ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2007 р.
№ 30-25/258-05-8428

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючий суддя
Муравйов О. В.

судді
Фролова Г. М.
Кривда Д. С.

розглянувши
касаційне подання
Заступника прокурора Одеської області

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 31.05.2007року

по справі
№ 30-25/258-05-8428 Господарського суду Одеської області

за позовом
Першого заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі :
1)          Міністерства охорони здоров’я України
2)          Одеської обласної ради
3)          Одеської міської ради

до
1)          Санаторію “Аркадія” Міністерства охорони здоров’я України
2)          Товариства з обмеженою відповідністю “Берег - Стройінвест”

про
визнання договору недійсним

За участю представників сторін:

від Міністерства охорони здоров’я України :

Нюхіна П.О. –дов. №1902/22 від 03.08.2007 року

від Одеської обласної ради :
не з’явився

від Одеської міської ради :
не з’явився

від відповідача-1:
не з’явився

від відповідача-2:
Степановський О.Є. –дов. від 01.09.2007 року

від прокуратури:
Баклан Н.Ю. –посв. №7 від 05.01.2005 року

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 25.07.2007 року колегії суддів Вищого господарського суду України, касаційне подання Заступника прокурора Одеської області було прийняте до провадження новоутвореною колегією суддів у наступному тимчасовому складі: головуючий –Муравйов О.В., судді Полянський А.Г., Коробенко Г.П., а розгляд справи був призначений на 04.09.2007 року.

У зв’язку з виходом судді Фролової Г. М. з відпустки, справа № 30-25/258-05-8428 розглядалася колегією суддів у постійному складі, утвореному розпорядженням від 25.08.2005 року № 02-20/13 Заступника Голови Вищого господарського суду України, у складі: головуючий –Муравйов О. В., судді Полянський А. Г., Фролова Г. М.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 04.09.2007 року розгляд справи № 30-25/258-05-8428, у зв’язку з неявкою представників позивача-2, позивача-3, відповідача-1 та відповідача-2, був відкладений до 25.09.2007 року.

Відповідно до Розпорядження Заступника Голови Вищого господарського суду України від 21.09.2007 року розгляд касаційної скарги здійснюється колегією суддів у складі: Муравйов О. В. (головуючий), Фролова Г. М., Кривда Д. С.

Відводів зазначеному складу колегії суддів не заявлено.

Представники позивача-2, позивача-3 та відповідача-1 в судове засідання 25.09.2007 року не з’явились, хоча про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені заздалегідь належним чином.

Від Одеської обласної ради надійшло клопотання про розгляд касаційного подання Заступника прокурора Одеської області без участі представників Одеської обласної ради.

Суд касаційної інстанції вважає, що неявка представників позивача-2, позивача-3 та відповідача-1 не перешкоджає розгляду скарги за наявними матеріалами відповідно до ст. 75, 1115 ГПК України, у зв’язку з чим, клопотання Одеської обласної ради підлягає задоволенню.

За згодою представників позивача-1, відповідача-2 та прокурора в судовому засіданні 25.09.2007 року було оголошено вступну і резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2005 року до Господарського суду Одеської області від Першого заступника прокурора Одеської області, який виступає в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров’я України, Одеської обласної ради та Одеської міської ради, надійшла позовна заява до санаторію "Аркадія" Міністерства охорони здоров’я України та Товариства з обмеженою відповідністю “Берег-Стройінвест” про визнання недійсним інвестиційного договору від 16.07.2003 року.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.02.2006 року по справі № 25/258-05-8428 Першому заступнику прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров’я України, Одеської обласної ради та Одеської міської ради відмовлено у задоволенні позову повністю.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.06.2006 року по справі №25/258-05-8428 рішення господарського суду Одеської області від 16.02.2006 року по справі №25/258-05-8428 залишено без змін, апеляційне подання - без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.11.2006 року по справі №25/258-05-8428 касаційне подання Заступника прокурора Одеської області задоволено частково, постанова Одеського апеляційного господарського суду від 27.06.2006 року по справі №25/258-05-8428 та рішення Господарського суду Одеської області від 16.02.2006 року по справі №25/258-05-8428 скасовані, справа передана на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.02.2007 року по справі № 30-25/258-05-8428 (суддя Рога Н.В.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 31.05.2007року (головуючий суддя Гладишева Т. Я., судді Лавренюк О. Т., Савицький Я. Ф.) відмовлено у задоволенні позову Першого заступника прокурора Одеської області, який виступає в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров’я України, Одеської обласної ради та Одеської міської ради, до санаторію "Аркадія" Міністерства охорони здоров’я України та Товариства з обмеженою відповідністю “Берег-Стройінвест” про визнання недійсним інвестиційного договору від 16.07.2003 року.

Не погоджуючись з прийнятими по справі рішенням та постановою, Заступник прокурора Одеської області звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням, в якому просить рішення та постанову скасувати та прийняти нове рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В касаційному поданні Заступник прокурора Одеської області стверджує про порушення місцевим та апеляційним господарськими судами норм матеріального та процесуального права.

Відзиви на касаційне подання на час розгляду справи у Вищому господарському суді України не надані, що не перешкоджає розгляду касаційного подання по суті.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача-1, відповідача-2 та прокурора, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Як встановлено місцевим та апеляційним господарськими судами, пунктом 4 Протокольного рішення засідання міжвідомчої робочої групи з удосконалення діяльності санаторно-курортних закладів від 11.07.2003 року схвалено укладання інвестиційних договорів з Товариством з обмеженою відповідністю “Берег - Стройінвест” по реконструкції санаторію "Аркадія" у м. Одеса.

На виконання вказаного протокольного рішення засідання міжвідомчої робочої групи з удосконалення діяльності санаторно-курортних закладів від 11.07.2003 року між Санаторієм "Аркадія" Міністерства охорони здоров’я України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідністю “Берег-Стройінвест” (інвестор) 16.07.2003 року укладений інвестиційний договір на реконструкцію існуючих корпусів санаторію "Аркадія" і будівництво нового корпусу на 300 місць, згідно з яким інвестор за рахунок власних та залучених коштів здійснює фінансування об’єкту "реконструкція з розширенням санаторію "Аркадія" (об'єкт) згідно затвердженої замовником проектно-кошторисної документації, та витрат замовника, пов’язаних з цим об’єктом. Сума інвестицій складає 30000000 грн. Після введення в експлуатацію "Об’єкту" замовник передає інвестору частину спальних корпусів, які можуть використовуватися як житло, в кількості, визначеній договором.

За умовами п. 5.3 вказаного інвестиційного договору, після введення в експлуатацію об’єкта замовник отримує реконструйовані корпуси №№4, 5, 6, 7, корпус приймального відділення, харчовий блок із столовою, пральнею, котельною, загальною площею 10000 кв. м, збудований спальний корпус на 300 місць, загальною площею 5000 кв. м і бере їх на баланс санаторію.

Відповідно до п. 5.4 інвестиційного договору інвестор отримує у власність збудовані три корпуси для сімейного відпочинку, які можуть використовуватися як житло, загальною площею не більше 45000 кв. м і прибудинкову територію, визначену у встановленому порядку, також інвестор має право побудувати на відведеній земельній ділянці автомобільні гаражі в кількості 80 одиниць.

Вказаний інвестиційний договір від 16.07.2003 року затверджено, як вірно встановлено місцевим та апеляційним господарськими судами, заступником Державного секретаря Міністерства охорони здоров’я України В. В. Загороднім 17.07.2003 року.

Рішенням виконкому Одеської міської ради від 29.07.2004 року №448 "Про надання дозволу санаторію "Аркадія" на проектування, реконструкцію будівель і споруд санаторію та будівництво житлового комплексу з торговими та офісними приміщеннями по Французькому бульвару, 40" дозволено санаторію "Аркадія" проектування, реконструкцію будівель і споруд санаторію та будівництво житлового комплексу з торговими та офісними приміщеннями по Французькому бульвару, 40; затверджено договір на право забудови земельної ділянки між виконкомом Одеської міської ради та санаторієм "Аркадія"; запропоновано Одеській міській раді затвердити проект комплексної реконструкції будівель та споруд санаторію "Аркадія" та будівництво житлового комплексу з торговими та офісними приміщеннями по Французькому бульвару, 40.

Рішенням Одеської міської ради від 26.08.2004 року №2923-XXIV "Про погодження реконструкції забудови за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 40" погоджено реконструкцію будівель та споруд санаторію "Аркадія" та будівництво житлового комплексу з торговими та офісними приміщеннями по Французькому бульвару, 40.

Проте, 20.09.2005 року до Господарського суду Одеської області звернувся Перший заступник прокурора Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров’я України, Одеської обласної ради та Одеської міської ради до санаторію "Аркадія" Міністерства охорони здоров’я України та Товариства з обмеженою відповідністю “Берег-Стройінвест” про визнання недійсним інвестиційного договору від 16.07.2003 року на підставі ч. 1 ст. 203. ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, в редакції 2003 року, ст. 48 Цивільного кодексу України, в редакції 1963 року, зазначаючи, що недійсною є угода, яка не відповідає вимогам законодавства.

Обґрунтовуючи позов, Перший заступник прокурора Одеської області посилався на порушення при укладанні оскаржуваного договору інтересів держави в особі Міністерства охорони здоров’я України щодо відчуження державного майна без згоди на те органу, наділеного повноваженнями щодо розпорядження державним майном, оскільки санаторій "Аркадія", відповідно до його Статуту, є державним санаторно-курортним закладом для лікування туберкульозу органів сечостатевої системи, хронічного простатиту, пієлонефриту, циститу у дорослих, хворих після оперативного втручання з приводу туберкульозу сечостатевої системи, туберкульозу очей, хворих після екстирпації катаракти та кератопластики у дорослих, санаторій заснований на державній власності, а отже майно санаторію є державною власністю, закріплене за ним і належить йому на праві оперативного управління. Санаторій володіє, користується та розпоряджається закріпленим за ним майном за своїм розсудом, вживаючи відносно нього будь які дії, що не суперечать чинному законодавству і Статуту.

Частиною 2 ст. 39 Закону України "Про власність", в чинній на момент укладення спірного договору редакції, встановлено, що державні установи (організації), що перебувають на державному бюджеті і можуть у випадках, передбачених законодавчими актами України, здійснювати господарську діяльність, мають право самостійно розпоряджатися доходами від такої діяльності і майном, придбаним за рахунок них доходів.

За таких обставин, на думку прокурора, санаторієм "Аркадія" при укладенні оспорюваного інвестиційного договору порушено права власника цього майна, а саме - Міністерства охорони здоров’я України, оскільки згоди на укладення такого договору власник не надавав.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з вказаним твердженням прокуратури та вважає цілком обґрунтованою відмову Господарського суду Одеської області  в задоволенні такого позову, з огляду на таке.

Так, місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що інвестиційний договір від 16.07.2003 року між санаторієм "Аркадія" та Товариством з обмеженою відповідністю “Берег-Стройінвест” укладений за згодою Міністерства охорони здоров’я України та на виконання Протокольного рішення засідання Міжвідомчої робочої групи з удосконалення діяльності санаторно-курортних закладів від 11.07.2003 року.

Протокольне рішення засідання Міжвідомчої робочої групи з удосконалення діяльності санаторно-курортних закладів від 11.07.2003 року прийняте з метою збереження санаторно-курортного закладу для лікування туберкульозу, так як у зв’язку з відсутністю бюджетного фінансування об’єкти санаторію потребують капітального ремонту і у випадку подальшого непроведення ремонту можуть взагалі прийти у стан, непридатний для використання.

Про погодження укладеного інвестиційного договору власником майна -Міністерством охорони здоров’я України свідчить підпис заступника Державного секретаря Міністерства охорони здоров’я України, який міститься на інвестиційному договорі.

Також в матеріалах справи наявне Медичне завдання на реконструкцію з розширенням санаторію "Аркадія" по Французькому бульвару, 40 в м. Одесі, затверджене заступником Міністра охорони здоров’я України, що, з чим погоджується касаційна інстанція, свідчить про відсутність порушень норм Інструкції по плануванню та забудові курортів і зон відпочинку №23-75 від 1976 року, які визначають умови, необхідні для лікування хворих на туберкульоз.

Крім того, посилання прокуратури на те, що ескізним проектом реконструкції санаторію "Аркадія" передбачено знесення існуючих будівель санаторію та будівництво на їх місці комплексу житлових будинків з вбудованими офісними та торговельними приміщеннями, яке призведе до передачі 3-х корпусів санаторію з державної у приватну власність, тобто фактичну приватизацію цих об’єктів та їх знищення, що, на думку Першого заступника прокурора, є порушенням ст. 26 Закону України "Про курорти", колегією суддів Вищого господарського суду України не приймається.

Так, відповідно до ст. 26 Закону України "Про курорти" приватизація санаторно-курортних закладів, що знаходяться на територіях курортів державного значення, використовують природні лікувальні ресурси зазначених територій і на момент прийняття цього Закону перебувають у державній або комунальній власності, забороняється; приватизація спеціальних санаторно-курортних закладів (дитячих, кардіологічних, пульмонологічних, гінекологічних, для лікування громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для лікування хворих на туберкульоз, хворих з травмами і хворобами спинного мозку та хребта), що знаходяться на територіях курортів місцевого значення, використовують природні лікувальні ресурси зазначених територій і на момент прийняття цього Закону перебувають у державній або комунальній власності, забороняється. Приватизація інших санаторно-курортних закладів, що знаходяться або створюються на територіях курортів місцевого значення і використовують природні лікувальні ресурси зазначених територій, може здійснюватися в порядку, встановленому законами з питань приватизації, за умови збереження профілю об'єктів, що приватизуються.

Направляючи справу на новий розгляд постановою від 21.11.2006 року, Вищий господарський суд України зобов'язував місцевий суд під час нового розгляду встановити обставини, що мають значення для справи, зокрема встановити, чи передбачає спірний договір відчуження державного майна, чи розцінюється таке відчуження як приватизацію державного майна, чи вплине зменшення площі санаторію на можливість здійснення ним основної діяльності з дотриманням норм та правил.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що відповідно до умов п. 5.3 інвестиційного договору після введення в експлуатацію об’єкта, санаторій "Аркадія" отримує реконструйовані корпуси №№ 4, 5, 6, 7, корпус приймального відділення, харчовий блок із столовою, пральнею, котельною, загальною площею 10 000 кв. м, збудований спальний корпус на 300 місць, загальною площею 5 000 кв. м, бере їх на баланс санаторію, при цьому відповідно до п. 5.4. вказаного договору Товариство з обмеженою відповідністю “Берег-Стройінвест” отримує у власність збудовані три корпуси для сімейного відпочинку, які можуть використовуватися як житло, загальною площею не більше 45000 кв. м. За умовами договору взагалі не передбачається відчуження будь-якого нерухомого майна, яке належить санаторію. В разі виконання умов договору у власність інвестора надійдуть новозбудовані ним три корпуси для сімейного відпочинку.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлена відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що санаторій "Аркадія" відноситься до санаторно-курортних закладів, які знаходяться на територіях курортів державного та місцевого значення.

Також, прокурор посилається на порушення норм земельного законодавства при укладенні інвестиційного договору від 16.07.2003 року.

Проте, колегія суддів Вищого господарського суду України відхиляє такі твердження, оскільки місцевим та апеляційним господарськими судами  встановлено, що на момент розгляду справи місцевим судом санаторію "Аркадія" не оформлено належним чином право користування земельною ділянкою, на якій розташований та яку використовує санаторій.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, а право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

У санаторія "Аркадія" відсутні будь-які зазначені документи.

Не подані такі документи і судам першої та апеляційної інстанцій при розгляді цієї справи.

Крім того, відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій також встановлено, що до цього часу рішення про розмежування земель державної та комунальної власності на території м. Одеси не приймалося, а тому земельна ділянка, яку використовує санаторій "Аркадія", та яка знаходиться у межах м. Одеси, знаходиться у розпорядженні Одеської міської ради.

Позивачі 2 та 3 Одеська обласна рада та Одеська міська рада позов та касаційне подання прокурора не підтримали.

Враховуючи відсутність документів  на право користування земельною ділянкою, яку використовує санаторій "Аркадія", твердження прокурора про безпідставне вилучення у санаторія частини земельною ділянки на користь Товариства з обмеженою відповідністю “Берег-Стройінвест” не доведено. Тому доводи про порушення норм земельного законодавства або Закону України "Про природно - заповідний фонд" відхиляються.

Твердження прокурора про порушення оспорюваним інвестиційним договором положень ст. 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність", колегією суддів Вищого господарського суду України не сприймається з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність" об’єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях та сферах народного господарства, цінні папери, цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об’єкти власності, а також майнові права, при цьому забороняється інвестування в об’єкти, створення і використання яких не відповідає вимогам санітарно-гігієнічних, радіаційних, екологічних, архітектурних та інших норм, встановлених законодавством України, а також порушує права та інтереси громадян, юридичних осіб і держави, що охороняються законом.

Місцевий та апеляційний господарські суди, на підставі аналізу наявних в справі доказів, зокрема Медичного завдання на реконструкцію з розширенням санаторію "Аркадія" по Французькому бульвару, 40 в м. Одесі, дійшли до висновку, що з матеріалів справи не вбачається, що збудовані Товариством з обмеженою відповідністю “Берег-Стройінвест” у майбутньому об’єкти для санаторію, а також об’єкти, які будуть реконструйовані або відремонтовані, не будуть відповідати вимогам санітарно-гігієнічних, радіаційних, екологічних, архітектурних та інших норм, встановлених законодавством України, а також будуть порушувати права та інтереси громадян, юридичних осіб та держави.

Більш того, реалізація інвестиційного договору від 16.07.2003 року повинна сприяти поліпшенню стану санаторію "Аркадія", оскільки за умов цього договору інвестором проводиться реконструкція корпусів та будівництво спального корпусу на 300 ліжок, а також комплектування його медичним обладнанням, отже, інвестиційний договір направлений саме на захист прав та інтересів держави та громадян. Прокурором та позивачем-1 Міністерством охорони здоров'я України ані суду першої інстанції, ані апеляційному господарському суду не надано доказів про належне фінансування санаторію "Аркадія", не спростовані доводи санаторію про те, що відсутність належного фінансування в повному обсязі призведе до неможливості здійснення ним функцій по лікуванню хворих. В судовому засіданні суду касаційної інстанції представник Міністерства охорони здоров'я також не зміг підтвердити те, що в даний час фінансування санаторію "Аркаді" відбувається в повній мірі. На запит суду представник Міністерства охорони здоров'я пояснив, що в даний час санаторій не функціонує в повній мірі, використовується близько 200 койко-місць, що значно менше потужності, яка планується внаслідок реалізації спірного договору. Також Міністерством охорони здоров'я не надано до справи жодних доказів про вжиті будь-які заходи відповідальності до осіб, причетних до укладення спірного договору, що виключає твердження позивача-1 та прокурора про невідповідність умов договору положенням законодавства, перед усім ст. 4 Закону України "Про інввестиційну діяльність".

За таких підстав, касаційна інстанція вважає, що місцевим та апеляційним господарськими судами повно з’ясовано обставини справи, вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2007 року та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 31.05.2007року по справі № 30-25/258-05-8428 в даному випадку немає. Виходячи з викладженого, касаційне подання Заступника прокурора Одеської області задоволенню не підлягає.

Інші доводи, викладені Заступником прокурора Одеської області в касаційному поданні, не приймаються Вищим господарським судом України, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами обставин справи, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційне подання Заступника прокурора Одеської області залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 31.05.2007року по справі № 30-25/258-05-8428 залишити без змін.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
Г. М. Фролова

Д. С. Кривда