ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.06.07 р.
Справа № 12/121

Господарський суд Донецької області
у складі судді Склярук О.І.

присекретарі судового
засідання  Здоренко В.В.

за участю представників сторін

від позивача -  ОСОБА_1

від відповідача - не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 м.Маріуполь

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Валентина» м. Маріуполь

про стягнення 24 415грн 72 коп.

ВСТАНОВИВ

Приватний підприємець ОСОБА_1 м.Маріуполь  звернувся до господарського суду з позовною
заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина» м. Маріуполь про
стягнення 24 415 грн 72 коп.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач
посилається на договір оренди, виконання його умов перед неналежним
орендодавцем, рішення господарського суду, цивільне законодавство, тощо

Відповідач проти позову письмово заперечував,
посилаючись, що ПП «Сінкро» на цей час ліквідовано, грошові кошти позивач цьому
підприємству не сплатив, а тому підстав для стягнення збитків не має.

Дослідивши обставини справи , вислухав
пояснення представників сторін господарський суд встановив

27.06.2001 р.  між позивачем (
орендар) та відповідачем ( орендодавець)
було підписано договір НОМЕР_1 оренди нежитлового приміщення площею
129,6 кв.м. та 47,7 кв.м., згідно  якого
позивач   отримав в тимчасове
користування вищевказані площі.   Орендна
плата  складала 1000 грн щомісячно.

05.02.2002 р. підписано додаткова угода згідно якого орендна плата
складала 1500 грн , а договір продовжувався до 13.08.2005 року.

06.02.2002 року підписана нова угода згідно якої встановлено новий  порядок внесення орендної плати -  предоплата до 15 числа кожного місяця шляхом
внесення грошових коштів до каси відповідача.

23.12.2003 року  підписана нова
додаткова угода  згідно якої,  строк оренди продовжувався до 13.02.2009 року
, а орендна плата складала 500 грн щомісячно.

Вказану орендну плату  позивач
вносив до каси відповідача, що підтверджується прибутково-касовими ордерами.

Рішенням від 15.03.2005 року по справі № 10/215пд господарський суд
Донецької області  задовольнив позовні
вимоги ПП «Синкро» та стягнув з позивача орендну плату у сумі 23 179 грн 90 коп
, 3 % річних - 959 грн 93 коп,  державне
мито у сумі 241 грн 40 коп та іформаційне технічне забезпечення судового
процесу у сумі 34 грн 49 коп. Підставою для стягнення вказаних сум було
встановлення судом, що право власності на орендоване позивачем приміщення
відповідно до договору купівлі-продажу НОМЕР_2 від 18.02.2002 року перейшло до
Приватного підприємства «Сінкро».

Постановою Вищого господарського суду України від 05.07.2005 р. рішення
по справі № 10/215пд  залишено без змін.

Таким чином,  відповідачем
безпідставно отримана орендна плата від
позивача по справі за період з 18.02.2002 року по грудень 2004 року.

Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави,
зобов'язана повернути  це майно. Особа
зобов'язана повернути майно і тоді,коли підстава, на якій воно було набуте,
згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про:

- повернення виконаного за недійсним правочином

- витребування майна власником із чужого
незаконного володіння

-
повернення виконаного однією із сторін у зобов'язані.

В даному випадку  з матеріалів справи вбачається, що
відповідач  . який вже не був власником
переданого в оренду позивачу приміщення і не міг бути орендодавцем за договором
оренди  від 27.07.2001 року  НОМЕР_1, продовжував отримувати від позивача
орендну плату, що підтверджується наданими до суду копіями прибуткових касових
ордерів. Суд зазначає, що надано доказів по сплаті  орендної плати у сумі 31 000 грн

За таких обставин позовні вимоги
позивача в частині стягнення з відповідача

23 179 грн  90 коп
є такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується  стягнення збитків,
то суд зазначає наступне:

Стаття  225 Господарського кодексу
України встановлює, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню,
входять, зокрема, додаткові витрати ( штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктом, вартість додаткових робіт, додаткові витрати, яка понесла сторона)

Суд відмовляє позивачу в стягненні збитків у сумі 959 грн 93 коп ( три
відсотка річних, 241 грн 40 коп держмита,
та 34 грн 39 коп  за
іонформаційне-технічне забезпечення судового процесу,  які підлягають  стягненню
по справі №  10 /215 пд, у зв'язку
з недоведеністю, що ним дійсно сплачені ці суми.

Посилання відповідача,  на рішення
суду по справі № 12348 судом до уваги не приймається, так як вказаним
рішенням навпаки було відмовлено  у
визнання недійсним договору купівлі-продажу
між ТОВ «Валентина» та ПП «Синкро».

Доказів, що відповідач в період з   18.02.2002 року по грудень 2004 року був
власником орендованого позивачем приміщення суду не надано.

Тому ствердження відповідача, щодо
безпідставності позову  взагалі  судом не приймається.

Судові витрати покласти на обидві сторони
пропорційно задоволених вимог.

На підставі ст.1212 ЦК України, ст. 225
Господарського кодексу України та керуючись ст.ст. 33,43,49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити частково

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина»

( м.Маріуполь, вул.Лепорського,7,
) на користь Приватного підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1, інн
НОМЕР_3)   23 179 грн 90 коп, витрати по
сплаті державного мита у сумі 231 грн 79 коп, витрати по сплаті інформаційне -
технічне забезпечення судового процесу у сумі
112 грн 95 коп.

В іншій частині задоволені позову
відмовити.

Суддя