ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2007 р.
№ 4/1750-27/261

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:
Суддів:
Михайлюка М.В.,
Дунаєвської Н.Г.,
Рибака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Львівобленерго"

на постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2007 року

у справі
№ 4/1750-27/261 господарського суду Львівської області

за позовом
ВАТ "Львівобленерго"

до

третя особа
Комунальної п’ятої міської клінічної поліклініки
ДП Міністерства Оборони України "Львівське будівельне управління"
Управління капітального будівництва Львівської міської ради

про
стягнення 13540,88 грн.

за участю представників сторін:

позивача
Чорней О.В.,

відповідача 1
відповідача 2
третьої особи
не з’явились,
Корчинський Б.П.,
не з’явились,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Львівської області від 21.03.2007 р. у справі № 4/1750-27/261 (суддя: Н. Судова-Хомюк)  визнано відповідачем у справі ДП "Львівське будівельне управління" МО України. Припинено провадження в частині участі у справі 5-ої Комунальної міської клінічної поліклініки. Позов задоволено: стягнуто з ДП "Львівське будівельне управління" МО України на користь позивача 13540,88 грн. недоврахованої енергії, 135,41 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2007 року (судді: Слука М.Г., Онишкевич В.В., Скрутовський П.Д.) рішення суду скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а справу передати на новий розгляд. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що апеляційним господарським судом не повно з’ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга  підлягає  задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановив апеляційний господарський суд, позов пред’явлено  до комунальної 5-ої міської клінічної поліклініки про стягнення 13540,88 грн. недоврахованої електричної енергії на підставі акту № 1093/015854 від 08.10.2004 р., складеного представниками ВАТ "Львівобленерго" Бушельським Ю.О., Кошла Н.Г. за участю заступника головного лікаря з економічної роботи Бурмехи І., сестри-господарки Дунько Л.П. Акт підписали Бушельський Ю.О., Кошла Н.Г та Бурмеха І. В акті не зазначено причини з яких останній не підписала Дунько Л.П.

Згідно письмового пояснення заступника головного лікаря з економічної роботи Бурмехи І. від 24.07.2007 р., він підписав акт 11.10.2004 р. перебуваючи у себе в кабінеті за адресою м. Львів, вул. Виговського, 32 і 08.10.2004 р. він на об’єкті не був та порушень не бачив. Відтак, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що акт складено у порушення вимог п. 7.31 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України № 28 від 31.07.1996 року (зі змінами та доповненнями) (надані - ПКЕЕ).

Як вбачається з додатку № 1.1 до договору № 60159 від 31.08.2001 року (а.с. 13), при укладенні договору на поставку електроенергії, сторони  обумовили, що стаціонар в смт. Рудно, вул. Шевченка, 62 не працює і години роботи об’єкта не значаться, а отже подача електроенергії на непрацюючий об’єкт не повинна здійснюватись і об’єкт повинен бути відключений. Водночас, подача електроенергії на спірний об’єкт за адресою: смт. Рудно, вул. Шевченка, 64 договором не передбачена (а.с. 43).

Замовником реконструкції об’єкта є УКБ Львівської міської ради, яке залучено судом як третя особа. Договір на будівництво та реконструкцію лікарні в смт. Рудно, вул. Шевченка, 64 укладено УКБ Львівської міської ради і ДП МОУ "Львівське будівельне управління" з строком початку роботи 07.11.2003 р. і закінченням –31.12.2003 р. Однак, як пояснили представники сторін, будівництво не завершено по даний час.

Оскільки замовником будівництва є УКБ Львівської міської ради, позивач та комунальна 5-а міська клінічна поліклініка не уклали договір на постачання електроенергії на спірний об’єкт –смт. Рудно, вул. Шевченка, 64, об’єкт знаходився у неробочому стані, велось капітальне будівництво і реконструкція об’єкту, тому відсутні докази і вина комунальної 5-ої міської клінічної  поліклініки.

Апеляційний господарський суд приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, зазначив, що акт № 015854 від 08.10.2004 р. не є належним доказом у справі, оскільки підпис заступника головного лікаря комунальної 5-ої міської клінічної поліклініки Бурмехи І. не засвідчує будь-яких порушень, підпис сестри-господині Дунько Л.П. відсутній, при складанні акту не брав участі представник будівельної організації, факт споживання електроенергії в акті не зафіксовано. За таких обставин, апеляційний господарський суд скасував рішення місцевого господарського суду і відмовив у задоволенні позову.

Однак, погодитись з такими висновками апеляційного господарського суду неможливо, з огляду на наступне.

Як зазначив скаржник у касаційній скарзі, апеляційний господарський суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що акт про порушення ПКЕЕ складено односторонньо, підпис заступника головного лікаря не підтверджує будь-яких порушень, факт споживання електроенергії в акті не зафіксовано. Так, в п. 7 акту розписався заступник головного лікаря, який виклав також свої зауваження.

Окрім того, додатком до акту складено схему, де зазначено самовільно підключений прилад обліку № 147120, оскільки до акту інформація про прилад обліку може вноситись лише тоді, коли останній допущений до експлуатації у встановленому порядку (п. 4.11 ПКЕЕ). В акті зафіксовано факт споживання електроенергії без укладення договору приладом обліку недопущеним електропостачальною організацією.

Як наголошує скаржник, він не був зобов’язаний включати в акт представника будівельної організації, оскільки згідно п. 7.31 ПКЕЕ у разі виявлення уповноваженим представником постачальника електроенергії, від якого споживач отримує електричну енергію порушень цих правил на місці оформляється двосторонній акт порушень.

Водночас, у касаційній скарзі наголошується на тому, що господарські суди не перевірили виконання Управлінням капітального будівництва Львівської міської ради та  ДП "Львівське будівельне управління" п. п. 2.20-2.22 ПКЕЕ, тобто не встановили факт повідомлення енергопостачальної організації про необхідність тимчасового електропостачання струмоприймачів від мереж електропередавальної організації на час проведення будівельно-монтажних робіт.

З огляду на викладене, висновок апеляційного господарського суду про те, що позивач повинен був залучити при складанні акту будівельну організацію, яка вела будівництво є передчасним.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 24 ГПК України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Таким чином, місцевий господарський суд у порушення вимог ст. 24 ГПК України не виніс ухвалу про заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Суд першої інстанції, неповно з’ясувавши обставини справи, порушивши норми процесуального права, виніс рішення про стягнення 13540,88 грн. з третьої особи на стороні відповідача -  ДП "Львівське будівельне управління" МО України, а апеляційний господарський суд на вказане процесуальне порушення уваги не звернув.

Викладене свідчить про те, що господарськими судами неповно з’ясовані обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, а відтак прийняті у справі рішення недостатньо обґрунтовані.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України  касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, рішення та постанова господарських судів не можуть вважатися законними та обгрунтованими, а тому підлягають скасуванню, а справа в підлягає передачі на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського  процесуального кодексу України,  Вищий  господарський  суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Львівської області від 21.03.2007 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2007 р. у справі № 4/1750-27/261 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Головуючий, суддя                                                       М. Михайлюк

Судді:                                                                               Н.Дунаєвська

В. Рибак