СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

15 серпня 2007 року
Справа № 2-19/5381-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Лисенко В.А.,

суддів                                                                      Котлярової О.Л.,

Ткаченка М.І.,

секретар судового засідання                                        Суровикіна М.С.

за участю представників сторін:

позивача: Блудов Д.В., довіреність № 200/02.1-26 від 14.03.2007,

відповідача: Дика І.В., довіреність № 02/1771 від 09.08.2007,

розглянувши апеляційну скаргу Територіальної державної інспекції праці в Автономній Республіці КримДержавного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Мокрушин В.І.) від 29.05.2007 у справі №2-19/5381-2007А

за позовом           Залізничної районної ради  міста Сімферополя (вул. Павленка, 1, місто Сімферополь, 95006)

до           Територіальної державної інспекції праці в Автономній Республіці КримДержавного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України (вул. Київська, 81, місто Сімферополь, 95034)

про визнання протиправними дій

ВСТАНОВИВ:

Залізнична районна рада міста Сімферополя звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Територіальної державної інспекції праці в Автономній Республіці Крим Державного департаменту нагляду за дотриманням законодавства про працю Міністерства праці і соціальної політики України, про визнання протиправними дій Територіальної державної інспекції праці в Автономній Республіці Крим Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України щодо винесення припису № 01-02-19/1690 від 19.12.2006 та визнання його недійсним.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 29.05.2007 у справі № 2-19/5381-2007А (суддя Мокрушин В.І.) позов задоволено.

Визнано протиправними дії Територіальної державної інспекції праці в Автономній Республіці Крим Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України щодо винесення припису № 01-02-19/1690 від 19.12.2006.

Визнано нечинним припис Територіальної державної інспекції праці в Автономній Республіці Крим Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України № 01-02-19/1690 від 19.12.2006.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, у позові відмовити.

На думку апелянта постанова господарського суду необґрунтована. Судом першої інстанції не враховано те, що припис про усунення виявлених порушень наданий голові Залізничної районної ради міста Сімферополя, особі, яка відповідає за нарахування та виплату заробітної плати.

При складанні та наданні припису про усунення виявлених порушень, державний інспектор праці діяв на підставі міжнародних конвенцій, Конституції України, законодавчих та нормативних актів України.

Більш детальніше доводи вказані у скарзі.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

19.12.2006, на підставі доручення Державного департаменту нагляду за дотриманням законодавства про працю від 15.12.2006 № 013-1815-43, Територіальною державною інспекцією праці в Автономній Республіці Крим було проведено перевірку додержання законодавства про працю у Залізничній районній раді міста Сімферополя.

За результатами перевірки складений акт № 01-02-19/1690 від 19.12.2006,  в якому зафіксовано, що в порушення підпункту 1 „в” пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України „Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів” № 268 від 09.03.2006 голові ради та його заступникам встановлена надбавка за високі досягнення в роботі або за виконання особо важливих робіт у розмірі 100 % від посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг та вислугу років.

В результаті перевірки  та аналізу заробітної плати і муніципальних надбавок головам рад та їх заступникам встановлено, що у порушення Постанови Кабінету Міністрів України № 268 рішенням 2 сесії 5 скликання Залізничної районної ради міста Сімферополя   № с-2-8 від 11.05.2006 голові Залізничної районної ради Бахраху В.А., рішенням 6 сесії 5 скликання № с-6-3 від 20.09.2006 заступнику голови Клейману А.М., встановлено надбавку за високі досягнення у роботі або за виконання особливо важливої роботи у розмірі 100% від посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця і вислуги років.

На підставі акту перевірки Територіальною державною інспекцією праці в Автономній Республіці Крим винесено припис № 01-02-19/1690 від 19.12.2006 на ім'я голови Залізничної районної ради міста Сімферополя Бухарева Г.С. внесено припис, у якому вказано виплату надбавки за високі досягнення у роботі або за виконання особливо важливої роботи привести у відповідність з підпунктом 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 21 Закону України “Про  службу в органах місцевого самоврядування” умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом  місцевого самоврядування, виходячи з умов праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій та посад.

Умови оплати праці голів районних, районних в містах Києві та Севастополі рад, міських голів районних в містах (крім міст Києва та Севастополя), сільських та селищних голів визначаються відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України “Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів” від 09.03.2006 № 268 (далі Постанова).

Згідно з підпунктом 1 „в” пункту 2 Постанови, керівники органів, визначених у пункту 1 постанови, мають право у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати керівним працівникам і спеціалістам, які безпосередньо займаються розробленням проектів нормативно-правових актів, проводять експертизу проектів таких актів, надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи  у розмірі до 100% посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та вислугу років.

Вирішуючи спір у даній справі, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивач, встановлюючи надбавки за виконання особливо важливої роботи голові та його заступникам, діяв відповідно до пункту 6 Постанови, не порушуючи при цьому вимог підпункту 1 „в” пункту 2 вказаної Постанови.

Проте, вищевказана надбавка може встановлюватися керівним працівникам і спеціалістам управлінь, відділів, інших структурних підрозділів, які безпосередньо і постійно займаються розробленням проектів нормативно-правових актів загального або локального характеру, що встановлюють, змінюють чи скасовують норми права і застосовуються неодноразово, проводять експертизу проектів таких актів, якщо положеннями про ці підрозділи визначено здійснення такої роботи також виконують особливо важливі роботи.

На підставі викладеного, зазначена надбавка у розмірі до 100 % посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг та вислугу років не може встановлюватися сільському, селищному, міському головам, головам районних рад, головам районних у містах рад та заступникам голів цих органів місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 5 статті 51 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті ради очолює голова відповідної ради.

Судова колегія також не може погоджуватись з висновком суду, що рішення Залізничної районної ради міста Сімферополя № с-2-8 від 11.05.2006 та № с-6-3 від 20.09.2006 не визнані недійсними у порядку, передбаченому  законодавством України, а тому підлягають обов’язковому виконанню.

Відповідно до пункту 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов’язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, суд повинен прийняти до уваги Постанову Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 як нормативний акт вищої юридичної сили, нормам якого не відповідають вищевказані рішення районної ради.

У зв’язку з викладеним судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню у повному обсязі.

При прийнятті нової постанови судова колегія відмовляє у задоволенні позову на підставі вищевказаного.

Керуючись статтями 195, 198 (пункт 3), 202, 205 (частина 2), 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіальної державної інспекції праці в Автономній Республіці Крим Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України задовольнити.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 29.05.2007 у справі № 2-19/5381-2007А скасувати.

Прийняти нову постанову.

У позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскарженою в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                  В.А. Лисенко

Судді                                                                                О.Л. Котлярова

М.І. Ткаченко