ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2007 р.

Справа №  16/4066

Господарський суд Черкаської області в складі:  головуючого - судді Спаських Н.М.

при секретарі: Волна С.В.,  за участю представників сторін:

позивача: Матіщук В.О., Дубовик Л.М.  –за довіреностями;

відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні  в м. Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Логос" до Товариства з обмеженою відповідальністю  "Макот" про розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем пред’явлено позов про розірвання договору № 03-01-06-1 від 03.01.2006 року, укладеного між сторонами по справі з підстав істотного порушення відповідачем його умов.  В судовому засіданні  представники позивача позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Представники відповідача в останнє засідання не з'явилися, суду направлено клопотання про розгляд справи без участі відповідача. Відповідач просить провадження у справі припинити, оскільки позивач не надав суду оригінал спірного договору.

Заслухавши пояснення представників сторін, які надавалися в ході розгляду справи, дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

За доводами позивача, 03 січня 2006 року між сторонами по справі було укладено договір № 03/01/06-1 про надання послуг, у відповідності до якого на замовлення відповідача позивач виготовляє мінеральні питні води та безалкогольна напої.

Суд вважає, що за своїм змістом цей договір є договором підряду, а не послуг, оскільки особливістю договору про надання послуг згідно ст. 901 ЦК України є споживання цієї послуги в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності.

У відповідності до ст. 837 ЦК за договором підряду підрядник зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу, а замовник - прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи, з переданням її результату замовникові.

У відповідності до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у відповідності до умов договору.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 181 ГК України передбачено, що за загальним правилом господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Згідно ч. 2, 3 та 8 ст. 181 ГК України, проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України. Ці норми суд застосовує по аналогії до обставин справи.

Загальним принципом законодавства є свобода договору, який зацікавлені сторони укладають на свій страх і ризик і відповідно до свого волевиявлення. У відповідності до ст. 14 ЦК України,  цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій , вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Істотними умовами договору згідно положень ст. 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідні для договорів даного виду, а також всі істотні умови, які за заявою будь-якої із сторін  вимагають погодження.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадку істотного порушення договору іншою стороною.

Позивач просить розірвати укладений між сторонами договір з підстав, що відповідач в порушення умов договору несвоєчасно проводить розрахунок за виконані роботи. Про дострокове розірвання договору відповідачу було направлено лист від 25.06.2007 року (а.с. 7), який відповідачем було залишено без задоволення.

У відповідності до ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд неодноразово витребовував у сторін оригінал спірного договору чи пояснення про причини його ненадання. Позивач поясненням від 22.11.2007 року повідомив суд, що оригінал спірного договору знаходиться у відповідача, який забрав його в ході переговорів про внесення змін до договору і не повернув його на вимогу позивача.

Представниками відповідача також було заявлено, що до договору мається кілька різних примірників додатків, в яких містяться різні умови щодо вартості робіт, які виконуються позивачем для відповідача. Оригіналів таких додатків суду не надано, при тому що ціна договору є істотною умовою і повинна бути погоджена сторонами в обов'язковому порядку ( ст. 180 ГК України).

Таким чином, в ході розгляду справи судом було встановлено факт, що позивач не має оригіналу спірного договору, а відповідач не надає його з невідомих причин, оскільки заявою від 02.10.2007 року відповідач повідомив суд, що оригінал договору знаходиться на зберіганні у співвласника ТОВ "Макот" ( а.с.51).

Таку ситуацію суд трактує як недосягнення сторонами згоди щодо виконання умов договору від 03.01.2006 року, оскільки якби згоду було досягнуто по всіх умовах і сторони не перебували б у спорі стосовно певних умов договору, то примірник оригіналу договору був би повернутий позивачу ( ч. 3 ст. 181 ГК України).

З матеріалів справи також вбачається, що сторони в деяких випадках взагалі не посилалися на реквізити спірного договору при складенні  документів, які суду надано ніби як на виконання спірного договору ( а.с. 43 та 54-59).

В зв'язку з неповерненням позивачу примірника спірного договору   в оригіналі, суд вважає, що слід констатувати факт не укладення даного договору, оскільки за змістом ч. 3 ст. 181           ГК України лише у випадку згоди з умовами договору друга сторона повертає підписаний примірник договору своєму контрагенту.

Доводів про те, що у відповідача знаходяться обидва примірника оригіналу договору представники відповідача суду не заперечували.

Без оригіналу договору неможливо встановити таку істотну умову, як дійсну ціну робіт, які виконував для відповідача позивач та перевірити  залишок заборгованості відповідача за їх виконання, як підставу для розірвання спірного договору.

Ухвалою суду від 19.11.2007 року суд зобов'язував обидві сторони надати суду письмове підтвердження того, що наявна у справі копія договору (яка надана позивачем), відповідає примірнику, що підписувався сторонами. Такого пояснення відповідач суду не надав, тим самим не підтвердивши відповідність копії договору зі справи його оригіналу.

Не надаючи суду оригінал договору відповідач підтверджує  своє небажання виконувати  його умови.

Суд не може розцінити дії відповідача по ненаданню оригіналу договору про надання послуг від 03.01.2006 року як правомірний спосіб захисту від  розгляду даного спору про розірвання цього договору, оскільки такі дії відповідача є протидією суду у встановленні істини по справі. У відповідності до ч. 3 ст. 13 ЦК України,  не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі , а також зловживання правом в інших формах.

В даному випадку суд зобов'язаний розглянути справу за наявним  доказами, а не формально припинити провадження у справі через ненадання суду оригіналу договору позивачем.

Оскільки жодна із сторін не надала суду оригіналу договору і сам відповідач не зацікавлений надавати його для доведення факту укладення між сторонами договору у встановленому чинним законодавством порядку, то суд вважає, що спірний договір між сторонами укладений не був.

Отже, взаємовідносини сторін виникли не на підставі договору № 03/01/06-1 про надання послуг від 03.01.2006 року, а з інших правових підстав.

Предмет спору ( розірвання договору, який не укладено) в такому випадку відсутній, а тому позивачу слід відмовити у позові про розірвання договору, а провадження у справі припинити.

Розрахунки між сторонами з приводу виготовлення мінеральної води та безалкогольних напоїв повинні бути проведені у відповідності до норм ЦК України, але не згідно умов договору про надання послуг  від 03.01.2006 року.

На підставі статті 49 ГПК України при відмові у позову судові витрати на відповідача не покладаються.

Керуючись статтями 49, п. 1-1 ст. 80 , 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          У задоволенні позову про розірвання договору № 03/01/06-1 про надання послуг від 03.01.2006 року  відмовити повністю.

2.          Провадження у справі припинити за відсутності предмету спору.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

СУДДЯ                                                                                                      Н.М. Спаських