ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  27/345

05.10.07

За позовом     Акціонерне страхове товариство "Вексель"

до                     Державне підприємство "Державний центр прикладних інформаційних технологій"

про                    стягнення 4730,21 грн.

Суддя  Дідиченко М.А.

Секретар  Приходько Є.П.

Представники:

Від позивача                    Васютін А.Г.- представник за дов. № 457 від 07.05.2007р.;

Від відповідача          Єдноралюк О.І. –представник за дов. від 22.06.2007р..

Обставини справи:

Позивач  звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 4 730 грн. 21 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.08.07р. порушено провадження у справі та призначено розгляд  справи на 03.09.07р.

Позивач у судове засідання 03.09.2007 року з`явився, підтримав заявлені позовні вимоги, відповідно до яких зазначив, що Акціонерне страхове товариство “Вексель”  згідно умов Страхового полісу № 0070744 від 03.02.2006 року прийняло під страховий захист транспортний засіб страхувальника автомобіля   Toyota Corolla д.н. АА5947АІ, який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження з вини водія автомобіля ВАЗ 21093 д.н. АА0518АК, Кисільова О.С., що належить на праві власності Державному підприємству “Державний центр прикладних інформаційних технологій”.

У зв’язку з тим, що страховиком на підставі Страхового акту № 1338/06 від 10.05.2006 року  було здійснено виплату страхувальнику страхового відшкодування в сумі 4 730 грн. 21 коп., позивач в порядку регресу звернувся до суду з відповідною позовною вимогою.

Відповідач у судове засідання  03.09.2007 року не з’явився та не виконав вимоги суду, викладені в ухвалі від 13.08.07р., але через відділ діловодства суду надіслав телеграму, відповідно до якої просив  суд відкласти розгляд справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2007 року розгляд справи відкладено  на 25.09.2007 року, зобов’язано сторони надати суду певні документи.

Сторони у судове засідання 25.09.2007 року з’явилися,  позивач підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення по справі.

Відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано суду належних доказів пошкоджень автомобіля (довідки про ДТП з переліком пошкоджень), а доказ розміру заподіяної шкоди було складено неналежним чином. Відповідач зауважив на недоведеності позивачем причинно –наслідкового зв’язку між фактом ДТП,  заподіяною шкодою  та розміром шкоди заподіяною саме з вини відповідача.

У судовому засіданні судом, відповідно до вимог ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 05.10.2007 року.

Сторони у судове засідання 05.10.2007 року з’явилися, позивач підтримав свою правову позицію, відповідач додатково зауважив на тому, що акт товарознавчого дослідження було складено через місяць після дорожньо – транспортної пригоди. Відповідач зазначив, що  позивач  в порушення Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, не викликав відповідача при здійснені технічного огляду під час товарознавчого дослідження, чим позбавив відповідача можливості пред’явити свої заперечення під час складання Протоколу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши їх пояснення, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва,  -

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем та Манжурою Оленою Петрівною було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного транспорту) у формі страхового полісу № 0070744 від 03.02.2006 року, відповідно до якого позивач (страховик) прийняв під страховий захист транспортний засіб страхувальника автомобіль Toyota Corolla д.н. АА5947АІ.

В зазначеному полісі встановлені страхові випадки, при настанні яких позивач зобов’язався відшкодувати в межах страхової суми збитки, що виникли внаслідок пошкодження чи знищення транспортного засобу.

Як вбачається з довідки Шевченківського РУ ГУ МВС в м. Києві від 16.03.2006 року, автомобіль Toyota Corolla д.н. АА5947АІ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13 березня 2006 року в м. Києві на пр. Перемоги, 36, отримав механічні пошкодження.

Судом встановлено, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля ВАЗ 21093 д.н. АА0518АК  Кисільовим О.С. п.13.1. Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2006р. у справі № 3-9911/2006р.

Для встановлення  характеру та розміру шкоди, що заподіяна страхувальнику, позивачем було замовлено автотоварознавче дослідження суб’єкту підприємницької діяльності Ханжину О.О.

Відповідно до акту товарознавчого дослідження № 188 від 14.04.2006р. вартість відновлюваного ремонту автомобіля Toyota Corolla д.н. АА5947АІ  становить 5353,50 грн.

Позивач на підставі страхового полісу № 0070744 від 03.02.2006 року та страхового акту №1338/06 від 10.05.2006р. здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 4730,21 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 001362 від 10.05.2006р.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи  у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Таким чином, на підставі вищевикладеного до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача в сумі –4730,21 грн.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Стаття 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування»вказує, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, за шкоду, що була заподіяна автомобілю Toyota Corolla д.н. АА5947АІ, має відповідати відповідач, оскільки на час дорожньо –транспортної пригоди зазначений транспортний засіб перебував на  його балансі.

У відповідності до п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів затвердженої Наказом  Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 зареєстрованої  в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за №1074/8395, (надалі - методика) виклик зацікавлених осіб на технічний огляд із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду ДТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження врученням відповідного виклику під розписку особи, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Посилання представника позивача, на ту обставину, що водієві Державного підприємства “Державний центр прикладних інформаційних технологій”, Кисельову О.С. телеграмою та телеграфом надсилались повідомлення із запрошенням для участі у огляді автомобіля, судом до уваги не приймається, оскільки, по –перше, Кисельов О.С. не є власником транспортного засобу Toyota Corolla д.н. АА5947АІ. А по –друге, як вбачається з матеріалів справи, Кисельова О.С. не було  належним чином повідомлено про проведення технічного огляду транспортного засобу, з огляду на те, що телеграми, які надсилалися неодноразово на його адресу, адресату доставлені не були, про що було відомо позивачу.

Таким чином, судом встановлено, що  товарознавче дослідження було проведено за відсутності  повноважного представника відповідача, чим фактично було позбавлено  Державне підприємство “Державний центр прикладних інформаційних технологій” можливості прийняти у ньому участь та висловити свої заперечення під час складення  Протоколу огляду транспортного засобу № 188х від 17.03.2006 року.

Підпункт 4.3. розділу 4 методики –«Вимоги до оцінки дорожніх транспортних засобів та викладення її результатів»визначає перелік інформації, яка має міститись в звіті про оцінку майна (акті).

Акт товарознавчого  дослідження № 188  від 14.04.2006 року не приймається судом в якості доказу розміру заподіяної шкоди, оскільки його складено з порушенням методики, а саме в ньому  відсутні відомості про комплектність та укомплектованість ДТЗ та відсутній перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, згідно з вказаними нормами права, позивач повинен був довести суду належними та допустимими доказами обставини, на яких ґрунтується його позов, а також правомірність заявлених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження розміру заподіяної шкоди, а також й те, що позивачем не доведено причинно –наслідкового зв`язку між фактом дорожньо –транпортної пригоди, заподіяною шкодою та розміром шкоди заподіяної саме з вини відповідача, суд дійшов висновку відмовити Акціонерному страховому товариству “Вексель” в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при відмові в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 22, 32, 33, 34, 43, 49, 81-1, 82-85 ГПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

15.10.2007 року

Суддя                                                                                           М.А. Дідиченко