ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 серпня 2007 р.

№ 2-1514/04

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Панової І.Ю.

суддів:

Заріцької А.О.

Ткаченко Н.Г.

розглянувши  касаційну скаргу

ОСОБА_1, ОСОБА_2

на ухвалу   та на ухвалу

апеляційного суду Закарпатської
області від 20.04.2005 р.
Тячівського  районного суду
Закарпатської області від 30.12.2004 р.

у справі

№ 2-1514/04 Тячівського  районного суду Закарпатської області

за позовом

голови фермерського господарства
"Добруник" ОСОБА_1, ОСОБА_2

до

акціонерного комерційного
агропромислового банку "Україна"
в особі Закарпатської дирекції АК АПБ "Україна"  в особі регіонального уповноваженого   представника ліквідатора АК
АПБ"Україна" в Закарпатській області Ковача Володимира Степановича

про

скасування договору  про передачу у власність та протоколу
НОМЕР_1  про проведення аукціону з
продажу торгового центру в  м. Тячів та
повернення відчуженого майна

за
участю  позивача Добруника В.

ВСТАНОВИВ:

В липні 2004 року  позивачі ОСОБА_1 та  ОСОБА_2, як співвласники фермерського
господарства "Добруник" звернулися до Тячівського районного суду
Закарпатської області з позовом про скасування договору про передачу у приватну
власність та протоколу НОМЕР_1 про проведення аукціону з продажу торгового
центру в АДРЕСА_1, та повернення відчуженого майна.

Ухвалою Тячівського районного суду
Закарпатської області від 30.12.2004 р. (суддя Мельник В.І.) справа  за позовом співвласників ФГ
"Добруник"  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 була залишена без розгляду. Свою
ухвалу суд обґрунтовував тим, що позов подано особами, які не мали на це відповідних
повноважень, оскільки постановою Арбітражного суду Закарпатської області від 13
серпня 1999 року у справі № 351/6 фермерське господарство "Добруник"
визнане банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру.

Не погодившись з зазначеною вище ухвалою,
позивачі ОСОБА_1 та  ОСОБА_2, звернулися
до апеляційного суду Закарпатської області з апеляційною скаргою, в якій
просили  ухвалу  суду від 30.12.2004 р. скасувати, справу
направити на розгляд до Тячівського районного суду в іншому складі.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 20.04.2005 р. (головуючий суддя -Леско В.В., судді:
Ігнатюк Б.Ю., Панько В.Ф.) в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що суд
першої інстанції обґрунтовано, відповідно до п. 3 ст. 229 ЦПК України,
залишив  позов без розгляду, а доводи
апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог           ст. 172 ЦПК України спростовуються
матеріалами справи з яких вбачається, що ОСОБА_1 самовільно покинув зал
судового засідання.

Звертаючись до Верховного Суду
України з касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обгрунтовували її доводами про
те, що суди першої та апеляційної інстанції без достатніх правових підстав
прийшли до висновку про те, що вони не мали повноважень  на ведення
даної справи і просили ухвалу апеляційного суду Закарпатської області
від 20.04.2005 р. та ухвалу Тячівського
районного суду Закарпатської області від 30.12.2004 р. скасувати, справу
направити до Тячівського  районного суду
для розгляду по суті.

Ухвалою колегії суддів  судової палати в цивільних справах по
розгляду касаційних скарг  апеляційного
суду Закарпатської області від 20.04.2005 р. з підстав передбачених п.п. 5, 6
Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо визначення підсудності  справ з питань приватизації та з
корпоративних спорів" справа № 2-1514/04 направлена для розгляду Вищому
господарському суду України.

Ухвалою від 25 липня 2007 року
касаційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_2 прийнята Вищим господарським судом України до
провадження.

Про день та час розгляду справи
сторони повідомлені належно.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1,
перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, та правову оцінку
встановлених обставин, дослідивши правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права колегія суддів, дійшла висновку про
обґрунтованість доводів касаційної скарги і вважає, що вона підлягає
задоволенню з наведених нижче підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачі звернулися до суду  з даним
позовом у липні 2004 року і посилалися на те, що ФГ "Добруник" не
відчужувало належного йому майна і просило його повернути господарству.

Залишаючи позовну заяву
співвласників ФГ "Добруник"
ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 без розгляду
суд першої інстанції виходив з того, що позов подано особами, які не мали на це
відповідних повноважень, оскільки постановою Арбітражного суду Закарпатської
області від 13 серпня 1999 року у справі № 351/6 фермерське господарство
"Добруник" визнане банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру і  відповідно до ч.2 ст.23 Закону України
"Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом" припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління
банкрутом та розпорядження його майном. При цьому суд першої інстанції послався
на ксерокопії постанови Арбітражного суду Закарпатської області від 13 серпня
1999 року у справі № 351/6 та ухвали Арбітражного суду Закарпатської області
від 1 грудня 1999 року.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України та
ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні
бути  підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В
порушення вказаним норм процесуального закону суд обставин, які вважав встановленими
і поклав в основу ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, належно не
перевірив  і прийняв рішення, яке не
ґрунтується на належних і допустимих доказах.

Відповідно до  ст. 22 Закону України "Про відновлення
платоспромож- ності боржника або визнання його банкрутом" у випадках,
передбачених цим Законом господарський суд приймає постанову про визнання
боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. Строк ліквідаційної
процедурим не може перевищувати дванадцяти місяців. Господарський суд може
продовжити цей строк на шість місяців, якщо інше не передбачено  цим законом.

Вказані вимоги закону залишилися
поза увагою суду і обставини, які з них випливають, не перевірялися. Судами не
надана оцінка доказам про те, що станом на час звернення до суду з позовом
фермерське господарство "Добруник" не було зняте з державної
реєстрації і не виключене з Єдиного державного реєстру підприємств та
організацій,  перебуває на обліку як
платник податків.

Відповідно до ст. 1117 ГПК
України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція
на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Таким чином, як вбачається з
матеріалів справи, суд першої інстанції при прийнятті судового рішення не
врахував доводів позивачів по справі, а апеляційний суд вказаних недоліків не
виправив і залишив без змін рішення ухвалене з порушенням норм процесуального
права.

За таких обставин, судова колегія
Вищого господарського суду України вважає, що ухвали суду першої та апеляційної
інстанцій прийняті з порушенням вимог закону і підлягають скасуванню, з
передачею справи на розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки дана справа, відповідно до
змін внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих
актів України  щодо визначення
підсудності  справ з питань приватизації
та з корпоративних спорів" підлягає розгляду за нормами господарського
судочинства, справу слід направити на розгляд до  господарського суду Закарпатської області.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117,
1119-11113 ГПК України, Вищий господарський суд України ,

ПОСТАНОВИВ
:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської
області від 20 квітня 2005 року та ухвалу Тячівського  районного суду Закарпатської області від 30
грудня 2004 року  у справі № 2-1514/04,
скасувати.

Справу передати до господарського
суду Закарпатської області на новий розгляд.

Головуючий
І. Панова

Судді                                                                                        А. Заріцька

Н. Ткаченко