СУД
РІШЕННЯ

"08" листопада 2007 р.

Справа №  5/243

Господарський суд Кіровоградської області у
складі трьох суддів: головуючого судді Змеула О.А., суддів Хилька Ю.І. та
Шевчук О.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: відкритого акціонерного
товариства "Таксомоторний парк",                    м. Кіровоград

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Кіровоград,

про визнання недійсною додаткової
угоди до договору оренди,

Представники сторін:

від позивача - Шматько К.С.,
довіреність № 2 від 09.01.07;

від відповідача - ОСОБА_2,
довіреність від 29.10.07 № 4752.

У засіданні 07.11.2007 брав участь:
ОСОБА_3ч, який займав посаду голови правління ВАТ "Таксомоторний
парк" та підписував спірну угоду.

Відкрите акціонерне товариство
"Таксомоторний парк" звернулося до господарського суду з позовною
заявою № 166 від 06.11.2006 року, яка містить вимоги до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 наступного змісту: визнати додаткову угоду від 8 вересня
2003 р. до договору оренди № 56/А від 17.06.2003 року, укладену між відкритим
акціонерним товариством (далі - ВАТ) "Таксомоторний парк" та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1, недійсною.

Позивачем подано до суду заяву про
зміну підстав позову № 136 від 18.09.2007 року. Також позивачем надано
пояснення № 161 від 08.11.2007 року.

Відповідачем 18.09.2007 та
07.11.2007 року надано пояснення щодо позову та обставин справи  в яких зазначено заперечення проти позову.

Розглянувши наявні матеріали
справи, заслухавши пояснення представників сторін,  господарський суд встановив наступне.

Між ВАТ "Таксомоторний
парк" (Орендодавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Орендар)
укладено договір № 56/А-16 оренди нерухомого майна від 17 червня 2003 року. За
умовами договрру оорнеди Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове
платне користування нежитлове приміщення (торговельний комплекс), розташоване в
м. кіровограді по вул. Автолюбителів, 2, загальною площею 432 кв. м, для
виконання підприємницької діяльності.

ВАТ "Таксомоторний парк"
та фізична особа - підприємець ОСОБА_1 уклали додаткову угоду від 8 вересня
2003 року до договору оренди № 56/А-16 від 17.06.2003 року.

Пунктом 1 додаткової угоди від
08.09.2003 року до договору оренди № 56/А-16 від 17.06.2003 року договір оренди
доповнено пунктом 3.7 наступного змісту: "У разі невиконання орендодавцем
своїх зобов'язань щодо відшкодування витрат орендаря на будівництво об'єкту та
виплати винагороди за договором доручення від 10.10.2002 року з 01.01.2005 року
орендар звільняється від сплати орендної плати за даним договором на період до
повного виконання орендодавцем визначених в цьому пункті зобов'язань".
Тобто, сторони дійшли згоди про те, що з 01.01.2005 року орендар звільняється
від сплати орендної плати на період до повного виконання орендодавцем
визначених в цьому пункті зобов'язань.

Пунктом 2 додаткової угоди від
08.09.2003 року договору оренди № 56/А-16 від 17.06.2003 року пункт 7.1.
договору оренди викладено у наступній редакції: "Цей договір діє з моменту
підписання і до повного виконання Орендодавцем своїх зобов'язань щодо
відшкодування витрат Орендаря понесених у зв'язку з виконанням  договору доручення від 10 жовтня 2002 року та
виплати йому винагороди визначених в акті прийому-передачі об'єкту збудованого
за договором доручення від 08 вересня 2003 року, але в будь-якому випадку на
термін не менший ніж до 17.06.2008 року".

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 17.04.2006 року у справі № 5/16 за позовом ВАТ
"Таксомоторний парк" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору доручення № б/н від 10.10.2002 року встановлено
наступне:

"Між відкритим акціонерним
товариством "Таксомоторний парк" та фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 укладено договір доручення № б/н від 10.10.2002 року.

Відповідно до п. 1.1 Договору
повірений (відповідач по справі) зобов'язався від імені і за рахунок довірителя
(позивача по справі) здійснити з метою збільшення торговельних площ
реконструкцію критого ринку "Автоленд" шляхом добудови додаткових
приміщень.

Пунктом 1.2 Договору сторони
передбачили, що за здійснення вказаних дій довіритель зобов'язаний сплатити
повіреному винагороду в розмірі 20 відсотків кошторисної вартості об'єкта
забудови, визначеного в п. 1 Договору".

"Оспорений договір доручення
за своєю правовою природою є комбінований договір, оскільки в ньому містяться
істотні умови договору доручення та договору підряду, що чинним законодавством
не було заборонено".

Вказаним рішенням господарського
суду відмовлено у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору
доручення № б/н від 10.10.2002 року, оскільки позивачем не доведено належним
чином невідповідність спірного договору вимогам закону.

Пунктом 9.4.6 Статуту відкритого
акціонерного товариства "Таксомоторний парк", затвердженого
Загальними зборами акціонерів товариства 15.04.2002 та зареєстрованого
Реєстраційною Палатою виконавчого комітету Кіровоградської міської ради
31.05.2002 за реєстраційним № 01681-АТ-1, визначено, що Голова правління
призначається та звільняється Спостережною Радою Товариства простою більшістю
від присутніх на засіданні. Голова правління обирається терміном на 1 рік, з
ним укладається контракт, який підписує Голова Спостережної ради.

Згідно пункту 9.4.11 Статуту ВАТ
"Таксомоторний парк" Голова правління діє від імені Товариства без
довіреності, укладає угоди, контракти та інші юридичні акти від імені
Товариства на суму, яка не перевищує 100000 грн. (крім відчуження майна Товариства).

Відповідно протоколу № 3 від
08.10.2002 засідання Спостережної ради ВАТ "Таксомоторний парк"
Головою правління товариства призначено ОСОБА_3 з 11.10.2002.

Між ВАТ "Таксомоторний
парк" в особі Спостережної Ради товариства та ОСОБА_3 укладено контракт з
Головою Правління ВАТ "Таксомоторний парк" від 11.10.2002 на строк по
11.10.2003 року.

Позивач вказує, що додаткова угода
від 08.09.2003 року до договору оренди № 56/А-16 від 17.06.2003 року укладена з
порушенням вимог закону, а саме, укладений від імені позивача особою без
відповідних повноважень.

ВАТ "Таксомоторний парк"
посилається на частину 3 статті 48 Господарського кодексу України, згідно якої
головою та членами правління товариства можуть бути особи, які перебувають з
товариством у трудових відносинах.

За клопотанням позивача ухвалою
господарського суду Кіровоградської області від 25.12.2006 року з метою
роз'яснення питань, що виникли при розгляді справи, призначено судову
криміналістичну почеркознавчу експертизу, зобов'язано експерта висновок експертизи
надіслати господарському суду.

В матеріалах справи міститься
висновок Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту
судових експертиз № 30/02 судової почеркознавчої експертизи, складений
14.02.2007 року (а.с. 105-109) в якому зазначено, що підпис у додатковій угоді
від 08.09.2003 року до договору оренди № 56/А-16 від 17.06.2003 року від імені
особи, зазначеної у графі “Орендодавець” - ОСОБА_3, виконаний самим ОСОБА_3,
підпис виконаний в цілому без впливу збивальних факторів, крім додаткового
штриха який можливо виконаний під впливом якогось природного збивального
фактору, тобто на м'якій підложці або в незручній позі.

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 17.05.2007 року з метою роз'яснення питань, що
виникли при розгляді справи, за клопотанням позивача призначено іншу судову
технічну експертизу документу, зобов'язано експерта висновок експертизи
надіслати господарському суду.

Згідно висновку Одеського
науково-дослідного інституту судових експертиз № 5421/03 іншої судово-технічної
експертизи документів, складеного 09.07.2007 року (а.с. 140-144), у спірній
додатковій угоді до договору оренди № 56/А-16 від 17.06.2003 року друкований
текст виконано поверх підпису від імені ОСОБА_3 та поверх відтиску печатки з
текстом: “Таксомоторний парк”, тобто на аркуші паперу спочатку були виконані
підпис від імені ОСОБА_3 та відтиск печатки з текстом “Таксомоторний парк”
поверх яких надруковано текст.

Підпис від імені ОСОБА_1 нанесений
поверх друкованого тексту; відтиск печатки з текстом: ОСОБА_1 нанесений поверх
друкованого тексту та поверх підпису від імені ОСОБА_1, тобто на аркуші паперу
був надрукований текст поверх якого виконаний підпис та нанесений відтиск
печатки.

Із пояснень ОСОБА_3, який був
викликаний у судове засідання як колишній голова правління ВАТ “Таксомоторний
парк”, (а.с. 29 том ІІ) слідує, що на спірній додатковій угоді підпис самого
ОСОБА_3, печатка ВАТ “Таксомоторний парк”.

У письмових поясненнях від
07.11.2007 року ОСОБА_3 стверджує наступне: підставою укладення додаткової
угоди були погодженні дії фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з ремонту,
реконструкції орендованих приміщень, внаслідок яких і була укладена спірна
додаткова угода; він не підпсував і не ставив печатку на спірний документ до
нанесення на нього тексту; із висновком експертизи він не згоден в тій частині,
що текст документа був нанесений після його підпису і печатки підприємства.

ОСОБА_3 посилається на те, що свої
дії щодо укладення договорів та інших фінансових угод він погоджував на щомісячних
засіданнях наглядової ради в м. Києві.

Із висновку обох судових експертиз
та пояснень ОСОБА_3 слідує, що спірна додаткова угода від 8 вересня 2003 року
до договору оренди № 56/А-16 від 17.06.2003 року дійсно підписана головою
правління ВАТ "Таксомоторний парк" ОСОБА_3 та підприємцем ОСОБА_1 за
взаємною згодою сторін - Орендодавцем та Орендарем.

У справі відсутні докази того, що
спірна додаткова угода є підробленою чи підписаною ОСОБА_3 пізніше ніж 8
вересня 2003 року, що підпис від імені ОСОБА_3 виконаний іншою особою.

При оцінці висновку судової
експертизи господарський суд виходить з положень частини 5 ст. 42 ГПК України
про те, що висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим
і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього
Кодексу, а відповідно частини 2 ст. 43 ГПК України ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Письмові угоди повинні бути
підписані особами, які їх укладають, що було передбачено частиною другою ст. 44
Цивільного кодексу Української РСР, який був чинний на день укладення спірної
угоди від 8 вересня 2003 року.  Спірна
додаткова угода від 8 вересня 2003 року до договору оренди № 56/А-16 від
17.06.2003 року укладена в простій письмовій формі за добровільним
волевиявленням обох сторін і підписана головою правління ВАТ
"Таксомоторний парк" ОСОБА_3 та підприємцем ОСОБА_1, тобто особами,
які уклали цю угоду.

Статтею 48 ЦК Української РСР було
передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає  вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті
або майнові права неповнолітніх дітей.

На день укладення спірної
додаткової угоди від 8 вересня 2003 року до договору оренди № 56/А-16 від
17.06.2003 року голова правління ВАТ "Таксомоторний парк" ОСОБА_3
діяв відповідно до положень статей 47, 48 Закону України "Про господарські
товариства" та пунктів 9.4.6, 9.4.11 Статуту відкритого акціонерного
товариства "Таксомоторний парк", затвердженого Загальними зборами
акціонерів товариства 15.04.2002 та зареєстрованого Реєстраційною Палатою
виконавчого комітету Кіровоградської міської ради 31.05.2002 за реєстраційним №
01681-АТ-1.

З огляду на викладене вище
додаткова угода від 8 вересня 2003 року до договору оренди № 56/А-16 від
17.06.2003 року відповідає вимогам законодавства, чинного на момент укладення
угоди, підстави для визнання її недійсною відсутні.

Посилання позивача на частину 3
статті 48 Господарського кодексу України безпідставні, оскільки вказаний
Господарський кодекс не був чинним на день укладення спірної додаткової угоди
від 8 вересня 2003 року.

Судові витрати у справі на сплату
державного мита, інформаційно - технічне забезпечення судового процесу та за
проведення судової експертизи покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРIШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного  строку з дня
підписання повного рішення, оформленого відповідно ст. 84 ГПК України.

Головуючий суддя
О.А. Змеул

Судді:
О.Б. Шевчук

Ю.І. Хилько

рішення складено

в
повному обсязі 13.11.07