ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.07.07 р.                                                                               Справа № 20/154

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув увідкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Донецький енергозавод”, м.Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційна фірма ДіП”, м.Донецьк

про стягнення 109203,81 грн.

За участю представників:

від позивача: Овчаренко Л.С. – дов.

від відповідача: Карасьова О.В. – дов.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду звернулося Відкрите акціонерне товариство “Донецький енергозавод”, м.Донецьк, із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційна фірма ДіП”, м.Донецьк, про стягнення 109203,81 грн. – суми заборгованості за договором оренди нежилого приміщення та обладнання № 98 від 01.08.01 р. (далі – Договір).

У письмових поясненнях від 16.07.07 р. позивач пояснив, що до складу позовних вимог окрім боргу з орендних та комунальних платежів з липня по грудень 2006 р. включено й борг за надані відповідачеві послуги з подачі зжатого повітря в сумі 2969,93 грн.

Під час розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача додатково 5707,09 грн. пені.

20 липня 2007 р. позивач надав суду уточнений розрахунок суми пені, розмір якої склав 5558,55 грн.

Згідно із реєстром банківських документів за 30.03.07 р., відповідачем до подання позову до суду перераховано позивачеві 1000,00 грн. за оренду приміщення за Договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх обов’язків з повної та своєчасної сплати передбачених Договором платежів та фактично наданих послуг із забезпечення відповідача зжатим повітрям, а також на надані суду документи, що наявні в матеріалах справи.

Відповідач позову не визнав, посилаючись на недоведеність позовних вимог.

За клопотанням сторін строк розгляду справи продовжено в порядку ч.4 ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошувалися перерви з 14.06.07 р. до 22.06.07 р., з 12.07.07 р. до 16.07.07 р. та до 20.07.07 р.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

01 серпня 2001 р. позивачем (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) укладено Договір, відповідно до якого позивач надає, а відповідач приймає в оренду нежитлове приміщення, розташоване за адресою: 83049, м.Донецьк, вул. Професорів Богославських, 15, площею 642,35 кв.м., а також виробниче обладнання, що знаходиться у цьому приміщенні (п.п. 1.1, 1.2 Договору).

Згідно із п. 1.3 Договору, він діє за умови виконання Орендарем за заявками Орендодавця робіт з виробництва ливарної продукції в кількості до 2 т щомісяця.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору, Орендар сплачує Орендодавцеві плату за оренду приміщення та обладнання згідно із розрахунком, що додається до Договору, з моменту підписання акту приймання-передачі щомісячно до 10 числа.

Згідно із п. 4.5 Договору, у випадку несвоєчасної сплати Орендатор сплачує Орендодавцю пеню в розмірі 0,5% за кожний день прострочки, але не більше 120% облікової ставки НБУ від суми сплати за кожний день прострочки.

Згідно із п. 7.6 Договору, він набирає чинності з моменту підписання акту здачі-приймання та діє протягом 6 років.

Відповідно до п. 6.1 Договору, дострокове розірвання можливе за взаємною згодою сторін.

Додатком № 1 до Договору, що підписаний представниками сторін без заперечень та без зауважень, сторонами узгоджено розрахунок плати за оренду приміщення та основних засобів, розмір плати за вивезення сміття, сплату спожитої Орендарем води та електричної енергії – за даними лічильників.

Додатковою угодою № 4 від 22.03.02 р. до Договору сторони визначили обсяг води, що подається Орендодавцем Орендареві, та стоків, що приймаються до каналізації.

Додатковою угодою від 19.09.05 р. до Договору сторони узгодили розмір тарифу плати за послуги з вивезення сміття.

Листом № 153 від 13.08.04 р. відповідач просив позивача забезпечити виробництво у орендованому приміщенні зжатим повітрям від компресорної позивача та гарантував сплату цих послуг.

29 грудня 2006 р. сторонами підписано Угоду про розірвання Договору з 29.12.2006 р.

Суть позову полягає у вимогах про стягнення з відповідача 109203,81 грн. – суми заборгованості з орендної плати й наданих послуг, та 5558,55 грн. – суми пені згідно з її уточненим розрахунком.

Відповідач позову не визнав, посилаючись на недоведеність позовних вимог наданими позивачем доказами.

Згідно із ст.4-2 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 зазначеного кодексу передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.36 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно із ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно із ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.530 зазначеного кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений сторонами Договір є договором найму (оренди).

Відповідно до ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно із ст.762 зазначеного кодексу, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних причин.

Сторонами укладено договір найму (оренди) майна, за користування яким відповідач зобов’язався сплачувати позивачеві певну суму грошових коштів у визначений сторонами строк.

Факт передання Орендодавцем майна Орендареві підтверджено наявними в матеріалах справи документами.

Факт повернення майна Орендодавцеві також обґрунтовано матеріалами справи.

Проти факту користування орендованим майном відповідач не заперечив.

Майно, що було об’єктом Договору, належить Орендодавцеві на праві власності, що підтверджено наданими суду позивачем копіями наказу Фонду державного майна України від 14.06.1996 р. №2841, Переліку нерухомого майна, реєстраційного посвідчення.

Відповідач за замовленням позивача виготовлював ливарну продукцію, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії специфікації, листа позивача, у зв’язку з чим Договір діяв в розумінні п. 1.3 Договору.

Обсяги спожитої Орендарем електричної енергії, води визначалися Орендодавцем за показниками приладів обліку, що підтверджено документально матеріалами справи.

Замовлення відповідача про надання послуг з подачі зжатого позивач прийняв до виконання.

Сторонами без заперечень та зауважень підписано акти виконаних робіт, якими підтверджено факти користування відповідачем орендованим майном та надання позивачем додаткових послуг відповідачеві та додатково узгоджено розмір орендних платежів та ціну послуг.

Протягом строку дії Договору відповідач неналежним чином виконував свої обов’язки зі своєчасної та повної сплати оренди та послуг позивача, у зв’язку з чим за ним утворився борг на користь позивача в сумі 181064,51 грн., частину якого в сумі 71860,70 грн. було погашено заліком однорідних зустрічних вимог, що підтверджено актом від 26.01.07 р., який також свідчить й про те, що відповідач визнавав факт своєї заборгованості на користь позивача.

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків станом на 01.02.07 р., за даними бухгалтерського обліку сторін заборгованість відповідача на користь позивача складала 109203,81 грн.

Про факт визнання відповідачем свого боргу за Договором на користь позивача свідчить й лист відповідача № 5 від 10.01.07 р., яким відповідач пропонував позивачеві погасити кредиторську заборгованість виготовленою продукцією.

30 березня 2007 р. (до звернення позивача до суду) відповідач перерахував позивачеві 1000,00 грн. у погашення боргу, що утворився у зв’язку із виконанням Договору, у зв’язку з чим у задоволенні позову в цій частині вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

Решта боргу в сумі 108203,81 грн. обґрунтована матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача.

Стягненню з відповідача підлягає й сума пені в розмірі 5558,55 грн., оскільки даний вид відповідальності відповідача передбачений Договором, розрахунок суми пені відповідає приписам діючого законодавства, умовам Договору та фактичним обставинам справи.

З огляду на вищевикладене, заперечення відповідача проти позову судом до уваги не приймаються, оскільки вони спростовані матеріалами справи.

Таким чином, позов слід задовольнити частково, судові витрати – покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 530, 759, 762 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов – задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційна фірма ДіП”, м.Донецьк (83058, м.Донецьк, вул.Кучумова, 2, р/р 8500 у філії КБ “Фінанси та кредит”, МФО 335816, , св.07585337, ІПН 37) на користь Відкритого акціонерного товариства “Донецький енергозавод”, м.Донецьк (83049, м.Донецьк, вул. Проф. Богославських, 15, р/р 260051614 в ДОД ВАТ “Райффайзенбанк Аваль”, МФО 335076, , ІПН 62, номер св-ва 100005107) 108203,81 грн. основного боргу, 5558,55 грн. – суми пені, 1137,62 грн. держмита, 116,82 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1000,00 грн. – відмовити.

Видати наказ у встановленому законом порядку.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені 20.07.07 р.

Повний текст рішення підписано 25.07.07 р.

Суддя

Надруковано 3 примірники:

1- позивачеві;

1 – відповідачеві;

1 – у справу