ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.07.07
Справа № 14/210-07.

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткінське підприємство «Харківенергоремонт», м. Шостка

До відповідача:   Міської організації «Народна партія», м. Шостка

Про примусове укладення договору

Суддя Миропольський С. О.

Представники сторін:

Від позивача: Ревун С.В.

Від відповідача: Доля О.В.

За участю секретаря судового засідання Ємельяненко С.В.

В судовому засіданні було оголошено перерву з 14.05.2007р. до 05.07.2007р.

Суть спору: позивач просить суд зобов’язати відповідача укласти договір № 445 від 15.10.2006р. на постачання йому теплової енергії в гарячій воді в редакції позивача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вимоги позивача не визнає, вважає укладення договору на умовах позивача неможливим, оскільки відповідач в минулому році заяву на опалення не подавав, послуги з опалення позивачем не надавались., в приміщеннях відповідача було холодно.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши наявні докази, які мають значення для вирішення справи по суті, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач обґрунтовуючи порушення своїх законних прав і інтересів відповідачем, посилається на те, що позивач здійснює теплозабезпечення відповідача, оскільки відповідач не має альтернативного теплозабезпечення і технічної можливості здійснювати його без участі позивача. При цьому основна мета укладення договору між позивачем та відповідачем відшкодування витрат понесених позивачем. Жодних доказів які б свідчили про необхідність, доцільність та обов’язковість таких дій з боку позивача не надано.

Крім того з боку позивача відсутнє правове обґрунтування необхідності примусового укладення договору на теплозабезпечення між сторонами.

У відповідності до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (п.3 ст.203 ЦК України).

Статтею 639 Цивільного кодексу України закріплено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо форми договору не встановлені законом.

Правилами надання послуг  з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з  централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р. закріплено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Тобто законодавством чітко передбачена форма договору, а саме письмовий типовий договір, на надання послуг з теплопостачання і за таких обставин позивач не мав права надавати такі послуги без укладеного договору та виставляти за них оплату.

Відповідач вправі відмовитися від отримання послуг з теплопостачання. Законодавством не передбачено обов’язку споживача, щодо обов’язкового укладення такого договору, тому надання позивачем послуг з теплопостачання або вчинення дій по перевірці якості наданих послуг, або обстеження опалюваного  об’єкта  не є підставою для спонукання відповідача до укладення договору.

Таким чином вимоги позивача є не правомірними, та не підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України в разі відмови в задоволені позову на позивача покладаються витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85  Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          В задоволенні позову – відмовити.