СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
ПОСТАНОВА

27.09.07
Справа№ 13/217А

Господарський суд Львівської
області у складі головуючого судді Станька Л.Л.,  при секретарі Малюшевському А.П., розглянув у
відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою:
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів

до відповідача:
Державної податкової інспекції у м.Торезі Донецької області, м.Торез

про
визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №/0 від 15.05.07р.
та №/0 від 15.05.07р.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 -представник,
ОСОБА_3 - представник

Від відповідача: Чапланов А.В.
-гол.держ.под.інсп.юр.відділу, Барабаш Л.В. -ст.держ.под.рев.-інсп.

Суть спору: до
господарського суду Львівської області фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було
подано позовну заяву до Державної податкової інспекції у м. Торезі Донецької
області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Торезі
Донецької області №/0 від 15.05.2007р. та №/0 від
15.05.2007р.

Ухвалою суду від 24.07.2007 року
відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в судовому засіданні
14.08.2007 року.

За клопотанням Відповідача судове
засідання 14.08.07 року було відкладено на 27.09.2007р.

В судове засідання 27.09.07 року
сторони з'явилися, дали пояснення по суті справи.

У судовому засіданні представники
Позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному
позові. Зокрема, представники Позивача зазначили, що податковим органом при
проведенні перевірки не було належним чином досліджено змісту
фінансово-господарських операцій та рух коштів на банківському рахунку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

Поповнення рахунку підприємця для
ведення господарської діяльності здійснювалось самою фізичною особою ОСОБА_1 і
в розумінні ст. 13 Декрету "Про прибутковий податок з громадян" від
26.12.92 р. N 13-92 та ст. 13 Інструкції про оподаткування доходів фізичних
осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом ГДПІУ від
21.04.93 р. №12, не є доходом, одержаним фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності від продажу нею товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької діяльності.

При цьому, поповнення рахунку
підприємця самою фізичною особою ОСОБА_1 не може вважатись виручкою, оскільки
відсутнім є факт надання послуг чи продажу товарів.

Також на думку Позивача, поповнення
рахунку підприємця для ведення господарської діяльності є джерелом формування
майна суб'єктів господарювання та засобом здійснення подальшої діяльності,
спрямованої на одержання доходів від продажу нею товарів (надання послуг,
виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності.

Окрім того, Позивач вказує на те,
що в силу п.5.1.17 Закону України “Про податок на додану вартість”,
звільняються від оподаткування операції з поставки (продажу, передачі)
земельних ділянок, а тому, на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 не поширювався
обов”язок, визначений п. 9.4 ст. 9 Закону України "Про податок на додану
вартість" по реєстрації платником податку на додану вартість та подання
декларації з податку на додану вартість за жовтень 2006р.

Представники Відповідача позов
заперечили з мотивів, зазначених у запереченнях №5812/10/10-012-5 від
13.08.2007р. на позовну заяву. Зокрема, представники Відповідача вказують на
те, що в порушення ст.ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України від
26.12.92 № 13-92 “Про прибутковий податок з громадян" зі змінами та
доповненнями, Позивачем занижена правильність нарахування та своєчасність
перерахування до бюджету податку з доходів від підприємницької діяльності на
загальну суму 204260,81 грн. за 2006 рік.

Вказане порушення, на думку
Відповідача, виникло внаслідок заниження валового доходу на суму 1571237,00
грн. за 2006р. у результаті не включення до складу валового доходу
перерахованих фізичною особою ОСОБА_1 коштів на поточний рахунок фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 в якості поповнення рахунку підприємця для ведення
господарської діяльності.

Відповідач вказує на те, що Позивач
в порушення пункту 9.4 ст. 9 Закону України від 03.04.97р. №168/97-ВР "Про
податок на додану вартість" зі змінами і доповненнями у термін до
01.11.2006 року не зареєструвався як платник податку на додану вартість. Також,
на думку Відповідача, Позивачем-СПД ОСОБА_1 допущено порушення п.п 7.7.1 п.7.7
ст.7 Закону України від 03.04.97р. № 168/97-ВР "Про податок на додану
вартість" зі змінами і доповненням, оскільки останнім не надана декларація
по податку на додану вартість за жовтень 2006р по терміну надання не пізніше
20.11.2006 року.

Судом було відхилено клопотання
Відповідача про передачу справи на розгляд Донецького окружного
адміністративного суду, з тих підстав що ч.2 ст. 19 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що адміністративні справи з приводу оскарження
правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються
адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження)
позивача. Зважаючи на те, що предметом судового оскарження є акти
індивідуальної дії-спірні податкові повідомлення-рішення, то дана справа
підлягає розгляду адміністративним судом за місцем проживання (перебування,
знаходження) позивача, а саме господарським судом Львівської області. Довідкою
Львівського комунального підприємства «Магістральне»від 16.07.2007р.,
підтверджується, що ОСОБА_1 проживає АДРЕСА_1.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази і оцінивши їх в
сукупності, суд встановив наступне:

Свідоцтвом ІНФОРМАЦІЯ_1 виданим
Виконавчим комітетом Торезької міської Ради Донецької області підтверджується
державна реєстрація фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний
НОМЕР_1.

07.05.2007р. за результати планової
виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого законодавства за період з 04.05.2006р. по
31.12.2006р., що проводилась начальником відділу контрольно - перевірочної
роботи управління оподаткування фізичних осіб, інспектором податкової служби 2
рангу Остаповичем Кирилом Миколайовичем, старшим державним податковим
ревізором-інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи управління
оподаткування фізичних осіб, інспектором податкової служби 1 рангу Барабаш
Людмилою Вікторівною, завідувачем сектору оперативного контролю відділу аудиту
юридичних осіб інспектором податкової служби 1 рангу Журавською Вікторією
Володимирівною, на підставі направлення ДПІ у м. Торезі, було складено акт
№422/17-2/.

На підставі вказаного акту
начальником ДПІ у м. Торезі Донецької області було винесено податкове
повідомлення-рішення №/0 від 15.05.2007р., яким ДПІ у м.Торезі
Донецької області на підставі п.п. “б” п.п. 4.2.2 ст. 4 Закону України “Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21.12.2000р. за порушення ст. 13, 14 Декрету
Кабінету Міністрів України “Про прибутковий податок з громадян” від
26.12.1192р. №13-92 було визначено суму податкового зобов”язання з податку з
доходів фізичних осіб СПД в розмірі 204260,81 грн.

Окрім того, на підставі вказаного
акту начальником ДПІ у м. Торезі Донецької області було винесено податкове
повідомлення-рішення №/0 від 15.05.2007р., яким ДПІ у м.Торезі
Донецької області на підставі п.п. “б” п.п. 4.2.2 ст. 4, п.п. 17.11. п. 17.1
ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-ІІІ від 21.12.2000р. за
порушення п.п 9.4 ст.9, п.п 7.7.1 п.7.7 Закону України “Про податок на додану
вартість” було застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 170,00 грн.

У розділі “Висновок” акту
перевірки, вказано, що в порушення ст.ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів
України від 26.12.92 № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» зі змінами та
доповненнями, занижена правильність нарахування та своєчасність перерахування
до бюджету податку з доходів від підприємницької діяльності на загальну суму
204260,81 грн. за 2006 рік.

Окрім того, згідно п. 2 розділу
“Висновок” акту перевірки, перевіряючими вказано, що в порушення “пункту 9.4
ст. 9 Закону України від 03.04.97р. №168/97-ВР "Про податок на додану
вартість" зі змінами і доповненнями ПП ОСОБА_1 у термін до 01.11.2006 року
не зареєструвався як платник податку на додану вартість”. Пунктом 3 висновку
акту перевірки визначено, що в порушення п.п. 7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України
від 03.04.97р. № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» зі змінами і
доповненням ОСОБА_1 не надана декларація по податку на додану вартість за
жовтень 2006р по терміну надання не пізніше 20.11.2006 року.

При прийнятті постанови, суд
виходив з наступного:

1.Доходи фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали загальну систему оподаткування доходів,
одержуваних від такої діяльності, оподатковуються в загальному порядку
відповідно до положень розділу четвертого Декрету "Про прибутковий податок
з громадян" від 26.12.92 р. N 13-92. Механізм застосування норм Декрету
викладено в розділі четвертому Інструкції про оподаткування доходів фізичних
осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом ГДПІУ від
21.04.93 р. N 12 та зареєстрованої в Мін'юсті України 09.06.93 р. за N 64 (із
змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.13 Декрету
"Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.92 р. N 13-92,
оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між
валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо
ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються
податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами,
визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з
Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню
малим підприємствам та підприємництву.

Згідно акту перевірки Приватний
підприємець ОСОБА_1. на підставі договору купівлі-продажу від 07.09.2006р. у
Генічеської райдержадміністрації Херсонської області придбав земельну ділянку
(несільскогосподарського призначення) площею 7,1355га, розташовану за АДРЕСА_2,
вартістю 1571237,00 грн. під розміщення спортивно-реабілітаційного центру.

На підставі договору
купівлі-продажу від 27.10.06 ПП ОСОБА_1 продає ТОВ "Акваінвест КПМ"
(код ЄДРПОУ НОМЕР_3) земельну ділянку (несільськогосподарського призначення)
площею 7,1355 га, розташовану за АДРЕСА_2, вартістю 1571237,00 грн. під
розміщення спортивно-реабілітаційного центру.

Як встановлено перевіряючими, рух
грошових коштів на поточному рахунку за період з 12.09.06 по 31.12.06 складав:

29.09.06- 504055,23грн. (Кт.) -
інші надходження, поповнення рахунку підприємця для ведення господарської
діяльності;

02.10.06- 50400 грн. (Кт)- інші
надходження, поповнення рахунку підприємця для ведення господарської
діяльності;

05.10.06-1016800 грн. (Кт)- інші
надходження, поповнення рахунку підприємця для ведення господарської
діяльності;

05.10.06 - 1571237грн.
(Дт)-перераховано Генічеській міській раді за придбану земельну ділянку згідно
договору купівлі-продажу від 07.09.06р.;

06.11.06 платіжне доручення № 210 -
500 000грн. (Кт)-часткова оплата від ТОВ "Акваінвест КМП" за продану
земельну ділянку згідно угоди купівлі продажу від 07.10.06р.

06.11.06 - 500000грн. (Дт)
-перераховано до вкладу ОСОБА_1;

08.11.06 платіжне доручення № 114 -
500000грн. (Кт)-часткова оплата від ТОВ "Акваінвест КМП" за продану
земельну ділянку згідно угоди купівлі продажу від 07.10.06р.;

08.11.06 - 500000грн. (Дт)
-перераховано до вкладу ОСОБА_1;

10.11.06 платіжне доручення № 115 -
500000грн, платіжне доручення № 229 -71237 грн. (Кт) -часткова оплата від ТОВ
"Акваінвест КМП" за продану земельну ділянку згідно угоди купівлі
продажу від 07.10.06р.;

10.11.06 -571237,00 грн.
(Дт)-перераховано до вкладу ОСОБА_1;

В акті перевірки міститься висновок
перевіряючих про те, що в порушення ст.ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України
від 26.12.1992р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян»зі змінами та
доповненнями встановлено заниження валового доходу на суму 1571237,00 грн. за
2006р. у результаті не включення до складу валового доходу інших надходжень,
внесених на поточний рахунок підприємця.

Як встановлено судом з акту
перевірки, в процесі перевірки перевіряючими було використано Книгу обліку
доходів та витрат №1 та виписку банку про рух грошових коштів на поточному
рахунку НОМЕР_2 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 12.09.06 по
31.12.06р.

Висновок перевіряючих про порушення
ст.ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №13-92 «Про
прибутковий податок з громадян»грунтується на тому, що перевіряючими було
враховано надходження з призначенням «поповнення рахунку підприємця для ведення
господарської діяльності» в якості виручки від реалізації товарів (робіт,
послуг).

Досліджуючи обставини справи,
господарський суд Львівської області виходив з наступного. Згідно ст. 13
Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою
діяльністю, затвердженої наказом ГДПІУ від 21.04.93 р. N12, оподаткуванню
підлягають доходи, одержані за звітний податковий період фізичною особою -
суб'єктом підприємницької діяльності від продажу нею товарів (надання послуг,
виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної
особи.

Висновок перевіряючих в акті
перевірки про порушення Позивачем ст.ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів
України від 26.12.1992р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян»внаслідок
заниження валового доходу на суму 1571237,00 грн. за 2006р. по переконанню суду
зроблений перевіряючими без належного дослідження виписки банку за період з
12.09.06 по 31.12.06 про рух грошових коштів на поточному рахунку НОМЕР_2
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та змісту і призначення окремих видів
надходжень на банківський рахунок Позивача, як фізичної особи-підприємця.

Так, зокрема працівниками
Відповідача не було враховано те, що на вищевказаний банківський рахунок Позивача-
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надходили грошові кошти в якості поповнення
рахунку підприємця для ведення господарської діяльності.

При цьому, поповнення рахунку
підприємця для ведення господарської діяльності здійснювалось ОСОБА_1як
фізичною особою, за рахунок власних коштів шляхом їх безготівкового
перерахування з банківського вкладу фізичної особи на банківський  рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

По переконанню суду, зважаючи на
особу, яка здійснювала поповнення рахунку підприємця (а саме фізична особа
ОСОБА_1.), враховуючи зміст призначення платежу згідно банківської виписки
(«поповнення рахунку підприємця для ведення господарської діяльності») та
відсутність факту продажу товарів (надання послуг, виконання робіт) як
компенсації їх вартості за вказаними надходженнями та враховуючи подальше
повернення отриманих коштів в якості поповнення рахунку підприємця для ведення
господарської діяльності шляхом їх безготівкового перерахування на банківський
вклад фізичної особи ОСОБА_1, то вказане свідчить що вказані налходження не
можуть вважатись виручкою від продажу товарів (надання послуг, виконання
робіт).

Отже, в силу ст.13 Декрету
"Про прибутковий податок з громадян" та 13 Інструкції про
оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю,
затвердженої наказом ГДПІУ від 21.04.93 р. N12, вищевказані надходження в
якості поповнення рахунку підприємця для ведення господарської діяльності не
підлягають оподаткуванню, оскільки оподаткуванню підлягають лише доходи,
одержані за звітний податковий період фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності від продажу нею товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи.

Відповідно до ст. 51 Цивільного
кодексу України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються
нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб,
якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ст. 133
Господарського кодексу України встановлено, що основу правового режиму майна
суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність,
становлять право власності та інші речові права - право господарського відання,
право оперативного управління.

Господарська діяльність може
здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права
користування тощо), передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 135 ГК України,
власник майна має право одноосібно або спільно з іншими власниками на основі
належного йому (їм) майна засновувати господарські організації або здійснювати
господарську діяльність в інших організаційно-правових формах господарювання,
не заборонених законом, на свій розсуд визначаючи мету і предмет господарської
діяльності, структуру утвореного ним суб'єкта господарювання, склад і
компетенцію його органів управління, порядок використання майна, інші питання
управління діяльністю суб'єкта господарювання, а також приймати рішення про
припинення господарської діяльності заснованих ним суб'єктів господарювання
відповідно до законодавства.

В свою чергу, джерелами формування
майна суб'єктів господарювання відповідно до ст. 140 ГК України є зокрема
грошові та матеріальні внески засновників та інші джерела, не заборонені
законом.

Суд погоджується з доводами
Позивача про те, що нормами чинного законодавства не передбачено законодавчої
заборони на формування майна суб'єта підприємницької діяльності- фізичної особи
з джерелом походження за рахунок власних коштів фізичної особи. При цьому,
поповнення рахунку підприємця для ведення господарської діяльності є джерелом
формування майна суб'єктів господарювання та засобом здійснення подальшої
діяльності, спрямованої на одержання доходів від продажу нею товарів (надання
послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності.

Окрім того, при дослідженні
обставин справи, судом було встановлено, що в обгрунтування власних висновків
про порушення з боку СПД-фізичної особи ОСОБА_1 норм ст. 13, 14 Декрету «Про
прибутковий податок з громадян», ДПІ у м. Торезі Донецької області покликається
на те, що під-час перевірки не були надані документи, підтверджуючі походження
коштів, внесених на рахунок підприємця. При цьому, в акті перевірки наводиться
витяг з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про
суми виплачених доходів у 2006 році ОСОБА_1

Відповідно до Порядку обліку
платників податків, зборів (обов'язкових платежів), затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації України від 19 лютого 1998 р. N 80 (в
редакції наказу Державної податкової адміністрації України від 17 листопада
1998 р. N552), цей Порядок розроблений відповідно до Законів України "Про
систему оподаткування", "Про державну податкову службу в
Україні" та інших актів, положень чинного законодавства України і має на
меті використання єдиної раціональної методики обліку платників податків і
зборів (обов'язкових платежів) в органах державної податкової служби.

Відповідно до п.п. 1.1 цього
Порядку, платники податків - юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені
підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які
мають статус підприємців (самозайнятих осіб) чи не мають такого статусу, на
яких згідно із законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати
податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

Згідно п.п. 5.1 вищевказаного
Порядку, узяття на облік фізичної особи - підприємця здійснюється за місцем
проживання такої особи відповідним органом державної податкової служби на
підставі відомостей з реєстраційної картки на проведення державної реєстрації
фізичної особи - підприємця.

Пунктом 5.11 Порядку передбаченого,
що облік фізичних осіб, які не є самозайнятими особами, здійснюється органами
державної податкової служби залежно від наявності у фізичних осіб об'єктів
оподаткування.

Вищенаведеними положеннями Порядку
обліку платників податків, зборів (обов'язкових платежів) та представниками
Відповідача в судовому засіданні було підтверджено, що облік платників податків
фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, що не мають статусу підприємців
здійснюється Відповідачем окремо.

Як встановлено судом, акт планової
виїзної перевірки №422/17-2/ від 07.05.2007р. на підставі якого
прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, складений за результатами
перевірки суб”єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 з питань
дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Тому, вимоги перевіряючих про
представлення документів, підтверджуючих походження коштів внесених на рахунок
підприємця, є безпідставними, оскільки перевірка проводилась відносно суб”єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого законодавства, а не фізичної особи ОСОБА_1 та
джерел його доходів.

Таким чином, безпідставним є
висновок про порушення з боку СПД-фізичної особи ОСОБА_1 норм ст. 13, 14
Декрету «Про прибутковий податок з громадян», оскільки вказане не спростовує
факту володіння ОСОБА_1 грошовими коштами у відповідному обсязі та факту
поповнення ОСОБА_1 рахунку підприємця для ведення господарської діяльності.

Окрім того, відсутнім є зв'язок між
дослідженням перевіряючими джерел доходів фізичної особи ОСОБА_1 та фактом
поповнення останнім рахунку підприємця для ведення господарської діяльності, в
межах перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Отже, вищевказане по переконанню
суду свідчить про неправомірність прийняття Відповідачем спірного податкового
повідомлення-рішення №/0 від 15.05.2007р.

2.Досліджуючи обставини справи та
зокрема правомірність прийняття Відповідачем -ДПІ у м. Торезі спірного
податкового повідомлення-рішення №/0 від 15.05.2007р. яким за
порушення п.п 9.4 ст.9, п.п 7.7.1 п.7.7 Закону України “Про податок на додану
вартість” було застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 170,00 грн.,
судом встановлено наступне.

Згідно п. 2 висновку акту
перевірки, Відповідачем вказано, що в порушення пункту 9.4 ст. 9 Закону України
від 03.04.97р. №168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (зі
змінами і доповненнями) Позивач у термін до 01.11.2006 року не зареєструвався
як платник податку на додану вартість”.

Пунктом 3 висновку акту перевірки
визначено, що в порушення п.п. 7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.97р. №
168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (зі змінами і доповненнями) ОСОБА_1
не надана декларація по податку на додану вартість за жовтень 2006р по терміну
надання не пізніше 20.11.2006 року.

Згідно преамбули Закону України
“Про податок на додану вартість”, цей Закон визначає платників податку на
додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік
неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості
оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної,
порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету.

Реєстрація осіб як платників
податку на додану вартість передбачена ст. 9 Закону України “Про податок на
додану вартість”.

Відповідно до п. 9.3 ст. 9 Закону
України “Про податок на додану вартість”, особи, які підпадають під визначення
пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник
податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання). Форма
заяви про реєстрацію визначається у порядку, визначеному центральним податковим
органом.   Згідно абз. 2-4 п. 9.4 ст. 9
Закону України “Про податок на додану вартість”, якщо обсяг оподатковуваних
операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену
підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази,
така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію
протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим
періодом.

Якщо особа укладає одну чи більше
цивільно-правових угод (договорів), унаслідок виконання яких планується
здійснення оподатковуваних операцій, обсяг яких перевищуватиме протягом
звітного податкового періоду у два чи більше разів суму, визначену підпунктом
2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, то така особа зобов'язана
зареєструватися як платник цього податку до кінця такого звітного податкового
періоду.

Особа, що не надсилає таку заяву у
таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або
несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування
податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.п. 2.3.1 п. 2.3
Закону України “Про податок на додану вартість”, особа підлягає обов'язковій
реєстрації як платник податку у разі: коли загальна сума від здійснення
операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної
або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим
Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань
третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує
300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

В п.п. 1 ст. 1 вищевказаного Закону
надано визначення поняттю “податок, оподаткування, платник податку,
оподатковувана операція (у відповідних відмінках)” - податок на додану
вартість, оподаткування податком на додану вартість, платник податку на додану
вартість, операція, яка підлягає оподаткуванню податком на додану вартість.

Об'єкт оподаткування визначено
нормами п. 3.1 ст. 3 Закону України “Про податок на додану вартість”. Операції,
що не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість та операції, що
звільнені від оподаткування податком на додану вартість, визначені п. 3.2 ст. 3
та ст. 5 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Як було встановлено Відповідачем,
на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2006 року приватний підприємець
ОСОБА_1. продав ТОВ "Акваінвест КПМ" земельну ділянку
(несільскогосподарського призначення) площею 7,1355 га, розташовану за
АДРЕСА_2, вартістю 1 571 237,00 грн.

Відповідно до п. 5.1.17 Закону
України “Про податок на додану вартість”, звільняються від оподаткування
операції з поставки (продажу, передачі) земельних ділянок, земельних паїв, крім
тих, що знаходяться під об'єктами нерухомого майна та включаються до їх
вартості відповідно до законодавства (з урахуванням положень підпункту 5.1.19
пункту 5.1 статті 5 цього Закону);

Таким чином, на думку суду,
вищевказана операція по продажу фізичною особою-підприємцем земельної ділянки
(несільскогосподарського призначення) площею 7,1355 га, розташованої за
АДРЕСА_2, вартістю 1 571 237,00 грн., є звільненою від оподаткування податком
на додану вартість.

Зважаючи на те, що операція з
продажу земельної ділянки не віднесена до переліку оподатковуваних операцій, то
вказане свідчить про необгрунтованість висновків Відповідача про порушення
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 п. 9.4 ст. 9 Закону України від 03.04.97р.
№168/97-ВР "Про податок на додану вартість".

При цьому, на фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 не поширювався обов”язок визначений п. 9.4 ст. 9
Закону України "Про податок на додану вартість" зареєструватися як
платник податку на додану вартість.

Окрім того, відповідно до п. 1.1.
Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану
вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від
30 травня 1997 р. N 166 (у редакції наказу від 15 червня 2005 р. N 213) та
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 червня 2005 р. за N702/10982,
подання податкової декларації з податку на додану вартість передбачено пунктом
4.1 статті 4 Закону України від 21 грудня 2000 року N 2181-III "Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами".

Згідно п. 1.2. вищевказаного
порядку, декларація подається до податкового органу за місцем реєстрації
особою, яка зареєстрована платником податку на додану вартість згідно з
вимогами Закону України від 3 квітня 1997 року N 168/97-ВР "Про податок на
додану вартість".

Зважаючи на те, що на фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 не поширювався обов”язок, визначений п. 9.4 ст. 9
Закону України "Про податок на додану вартість" зареєструватись
платником податку на додану вартість, тому на думку суду, на фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 не поширювався обов”язок подання декларації з податку
на додану вартість за жовтень 2006р.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС
України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважуень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС
України, суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України,
в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду доказів
в підтвердження правомірності прийнятих спірних податкових повідомлень-рішень.

Керуючись ст.ст.122-124,127,130,135,143,151-154,160,161,163,167 КАС
України, суд, -

постановив:

1.Адміністративний позов задоволити
повністю.

2.Визнати нечинними податкові
повідомлення-рішення №/0 від 15.05.07р. та  №/0 від 15.05.07р.

3.Строк і порядок набрання
постановою законної сили та її оскарження здійснюються згідно вимог ст.ст.186
та 254 КАСУ.

Суддя
Станько Л.Л.