Господарський суд
Чернігівської області
проспект Миру, 20                                                                                         7-99-18
РІШЕННЯ

“24”  вересня   2007  року                                                                          справа № 12/194/8/4

За позовом: Дочірньої компанії „Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” 01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1

До відповідача: Відкритого акціонерного товариства  по газопостачанню та  газифікації „Чернігівгаз”
14021, м. Чернігів, вул. Любецька, 68

про стягнення 2920010 грн. 23 коп.

Суддя              Л.М.Лавриненко

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача:  Овдіна Ю.Б. -   довіреність  № 2-14 від 28.12.06р. –представник

Від відповідача: Чернинська Л.М. –, довіреність № 18/321 від 24.04.07року.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем було подано позов про стягнення з відповідача 1755552 грн. 43 коп. заборгованості за послуги з транспортування природного газу у 2004 року, 441 050 грн. 23 коп. пені, 91 975 грн. 50 коп. 3% річних, 214 609 грн. 53 коп. 7 % штрафу та 416 822 грн. 54 коп. інфляційних збитків згідно договору № 11-37 на транспортування природного газу від 03.01.2002 року.

Представником позивача в судовому засіданні   01.09.2005 року, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якого позивач просив стягнути з відповідача основний борг в сумі 1437665 грн. 02 коп., 515 266 грн. 34 коп. пені., 3 % річних в розмірі 92 184 грн. 34 коп., інфляційних збитків –367 785 грн. 25 коп., 7 % штрафу –215 096 грн. 79 коп. Заява позивача про уточнення позовних вимог прийнята ухвалою суду від 01.09.2005 року.

В судовому засіданні 02.02.2006 року представник позивача надав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 1 026 684 грн. 93 коп. заборгованості за послуги з транспортування природного газу у 2004 році., 441 050 грн. 23 коп. пені., 91 975 грн. 50 коп. 3% річних., 214 609 грн. 53 коп. 7 % штрафу та 416 822 грн. 54 коп. інфляційних збитків, та надав  в судове засідання довідку, відповідно до якої повідомляє, що основна сума заборгованості відповідача перед позивачем за надані послуги з транспортування природного газу у 2004 році згідно договору № 11-37 від 03.01.2002 році., станом на 02.02.2006 році, складає 1 026 684 грн. 93 коп. Також представник  позивача уточнив, що його заява фактично є зменшенням позовних вимог. Суд прийняв заяву позивача про зменшення позовних вимог, оскільки вона не суперечить діючому законодавству та не зачіпає нічиї охоронювані законом інтереси. (Ухвала суду від 02.02.2006 року).

Представником  позивача, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України,  04.08.06р. було подано суду заяву  про зміну предмету  позову  та збільшення  розміру позовних вимог, відповідно до якої він просив  суд стягнути з відповідача  1023889 грн. 53 коп. основного боргу, який виник за період з січня 2004р. по грудень 2004р. та відповідно на зазначену заборгованість  386 052 грн. 69 коп.  пені, 130330 грн. 48 коп. трьох відсотків річних, 254355 грн. 26 коп.  штрафу, 463260 грн. 44 коп. інфляційних втрат; 361465 грн. 78 коп. боргу за період з  січня 2005р. по грудень 2005р. та відповідно на зазначений боргу  41419 грн. 16 коп. пені, 25302 грн. 60 коп.  штрафу, 9341 грн. 69 коп.  інфляційних втрат,6564 грн. 47 коп. трьох відсотків річних. Суд прийняв заяву позивача про зміну предмету і розміру позовних вимог, оскільки вона не суперечить діючому законодавству та не зачіпає нічиї охоронювані законом інтереси. (Ухвала суду від 04.09.2006 року).

В судовому засіданні 04.09.2007 року представником позивача, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України,   було подано суду заяву  про уточнення позовних вимог,  згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача 1023624 грн. 41 коп. основного боргу за послуги з транспортування газу надані позивачем  відповідачу в 2004 році, 387 529 грн. 38 коп. пені за неналежне виконання відповідачем зобов’язання по оплаті наданих послуг по транспортуванню газу у 2004 році, 603 504 грн. 77 коп. інфляційних збитків нарахованих за неналежне виконання відповідачем зобов’язань по оплаті послуг по транспортуванню газу у 2004 році, 164 912 грн. 93 коп. трьох відсотків річних з простроченої суми нарахованих за неналежне виконання відповідачем зобов’язань по оплаті наданих послуг по транспортуванню газу у 2004 році, 71653 грн. 71 коп. семи відсотків річних з простроченої суми нарахованих за неналежне виконання відповідачем зобов’язань по оплаті послуг по транспортуванню газу у 2004 році, 42 114 грн. 10 коп. пені та 12 505 грн. 16 коп. трьох відсотків річних з простроченої суми нарахованих за неналежне виконання відповідачем зобов’язань по оплаті наданих послуг по транспортуванню газу у 2005 році, 78 258 грн. 02 коп. інфляційних збитків нарахованих за неналежне виконання відповідачем зобов’язань по оплаті послуг по транспортуванню газу в 2005 році.

Дана заява про уточнення позовних вимог була прийнята судом , оскільки вона не суперечила діючому законодавству та не зачіпала нічиї охоронювані законом інтереси.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. В поданому відзиві на позов відповідач зазначив, що транспортування природного газу здійснювалось для потреб населення, а не у власність відповідача  для використання  у своїй діяльності, , тому безпосереднім отримувачем послуг і  платником газу є  населення  і розрахунок  за надані послуги транспортування   безпосередньо  залежить від надходження  коштів від кінцевих споживачів, а саме  природних споживачів на підставі Алгоритму  розподілу коштів , що надходять  на розподільні рахунки  газо збутових підприємств „НАК „Нафтогаз України” за поставлений природний газ, затвердженому  Постановою Національної комісії регулювання  електроенергетики України № 759 від 12.07.00р.

В наданих доповненнях  до відзиву, відповідач вказує на те, що  сума боргу, яка підтверджена позивачем в судовому порядку  згідно актів  виконаних послуг становить 25 629 грн. 15 коп. В рахунок погашення боргу за 2004р. відповідачем після порушення провадження у справі було перераховано  265 грн. 12 коп., згідно платіжного доручення № 590 від 22.11.2006 року. Таким чином сума боргу відповідача перед позивачем становить 25 364 грн. 03 коп. Стосовно боргу, який виник з договірних відносин за 2005 рік, відповідач зазначив, що даний борг погашено в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, доданими до матеріалів справи. Також відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача щодо стягнення пені та 7 % річних, посилаючись на рішення господарського суду Чернігівської області по справі № 12/203 від 28.10.2004 року, та з вимогами про стягнення 3% річних та втрат від знецінення грошей внаслідок інфляційних процесів, оскільки розрахунок був здійснений позивачем з врахуванням акту № 12 від 31.12.2004 року, який був оформлений неналежним чином і не може бути прийнятий судом до уваги.

Представники сторін  в судовому засіданні надали клопотання про відмову здійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволено судом.

Представником  позивача, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України,  в судовому засіданні 24.09.07р. було подано заяву   про збільшення позовних вимог  в частині стягнення  інфляційних  втрат та трьох відсотків річних  за несвоєчасну оплату наданих послуг  з транспортування природного газу  у 2004р.

Дана заява була прийнята судом, оскільки вона не протирічить діючому законодавству та не зачіпає нічиї права та охоронювані законом інтереси.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають суттєве значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,  господарський суд встановив:

Враховуючи, що позивач   згідно  заяви  про уточнення позовних вимог  від 04.09.07р. частково змінив свої позовні вимоги  та згідно заяви від 24.09.07р.  збільшив частково позовні вимоги і  дані заяви були прийнята судом, а  тому суд  розглядає дану справу з урахуванням заяв  позивача про уточнення позовних вимог  від 04.09.07р. та про збільшення позовних вимог  від 24.09.07р.

03.01.2002 року між сторонами було укладено договір на транспортування природного газу № 11-37 з протоколом розбіжностей та додатковими угодами до договору.

Додатковими угодами № 1 від 24.12.2002 року та № 4 від 03.12.2003 року даний договір було пролонговано спочатку до 31.12.2003 року, а потім до 31.12.2004 року.

Відповідно до пункту 1.1.  Договору, позивач взяв на себе зобов’язання здійснити транспортування природного газу від пунктів прийому-передачі газу в систему магістральних газопроводів до газорозподільчих станцій, надалі ГРС, для потреб населення, а замовник зобов’язується оплатити послуги по транспортуванню природного газу.

Додатковою угодою № 4 від 03.12.2003 року до Договору № 11-37  сторони визначили, що  в 2004 році транспортуванню підлягало 345 000 тис.м.куб.газу

Пунктом 4.1 договору  передбачено, що  послуги по транспортуванню газу  оформлюються  Замовником і Виконавцем  актами здачі - прийомки  транспортних послуг. Акти здачі –прийомки  транспортних послуг за  відповідний місяць уповноважені  представники  сторін складають до 5-го числа , наступного за звітним  місяцем. Акти здачі - прийомки транспортних послуг  є підставою для проведення розрахунків.

У відповідності до  п.6.1 договору  , вартість  наданих Виконавцем замовнику  послуг по транспортуванню газу  у звітному місяці  визначається  на підставі  акту  здачі -прийомки  транспортних послуг , зазначеного  в п.4.1 даного договору , та  тарифу на транспортування  газу, зазначеного  в п.5.1  даного договору.

Пунктом  5.1 договору  сторони  визначили, що диференційований  тариф на транспортування  1000 куб.м. газу  по газотранспортній  системі Виконавця  визначений наказом  НАК „ Нафтогаз України”  від 06.02.01р. № 39  „Про встановлення диференційованих тарифів на  транспортування  природного газу  та ціни поставки  природного газу  для ВАТ з газопостачання  та газифікації” і   встановлюється в розмірі 16,65 грн., крім того  ПДВ  - 3,33 грн  , всього в розмірі 19 грн 98 коп.

Додатковою угодою № 5 від  25.05.04р. до договору на транспортування  природного газу , сторони  виклали п.5.1 договору  в новій редакції, та  встановили, що диференційований  тариф на транспортування  1000 куб.м. газу магістральними  трубопроводами  Виконавця відповідно до  постанови Національної  комісії  регулювання  електроенергетики України від 30.04.04р. № 437 „Про затвердження  тарифів на транспортування  та постачання природного газу2  встановлюється з 1 травня 2004р. в розмірі 17,40 грн., крім того  ПДВ  - 3.48 , всього в розмірі 20 грн 88 коп.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України , суб»єкти господарювання  та інші учасники господарських відносин  повинні виконувати  господарські зобов»язання належним чином  відповідно  до закону, інших правових  актів , договору, а за відсутності  конкретних вимог  щодо виконання зобов»язання  - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона  має вжити усіх  заходів, необхідних  для належного  виконання нею зобов»язання , враховуючи інтереси  другої сторони  та забезпечення загальногосподарського інтересу . За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні  положення  Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей передбачених  цим Кодексом.

Так відповідно до  ст.  526 Цивільного кодексу України,  зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України , інших  актів цивільного законодавства , а за відсутності  таких умов  та вимог –відповідно до звичаїв ділового обігу  або інших вимог , що звичайно ставляться.

На виконання умов договору позивач за період з січня  2004 року по   грудень  2004р.  протранспортував 313254,65 тис.куб.м. природного газу на загальну суму послуг  6399597,08 грн., що підтверджується помісячними актами виконання послуг з транспортування газу від 31.01.2004 року, 29.02.2004 року, 31.03.2004 року, 31.03.2004 року, 30.04.2004 року, 31.05.2004 року, 30.06.2004 року, 31.07.2004 року, 31.08.2004 року, 30.09.2004 року, 31.10.2004 року, 30.11.2004 року,31.12.04р. які підписані сторонами та додані до матеріалів справи.

Згідно п. 6.2. узгодженої редакції договору (протокол узгодження  розбіжностей до договору) відповідач зобов’язаний був здійснювати оплату послуг з транспортування природного газу шляхом щоденного перерахування грошових коштів на рахунок позивача в порядку і в строки, встановлені Алгоритмом розподілу коштів, затвердженого Постановою НКРЕ від 12.07.2000р. № 759. Остаточні розрахунки за фактично надані послуги з транспортування газу проводяться протягом місяця, наступного за місяцем, в якому здійснювалось транспортування газу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення взятих на себе зобов’язань за надані послуги з транспортування газу в 2004р.  по договору № 11-37 від 03.01.02р. своєчасно в повній сумі не розрахувався, заборгованість становить 1023624 грн 41 коп.

Твердження відповідача про те, що сума заборгованості за 2004р. становить 25364,03 грн, оскільки сторонами не було підписано  акт приймання передачі послуг за грудень 2004р., а відповідно і відсутня відповідальність за несвоєчасну оплату  є безпідставне і судом до уваги не приймається .

Пунктом  4.1 договору № 11-37 від 03.01.02р. зобов”язання щодо складання та підписання акту  покладені як на позивача так і відповідача.

Доказів відмови  позивача  від  підписання акту приймання - передачі відповідач суду не надав.

Як вбачається із наданих позивачем документів , позивачем  18.01.05р. було направлено  відповідачеві акт за грудень 2004р.

Відповідно до наданих  позивачем та відповідачем   актів  прийому-передачі природного газу  від 05.01.05р., від 04.01.05р.,  від 31.12.04р., які підписані  між  відповідачем та структурними підрозділами  позивача , кількість   переданого в розподільчі  мережі ВАТ „ Чернігівгаз”  газу для  потреб населення  становить 47809,405 тис. куб.метрів.  на суму 998260 грн 38 коп.

Представник відповідача  в судовому засіданні проти  обсягу газу  про транспортованого позивачем в грудні 2004р. не заперечував.

Таким чином між структурними підрозділами  позивача та  відповідачем були підписані акти прийому-передачі природного газу  від 05.01.05р., від 04.01.05р.,  від 31.12.04р., і в них зазначено  кількість  протранспортованого та переданого  в розподільчі мережі  ВАТ „ Чернігівгаз”  газу для потреб населення, а  тариф на послуги транспортування  визначений п.5.1 договору.           Відповідно відповідач не був позбавлений можливості здійснити розрахунки, згідно  п.6.2 договору, за надані  йому послуги з транспортування природного газу в  грудні 2004р.

Обов”язок відповідача щодо здійснення оплати за надані послуги з транспортування  природного газу , встановлений  п.6.2. договору,  не залежить від дати та факту підписання акту приймання –передачі наданих послуг.

Не може бути прийнято судом до уваги і послання відповідача на те, що  розрахунок  за природний  газ  безпосередньо  залежить від надходження  коштів від кінцевих споживачів, а  саме  природних споживачів на підставі Алгоритму  розподілу коштів , що надходять  на розподільні рахунки  газо збутових підприємств „НАК „Нафтогаз України” за поставлений природний газ, затвердженому  Постановою Національної комісії регулювання  електроенергетики України № 759 від 12.07.00р.

Затверджений  Постановою НКРЕ  від 12.07.00р. № 759 „Про затвердження алгоритму  розподілу  коштів , що надходять  на розподільні рахунки газо збутових  підприємств Національної акціонерної компанії  „Нафтогаз України” за поставлений  природний газ"  алгоритм  визначає   послідовність  дій  підприємств та банків  при надходженні  коштів за поставлений  природний газ  на розподільні рахунки  підприємств. Цей алгоритм  не впливає  на домовленість  сторін договору  щодо строків  оплати вартості  наданих послуг  по транспортуванню природного газу  та не припиняє  зобов”язань боржника щодо  сплати боргу.

Додатковою угодою  від 06.12.2004р. до договору  на транспортування природного газу , сторони  продовжили строк дії  договору  на транспортування природного газу  від 03.01.02р. № 11-37  на період  до 31.12.2005р., та  доповнили  п.2.1 розділу 2  договору  четвертим абзацом  наступного  змісту , виконавець здійснює  у 2005році  транспортування  природного газу замовнику  в обсязі  360000 тис. куб.метрів, в тому числі   по кварталах : 1 – 170000,2- 46000,3- 24000,4 –120000.

На виконання взятих на себе зобов”язань,  позивач за період з січня по грудень  2005р. протранспортував 337337,29  тис.куб.м. природного газу на загальну суму послуг  7043602,54 коп., що підтверджується помісячними актами виконання послуг з транспортування газу від 31.01.2005 року, 29.02.2005 року, 31.03.2005 року, 31.03.2005 року, 30.04.2005 року, 31.05.2005 року, 30.06.2005 року, 31.07.2005 року, 31.08.2005 року, 30.09.2005 року, 31.10.2005 року, 30.11.2005 року, 31.12.2005р. які підписані сторонами та додані до матеріалів справи.

Як вбачається  із матеріалів справи , відповідачем  було допущена прострочка в оплаті наданих йому  послуг по транспортуванню газу  за 2005р. , останній платіж було здійснено в  квітні 2007р.

На час розгляду справи відповідач надані йому в 2005р. послугу по транспортування газу оплатив в повному обсязі.

Позивач просить суд стягнути з відповідач за прострочку  оплати наданих в 2004р. послуг  609646 грн 52 коп інфляційних втрат за період з  01.03.2004р. по 31.08.07р. та 164912,93 грн трьох відсотків річних  за період 01.03.2004р. по 04.09.07р. і  12505 грн 16 коп трьох відсотків річних  за період з 01.03.05р. по 27.04.07р. та  78258,02 грн інфляційних втрат за період з 01.03.2005р. по травень 2007р.

Статтею 625  Цивільного  кодексу  України передбачено , що   боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення , а також  три проценти річних з простроченої суми, якщо інший  розмір процентів  не встановлений  договором або законом.

Оскільки  матеріалами справи підтверджується  прострочка виконання  відповідачем взятих на себе зобов”язань щодо оплати вартості послуг з транспортування природного газу за 2004р. та 2005р. ,  суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення 609646 грн 52 коп інфляційних втрат за період з  01.03.2004р. по 31.08.07р. та 164912,93 грн трьох відсотків річних  за період 01.03.2004р. по 04.09.07р. за прострочку  оплати наданих в 2004р. послуг    та 12505 грн 16 коп трьох відсотків річних  за період з 01.03.05р. по 27.04.07р. за прострочку  оплати наданих в 2005р. послуг, є обгрунтованими і підлягають задоволенню.    За прострочку  оплати послуг з транспортування природного газу   наданих в  2005р.,  інфляційні втрати підлягають стягненню  в сумі 76725 грн 49 коп  за період з 01.03.2005р. по  30.04.2007р. Вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат за травень 2007р. задоволенню не підлягають, оскільки як встановлено судом  27.04.2007р. відповідачем була погашена в повному обсязі заборгованість за  2005р.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі  387529 грн  38 коп за період з  01.03.04р. по 04.09.07р. та  71653 грн 71 коп штрафу в розімірі 7% річних за прострочку виконання зобов”язань щодо оплати  вартсоті наданих послуг в 2004р. та  пеню в сумі  42114 грн 10 коп  за період з  01.03.05р. по 03.08.06р. та    за прострочку виконання зобов”язань щодо оплати  вартості наданих послуг в 2005р.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов’язання.

Пунктами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов’язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Ст. 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів  цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У відповідності зі ст. 180 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на момент  укладення договору,   угода про неустойку повинна бути здійснена в письмовій формі.

Статтею 547 Цивільного кодексу України також передбачено , що правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання  вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 7.3. договору передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг по транспортуванню газу відповідач сплачує на користь позивача пеню згідно чинного законодавства України, а тому  суд доходить висновку, що сторонами  в  договорі не встановлено розміру пені, яка підлягала б  стягненню за прострочку виконання зобов’язань.

Таким чином , сторонами в договорі не визначено  розмір пені, який підлягає стягненню за прострочку  виконання зобов”язання.

Договір на транспортування природного газу № 11-37 від 03.01.02р.  був предметом дослідження при розгляді справи № 12203 за позовом  Дочірньої компанії „Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” до ВАТ „ Чернігівгаз”  про стягнення 945815 грн 60 коп.

Рішенням господарського суду  Чернігівської області  від 28.10.04р. по справі № 12203, яке набрало законної сили  встановлено також, що сторонами в договорі  не встановлено  розміру пені , яка підлягає стягненню за прострочку виконання зобов”язання.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти встановлені рішенням господарського суду  під час  розгляду  однієї справи , не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких  беруть участь ті самі  сторони.

Посилання  позивача на  ст.3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, судом до уваги не може бути прийти, оскільки ст.3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” встановлено обмеження розміру пені, який сторонами , згідно ст.1  зазначеного Закону , повинен бути  зазначений  в договорі.

Згідно п.5 Прикінцевих положень  Господарського кодексу України, положення Господарського кодексу України  щодо відповідальності  за порушення правил здійснення господарської діяльності, а також за порушення господарських зобов’язань застосовуються у разі, якщо ці порушення були вчинені після набрання чинності зазначеними положеннями, крім випадків, коли за порушення господарських зобов’язань була встановлена інша відповідальність договором, укладеним до зазначеного в п. 1 цього розділу строку. (Пункт 1 Прикінцевих положень: Цей  Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004р.).

Договір на транспортування природного газу було укладено 03.01.2002р. (до моменту введення в дію Господарського кодексу України).

Договором на транспортування природного газу пункт 7.3  сторони встановили, що  за несвоєчасну оплату послуг по транспортуванню газу відповідач сплачує на користь позивача пеню згідно чинного законодавства України .

Також відповідно до підпункту 4 п. 3 Прикінцевих та Перехідних положень  Господарського кодексу України , на Кабінет  Міністрів України   було покладено обов”язок  визначити  суб”єктів господарювання , що належать  до державного сектора  економіки, відповідно до вимог цього Кодексу.

На даний час Кабінетом Міністрів України не визначено перелік суб”єктів господарювання , що належать  до державного сектора  економіки, відповідно до вимог Господарського  кодексу України.

Доказів того, що позивача ,згідно  постанови Кабінету Міністрів України, віднесено  до  суб”єкту господарювання, що належить до державного сектору економіку суду не надано.

За таких обставин суд доходить висновку, що посилання позивача, як на підставу стягнення пені та штрафу, на   статтю 231 Господарського  кодексу України є необґрунтовані.

А тому вимоги позивача щодо стягнення пені   та штрафу є безпідставні і задоволенню не підлягають .

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов'язання не виконав, заборгованість за послуги по транспортуванню природного газу   в повній сумі в установлений строк не сплатив, суд з урахуванням вищезазначеного, доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в  частині стягнення основного боргу в сумі  1023624 грн 41 коп, 609646 грн 52 коп інфляційних втрат за період з  01.03.2004р. по 31.08.07р. та 164912,93 грн трьох відсотків річних  за період 01.03.2004р. по 04.09.07р. за прострочку  оплати наданих в 2004р. послуг , 76725 грн 49 коп  інфляційних втрат за період з 01.03.2005р. по  30.04.2007р.    та 12505 грн 16 коп трьох відсотків річних  за період з 01.03.05р. по 27.04.07р. за прострочку  оплати наданих в 2005р. послуг, в решті позову відмовити.

Враховуючи, що спір виник з вини відповідача, то відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог  з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті держмита в сумі 18874 грн 15 коп.  та витрати в сумі 118 грн на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу .

Керуючись ст.ст. 193, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 546,547,549, 614, 625  Цивільного кодексу України,   ст.ст.22,35,49, 82-85  Господарського  процесуального кодексу України,  господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити  частково.

2. Стягнути з  Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Чернігівгаз”  14021, м. Чернігів, вул. Любецька, 68 (п/р № 500 в Чернігівській обласній Дирекції Укрсоцбанку, МФО 353014, ) на користь Дочірньої компанії „Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” 01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1 (р/р 41826 в ОПЕРУ АКБ „Укрсоцбанк” , МФО 300023, код ЄДРПОУ 00039 грн 41 коп боргу , 609646грн. 52 коп. інфляційних втрат та 164912,93 грн. трьох відсотків річних  за прострочку  оплати наданих в 2004р. послуг , 76725 грн. 49 коп.  інфляційних втрат та 12505 грн. 16 коп трьох відсотків річних  за прострочку  оплати наданих в 2005р. послуг, 18874 грн. 15 коп.,  держмита та  118  грн.    витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

СУДДЯ                                                                      Л.М. Лавриненко

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано25.09.2007р.

СУДДЯ                                                                      Л.М. Лавриненко