ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 18/25
28.02.07 р.

За позовом:          ТОВ „Меблі ЛІВС”;

До:                    ЗАТ „Українська транспортна страхова компанія”;

Про:                     стягнення 41 722,56 грн.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Хомюк П.М., представник, довіреність №174 від 28.07.2006 р.;

Від відповідача:            Остроух М.В., представник, довіреність №182 від 03.01.2007 р.

Справа, в порядку статті 77 ГПК України, була відкладена слуханням з 31.01.2007 р. до 28.02.2007 р., про що господарським судом винесена відповідна ухвала від 31.01.2007 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2007 р. строк вирішення спору у даній справі був продовжений на невизначений термін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 41 722,56 грн. заборгованості, 7 030,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката, 417,22 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у наданому відзиві на позов та представник останнього у судовому засіданні позовні вимоги позивача заперечує, у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на наведене нижче:

§          під час розгляду спеціалістами відділу врегулювання збитків ЗАТ „УТСК”, наданих матеріалів по даному ДТП, було виявлено невідповідність характеру пошкоджень автомобіля марки „Фольксваген Пасат” (державний номер 004-40 МТ) з обставинами ДТП вказаними позивачем, а також на автомобілі були виявлені сліди фарби синього кольору, які могли утворитися внаслідок його зіткнення з іншим транспортним засобом;

§          згідно з висновком №1227 ТОВ „УЕЦ „Експерт –Сервіс Авто” від 08.12.2005 р. пошкодження на передній частині автомобіля марки „Фольксваген Пасат” (державний номер 004-40 МТ) не могли утворитися за обставин ДТП, про які повідомив водій автомобіля;

§          відповідно до пункту 3 статті 26 Закону України „Про страхування” та п. 13.1. Правил добровільного страхування автотранспорту ЗАТ „УТСК” від 05.10.2001р. підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового відшкодування;

§          враховуючи положення Закону України „Про страхування” та Правила страхування ЗАТ „УТСК” відповідач вважає відмову у виплаті страхового відшкодування правомірною.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

30.09.2005 р. між сторонами укладений договір №05/099 добровільного страхування автотранспорту, за умовами якого об’єктом страхування є майновий інтерес позивача, що не суперечить чинному законодавству, пов’язаний з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, який наведений у додатку №1 до цього договору.

Згідно з додатком №1 до договору №05/099 об”єктом страхування є автомобіль марки „Фольксваген Пасат” (державний номер 00440 МТ), 2003 року випуску, номер шасі WVWZZZ3BZ3P352882.

Відповідно до розділу 3 договору до страхових випадків відносяться:

—ушкодження, знищення транспортного засобу, його приладів і додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (п. 3.1. договору);

—ушкодження чи знищення транспортного засобу, його приладів і додаткового обладнання внаслідок протиправних дій третіх осіб, а також викрадення приладів, складових частин чи додаткового обладнання транспортного засобу (п. 3.2. договору);

—ушкодження, знищення транспортного засобу, його приладів і додаткового обладнання внаслідок стихійних лих (повені, бурі, буревію, смерчу, цунамі, шторму, зливи, граду, обвалу, лавини, зсуву, виходу ґрунтових вод, паводку, селю, удару блискавки, просадки грунту, землетрусу), падіння дерев та тіл, нападу тварин, а також пожежі чи вибуху в транспортному засобі (п. 3.3. договору).

13.10.2005 р. в м. Черкаси по вул. Руставі сталася ДТП за участю автомобіля марки „Фольксваген Пасат” (державний номер 00440 МТ), внаслідок якої зазначеному автомобілю була завдані пошкодження.

14.10.2005 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом відповідача №2529 від 13.12.2005 р. останній відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п. 13.1. Правил добровільного страхування автотранспорту від 05.11.2001 р. та п. 3 ст. 26 Закону України „Про страхування”.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. При цьому господарський суд виходить з наведеного нижче.

Як визначено статтею 1 Закону України „Про страхування”, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Частиною 2 статті 8 Закону України „Про страхування” передбачено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.11.2005 р. водія автомобіля марки „Фольксваген Пасат” (державний номер 00440 МТ) –Пилипенко М.М. притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення.

Пунктом 3.1. Правил добровільного страхування автотранспорту, затверджених Головою правління Акціонерного товариства „Українська транспортна страхова компанія” 05.10.2001 р. (далі –Правила страхування), передбачено, що до страхових випадків відносяться ушкодження, знищення транспортного засобу, його приладів і додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за винятком технічної поломки транспортного засобу.

Відповідно до п. 8.2.2. Правил страхування страховик (відповідач) зобов’язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, прийняти міри по оформленню всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхової суми чи страхового відшкодування страхувальникові.

При настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування відповідно до умов цих Правил (п. 8.2.3. Правил страхування).

Матеріали справи свідчать про те, що позивач у строк, визначений п. 8.1.4. договору страхування, повідомив відповідача про настання страхового випадку.

Відповідно до висновку спеціаліста №953 від 17.10.2005 р., складеного СПД оцінювачем експертом –автотоварознавцем Старинець М.В., сума матеріальних збитків, нанесена власнику автомобіля „Фольксваген Пасат” (державний номер 00440 МТ), складає 42 144,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобіль марки „Фольксваген Пасат” (державний номер 00440 МТ) належить позивачеві.

Вищенаведені обставини свідчать про те, що з автомобілем марки „Фольксваген Пасат” (державний номер 00440 МТ) сталася ДТП, передбачена договором страхування, укладеним між сторонами.

Відмову відповідача від виплати страхового відшкодування господарський суд вважає неправомірною, виходячи з наведеного нижче:

Статтею 26 Закону України „Про страхування” передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником-громадянином або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законодавством України.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить законодавству України.

Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обгрунтуванням причин відмови.

Правилами страхування та умовами договору страхування передбачені аналогічні підстави, визначені статтею 26 Закону України „Про страхування”, наявність яких є обов’язковою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Господарський суд не вбачає жодної з обставин, визначених статтею 26 Закону України „Про страхування”, умовами Правил страхування та умовами договору, які є підставою для відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування.

Посилання відповідача на те, що позивач надав відповідачеві недостовірні відомості про факт настання страхового випадку є необґрунтованими та не доведені відповідачем.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У даному разі відповідач повинен був довести обставини, на які він посилається у відзиві на позов, як на підставу своїх заперечень. Такі докази до матеріалів справи відповідачем не надані та у судовому засіданні не доведені.

Посилання відповідача на висновок спеціаліста –автотехніка №1227 від 08.12.2005р., складений ТОВ „Український експертний центр „Експерт –Сервіс Авто”, та висновок №9873 від 29.11.2005 р., складений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, не є належним доказом у справі у розумінні статті 34 ГПК України.

Відповідно до п. 10.1. договору страхування страхові відшкодування виплачуються в межах страхової суми.

Страхова сума встановлена сторонами у розмірі 130 000,00 грн. (п. 4.1. договору страхування).

Пунктом 4.2. договору страхування визначено, що безумовна франшиза становить 1% від страхової суми, що відповідно складає 1 300,00 грн.

Господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у розмірі встановлених експертним висновком збитків у сумі 42 144,00 грн. за винятком безумовної франшизи (1 300,00 грн.), що складає 40 844,00 грн.

Матеріалами справи підтверджують понесені витрати позивача на оплату послуг адвоката у розмірі 7 030,00 грн., що підтверджується договором доручення на ведення справ в суді та надання адвокатських послуг від 31.07.2006 р., укладеним між ТОВ „Меблі ЛІВС” та Адвокатом Київської міської колегії адвокатів Хомюк П.М.; свідоцтвом про право на зайняття адвокатської діяльності, видане Хомку Петру Миколайовичу; випискою банківської установи.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Українська транспортна страхова компанія” (інд. 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Меблі ЛІВС” (інд. 20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Одеська, 2, ) 40 844 (сорок тисяч вісімсот сорок чотири) грн. страхового відшкодування, 7 030 (сім тисяч тридцять) грн. витрат на оплату послуг адвоката, 408 (чотириста вісім) грн. 43 коп. витрат по сплаті держмита та 115 (сто п’ятнадцять) грн. 51 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          На підставі цього рішення повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Меблі ЛІВС” (інд. 20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Одеська, 2, ) 04 (чотири) грн. 78 коп. надмірно сплаченого державного мита, перерахованого квитанцією б/н від 29.08.2006 р., яка залишена в матеріалах справи.

5.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя
О.В. Мандриченко