ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09.10.2007                                                             №

Суддя  В.С. Русняк,  розглянувши  матеріали  за  позовною  заявою ВАТ Приборжавське заводоуправління будматеріалів, с. Приборжавське Іршавського району

до ДПДГ с. Бахта Берегівського району

про стягнення 31 309,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява №316 від 20.09.07 подана з порушенням вимог п. 4, п. 6 та п. 10 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

1) згідно п. 4 ст. 63 ГПК України позивачем не подано належних доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі. Платіжне доручення №690 від 14.09.07, згідно якого сплачено 102 грн. держмита, таким доказом служити не може, оскільки відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993р. №7-93 „Про державне мито”, Інструкції „Про порядок обчислення та справляння державного мита”, затв. наказом ГДПІ №15 від 22.04.1993р., платіжне доручення повинно містити напис кредитної установи такого змісту: „Зараховано в доход бюджету ___ грн. (дата)”. Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Крім того, відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” від 21.01.1993 р. №7-93 із заяв майнового характеру сплачується держмито в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто розмір мита складає 313,10 грн.).

2) відповідно до п. 6 ст. 63 ГПК України позивачем не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів. Додана до позовної заяви копія квитанції не є належним доказом направлення даної позовної заяви відповідачу, оскільки до господарського суду подається оригінал квитанції.

3) відповідно до п. 10 ст. 63 ГПК України позивачем не подано належних доказів на підтвердження сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Копія платіжного доручення №721 від 19.09.07 (згідно якого сплачено 118 грн.) таким доказом сплати служити не може, оскільки до господарського суду подається оригінал платіжного доручення на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В разі повторного звернення з позовною заявою до господарського суду документи, додані до позовної заяви повинні бути подані в оригіналі чи належно завірених копіях згідно ст. 36 ГПК України.

Таким чином, вищезазначені обставини є підставами для повернення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 4, п. 6 та п. 10 ст. 63 ГПК України.

Керуючись п. 4, п. 6 та п. 10 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.          Позовну заяву  повернути  без розгляду.

2.          Позовну заяву на 1 аркуші та додані до неї документи на 7 аркушах повернути заявнику.

3.          Відповідно до ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” від 21.01.1993р. №7-93, державне мито сплачене платіжним дорученням №690 від 14.09.07 в сумі 102 грн. (сто дві гривні) грн. підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Суддя                                                                                                         В.С. Русняк