ГОСПОДАРСЬКИЙ  С У Д
УХВАЛА

"27" вересня 2007 р.
№ 4/249

Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні справу  №  4/
249

за позовом: фізичної особи -
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1, м. Чернівці

до відповідача: фізичної особи -
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, м. Олександрія Кіровоградська
область

про стягнення 46608,34 грн.

Представники сторін:

від позивача - участі не брав;

від відповідача - ОСОБА_3 ,
довіреність № НОМЕР_1;

СУТЬ  СПОРУ:

Заявлено  позов про
стягнення  з фізичної особи -
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2
на користь фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1
заборгованість в  розмірі  38102 грн. 19 коп.  за отриманий
товар, втрати від інфляції в
розмірі   3947 грн. 95 коп.,  1139 грн. 55 коп. річних,  3418 грн. 65 коп. пені на  загальну суму
46608 грн. 34 коп.,   суму  сплаченого
державного  мита в розмірі  466 грн. 09 коп. та  118
грн.  витрат  на
інформаційно- технічне
забезпечення  судового  процесу.

В судове засідання  представник позивача в порядку ст.78 ГПК
України заявив  відмову від позовних
вимог та просить припинити провадження  у
справі  у зв'язку з погашенням
відповідачем суми основного боргу та судових витрат.

Представник  відповідача
позовні вимоги визнав  повністю
та  підтримав клопотання  позивача про припинення провадження у справі
за відсутністю предмету спору, оскільки відповідачем після звернення позивача
до суду   повністю погашено
заборгованість та  відшкодовано
позивачу  судові витрати. Від
стягнення   пені, річних та  втрат
від інфляції  позивач  відмовляється
в добровільному порядку.

Дослідивши  матеріали
справи та  правовідносини  між учасниками спору і  надавши
їм правову оцінку, господарський
суд -,

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини між учасниками
спору  виникли на підставі  договору купівлі- продажу  від ІНФОРМАЦІЯ_1року  ( в
подальшому  договір)   предметом
якого визначено проведення
господарських операцій по передачі
та оплаті  вартості     продукції (килимових виробів- товару) на
загальну суму   41102 грн. 19 коп. з
визначенням   асортименту  та
ціни на кожну партію товару згідно до
прибутково- видаткових накладних, які є
невід'ємною частиною  договору.

Згідно до п.1.1 договору продавець
(позивач)  повинен  передати у власність покупця (відповідач)
килимові вироби, а   покупець-
прийняти  та оплатити товар.

Згідно до п.2.1  договору
ціна  товару  договірна і
погоджується  між сторонами на
час  відпуску  товару. Розрахунки за товар проводяться   шляхом
перерахування  грошових коштів на
розрахунковий  рахунок  продавця
на підставі  рахунка- фактури на
протязі 30  банківських днів.

Виконуючи умови  договору,
на  підставі   накладної НОМЕР_2від  ІНФОРМАЦІЯ_1року    позивач
передав  безпосередньо  відповідачу
килимові  вироби в кількості  931,6
кв.м. по ціні  44 грн. 12 коп.
за   1
кв.м. на  загальну суму   41102 грн. 19 коп. включаючи  ПДВ.

Відповідач  прийняв
поставлений   товар  повністю без зауважень,  факт
прийняття  продукції  завірив своїм підписом на видатковій  накладній
та   скріпив  печаткою.

Після   звернення
позивача  з претензією до
відповідача про  проведення оплати,
відповідач перерахував   16.06.2007 року  позивачу
3000 грн. на погашення заборгованості,
в результаті  чого  заборгованість   склала
38102 грн. 19 коп.

Прийняття  продукції
відповідачем не оспорюється.

Заслухавши  представника відповідача    сторін,
дослідивши матеріали  справи  та
проаналізувавши  правовідносини,
що  виникли між  учасниками
спору, господарський  суд  приходить
до  переконання, що  позовні вимоги  підлягають
до  повного задоволення, оскільки,
господарський суд, перш за  все,  вважає
обґрунтованими  вимоги  про стягнення
суми основного боргу в розмірі
38102 грн. 19 коп.

Такий   висновок
господарський  суд зробив  на підставі
наступного.

Господарський суд вважає, що   викладені
умови  договору, права та
обов'язки  сторін, порядок виконання  договору,
дають підстави вважати, що
сторонами укладено  договір
купівлі-продажу.

За
приписом   ст.265  Господарського  кодексу
України до  правовідносин
поставки,  які не  врегульовані цим  кодексом, застосовуються  відповідні
положення  Цивільного  кодексу
України про  договір  купівлі-продажу.

Таким  чином,
господарський суд вважає, що
між  сторонами  виникли
правовідносини, що
підпадають  під  дію
глави  54  Цивільного
кодексу  України.

Так, згідно  ст.712 Цивільного  кодексу України  за
договором  поставки  продавець (постачальник),  який
здійснює  підприємницьку  діяльність зобов'язується  передати у
встановлений  строк (строки)  товар
у  власність  покупця для
використання  його  у підприємницькій  діяльності
або в  інших  цілях, не
пов'язаних  з особистим,  сімейним
або  іншим подібним
використанням,  а  покупець
зобов'язується  прийняти  товар
і  сплатити  за
нього  певну  грошову
суму.  До договору  поставки
застосовуються  загальні  положення
про  купівлю-продаж,  якщо
інше  не встановлено  договором,
законом  або не випливає  з
характеру  відносин  сторін.

Як вбачається  із
матеріалів  справи,   відповідач
прийняв поставлений товар
повністю, але не  виконав  свої
зобов'язання  по  оплаті
поставленого товару.

Суд вважає, що між сторонами
досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, наявні договірні відносини у
відповідності до вимог ст.ст. 11, 639,655,691 ЦК України  підтверджують що це  саме
договір купівлі-продажу. Специфікація товару, ознаки, якість, ціна,
вартість - визначені в   видатковій   накладній
(а.с. 9).

На користь відносин купівлі-продажу
свідчить і застереження в документах на отримання  товару
про ціну з ПДВ.

Згідно ст.526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Саме
невиконання умов договору з боку відповідача і стало причиною звернення
позивача до суду за захистом свого порушеного права.

У відповідності до ст.ст. 525, 526
ЦК України, ст. 193 ГК України одностороння відмова від  зобов'язання або одностороння зміна його умов
не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного  законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК
України покупець зобов'язаний оплатити товар після його  прийняття або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати товару та сплати пені за  несвоєчасне виконання  грошового
зобов'язання..

Спір  фактично виник  через
небажання    відповідача  провести
оплату  поставленого  позивачем
товару на суму  38102 грн. 19 коп.

Укладений   між сторонами  договір та
норми   діючого  законодавства
не містять підстав для
звільнення   відповідача від  обов'язку
виконати  зобов'язання  по  оплаті  поставленого
та  отриманого  товару.

Позивач правомірно просить стягнути
наявний  борг  в
розмірі 38102 грн. 19 коп.    з
відповідача на підставі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має бути виконано в
натурі.

Частиною 2, 3 статті 180
Господарського  кодексу України
визначено, що  господарський договір
вважається укладеним, якщо між  сторонами
у передбачених законом порядку та формі досягнуто  згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними
є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а
також  умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода. При
укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Одержання відповідного товару
підтверджується також підписом та відтиском печатки відповідача на  накладній, що в відповідності до Інструкції
про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на
одержання цінностей НОМЕР_3. є належним доказом підтвердження отримання товару.

Однак,  господарський
суд при прийнятті рішення
зобов'язаний врахувати  позицію
сторін щодо   предмету спору, тобто  врахувати наступне.

В судове засідання   через канцелярію суду  04.09.2007 року  надійшло клопотання про врахування  при розгляді справи  умов угоди про добровільне погашення  суми
боргу укладеної  22.08.2007 року ,
згідно до  п.2.1 якого  відповідач зобов'язався сплатити
позивачу   до 01.09.2007 року   25584 грн. 09 коп, а до  15.09.2007 року повністю погасити
заборгованість та  відшкодувати   судові
витрати.  27.09. 2007 року в
судове засідання  представником  відповідача
доставлено   клопотання  позивача в порядку ст.78 ГПК України  про
відмову від позовних вимог та
припинення провадження  у справі  у зв'язку з погашенням відповідачем суми
основного боргу та судових витрат.

Представник  відповідача
позовні вимоги визнав  повністю
та  підтримав клопотання  позивача про припинення провадження у справі
за відсутністю предмету спору, оскільки відповідачем після звернення позивача
до суду   повністю погашено
заборгованість та  відшкодовано
позивачу  судові витрати. Від
стягнення   пені, річних та  втрат
від інфляції  позивач  відмовляється
в добровільному порядку.

Таким чином,  господарський суд вважає, що  сторонами спору  в
межах наданих їм  повноважень  вжито заходи
до  вирішення спору і на даний
час  предмет спору  фактично
відсутній, а заявлене клопотання про припинення провадження у
справі  підлягає до задоволення, оскільки
в результаті припинення провадження у справі не будуть порушення  будь- чиї права чи охоронювані законом
інтереси.  Роз'яснити  сторонам спору, що у випадку припинення
провадження у справі  повторне
звернення  до господарського суду  зі спору між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав не допускається.

Прийнявши  відмову позивача від позову, господарський
суд не вважає за необхідне проводити аналіз обґрунтованості вимог  про стягнення з відповідача втрат від
інфляції в  розмірі   3947 грн. 95 коп.,  1139 грн. 55 коп. річних,  3418 грн. 65 коп. пені.

Керуючись   ст.ст. 34,49, 78, 80, 86 ГПК  України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмову   позивача від позову прийняти.

Провадження у справі припинити.

У випадку припинення провадження у
справі  повторне звернення  до господарського суду  зі спору
між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не
допускається.

Ухвалу  про припинення провадження у справі може
бути  оскаржено  до Дніпропетровського  апеляційного
господарського  суду   через господарський суд Кіровоградської
області.

Суддя