ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД  КИЇВСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
Р  І  Ш  Е  Н  Н  Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"11" червня 2007 р.

Справа № 20/159-07

За позовом
Товариства  з обмеженою відповідальністю „Будцентр”, м. Київ

до
Державного підприємства Дослідного господарства ім. 9 Січня Інституту цукрових буряків УААН, с. Озерне, Білоцерківський район

про
стягнення 169561,29грн.

Суддя  Іваненко Я.Л.

В засіданні приймали участь:

від позивача:
Яніцький  М.В., довіреність №А від 23.04.07р.

від відповідача:

Завальнюк В.В., довіреність №121 від 27.03.2006р.

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю „Будцентр”, м. Київ (далі –позивач)  до Державного підприємства Дослідного господарства ім. 9 Січня Інституту цукрових буряків УААН, с. Озерне, Білоцерківський район (далі –відповідач) про стягнення 169561,29грн., з яких 154817,00грн. основного боргу, 12262,98грн. втрат від інфляції, 2481,31грн. –3% річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.04.2007р. розгляд справи було призначено на 07.05.2007р. Розгляд справи відкладався у зв’язку з неявкою представника відповідача в судове засідання.

В судовому засіданні 22.05.07р. представник позивача позовні вимоги підтримав, вважає їх правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві та просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 154817,00грн., що є оплатою за експлуатацію тракторів, які використовувалися відповідачем в порушення умов Договору №1 зберігання сільськогосподарської техніки від 29.04.2005р., та зменшений розмір інфляційних втрат в сумі 10329,76грн., 3% річних в сумі 2901,23грн., які нараховані з 06.10.2006р., тобто з моменту отримання відповідачем позовної заяви від 05.10.2006р., а всього 168047,99грн. При цьому, позивач як на доказ виставлення відповідачеві вимоги погасити заборгованість, посилається на лист від 06.10.2006р. №68, яким відповідачеві було направлено позовну заяву.

Представник відповідача письмового відзиву на позов не надав та клопоче про відкладення розгляду справи, проте в усних поясненнях проти позову заперечив та послався на той факт, що техніка була повернута позивачеві 11.01.2006р. за актом приймання-передачі, а тому не могла використовуватися відповідачем в період з січня по травень 2006р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.05.2007р. розгляд справи було відкладено на 04.05.2007р., а позивача було зобов’язано надати докази звернення до відповідача з вимогою погасити існуючу заборгованість за використання с/г техніки та надати письмові пояснення щодо моменту виникнення у відповідача обов’язку погасити заборгованість.

Від відповідача надійшов відзив №3/06 від 04.07.2007р. (вх.№8672 від 04.06.2007р.), в якому останній позовні вимоги не визнає та посилається на відсутність виставленої позивачем вимоги щодо виконання відповідачем зобов’язання, в розумінні ч.2 ст. 530 ЦК України, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості, інфляційних та трьох відсотків річних, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов’язання, є безпідставними.

В судовому засіданні 04.06.2007р. оголошувалася перерва до 11.06.2007р. на 12.30год.

В судовому засіданні 11.06.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне.

29.04.2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будцентр" (товариство) та Державним підприємством Дослідним господарством ім. 9 Січня Інституту цукрових буряків УААН (підприємство) було укладено Договір №1 зберігання сільськогосподарської техніки (надалі - Договір), відповідно до умов якого товариство передає, а підприємство на умовах договору приймає на зберігання техніку, що належить товариству на праві власності, а саме: борона KUNE 770, двигун МТЗ (СМА-243-91), плуг ПНТК-10-35, сіялка СП-4, сіялка СПУ, борона диск. ЛДП 6,3 полунавісна, плуг одеський П-7-40/50 навісний, трактор К-701, трактор К-700 А. Вартість прийнятої на зберігання техніки, її технічні характеристики та стан зазначаються в акті приймання-передачі №1/04-29 від 29.04.2005р., який оформлюється сторонами в момент фактичної передачі техніки.

На виконання умов Договору позивачем було передано відповідачеві зазначену вище техніку що підтверджується Актом  приймання-передачі №1/04-29 від 29.04.2005р., підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленим їх печатками, копії якого знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 5.1. Договору термін його дії встановлено з 29.04.05р. по 29.04.06р.

Згідно з п. п. 2.3.6., 2.3.10. Договору відповідач зобов’язався під час дії Договору не користуватися технікою без письмової згоди товариства, не передавати техніку іншим особам в користування, та зі спливом строку дії Договору повернути товариству техніку згідно з актом приймання-передачі в кількості, комплектності та стані, в якому техніку було прийнято на зберігання.

Позивач стверджує, що в порушення умов Договору відповідач впродовж квітня 2005р. по травень 2006р. самоуправно використовував два трактори К-700 з прицепними агрегатами, які були передані останньому на зберігання.

Як зазначає позивач, відповідач зобов’язався розрахуватись за самовільну експлуатацію зазначених вище тракторів. На підтвердження даного факту позивач посилається на:

- протокол погодження розрахунків від 03.07.2006р., згідно з яким відповідач зобов’язався до 15.08.2006р. розрахуватись за самовільну експлуатацію тракторів;

- звіти відповідача про виконану роботу від 17.07.2006р. та прийняття її позивачем;

- лист-вимогу від 15.08.2006р. юридичної фірми „Захист” про погашення заборгованості до 25.08.2006р.;

- Акт виконаних робіт від 04.09.2006р. підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

При дослідженні зазначених вище документів господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з протоколу погодження розрахунків від 03.07.2006р., відповідач визнає факт використання с/г техніки в порушення умов Договору від 29.04.2005р. При цьому сторони прийшли до згоди про розрахунок ДПДГ ім. 9 Січня перед ТОВ „Будцентр” за експлуатацію техніки за встановленими середніми тарифними цінами орендної плати за технологічну обробку 1 га землі по Україні в кількості 3000га. на протязі року. Термін розрахунку до 15.08.2006р.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи звітів про виконані роботи від 17.07.2006р., в останніх зафіксовано період та види здійснюваних відповідачем робіт.

Втім, із зазначених документів вбачається, що сторонами не було погоджено суми, яку відповідачеві належить сплатити за використання с/г техніки. Тому, посилання позивача на лист-вимогу від 15.08.2006р. про погашення відповідачем заборгованості до 25.08.2006р. на суму 154817грн., яка не була сторонами узгоджена, судом до уваги не приймається. Крім того, зазначений лист-вимога був складений та підписаний директором юридичної фірми „Захист”, з якою у відповідача були відсутні будь-які правовідносини.

Натомість, в матеріалах справи наявний Акт виконаних робіт від 04.09.2006р., підписаний керівниками підприємств позивача та відповідача та скріплений їх печатками. Із зазначеного акту вбачається, що відповідачем визнано виконання останнім агротехнологічної обробки ріллі в кількості 3535,9га, а сторонами погоджено вартість послуг з виконання робіт з обробки ріллі, яка складає 154817грн.

Як і будь-які інші цивільні та господарські правовідносини, зобов’язання виникають при наявності певних юридичних фактів. Ці факти або певні їх сукупності називаються підставами виникнення зобов’язання. Відповідно до ст. 174 Господарського Кодексу України господарські зобов’язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання. В силу п.п. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, підставами ж виникнення цивільних прав і обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб.

Статі 205 ЦК України передбачає, що правочин, може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов’язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їх волю до настання відповідних правових наслідків.

При цьому, згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що вищезазначені дії позивача та відповідача свідчать про виникнення між сторонами правовідносин щодо найму (оренди) товару.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Тобто, як вбачається з матеріалів справи, своїми діями,  а саме,  підписанням протоколу від 03.07.2006р. з визнанням факту використання с/г техніки, звітів відповідача про виконану роботу від 17.07.2006р. і прийняття її позивачем, та Акту виконаних робіт від 04.09.2006р. з погодженням вартості послуг, позивач передав відповідачеві с/г техніку та погодився на її використання, а відповідач в свою чергу користувався переданим майном та  зобов’язався розрахуватись за його користування.

В силу ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено господарським судом, в Акті виконаних робіт від 04.09.2006р., підписаному керівниками сторін та скріпленому їх печатками, останніми погоджено вартість послуг з виконання робіт з обробки ріллі, яка складає 154817грн., проте, сторонами по справі не було визначено строк виконання відповідачем зобов’язання щодо внесення плати за користування майном..

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.05.2007р. господарський суд, з метою забезпечення повноти дослідження фактичних обставин справи, зобов’язав позивача надати докази звернення до відповідача з вимогою погасити існуючу заборгованість за використання с/г техніки та надати письмові пояснення щодо моменту виникнення у відповідача обов’язку погасити заборгованість

В якості доказів надіслання відповідачеві вимоги про виконання зобов’язання щодо розрахунку за користування сільськогосподарською технікою, позивачем було надано суду копію супровідного листа №68 від 06.10.2006р. юридичної фірми „Захист”, направленого головному бухгалтеру ДПДГ ім. 9 Січня, в якому йдеться про направлення відповідачеві позовної заяви про стягнення 164587,43грн. При цьому, до зазначеного листа додано: копію договору на зберігання сільськогосподарської техніки від 29.04.2005р., копію протоколу погодження розрахунків за самовільне користування технікою від 03.07.2006р., копію акту виконаних робіт від 04.09.2006р. та копію позовної заяви від 05.10.2006р. №167.

Відповідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції та ст.33,54,57 ГПК України, позивач  повинен довести ті факти, на підставі яких пред’явлено позов,  викласти в позовній заяві докази, які підтверджують його вимоги, а також в обгрунтування  позову додати до заяви необхідні документи. Сторони  вільні у наданні господарському суду доказів і доведення їх переконливості. Проте, вирішуючи питання щодо доказів, суд враховує інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи  інститут допустимості засобів доказування супровідний лист та додана до нього позовна заява юридичної фірми „Захист”, з якою у відповідача були відсутні будь-які правовідносини, направлені головному бухгалтеру відповідача, не  можуть бути належним доказом пред’явлення відповідачеві вимоги про оплату за користування сільськогосподарською технікою (тобто виконання зобов’язання, строк виконання якого не визначений) в розумінні  ст.530 ЦК України, а тому у суду відсутні  підстави вважати, що відповідач порушив зобов’язання щодо розрахунку за користування майном, оскільки, у зв’язку з непред’явленням йому вимоги про оплату, у встановленому законом порядку,  у відповідача  не виникло обов’язку здійснити таку оплату.

Таким чином, позивачем не доведено наявність обставин для подання позову  про  стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 154817,00грн., що є оплатою за експлуатацію тракторів, та нарахованих за прострочення виконання грошового зобов’язання  3% річних в сумі 2901,23грн. та 10329,76грн. інфляційних втрат.

За таких обставин суд, розглянувши в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст.49 ГПК України судові (господарські) витрати покладаються на позивача.

Керуючись, ст. ст.  44, 49, 82-84 ГПК України, господарський суд,–

вирішив:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя
Іваненко Я.Л.

Дата підписання  15.06.2007р.