ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №  07/2402а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2007 р.

9год., м. Черкаси

За адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо –будівельна компанія „Промінбуд”

до державної податкової інспекції у м. Черкаси

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Долженкова І.М.

Представники сторін:

від позивача: Запопадько О.О. - директор товариства, Голованенко В.І. - за довіреністю від 25.06.2007р.

від відповідача: Савенко Ю.Н. –за довіреністю від 22.05.2007р., Слюсар Л.П. - за довіреністю від 22.06.2007р.

Заявлено адміністративний позов до Черкаської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення відповідача від 28.10.2005р. №/0, за яким позивачу було визначене податкове зобов’язання із земельного податку у сумі 47237грн.50коп., у тому числі 31265грн. основного платежу і 15972грн. 50коп. штрафних (фінансових) санкцій.

За усним клопотанням представників державної податкової інспекції у м. Черкаси господарський суд на підставі ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України допустив у судовому засіданні заміну відповідача –Черкаської об’єднаної державної податкової інспекції, яка з 1 липня 2006р. відповідно до наказу державної податкової адміністрації в Черкаській області від 11.03.2006р. №37 була припинена як юридична особа, на її правонаступника –державну податкову інспекцію у м. Черкаси.

В обґрунтування адміністративного позову позивач вказав на безпідставність донарахування йому Черкаською об’єднаною державною податковою інспекцією земельного податку із земельної ділянки площею 22930 кв. м, розташованої за адресою вул. Чигиринська, 524, м. Черкаси. Позивач вважає, що у нього не виникло права користування цією земельною ділянкою через неукладення ним з Черкаською міською радою відповідного договору оренди земельної ділянки.

У засіданні суду представники позивача позов підтримали з викладених у ньому підстав.

Відповідач проти адміністративного позову заперечив, оскільки на відміну від позивача вважає, що незважаючи на відсутність у позивача договору оренди земельної ділянки він фактично набув право постійного користування нею. Це право за твердженням відповідача перейшло до позивача від попереднього користувача земельною ділянкою –ВАТ „ Черкаське АТП 17127”, у якого позивач придбав у власність об’єкт нерухомості, розташований на вказаній земельній ділянці.

Крім того, відповідач наполягає на відмові у задоволенні адміністративного позову позивача через пропущення ним встановленого ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України річного строку для звернення до адміністративного суду.

У засіданні суду представники відповідача підтримали заперечення проти позову.

З 26 червня по 5 липня 2007р. в засіданні суду оголошувалась перерва.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

10 грудня 1999р. позивач уклав з ВАТ „Черкаське АТП 17127” письмовий договір купівлі –продажу №153. На підставі цього договору та акту від 17.12.1999р. позивач придбав у ВАТ „Черкаське АТП 17127” у власність обладнаний майданчик площею 2,3га, розташований за адресою: вул. Чигиринська, 524, м. Черкаси, на якому знаходилися критий КТП з оглядовою канавою, асфальтована площадка, обнесена металевою огорожею, двоповерхова будівля для чергових, силовий електротрансформатор ТМ –600 інв. № 1408.

Земельна ділянка, на якій був розташований обладнаний майданчик, до придбання його позивачем перебувала у постійному користуванні ВАТ „Черкаське АТП 17127” згідно з державним актом на право постійного користування землею від 30.10.1997р. №119, виданим Черкаською міською радою на ім’я Черкаського державного комунального автотранспортного підприємства 17127, щодо якого ВАТ „Черкаське АТП 17127” є правонаступником.

31 березня 2005р. Черкаська міська рада на своїй восьмій сесії прийняла рішення №8-102, яким вирішила, зокрема:

- затвердити проект відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю „Виробничо –будівельна компанія „Промінбуд” вул. Чигиринська, 524;

- надати товариству з обмеженою відповідальністю „Виробничо –будівельна компанія „Промінбуд” в оренду на 49 років земельну ділянку площею 22930 кв. м по вул. Чигиринській, 524, для розміщення універсального складу з магазинами оптово –роздрібної торгівлі за рахунок землекористування ВАТ „Черкаське АТП 17127”;

- зобов’язати товариство з обмеженою відповідальністю „Виробничо –будівельна компанія „Промінбуд” замовити перенесення проекту відведення земельної ділянки в натуру (на місцевість), укласти договір оренди землі з Черкаською міською радою, здійснити державну реєстрацію цього договору та надати один його примірник Черкаській міській раді;

- припинити право користування ВАТ „Черкаське АТП 17127” земельною ділянкою площею 22930 кв. м по вул. Чигиринській, 524.

6 травня 2005р. межі наданої позивачу рішенням Черкаської міської ради від 31.03.2005р. №8-102 земельної ділянки площею 22930 кв. м по вул. Чигиринській, 524 були перенесені в натуру (на місцевість), про що було складено відповідний акт від 06.05.2005р.

Договір оренди земельної ділянки площею 22930 кв. м по вул. Чигиринській, 524 між позивач і Черкаська міська рада не уклали.

У жовтні 2005р. Черкаською об’єднаною державною податковою інспекцією була проведена комплексна планова документальна перевірка позивача з питань дотримання ним вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.2002р. по 01.10.2005р. За результатами цієї перевірки був складений акт від 21.10.2005р. №2933/23-208/21387826.

Перевіркою було встановлено, що позивачем в порушення вимог ст.ст. 2, 5, 14, 15 Закону України „Про плату за землю” позивач не нарахував і не сплатив до бюджету за період із січня 2004р. по березень 2005р. 31265грн. земельного податку із земельної ділянки площею 22930 кв. м по вул. Чигиринській, 524.

На підставі акта від 21.10.2005р. №2933/23-208/21387826 Черкаською об’єднаною державною податковою інспекцією було прийняте спірне податкове повідомлення-рішення від 28.10.2005р. №/0, за яким позивачу було визначене податкове зобов’язання із земельного податку у сумі 47237грн.50 коп., у тому числі 31265грн. основного платежу і 15972грн 50коп. штрафних (фінансових) санкцій.

Позивач у відповідності з вимогами п. 5.2 ст. 5 Закону України від 21.12.2000р. №2181-ІІІ „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” оскаржував у адміністративному порядку спірне податкове повідомлення-рішення до Черкаської об’єднаної державної податкової інспекції, до державної податкової адміністрації в Черкаській області та до Державної податкової адміністрації України. Усі скарги позивача названими органами державної податкової служби були залишені без задоволення а спірне податкове повідомлення-рішення –без змін. При цьому останнє рішення по скарзі позивача було прийняте Державною податковою адміністрацією України 06.05.2006р. №5166/6/25-0215.

На момент набуття позивачем права власності на придбаний ним у ВАТ „Черкаське АТП 17127” обладнаний майданчик площею 2.3 га по вул. Чигиринській, 524м. Черкаси діяв Земельний кодекс України від 18.12.1990р. частина 1 ст. 30 якого передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

З 1 січня 2002р. набрав чинності новий Земельний кодекс України від 25.10.2001р.,  частиною 1 ст. 120 якого було встановлено, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України від 03.07.1992 р. № 2535-ХІІ „Про плату за землю” використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку на земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

У ст. 5 Закону України від 03.07.1992 р. № 2535-ХІІ „Про плату за землю” зазначено, що об’єктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у власності або у користуванні, у тому числі і на правах оренди. Суб’єктом плати за землю (платником) є власник землі і землекористувач, у тому числі орендар.

Згідно з ст. 14 Закону України від 03.07.1992 р. № 2535-ХІІ „Про плату за землю” платники земельного податку, самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Стаття 15 Закону України від 03.07.1992 р. № 2535-ХІІ „Про плату за землю” передбачає, що власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства, господарський суд прийшов до висновку, що у період з січня 2004р. по березень 2005р. позивач був користувачем земельної ділянки площею 22930 кв. м по вул. Чигиринській, 524 на праві постійного користування нею. Це право в силу ч. 1 ст. 30 Земельного кодексу України від 18.12.1990р. перейшло до позивача від ВАТ „Черкаське АТП 17127” в момент переходу до позивача права власності на розташовану на цій земельній ділянці споруду –обладнаний майданчик. З 1 січня 2002р. з набранням чинності новим Земельним кодексом України від 25.10.2001р. право постійного користування земельною ділянкою площею 22930 кв. м по вул. Чигиринській, 524 у позивача не припинилося, а продовжувалося.

Таким чином, нарахування Черкаською об’єднаною державною податковою інспекцією позивачу 31265грн. земельного податку за період з січня 2004 по березень 2005р. із земельної ділянки площею 22930 кв. м по вул. Чигиринській, 524 є обґрунтованим.

Згідно з пп. 5.2.5 п.5.2 ст.5 Закону України від 21.12.2000р. №2181-ІІІ „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити до суду рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобов'язання у будь-який момент після отримання відповідного податкового повідомлення.

Стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Позивач на день подання адміністративного позову –04.05.2007р. пропустив встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України річний строк звернення до адміністративного суду з таким позовом.

Те, що позивач в порядку апеляційного узгодження визначеного йому Черкаською об’єднаною державною податковою інспекцією податкового зобов’язання оскаржував спірне податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку до відповідних органів державної податкової служби не є поважною причиною пропуску ним річного строку звернення до адміністративного суду, оскільки таке звернення до адміністративного суду законодавством України не пов’язується із процедурою оскарження рішень органів державної податкової служби в адміністративному порядку.

Будь-яких інших причин пропуску річного строку звернення до адміністративного суду позивач не назвав.

За таких обставин адміністративний позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Ця постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через господарський суд Черкаської області заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення постанови і апеляційної скарги - протягом двадцяти днів після подання такої заяви.

Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

У разі своєчасного подання заяви про апеляційне оскарження і неподання апеляційної скарги у встановлений строк, ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ                                                                                      Дорошенко М.В.