ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2007 р.                                                            Справа № 29/556-07

вх. № 11192/5-29

Суддя господарського суду Тихий П.В.

при секретарі судового засідання Мазур Т.В.

за участю представників сторін:

позивача - Бугаєва О.І. ; відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом

ТОВ Міський молочний комбінат "Луганськ - Київ - Бізнес", м. Кремінна

до  ВАТ "Близнюківський маслозавод", смт. Близнюки

про стягнення 67217,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд стягнути з відповідача 40593,98 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції, 26623,79 грн, штрафу та судові витрати.

До початку судового засідання  позивач заявив клопотання про забезпечення позову, але оскільки суду не було надано доказів, що підтверджують наявність обставин, які  ускладнюють або роблять  неможливим виконання рішення, суд відмовив позивачеві у задоволенні вказаного клопотання.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву та витребувані судом докази не надав. За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами у порядку передбаченому ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані суду докази, вислухавши пояснення представника позивача суд встановив, що 18.10.05 між сторонами було укладено договір №18/10-05. Відповідно до умов договору, позивач зобов`язався поставити відповідачеві товар, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити його вартість.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, передав відповідачеві товар, а відповідач товар отримав, що підтверджується матеріалами справи та документами, які були надані суду для огляду, але оплату його вартості належним чином не здійснив.

12.12.07 позивач направив на адресу відповідача попередження, в якому просив його в строк до 19.12.05 погасити заборгованість.

Листом від 17.01.06 відповідач визнав свою заборгованість перед позивачем в сумі 34124,05 та зобов"язався її сплатити.

Також, 24.05.06 позивач направив на адресу відповідача претензію, яка містила вимогу погасити суму боргу в розмірі 34124,05 грн., яку відповідач також, залишив без задоволення.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 34124,05 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що вказана сума боргу відповідачем не оспорена, відповідач не надав суду доказів про погашення боргу, а також враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, позовні вимоги позивача в сумі 34124,05 грн. є обгрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Пунктом 5.3 вказаного договору сторони встановили відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у вигляді штрафу у розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочки.

Ст. 549 Цивільного кодексу України, вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За таких обставин, суд, прийшов до висновку, що штрафні санкції, які встановлені договором, є пенєю.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань”, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Ст. 3 цього ж закону передбачено, що розмір пені, передбачений ст. 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України, до вимог про стягнення штрафних санкцій (штрафу, пені) застосовується скорочений строк позовної давності в один рік.

Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав свої зобов'язання по оплаті  у термін, встановлений договором, нарахований позивачем штраф в сумі 5687,02 грн. відповідає умовам договору  та вимогам законодавства і підлягає стягненню.

В задоволенні позову в частині стягнення 20936,77 грн. слід відмовити у зв"язку з невірним розрахунком.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити кредитору суму грошового боргу з урахуванням індексів інфляції та 3% річних. За таких обставин, позовні вимоги позивача в сумі 6469,93 грн., нараховані за індексами інфляції на суму основного боргу, обгрунтовані і підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 44 та ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на сторін пропорційно задоволених вимог.

За таких обставин, суд, керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з ВАТ "Близнюківський маслозавод" (Харківська область, с.м.т. Близнюки, вул. Б. Хмельницького, 38, ЗКПОУ 00447391) на користь ТОВ Міський молочний комбінат "Луганськ-Київ-Бізнес" (Луганська область, м. Кремінна, вул. Ватуніна, ЗКПОУ 13395603) - 34124,05 грн. боргу, 6469,93 грн. інфляційних, 5687,02 грн. пені, 462,81 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя                                                                                            Тихий П.В.