ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "25" липня 2007 р.                                                       по справі  № 4/102-38

за позовом Відкрите акціонерне товариство "Волиньобленерго"  Луцька міська філія

до відповідача Сільськогосподарське закрите акціонерне товариство "Піддубці"

про стягнення 156,83 грн.

Суддя   Слободян П.Р.

Представники сторін:

від позивача: Пархомчук В. М. - довіреність у справі

від відповідача: Мисюк І. В. - довіреність у справі

Суть спору: позивач - ВАТ "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії,                  м. Луцьк в позовній заяві просить стягнути з відповідача - сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Піддубці", с. Піддубці 156,83грн. заборгованості за активну електроенергію.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач у відзиві від 24.06.2007р. та представник в судовому засіданні позов не визнає та просить суд в позові відмовити у зв’язку з пропуском строку позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

в с т а н о в и в:

24.10.1994 року між Волинським обласним підприємством електричних мереж ВЕО "Львівенерго" (правонаступник ВАТ "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії) - та радгоспом "Піддубцівський" було укладено договір № 781 на відпуск та користування електроенергією.

У відповідності до умов вказаного договору позивачем було взято на себе зобов’язання щодо поставки відповідачу електричної енергії згідно з визначеними договором умовами та величинами, а відповідачем в свою чергу взято зобов’язання проводити своєчасно оплату використаної електроенергії та інших нарахувань.

На виконання умов зазначеного договору позивачем поставлялась відповідачу електрична енергія.

Проте, відповідачем договірні зобов’язання в частині проведення з позивачем повних розрахунків по оплаті використаної електричної енергії у період з 1 лютого 2004р. по 1 березня 2004р. в повному обсязі виконані не були, внаслідок чого виникла заборгованість яка склала 156,83грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону, інших правових актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. В силу ст.ст. 253, 261 ЦК України - перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Даний позов до суду подано 13 липня 2007 року. Таким чином строки позовної давності, у межах, яких позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересів минули, враховуючи факт поставки електроенергії по рахунку № 03/781-Е від 31.03.2004р. в березні 2004р.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідач у відзиві від 24.07.2007р., однією із підстав не визнання позову, зазначив пропущення позивачем строків позовної давності (а.с.33). Позивачем не наведені будь-які обставини, які б могли бути визнані судом поважними причинами пропущення строків позовної давності.

З огляду на викладене, у зв’язку з пропуском позивачем строків позовної давності, у задоволені позову слід відмовити.

У відповідності до ст. 49 ГПК України, судові витрати по сплаті державного мита та по оплаті інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 253, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

вирішив :

В позові відкритого акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії, м. Луцьк до сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Піддубці", с. Піддубці про стягнення 156,83грн., відмовити.

Суддя                                                                      Слободян П. Р.