ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01 листопада 2007 р.

№ 17/46/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши матеріали  касаційної скарги

Державної податкової інспекції у
Заводському районі міста Миколаєва

на постанову

Одеського апеляційного  господарського суду від 07.06.2007 року

у справі

№17/46/07

за позовом

Державної податкової інспекції у
Заводському районі міста Миколаєва

до

1)
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 2)          Приватне підприємство
“Украгробудснаб”

про

визнання договорів поставки
недійсними та стягнення 275 140,00 грн.

В судовому засіданні взяв участь
представник позивача: Щедров Є.В. -за дов. від 28.12.06 №16705/9/10-00.

Представники відповідачів у судовому
засіданні не з'явилися, повідомлені належно про час і місце розгляду касаційної
скарги.

доповідач: Добролюбова Т.В.

Державною податковою інспекцією у
Заводському районі міста Миколаєва у січні 2007 року заявлений позов про
визнання недійсним договорів поставки від 29.07.04 та від 02.09.04,  укладених Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 з Приватним підприємством “Украгробудснаб” та стягнення з
останнього на користь ОСОБА_1    275
140,00 грн. отриманих за вказаним договором. Разом з цим, позивач просив
стягнути з відповідача-1 до Державного бюджету України  одержані ним за спірним  зобов'язанням 275 140,00 грн. Обґрунтовуючи
вимоги позивач вказував на те, що Приватне підприємство “Украгробудснаб”,
укладаючи спірні договори, діяло з умислом, направленим на приховування
прибутку від оподаткування. Відтак, вказані договори заявник просив визнати
недійсними на підставі приписів статей 207, 208 Господарського кодексу України,
статті 49 Цивільного кодексу УРСР, оскільки цей договір був вчинений з метою,
яка  завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства.

Ухвалою Господарського суду
Миколаївської області від 19.04.07, прийнятою суддею Коваль С.М., провадження у
справі припинено на підставі  пункту 1
частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України. Місцевий суд
дійшов висновку про те, що  позивач у
справі є суб'єктом владних повноважень, тому даний спір підлягає розгляду за
правилами Кодексу  адміністративного
судочинства України.

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів: головуючого -Туренко В.Б., Бандури Л.І., Поліщук
Л.В., постановою від 07.06.07, перевірену ухвалу господарського суду залишив
без змін з тих же підстав.

Державна податкова інспекція у
Заводському районі міста Миколаєва звернулась до Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою, в якій просить судові акти у справі скасувати, як
ухвалені з порушенням норм матеріального права. Обґрунтовуючи вимоги касаційної
скарги, заявник вказує на те, що податкова інспекція у спірних правовідносинах  не здійснює владних управлінських функцій та
не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України
необхідних ознак суб'єкта владних повноважень. При цьому, скаржник посилався на
приписи статей 1, 4, 3, 17 Кодексу адміністративного судочинства України,
статтю 12 Господарського кодексу України. У судовому засіданні представник
скаржника змінив вимоги касаційної скарги та просив суд судові акти у справі
скасувати, направивши справу до суду першої інстанції для розгляду за правилами
Кодексу адміністративного судочинства України.

Від Суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1  надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому
він просить постанову у справі залишити без змін, а касаційну скаргу залишити
без задоволення.

Від Приватного підприємства
“Украгробудснаб” відзиву на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий
Господарський  суд  України
заслухавши  доповідь  судді
Добролюбової Т.В. і пояснення представника позивача, переглянувши  матеріали
справи та доводи  касаційної  скарги, перевіривши  правильність
застосування  судами  приписів
чинного   законодавства,  відзначає
наступне.
Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземці), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для
вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання
правопорушенням.  У випадках,
передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають
звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності. Статтею 12 Господарського процесуального кодексу
України встановлено, які справи підвідомчі господарським судам. У липні 2005
року прийнято Кодекс адміністративного судочинства України, який набрав
чинності з 1 вересня 2005 року. Згідно пункту 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України, справою адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому
хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень. Відповідно до статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Пунктом 7 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що суб'єктом владних
повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних
управлінських функції на основі законодавства в тому числі на виконання
делегованих повноважень. З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у
цій справі є вимога Державної податкової інспекції у Заводському районі міста
Миколаєва  про визнання недійсним
договорів поставки від 29.07.04 та від 02.09.04,  укладених Суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1 з Приватним підприємством “Украгробудснаб” та стягнення з останнього на
користь ОСОБА_1 275140,00 грн. отриманих за вказаним договором. Також, позивач
просив стягнути з відповідача-1 до Державного бюджету України  одержані ним за спірним  зобов'язанням 275 140,00 грн. Як зазначено у
статті 4 Закону України "Про державну податкову службу в Україні"
Державна податкова адміністрація України є центральним органом виконавчої
влади, що виконує безпосередньо, а також організовує роботу державних
податкових адміністрацій та державних податкових інспекцій. Відповідно до змісту
цього Закону, Державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі підпорядковуються Державній податковій
адміністрації України, а державні податкові інспекції у районах, містах (крім
міст Києва та Севастополя), районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні
податкові інспекції підпорядковуються відповідним державним податковим
адміністраціям в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та
Севастополі і разом утворюють систему органів державної податкової служби.
Функції державних податкових інспекцій в районах, містах без районного поділу,
районах у містах, міжрайонних та об'єднаних державних податкових інспекцій
визначені у статті 10 вказаного Закону, зокрема, у пункті 11 цієї статті
визначено, що державні податкові інспекції в районах, містах без районного
поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції подають
до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання
угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими
угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом
підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними
цільовими фондами за рахунок їх майна. З наведеного вбачається, що Державна
податкова інспекція, звертаючись з позовом до підприємств (відповідачів у
справі) діяла як орган державної влади при здійсненні нею владних управлінських
функцій і, відповідно, як суб'єкт владних повноважень. Відтак, суб'єктний склад
та характер правовідносин свідчить про те, що дана справа є справою
адміністративної юрисдикції, про що вірно було зазначено  в ухвалі Господарського суду Миколаївської
області від 19.04.07. Проте,  припиняючи
провадження у справі на підставі пункту 1 статті 80 вказаного Кодексу,
господарський суд Миколаївської області залишив поза увагою приписи пункту   6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні
положення" Кодексу адміністративного судочинства України, якими  визначено, що   до
початку діяльності окружних та апеляційних   адміністративних   судів
адміністративні  справи,
підвідомчі господарським   судам   відповідно
до    Господарського
процесуального кодексу України,
вирішують у   першій   та
апеляційній    інстанціях
відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за                              правилами Кодексу
адміністративного   судочинства  України.
У відповідності з

пунктом 7 розділу VII
"Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного
судочинства України, після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у
справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні,
касаційні скарги подання розглядаються в порядку встановленому цим Кодексом.
Таким чином у січні 2007 року Господарський суд Миколаївської області розглядав
по першій інстанції як господарські так і адміністративні справи. З огляду на
викладене місцевий суд помилково застосував приписи  пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України, оскільки вказаним пунктом унормовано, що
господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає
вирішенню в господарських судах України. Господарський суд Миколаївської
області помилково ухилився від розгляду спору за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України, а Одеський апеляційний господарський суд
уваги на це не звернув.

Керуючись статтею  1117, пунктом 3 статті 1119,
статтями 11110, 11111, 11112 Господарського
процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В :

Постанову
одеського апеляційного господарського суду від 07.06.07 у справі №17/46/07 і
ухвалу господарського суду Миколаївської області від 19.04.07 у цій справі
скасувати.

Матеріали справи скерувати
для розгляду до Господарського суду Миколаївської області.

Касаційну скаргу   Державної податкової інспекції у Заводському
районі міста Миколаєва задовольнити.

Головуючий     суддя
Т. Добролюбова

С у д д і
Т.Гоголь

В. Швець