КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2007                                                                                           № 13/712

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Кондес  Л.О.

суддів:             Куровського  С.В.

Михальської  Ю.Б.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Стоян М.М.– за дов.

від відповідача -Шароградська Л.В. – за дов., Заболоцький В.А. – за дов.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "МСБУД"

на рішення Господарського суду м.Києва від 26.04.2007

у справі № 13/712 (Євсіков О.О.)

за позовом                               Товариство "Спрут"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "МСБУД"

про                                                  стягнення 38290,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.04.2007р. у справі №13/712 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрут" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МСБУД"  про  стягнення 38 290,64 грн. позов задоволено частково, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача  22545,60грн.- заборгованості, 1837,62грн.- пені, 245,52грн. -3% річних, 1473,52 грн. – інфляційних,  та судові витрати. В решті частини позову відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням, звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю, оскільки вважає, що рішення прийнято з порушення норм матеріального права, висновки, які викладені в рішенні місцевого господарського суду не відповідають обставинам справи.          Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції помилково вважає встановленим, що позивач і відповідач при підписанні договору дійшли згоди щодо ціни надання послуг і при цьому посилається на Додаток №1 до Договору. Дійсно, в додатку зазначено вартість послуг в сумі 11272,80 грн. з урахуванням ПДВ, однак ніде в цьому додатку не зазначено, що це вартість надання послуг за один місяць.

Таким чином, при підписанні договору позивач і відповідач не узгодили всі істотні його умови, а саме ціну та порядок виконання позивачем зобов’язань з охорони об’єкту.

Судом першої інстанції, як доказ надання позивачем послуг, безпідставно визнано підписані лише позивачем в односторонньому порядку акти здачі-приймання послуг за період червень, липень 2006р.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила наступне:

Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом про стягнення з ТОВ "МСБУД"  боргу за період червень та липень 2006р. в загальній сумі 22 545,60грн.,  210,01грн. – пені, 101,45 грн. – інфляційних та 37,05 грн. – трьох відсотків річних, на підставі Договору №1 від 04.03.06р., який укладений між позивачем - ТОВ «Спрут» (виконавець) та відповідачем - ТОВ «МСБУД» (замовник) про надання послуг з охорони об'єкта (надалі-Договір), який підписано директорами виконавця та замовника та посвідченого печатками сторін.

Відповідно до п. 9.1. Договору, цей договір має силу з моменту підписання, та діє протягом одного року ( до 04.03.2007р.).

В процесі розгляду справи позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги.

Так, 18.04.07 позивач останній раз уточнив позовні вимоги в сторону збільшення, просить суд стягнути з відповідача 33 818,64 грн. – основного боргу за період: червень, липень, серпень 2006р., 3% річних -324,27грн., інфляційних – 2310,45грн., пені – 1837,62грн.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору, замовник доручив, а виконавець прийняв на себе обов'язки із забезпечення охорони об’єкта, розташованого за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Рудня, ферма № 3.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що охорона об'єкту здійснюється співробітниками виконавця.

Вартість послуг та порядок розрахунків передбачені у розділах 5 та 6 Договору №1 від 04.03.06р., а саме:

-Пунктом 5.1. Договору передбачено, що вартість послуг визначається згідно додатків до цього Договору;

-У Додатку № 1 від 04.03.2006 до Договору, позивач – (виконавець) та відповідач-(замовник) погодили, що вартість послуг з охорони об’єкта, який розташований за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Рудня, ферма № 3, в обсягах, визначених Договором, складає 11 272,80 грн. з ПДВ.

-Відповідно до п.6.1 Договору, замовник розраховується за надані послуги шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця на підстав Акту прийому-здачі виконаних робіт, підписаного обома сторонами;

-Згідно п. 6.2. замовник сплачує за послуги виконавцю щомісячно до 10-го числа місяця, наступного за звітним.

Стаття 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлене договором.

Судова колегія вважає, що Договір №1 про надання послуг з охорони об’єкту від 04.03.2006р. за своєю правовою природою є договором про надання послуг і вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що спірний договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні Договору № 1 від 04.03.2006 позивач та відповідач в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, а саме: предмету договору - надання послуг з охорони об’єкту (Київська обл., Броварський р-н, с. Рудня, ферма № 3), ціни -11272,80 грн., яку було визначено в окремому Додатку №1 до Договору, що чинним законодавством не забороняється, сторонами було визначено обсяг їх прав та обов'язків.

Крім того, 07.06.2006р. сторони в особі директорів уклали Додаткову угоду №2 до Договору №1 від 04.03.06, доповнивши розділом II „Порядок забезпечення технічної безпеки на будівництві”.

Згідно ч.2 статті 902 ЦК України, у випадках, встановлених договором , виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Як свідчать матеріали справи,  між позивачем - ТОВ «Спрут», (виконавець), та між фізичними особами – охоронцями , було укладено договори  по виконанню робіт з охорони об'єкта, який розташований за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Рудня, ферма № 3. Суд враховує те, що з березня по серпень місяць 2006р.,  включно між замовником та фізичними особами щомісячно укладались договори, строком дії один місяць.

Згідно ч.3 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов’язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлений договором.

Відповідачем у відзиві не заперечується факт надання позивачем послуг з охорони в період з березня по травень 2006р. включно.

Згідно банківських виписок по особовому рахунку ТОВ «МСБУД», відповідачем за березень, квітень та травень 2006р. було перераховано на користь позивача загалом суму 29 739,60 грн.

У зв’язку з тим, що договір виконувався сторонами, то відсутні підстави для визнання договору неукладеним.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що при проведенні розрахунків за договором сторони відступили від умов п.6.1. Договору №1 від 04.03.06р., оплата послуг охорони здійснювалась відповідачем на підставі виставлених позивачем щомісячних рахунків-фактур за надані послуги у розмірі, вартості послуг, 11272,80грн за узгодженням сторонами Додатком №1 до Договору, інших договорів щодо охорони  об’єкту у спірному періоді сторони не укладали.

Щодо розміру заборгованості, яка виникла  у спірному періоді, в межах терміну дії Договору №1 від 04.03.06р., який сторони не розривали, не припиняли і не вносили до нього змін до закінчення терміну його дії - 04.03.07р.:

Відповідно до рахунків-фактур № СФ-0000006 від 29.06.2006 та  № СФ-0000008 від 31.07.2006, які були виставлені позивачем відповідачу за надані послуги з охорони об'єкту в червні та липні 2006 виникла заборгованість на загальну суму 22545,60 грн., яка залишилась відповідачем не погашеною.

Крім того, необхідно звернути увагу на те, що підтвердженням факту надання позивачем послуг з охорони вищезазначеного об’єкта в червні та липні 2006 та отримання їх відповідачем є також податкові накладні № 5 від 30.06.2006, № 6 від 31.07.2006, які позивач надав відповідачу, оскільки згідно пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Щодо виконання позивачем робіт з надання послуг з охорони об’єкта в серпні 2006 на суму 11 272,80 грн. суд враховує те, що належних доказів виконання робіт за серпень 2006, як то рахунки-фактури, акти здачі-прийняття робіт, податкові накладні, тощо позивачем суду не надано.

Статтею 175 ч.1 ГК України визначено, що майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч.1 статті 530, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Судом встановлено, що позивач  в період з березня по липень 2006р. включно виконав належним чином умови Договору № 1 від 04.03.2004, щодо надання послуг охорони об’єкта, розташованого за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Рудня, ферма №3 на загальну суму 52282грн. з розрахунку 11272,80грн., за Додатком №1 до Договору.

В свою чергу, відповідач свої обов'язки за Договором № 1 від 04.03.2004р. по оплаті наданих позивачем послуг охорони об’єкта, не виконав належним чином і у повному обсязі, оскільки ним було сплачено лише за березень, квітень та травень 2006р. 29739,60 грн., а за червень та липень 2006 в сумі 22545,60 грн. - оплата здійснена не була. Таким чином,  у відповідача перед позивачем існує заборгованість в сумі 22545,60 грн., доказів  погашення якої відповідач суду не надав, яка і підлягає стягненню на користь позивача.

Також, позивачем заявлено у позові (згідно останніх уточнень до позовної заяви) вимоги про стягнення пені, у зв’язку з простроченням оплати наданих послуг- 1837,62 грн., 3% річних - 324,27 грн., інфляційних  - 2310,45 грн.

Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафні санкції- це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 343 ч. 2 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 549 Цивільного кодексу України встановлює, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідач свої зобов'язання з оплати наданих послуг з охорони об’єкта за Договором №1 від 04.03.2006 за червень та липень 2006 в сумі 22 545,60 грн. не виконав у встановлений Договором строк, а саме, пунктом 6.2 Договору визначено, що замовник сплачує за послугу виконавцю щомісячно до 10-го числа місяця, наступного за звітним.

Пунктом 6.4 Договору визначено, що за неналежне виконання обов'язків по оплаті замовник (відповідач) сплачує пеню, яка нараховується в розмірі подвійної облікової ставки.

Вимогами статті 232 ч.6 Господарського кодексу України встановлено порядок застосування штрафних санкцій, відповідно до якого нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення пені у зв’язку з  простроченням відповідачем оплати наданих позивачем послуг з охорони об’єкта є законними та обґрунтованими, які підлягають задоволенню згідно з розрахунком суду першої інстанції частково в сумі 1837,62грн., а саме:

За червень 2006 року на суму боргу 11 272,80 грн.  пеня, з врахуванням вимог статті 232 ч.6 Господарського кодексу України, складає 955,56 грн.:

-11272,80 грн. (розмір заборгованості за червень місяць 2006) х 17% (подвійна облікова ставка НБУ у цей період) х 182 (кількість днів прострочення з 11.07.2006 (термін оплати згідно п.6.2 Договору) по 08.01.2007 (згідно ст. 232 ч. 6 Господарського кодексу України)) / 365 = 955,56 грн. ".

За липень 2006 року на суму боргу 11272,80 грн. розмір пені, з врахуванням вимог статті 232 ч.6 Господарського кодексу України, складає 955,56 грн.:

-11272,80 грн. (розмір заборгованості за липень місяць 2006) х 17% (подвійна облікова ставка НБУ у цей період) х 182 дні (кількість днів прострочення з 11.08.2006 (термін оплати згідно п.6.2 Договору) по 04.02.2007 (згідно ст. 232 ч. 6 Господарського кодексу України))/ 365 = 955,56 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України 2004 року, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід визнати обґрунтованим розрахунок судом першої інстанції 3% річних за період з червня по 5 грудня 2006р. в сумі 245,52грн. та індексу інфляції  за цей же період в сумі 1473,52 грн., нарахованих на суму заборгованості 22545,60грн. згідно останніх уточнень позивача до позовної заяви.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія вважає доводи апеляційної скарги непереконливими  і необґрунтованими, тому  вони не  можуть бути прийняті до уваги, у зв’язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду слід визнати таким, що відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, тому не вбачає підстав підстави для його скасування або зміни.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду м. Києва від 26.04.2007р. у справі № 13/712 залишити без змін з урахуванням мотивів, викладених в описовій частині даної постанови, а апеляційну скаргу ТОВ "МСБУД" - без задоволення.

2.Матеріали справи № 13/712 повернути до Господарського суду м.Києва.

Головуючий суддя                                                                      Кондес  Л.О.

Судді                                                                                          Куровський  С.В

Михальська  Ю.Б.