. ст.877 ЦК України, передбачено, що договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію.

Відповідно до п.3.4 договору (текст співпадає в обох примірниках договорів) обов’язок забезпечити Підрядника проектно-кошторисною документацією покладено на Замовника.

Що стосується інших порушень правил пожежної безпеки, встановлених постановою № 1 від 02.01.2004 року, то вони в більшості стосуються облаштування приміщення сауни. Як вбачається з актів приймання виконаних підрядних робіт ( а.с.116-166) роботи по реконструкції сауни  не ввійшли в перелік робіт, виконаних ПП „РоКо” за договором підряду, що підтверджується постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.09.2004 року (а.с.27), рішенням господарського суду Львівської області від 20.01.2005 року (а.с.25-26) та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.06.2005 року у справі № 4/2657-28/283 (а.с.24). Зазначені судові рішення набрали законної сили і факти встановлені в рішеннях суду є приюдиційними і в силу ст..35 ГПК України не підлягають доведенню. Крім того, відповідно до ч.2  ст.2 Закону України „Про пожежну безпеку” забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ та організацій покладається на їх керівників і уповноважених ними осіб, якщо інше не передбачено відповідним договором. Договором підряду на ремонтно-будівельні роботи № 1957-02 від 28.05.2003 року на підрядника не покладався обов’язок забезпечення пожежної безпеки об’єкту реконструкції.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на ст.880 ЦК України, якою передбачено, що ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження об’єкта будівництва до його прийняття замовником  несе підрядник. Посилаючись на ту обставину, що об’єкт  реконструкції до знищення його пожежою не був прийнятий замовником,  позивач вважає, що обов’язок  відшкодування збитків покладається на відповідача в силу ст..880 ЦК України.

Такі доводи позивача не обґрунтовані і не заслуговують на увагу суду.

Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України він застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання  чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов”язків , що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

На момент набрання чинності ЦК України 2003 року зобов’язання сторін за договором № 1957-02 від 28.05.2003 року не були виконані  і продовжували існувати, то відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов”язків, що продовжують існувати після набрання ним чинності.

Посилаючи на ст..880 ЦК України, як на підставу відшкодування ПП „РоКо” збитків, завданих ВАТ „Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат” в результаті випадкового знищення об’єкта реконструкції, позивач не звернув уваги на те, що положення цієї статті виключають покладання відповідальності на підрядника, у разі, якщо, це сталося внаслідок обставин, що залежали від замовника.

Як вбачається з Листа начальника СДПЧ-6 м. Дрогобича від 22.01.2004р.,  адресованого керівнику ВАТ „Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат”, в ході розслідування причини виникнення пожежі було встановлено, що мав місце „факт пошкодження пломб на вхідних дверях” даного об'єкта. Як вже зазначалося вище, опломбування вхідних дверей на об'єкті здійснювалось за участю директора бази відпочинку І.І.Мотуз. Крім того, як зазначено в тексті листа: на час проведення розслідування причин пожежі начальник бази відпочинку „Ватра" (вже згаданий вище представник позивача І.І..Мотуз, за участю якого здійснювалось пломбування вхідних дверей об'єкта) зник і заборонив своїм підлеглим давати будь-які пояснення щодо причин пожежі;  в ході первинного дізнання вдалося встановити, що з дозволу директора бази проводилась підготовка приміщень сауни до використання та видано ключі сторожу для топлення пічки парної дровами; дійсна причина пожежі працівниками бази приховувалась, а наявність джерела запалювання мотивувалася коротким замиканням електромережі на вводі”.

Пояснення працівників бази відпочинку щодо замикання електромережі, як причини виникнення пожежі спростовуються:

-          технічним висновком від 31.01.2004 року ( а.с.106) в якому зазначено, що  ймовірною причиною виникнення пожежі, яка сталася 21.01.2004 року в спальному корпусі бази відпочинку ВАТ „Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат” є порушення правил влаштування та експлуатації пічного опалення;

-          висновком  експертів Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №8 від 20.03.2006 р., в якому зазначено, що причиною виникнення пожежі, яка сталася 21.01.2004 року в спальному корпусі на території бази відпочинку „Ватра” є порушення правил пожежної безпеки при експлуатації пічного опалення (а.с.85).

Таким чином, як вбачається з вище наведеного, причиною пожежі стало порушення правил пожежної безпеки при експлуатації пічного опалення сауни, а не недоліки в роботі по реконструкції спального корпусу. Крім того, слід звернути увагу на те, що заборона проведення будівельно-монтажних робіт по реконструкції спального корпусу , накладена постановою №1 від 02.01.2004 року в більшості випадків стосувалася  порушення Правил пожежної безпеки при облаштуванні сауни. Дана постанова введена в дію шляхом відключення електроживлення на будівельному майданчику та опломбуванням вхідних дверей в присутності начальника бази відпочинку „Ватра” І.І.Мотуза. Як зазначено в листі начальника  СДПЧ-6 м.Дрогобича від 22.01.2004 року  на час проведення розслідування причин пожежі начальник бази відпочинку „Ватра” зник і заборонив своїм підлеглим давати будь-які пояснення. В ході первинного дізнання  працівниками відділу дізнання вдалося встановити, що з дозволу директора бази проводилась підготовка приміщення сауни до використання  та видано ключі сторожу для топлення пічки парної дровами (а.с. 16 на звороті). Доказом того, що  на момент виникнення пожежі та по  теперішній  час охорона об”єкту на якому виникла пожежа здійснювалася та здійснюється силами власника об’єкту, яким є ВАТ „Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат”, підтверджується Довідкою начальника Дрогобицького МРВ УМВС України у Львівській області  №5310 від 29.03.2007 р. та договором  на охорону об’єкта від 24.06.2003 року.  Таким чином, пожежа, що сталася в спальному корпусі бази відпочинку „Ватра” сталася внаслідок порушення позивачем правил пожежної безпеки при експлуатації пічного опалення, тобто внаслідок  обставин, що залежали від замовника.

Відсутність вини відповідача у заподіянні збитків встановлена рішенням господарського суду Львівської області від 20.01.2005 року у справі № 4/2657-28/283, що набрало законної сили (а.с.26).

Що стосується посилання позивача на ст..881 ЦК України, якою передбачено обов’язок підрядника застрахувати об’єкт будівництва, то слід зазначити наступне.

На момент укладення договору від 28.05.2003 року діяв ЦК УРСР, положеннями якого не було передбачено обов’язку підрядника укладати договір страхування  об’єкту будівництва. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, які виникли до набрання ним чинності. Відповідно до положень ЦК УРСР,  та умов укладеного між сторонами договору  підряду на проведення ремонтно-будівельних робіт, обов’язок укладення договору страхування об’єкта будівництва у підрядника не виникав, отож не може бути покладений на нього після набрання чинності ЦК України.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст.34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказами у справі, відповідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, при цьому, як передбачено статтею 34 цього Кодексу, обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач в межах належності і допустимості доказів свої позовні вимоги не обґрунтував, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

З огляду на викладене, та керуючись  ст.ст. 6, 7, 12, 33, 34,35,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду .

Суддя