ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 36/253
13.08.07 р.

За позовом    Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

до                   Закритого акціонерного товариства «Київський міжнародний

контрактовий ярмарок»

про                 виселення  та повернення нежилого приміщення

Суддя     Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача       Ковальчук В.М. - по довіреності №155/11-143 від 18.09.2006 р.

Від відповідача  не з»явився

В судовому засіданні з 08.08.2007 р. до 15.08.2007 р. відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва.

Обставини справи:

Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» звернулося з позовом про виселення Закрите акціонерне товариство «Київський міжнародний  контрактовий ярмарок»з нежилого приміщення площею 36, 10 кв.м. в будинку № 39-А А по вул. Спаській  в м. Києві та повернення вказаного приміщення Комунальному підприємству «Київжитлоспецексплуатація».

Свої позовні вимоги мотивує тим, що  між сторонами 11.05.2004 року був укладений договір № 07/1331 оренди спірного приміщення термін якого встановлений  до 11.05.2007 року. Після закінчення терміну дії договору відповідач орендоване ним приміщення не звільнив, нового договору оренди не уклав.

Відповідач  проти задоволення позову заперечує посилаючись на те, що рішенням Київської міської ради № 937/1598 від  26.06.2007 р. IV сесії  V скликання «Про продовження права користування приміщенням в будинку № 39-а на вулиці Спаській у Подільському районі м. Києва Закритому акціонерному товариству «Київський міжнародний  контрактовий ярмарок»надано згоду відповідачу продовжити право користування приміщенням площею 28, 8 кв.м. в будинку № 39-а на вулиці Спаській у Подільському районі м. Києва на три роки з 11 травня 2007 року.

Після оголошеної перерви представник відповідача в судове засідання не з»явився. Заяв, клопотань через канцелярію суду від Закритого акціонерного товариства «Київський міжнародний  контрактовий ярмарок»не надходило.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд -

Встановив:

Відповідно до ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров’я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об’єкти, визначені відповідно до закону як об’єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до п. 5 ст. 16 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” від  імені  та в  інтересах  територіальних  громад  права суб’єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Пункт 2.2.5 Статуту Комунального підприємства “Київжитлоспецексплуатація” одним з предметів діяльності позивача визначає передачу нежитлового фонду в користування на договірних засадах з дозволу власника або уповноваженого ним органу, здійснення контролю за виконанням договорів оренди нежилих приміщень.

11 травня 2004 року між Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (далі позивач) та  Закритим акціонерним товариством «Київський міжнародний контрактовий ярмарок»(далі відповідач) був укладений договір № 07/1331  оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Відповідно до умов даного договору позивач на підставі рішення Київської міської ради від 24.06.2004 р. № 321/1531 та листа Головного управління комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації від 09.08.2004 р. № 042/12/3-4846 передав, а відповідач прийняв в оренду нежиле приміщення площею 36, 10 кв.м. в будинку № 39-А А по вул. Спаській  в м. Києві.

Строк дії вищевказаного договору сторони встановили з  11 травня 2004 року по 11 травня 2007 року ( п. 9.1 договору).

Як вбачається з атку від 03.10.2001 р., підписаного позивачем та відповідачем, копія якого знаходиться в матеріалах справи площа орендованого приміщення в договорі № 07/1331  оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади міста Києва, зазначена більша, тобто 36, 1, ніж та, яку орендує відповідач, тому необхідно звернути увагу, що орендована відповідачем площа  становить 28, 80 кв.м.

Відповідно до ст. 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах.

Листом  № 155/05-3304 від 30.05.2007 року  позивач повідомив відповідача про припинення  дії договору оренди № 07/1331  від   11.05.2004 року і просив звільнити приміщення та передати КП «Київжитлоспецексплуатація»

Відповідно до п. 2 ст. 26 та п. 1 ст. 27 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов’язаний повернути орендодавцеві об’єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

В п. 9.3 договору сторони обумовили, що після закінчення строку дії договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київської мсіької ради.

Необхідно звернути увагу на те, що рішенням Київської міської ради № 937/1598 від  26.06.2007 р. IV сесії  V скликання «Про продовження права користування приміщенням в будинку № 39-а на вулиці Спаській у Подільському районі м. Києва Закритому акціонерному товариству «Київський міжнародний  контрактовий ярмарок»надано згоду продовжити право користування приміщенням площею 28, 8 кв.м. в будинку № 39-а на вулиці Спаській у Подільському районі м. Києва Закритому акціонерному товариству «Київський міжнародний  контрактовий ярмарок»на три роки з 11 травня 2007 року.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги положення ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого підприємства та організації мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»про виселення відповідача з нежилого приміщення площею 36, 10 кв.м. в будинку № 39-А А по вул. Спаській  в м. Києві та повернення вказаного приміщення Комунальному підприємству «Київжитлоспецексплуатація».

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу  України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
Трофименко Т.Ю.