ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.10.07 р.                                                                               Справа № 29/234

Суддя господарського суду Донецької області Гаврищук Т.Г.

при секретарі судового засідання Оніпко Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом – Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк

до відповідача – Закритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод” м. Макіївка

про стягнення 495020,40 грн.

за участю

представників сторін

від позивача – Ігнатова Н.О. – провідний юрисконсульт (за довір.), Подлузський А.В. – гол. Інженер станції (за довір.)

від відповідача – Співак О.Є. – нач. юр. відділу (за довір.)

В судовому засіданні з 19.09.2007 р. до 02.10.2007 р. було оголошено перерву

Суть справи :

Позивач, Державне підприємство “Донецька залізниця”, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до  Закритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод” про стягнення збору за зберігання вантажу  в розмірі 495020,40 грн.

В обгрунтування позову  позивач посилається на ст. 46 Статуту залізниць України, п.п. 5,8 Правил зберігання вантажів, затв. наказом Міністерства транспорту України, за реєстр. в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за № 866/5087 і вважає, що оскільки  вагони із вантажем не були своєчасно прийняті відповідачем на під’їзну колію під вивантаження, а затримувались на ст. Ясинувата Донецької залізниці, то відповідач зобов’язаний сплатити збір за зберігання вантажу.

Відповідач надав відзив у якому проти позову заперечує і вважає, що факт затримки вагонів не підтверджений належним чином, оскільки складені акти загальної форми не відповідають вимогам, викладеним у п.3 Правил складення актів, затверджених Міністерством транспорту України від 28.05.2002 р. № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 08.07.2002 р. за № 567/6855. Відповідач також зазначив, що перевищення часу отримання вагонів відбулося з вини позивача, яким не були дотримані встановлені п. 4 договору № 1/102/507/06 від 28.02.2007 р. інтервали подавання вагонів на під’їзну колію. Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущений встановлений ст. 137 Статуту залізниць України строк позовної давності.

Ухвалою суду від 20.08.2007 р. був продовжений термін вирішення спору на один  місяць за клопотанням сторін згідно до вимог ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  господарський суд, встановив:

Між позивачем та відповідачем був укладений договір № 1/102/507/06 від 28.02.2007 р. на експлуатацію залізничної під’їзної колії позивача при станції Ясинувата Донецької залізниці.

Згідно до п. 4 цього договору подавання вагонів на під’їзну колію та їх зарахування в користування вантажоодержувачу проводиться за інтервалами: маршрути з окатишами та агломератом за маршрутами з окатишами та агломератом не менш ніж через 7 годин; маршрут з коксом за маршрутом з коксом не менш ніж через 7 годин; в усіх інших випадках – не менш ніж через 3 години, без попереднього повідомлення про час подачі вагонів.

Пунктом 13 наведеного договору встановлено, що відповідач сплачує позивачеві збори за подачу та прибирання вагонів, плату за користування вагонами (контейнерами) та інші збори та плати згідно з діючим законодавством.

У період з 31.10.2006 р. по 13.03.2007 р. на ст. Ясинувата Донецької залізниці за перевізними документами №№ 46434943, 46434952, 970013, 46298677, 46298888, 231489, 444008, 49442378, 49442380, 49442381, 46658541, 46435573, 49097084, 43594020, 43594921, 48566249, 48566250, 35844217, 49186444, 46546493, 46546494, 48566245, 48566248, 46434968, 46299407, 49136445, 49074172, 49136490, 49136495, 49380521, 49311897, 49097261 – 49097263, 46075587, 46299436 на адресу ЗАТ “Макіївський металургійний завод” надходив вантаж.

Про прибуття вантажу за спірними перевізними документами відповідач був своєчасно повідомлений, що засвідчується витягом з Книги повідомлень.

Вагони з вантажем були подані позивачем на під’їзну колію  відповідача, але не були прийняті останнім на свою під’їзну колію та були затримані на коліях станції. Наведені обставини засвідчені складеними позивачем актами загальної форми ГУ-23 № 1420 від 23.12.2006 р., № 1422 від 25.12.2006 р., № 1120 від 31.10.2006 р., № 1238 від 24.11.2006 р., № 1296 від 04.12.2006 р., № 475 від 11.03.2007 р., № 481 від 12.03.2007 р., № 489 від 13.03.2007 р., № 177 від 06.02.2007 р., № 1429 від 26.12.2006 р., № 1446 від 30.12.2006 р., № 245 від 17.02.2007 р., № 1385 від 16.12.2006 р., № 1 від 31.12.2006 р., в яких зазначений час початку та закінчення затримки вагонів.

Акти загальної форми ГУ-23  №177 від 06.02.2007 р., № 489 від 13.03.2007 р., № 475 від 11.03.2007 р., № 481 від 12.03.2007 р., № 245 від 17.02.2007 р. були підписані представником відповідача, від підписання інших останній відмовився про, що зазначено в цих актах.

Відповідно до вимог п. 12 Правил користування вагонами і контейнерами, затв.                            наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.99 р., зареєстр. в Міністерстві         юстиції України 15 березня 1999 р. за N 165/3458,  загальний  час,  за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.

Згідно до наведених вимог позивачем було нараховано відповідачеві плату за користування спірними вагонами за час затримки вагонів згідно наведених вище актів загальної форми ГУ-23, що засвідчується накопичувальними картками № 07051090, № 04051057, № 03051036, № 28040990, які підписані відповідачем без зауважень. Відповідач не оспорював правомірність нарахування позивачем плати за користування спірними вагонами за їх час затримки.

Статтею 46 Статуту залізниць України встановлено, що одержувач зобов'язаний  прийняти  і  вивезти  зі  станції вантаж, який надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Пунктом 5 Правил зберігання вантажів, затв. наказом Міністерства транспорту України, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за N 866/5087, встановлено, що якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно п. 8 наведених Правил збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних,  припортових  станціях  тощо).

Розмір збору за зберігання вантажів встановлений у розділі 2 Тарифного керівництва № 1 Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвер. наказом Міністерства транспорту 15.11.99 р. N 551, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 р. за N 828/4121.

Відповідно до п. 2.6 „Правил розрахунків за перевезення вантажів”, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. № 664, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і платника.

На підставі наведених норм позивачем за зберігання вантажу на станції Ясинувата понад встановлений термін було нараховано відповідачеві збір за зберігання вантажу у розмірі 412517,00 грн. (без урахування ПДВ) та складена накопичувальна картка № 18051176, від підписання якої відповідач відмовився про, що складено акт загальної форми ГУ-23 № 117 від 31.05.2007р.

Пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами затв. наказом Міністерства транспорту України 25.02.99 N 113, зареєстр. в Міністерстві         юстиції України  15 березня 1999 р. за N 165/3458, передбачено, що у разі затримки вагонів на станції з причин,  які залежать від  вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки  вагонів  і  їх  номери.

Згідно до п. 3 Правил складання актів, затв. наказом Міністерства                                      транспорту України 28.05.2002 N 334, зареєстр. в Міністерстві юстиції України                                      8 липня 2002 р. за N 567/6855, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у тому числі у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під  вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства.

Суд вважає, що затримка вагонів мала місце з вини відповідача, що підтверджується складеними залізницею актами загальної форми ГУ-23, тому відповідач зобов’язаний сплатити позивачеві збір за зберігання вантажу. Відповідач не довів відсутності вини у затримці вагонів на станції, у тому числі порушення позивачем вимог п. 4 договору № 1/102/507/106 від 28.02.2006 р.

За приписами ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України для пред'явлення перевізником  до  вантажовідправників  та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Статтею137 Статуту залізниць України встановлено, що позови залізниць до      вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється:  а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п'ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;  б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Суд вважає, що підставою для подання позову у цій справі стала подія – відмова відповідача від прийняття вантажу на під’їзну колію  та затримання вагонів на путях станції Ясинувата Донецької залізниці про, що складені відповідні акти загальної форми ГУ-23 №177 від 06.02.2007 р., № 489 від 13.03.2007 р., № 475 від 11.03.2007 р., № 481 від 12.03.2007 р., № 245 від 17.02.2007 р., № 1 від 31.12.2006 р., № 1446 від 30.12.2006 р., № 1420 від 23.12.2006 р., № 1422 від 25.12.2006 р., № 1120 від 31.10.2006 р., № 1238 від 24.11.2006 р., № 1296 від 04.12.2006 р., № 1429 від 26.12.2006 р, № 1385 від 16.12.2006 р.

Позивачем позов про стягнення збору за зберігання вантажу поданий 03.07.2007р., тому для стягнення збору згідно до актів загальної форми ГУ-23 № 1 від 31.12.2006 р., № 1446 від 30.12.2006 р., № 1420 від 23.12.2006 р., № 1422 від 25.12.2006 р., № 1120 від 31.10.2006 р., № 1238 від 24.11.2006 р., № 1296 від 04.12.2006 р., № 1429 від 26.12.2006 р, № 1385 від 16.12.2006 р. в сумі 248507 грн.52 коп. (з урахуванням ПДВ) позивачем пропущений встановлений шестимісячний термін .

За приписами ч. 4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач наполягав на застосуванні строку позовної давності. Позивач не надав доказів, що засвідчують наявність поважних причин пропущення позовної давності.

За таких обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в сумі 246512 грн.88 коп. в межах строку позовної давності.

Згідно до ст.49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 256, 258, 260, 261, 267 Цивільного кодексу України, ст. 315 Господарського кодексу України, ст. 46, 137 Статуту залізниць України, п. 8 Правила зберігання вантажів, затв. наказом Міністерства транспорту України, за реєстр. в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за N 866/5087 та ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В :

Позов Державного підприємства “Донецька залізниця” до  Закритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод” про стягнення збору за зберігання вантажу  в розмірі 495020,40 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод”   (86101, м. Макіївка, вул. Металургійна, 47, р/р № 91 у АК „ЮНЕКС” м. Києва, МФО 332539, ) на користь Державного підприємства “Донецька залізниця” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, р/рахунок № 249 у філії „Укрексімбанку” в м. Донецьку, МФО 334817, ) збір за зберігання вантажу в розмірі 246512 грн. 88 коп., витрати по сплаті держмита в сумі 2465 грн. 13 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 58 грн. 77 коп.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суддя                                                                         Гаврищук Т.Г.