ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"28" серпня 2007 р.                                                           Справа № 7/330-АП-07

м. Херсон, зал судового засідання № 324, 14 год. 30 хв.

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Задорожної Н.О. при секретарі Чуприні О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "РЕЙ", м.Херсон

до Державної податкової інспекції у м.Херсоні

про  визнання нечинним податкового повідомлення - рішення

за участю представників сторін:

від  позивача: Шмідко І.М. - юрист, пост. дов. від 10.01.2007р. (у справі),

Лисенко Г.П. - гол. бухгалтер, дов. №77 від 27.08.07р. (у справі);

від відповідача: Горбунова К.О. - ст. держподатінспектор, пост. дов. № 4/9/10-026 від 09.01.07р., Герасименко Н.В. - ст. держподатінспектор, дов. №8699/9/10-105 від 16.08.2007р.;

Позивач (ТОВ ТД "РЕЙ", м. Херсон, код 32809365) звернувся з позовом, у якому просить суд визнати нечинним в зв'язку з невідповідністю вимогам законодавства, прийняте відповідачем (ДПІ у м. Херсоні, м. Херсон, ) податкове повідомлення-рішення № /0 від 25.06.2007р., яким підприємству за порушення п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. № 168/97-ВР із змінами і доповненнями (далі Закон № 168) зменшено суму бюджетного відшкодування на 31853 грн.

Обґрунтовуючи підстави позову зазначає, що порядок визначення суми податку, що підлягає перерахуванню до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету та строки проведення таких розрахунків врегульовано приписом п.п.7.7 ст.7 Закону № 168.

Відповідно до абз. 3 п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону № 168 при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п.п.7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового  боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 п.7.7 ст.7 цього ж Закону встановлено, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п.п.7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплачений отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді, постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Керуючись вищенаведеними нормами, в розрахунку бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2006р. позивачем заявлено до бюджетного відшкодування 183480 грн. при сумі податкового кредиту попереднього податкового періоду, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг) - 183480 грн.; у січні 2007р. - 15422 грн. - при фактичній оплаті - 15422 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви платіжними дорученнями.

Натомість відповідачем за наслідками повторної невиїзної позапланової перевірки  достовірності бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2006р., січень 2007р., оформленої актом від 15.06.2007р. № 1475/23-7/32809365, зменшено заявлені до відшкодування суми ПДВ на суму 31853 грн. (розрахунки бюджетного відшкодування за грудень 2006р., січень 2007р.) по податкових векселях з ПДВ, які правомірно включено до податкового кредиту, але які не були оплачені грошовими коштами.

Позивач вважає безпідставним зменшення бюджетного відшкодування та зазначає на недоведення контролюючим органом факту включення до розрахунку суми бюджетного відшкодування податкових векселів, не сплачених грошовими коштами у грудні 2006р. - на суму 23608 грн., у січні 2007р. - на суму 8245 грн. і взагалі заперечує наявність такого факту.

Відповідач позов не визнає, у наданих запереченнях посилається на те, що при перевірці (акт № 1475/23-7/32809365 від 15.06.2007р.) розрахунку суми бюджетного відшкодування за грудень 2006р. та січень 2007р. встановлено, що до розрахунку суми бюджетного відшкодування позивачем включено суми податкових векселів з ПДВ, які частково погашені за рахунок декларацій минулих періодів та зарахованими сумами бюджетного відшкодування минулих податкових періодів. Цією ж перевіркою встановлено, що жодного векселя не погашено грошовими коштами.

Порядок погашення податкових векселів врегульовано п.11.5 Закону № 168, яким передбачено, що платники податку при імпорті товарів на митну територію України, за умови оформлення митної декларації (за винятком тимчасової чи неповної, періодичної чи попередньої декларації, можуть за власним бажанням надавати органом митного контролю податковий вексель на суму податкового зобов'язання із строком погашення на 30-ий календарний день з дня його поставки органу митного контролю.

Цим же пунктом передбачено, що платник податку може за самостійним рішенням достроково погасити вексель шляхом перерахування коштів до бюджету або шляхом заліку сум бюджетного відшкодування, підтвердженого податковим органом, якщо термін сплати зобов'язань по податковому векселю виникає до закінчення терміну подачі декларації до податкового органу, за звітний (податковий) період, у якому відбулася його поставка органу митного контролю, платник податку не включає суму зобов'язань по векселю до складу податкових зобов'язань та погашає вексель шляхом перерахування коштів до бюджету. При цьому платник податку має право на включення перерахованої суми зобов'язань по векселю до складу податкового кредиту у звітному (податковому) періоді, в якому відбулася така сплата; якщо термін сплати зобов'язань по податковому векселю виникає після закінчення терміну подачі декларації до податкового органу за звітний (податковий) період, в якому відбулася його поставка органу митного контролю, сума зобов'язань по такому податковому векселю включається до складу податкових зобов'язань платника в звітному (податковому) періоді, в якому відбулася його поставка органу митного контролю. При цьому платник податку має право на включення до складу податкового кредиту суми зобов'язань по податковому векселю у наступному звітному (податковому) періоді за умови погашення суми податкових зобов'язань шляхом перерахування коштів до бюджету.

Звертає також увагу суду на п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону № 168, згідно з яким бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді.

З посиланням на лист ДПА України №2741/7/26-1517 від 14.02.2006р., п.19 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.1997р. № 1104 Порядку випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму ПДВ при імпорті товарів на митну територію України, зазначає, що в основу розрахунку суми бюджетного відшкодування покладено єдиний принцип: проведення грошових розрахунків з постачальниками за придбані товари, а якщо постачальник –нерезидент, то з бюджетом (в частині ПДВ).

В порушення вищеперелічених правових норм, згідно декларації за грудень 2006р. позивачем заявлено до відшкодування ПДВ у сумі 183480 грн., з яких 157269 грн. по постачальнику ТОВ "Камелот-Сервіс", по інших постачальниках –2603 грн. Залишок заявленої суми ПДВ складає 23608 грн., яка припадає на податкові векселі з ПДВ, які правомірно включені до складу податкового кредиту, але в силу того, що вони не сплачені грошовими коштами, ця сума є несплаченою, та згідно п.п.7.7.2 ст.7 Закону №168 не підлягає включенню до суми бюджетного відшкодування.

Згідно розрахунку відшкодування ПДВ за січень 2007р. позивачем заявлено до відшкодування ПДВ у сумі 15422 грн., з яких 8245 грн. припадає на податкові векселі, які також не оплачено грошовими коштами, з огляду на що ця сума не підлягає бюджетному відшкодуванню.

За цих обставин, контролюючий орган правомірно зменшив суму бюджетного відшкодування на 31853 грн. (23608 + 8245).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Позивач, будучи юридичною особою та суб'єктом підприємницької діяльності, знаходиться на обліку в Державній податковій інспекції у м. Херсоні в якості платника податків, і в установленому порядку надає податкову звітність.

Згідно наданих контролюючому органу податкових декларацій по ПДВ та розрахунків суми бюджетного відшкодування, позивачем  заявлено до бюджетного відшкодування на р.рахунок в установі банку у грудні 2006р. - 183480 грн., у січні 2007р. - 15422 грн. (а.с. 40-47).

Уповноваженими представниками органу державної податкової служби проведено виїзну позапланову перевірку ТОВ "Торговий Дім "РЕЙ" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника за листопад - грудень 2006р., січень 2007р., про що було складено акт від 30.03.2007р. № 717/23-7/32809365 (а.с.13-36), у висновках якого підтверджено  заявлену ТОВ ТД "РЕЙ" суму бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника в установі банку:

- за листопад 2006р. - 57767 грн.;

- за грудень 2006р. - 183480 грн.;

- за січень 2007р. - 15422 грн.

У цьому ж акті було зазначено, що при отриманні матеріалів, що не підтверджують дані обліку суб'єкта господарювання, керівником податкового органу можуть бути вжиті заходи щодо проведення позапланової виїзної перевірки.

Чотирнадцятого червня 2007р. відповідачем було проведено невиїзну позапланову перевірку ТОВ ТД "РЕЙ" з питань достовірності бюджетного відшкодування за листопад-грудень 2006р., січень 2007р., за наслідками якої було складено акт від 15.06.07р. № 1475/23-7/32809365 (а. с. 8-12).

Повторною перевіркою достовірності сум бюджетного відшкодування було встановлено, що до розрахунку суми бюджетного відшкодування підприємством безпідставно включено суми податкових векселів з ПДВ, котрі частково погашені за рахунок декларацій минулих податкових періодів зарахованими сумами бюджетного відшкодування, які згідно службової записки від 28.03.2007р. № 5068 не було погашено грошовими коштами: у грудні 2006р. - 23608 грн., у січні - 2007р. - 8245 грн., всього 31853 грн.

У цьому ж акті зазначено, що включення цих сум до розрахунку бюджетного відшкодування протирічить правовій нормі, врегульованій п.п.7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону №168, відповідно до якої бюджетному відшкодуванню підлягає сума, фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

З огляду на цю обставину, позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 31853 грн. та скеровано податкове повідомлення-рішення, оспорення якого є предметом даного спору.

З'ясувавши обставини справи та дослідивши докази на їх підтвердження, суд визнає позов обґрунтованим і задовольняє його у повному обсязі з врахуванням наступного.

З фактичних матеріалів справи встановлено, що ТОВ ТД "РЕЙ" подано ДПІ у м.Херсоні податкові декларації з ПДВ за грудень 2006р. та січень 2007р., яких в рядку 3 розрахунків суми бюджетного відшкодування (додаток № 3), задекларовано суми податкового кредиту попереднього періоду, фактично сплачені у листопаді, грудні 2006р. отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг) відповідно 183480 грн. та 15422 грн.; у рядку 25 декларацій (рядок 4 розрахунку) відповідно 183480 грн. та 15422 грн. заявлені до бюджетного відшкодування при від'ємному значенні попереднього податкового періоду, за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету, за підсумками поточного звітного періоду (рядок 1 розрахунків), відповідно 248772 грн. та 271411 грн. та сум податкового кредиту попереднього податкового періоду (рядок 2 розрахунку, і відповідно, рядок 17 декларації попереднього податкового кредиту) відповідно 385871грн. та 230535 грн.

Відповідно до п.1.8 ст.1 Закону № 168 бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Підпункт 7.7 ст.7 Закону № 168 встановлює порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно п.п. 7.7.2 п.7.7 ст.7 цього Закону, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п.п. 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового кредиту.

З системного аналізу наведеної норми Закону вбачається, що законодавець не ставить настання бюджетного відшкодування у залежність від того, коли у отримувача товарів (послуг) виникло зобов'язання перед постачальниками, а визначає, що суми ПДВ мають бути фактично сплаченими у попередньому періоді постачальником товарів.

Зазначена норма Закону є нормою прямої дії і не підлягає розширеному тлумаченню.

З наданих у справу доказів встановлено, що суми податкових кредитів попередніх податкових  періодів (відповідно 385871 грн. та 230535 грн.)  значно перевищують суми податкового кредиту попередніх податкових періодів, фактично сплачених отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (відповідно 183480 грн. та 15422 грн.), які в свою чергу відповідають сумам заявленого до бюджетного відшкодування ПДВ  (відповідно 183480 грн. та 15422 грн.).

Факт їх оплати повністю підтверджено наданими у справу платіжними дорученнями за листопад-грудень 2006р. (а.с.48-82).

Відтак, підприємство при визначенні суми бюджетного відшкодування, не порушувало приписи п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону № 168, тому податкове повідомлення-рішення про їх зменшення не відповідає вимогам податкового законодавства і визнається нечинним.

Зменшення відповідачем за викладених у описовій частині рішення підстав суми бюджетного відшкодування суперечить положенням п.п.7.7.2 ст.7 Закону та призводить до звуження її правового змісту.

Доводи відповідача до уваги не приймаються як такі, що не ґрунтуються на вищенаведених нормах чинного законодавства, фактичних матеріалах справи, а також враховуючи наступне.

Відповідно до частини 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Загальні вимоги до змісту акту документальної перевірки встановлено Порядком оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових і позапланових перевірок з питань дотримання податкового валютного і іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005р. № 327.

Зокрема, акт має містити чітке викладення суті порушення з посиланням на пункти та статті нормативно правових актів; посилання на період фінансово-господарської діяльності платника податків, у якому конкретне порушення здійснено; письмові пояснення посадових осіб щодо встановленого порушення; посилання на первинні документи, на підставі яких здійснено записи у податковому та бухгалтерському обліку, та інші докази, що вірогідно підтверджують факти порушень.

Акт № 1475/23-7/32809365 від 15.06.2007р., за висновками якого було сформовано оспорюване рішення таких відомостей не містить.

Позивачу присуджується з Державного бюджету 3 грн. 40 коп. судового збору.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено про дату, час і місце складення її повного тексту - 3 вересня 2007р., о 16год. 20 хв., каб. № 324, м. Херсон, вул. Горького, 18.

Керуючись ст.ст. 94, 98, 158, 160-163, 167, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

1. Позов задовольнити.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні від 25.06.2007р. № /0 про зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю Торговий дім "РЕЙ" (м.Херсон, вул.Чорноморська, 6, п/р № 241 ХФ ВАТ "Кредобанк", МФО 352413, код 32809365) бюджетного відшкодування по ПДВ згідно податкових декларацій за грудень 2006р., січень 2007р. у сумі 31853 грн.

2. Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю Торговий дім "РЕЙ" (м.Херсон, вул.Чорноморська, 6, п/р № 241 ХФ ВАТ "Кредобанк", МФО 352413, код 32809365) з Державного бюджету 3 грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  Н.О. Задорожна

Повний текст постанови

виготовлено 03.09.2007р.