ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.09.2007                                                                                        Справа  № 12/165

Суддя господарського суду Тисянчин В. М., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий Дім „Софі”,   м. Львів

до Свалявської районної спілки споживчих товариств, м. Свалява

про стягнення суми 2 929,50 грн. –основного боргу; 501,73 грн. –пені; 71,12 грн. –3% річних та 439,43 грн. –інфляційних збитків.

Суддя    Тисянчин  В. М.

Представники:

Від позивача –не викликався (явка на розсуд сторін)

Від відповідача –  не викликався (явка на розсуд сторін)

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий Дім „Софі”, м. Львів до Свалявської районної спілки споживчих товариств, м. Свалява

про стягнення суми 2 929,50 грн. –основного боргу; 501,73 грн. –пені; 71,12 грн. –3% річних та 439,43 грн. –інфляційних збитків.

Відповідач надісланою письмовою заявою (вх. № 8477 від 06.09.2007 року) повідомив суд про добровільне погашення основного боргу в сумі  2 929,50 грн., про що ствердив платіжним дорученням № 335 від 29.08.2007 року та просить суд не застосовувати фінансові санкції за неналежне виконання зобов’язань, посилаючись на матеріально –фінансові труднощі пов’язані з підготовкою об’єктів до зими.

Вивчивши доводи позовної заяви та матеріали справи, дослідивши їх, суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість відповідача в сумі 2 929,50 грн.  –основного боргу щодо оплати за поставлений, згідно договору № 6-У-157 від 11.12.2006 року  товар, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

- розхідними накладними від 14.12.2006 року;

- розрахунком позову, а за таких обставин стягнення суми основного боргу заслуговує на увагу суду.

Однак, подані відповідачем докази (заява від 06.09.2007 року) свідчить про погашення основного боргу відповідачем, тому провадження в цій частині позову належить припинити відповідно до ст. 80 (п. 1-1) ГПК України, оскільки відсутній предмет спору.

Крім того, за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань, відповідачу нарахована до сплати пеня в розмірі 501,73 грн. При оцінці правильності нарахування пені відповідно до п. 2 ст. 258 ЦК України, ст. ст. 216 –218; 220 ГК України, Положень Закону України від 22.11.1996 року „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” судом визнано обґрунтованими позовні вимоги в цій частині позову  і такими, що заслуговують на увагу суду.

Однак, з огляду на обставини справи, добровільну сплату боргу відповідачем, на підставі ст. ст. 509 (ч. 3); 551 (ч. 3) ЦК України; ст. ст. 230 –233 ГК України суд обмежує, як виняток, з обставин що заслуговують на увагу суду, розмір стягуваної пені до 50 грн. В решті стягнення пені провадження у справі підлягає припиненню.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% - річних від простроченої суми ( п.2 ст. 625 ЦК України). Тому, вимоги позивача в частині стягнення 71,12 грн. –3% річних та 439,43 грн –збитків від інфляції правомірні і підлягають задоволенню.

При постановленні судового рішення враховується характер зобов’язання, наслідки його невиконання, особа відповідача, ступінь його вини, суспільно – державну значимість господарської діяльності сторін, обставин, що впливають на неможливість виконання відповідачем зобов’язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3 ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово –майнового стану сторони у спорі.

Отже, із встановлених судом обставин вбачається, що склад цивільно –правової відповідальності є наявним на момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, в даному випадку –письмовими доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, однак позов підлягає задоволенню частково, поклавши відшкодування судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у виникненні спору і через те, що врегулювання спору відбулося після порушення провадження у справі (Роз’яснення Президії ВАСУ від 26.06.95. № 01-8/453 «Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства при вирішені спорів»).

Виходячи з викладеного, оцінивши повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України; ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;  ст.ст. 4, 33, 34; 36; 43; 44; 49; 75; 82 –84; 115; 116; Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.  Позов задоволити  частково.

2. Стягнути з Свалявської районної спілки споживчих товариств          (м. Свалява, вул. Головна, 54; код 29) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий Дім „Софі” (м. Львів, вул. Городоцька, 359; код 30994948) суму  50 (п’ятдесят грн.) –пені; 71,12 (сімдесят одну грн. 12 коп.) –3% річних; 439,43 (чотириста тридцять дев’ять грн. 43 коп.) –інфляційних збитків та 102 (сто дві грн.) -  у відшкодування витрат по оплаті держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) –у відшкодування витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3. В частині стягнення основного боргу та решти суми пені –провадження у справі припинити.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                     Тисянчин В. М.