ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2007 р.
№ 16/283пд

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Дерепи В.І.  –головуючого (доповідача),

Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

за участю повноважних представників:
позивача –
відповідача –
розглянувши у відкритому засіданні
касаційну скаргу                           ТзОВ "Донбаспромпоставка"
на рішення                                     від 11 липня 2006 року господарського суду Луганської області

та постанову                                    від 10 травня 2007 року
Луганського апеляційного господарського суду

у справі
№16/283 пд

за позовом
ВАТ "Луганське автотранспортне підприємство –10964"

до
ТзОВ "Донбаспромпоставка"

про
розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2006 року позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача про розірвання договору оренди нежитлових приміщень №10 від 1 грудня 2000 року. Також, позивач заявою від 06.07.2006 року №144 просив суд виселити відповідача з займаного приміщення.

Рішенням господарського суду Луганської області від 11 липня 2006 року (суддя Шеліхіна Р.М.) позов задоволений. Розірваний договір оренди №10 від 01.12.2000 року, укладений між сторонами у справі. Виселено ТзОВ "Донбаспромпоставка" з незаконно займаного нежитлового приміщення –з окремо розташованої будівлі боксу ТО-1, площею 1042 квадратних метри, розташованої за адресою: м.Луганськ, вул.Талинська, 62, яке є власністю ВАТ "Луганське автотранспортне підприємство –10964". Стягнено з відповідача на користь позивача судові витрати.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 10 травня 2007 року рішення суду залишене без змін.

Справа розглядалась судами неодноразово.

У касаційній скарзі ТзОВ "Донбаспромпоставка" просить вказані судові рішення скасувати, оскільки при їх прийнятті були порушені норми матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, 1 грудня 2000 року між сторонами у справі був укладений договір №10 із строком дії 10 років, згідно умов якого ВАТ "Луганське автотранспортне підприємство 10964" здає, а ТзОВ "Донбаспромпоставка" приймає в тимчасове користування будівлю боксу ТО-1 площею 1042 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул.Таллінська, 62.

Згідно п.4.1 укладеного договору, розмір орендної плати становить 900 грн. в місяць.

З матеріалів справи вбачається, що господарським судом Луганської області ухвалою від 24.12.004 року у справі № 20/906 було порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ "Луганське автотранспортне підприємство - 10964" та ухвалою суду від 01.11.2005 року відкрито процедуру санації боржника і призначено керуючим санації голову правління боржника Епова В.М.

Відповідно до п. 10 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", керуючий санацією в тримісячний строк з дня прийняття рішення про санацію має право відмовитися від виконання договорів боржника, укладених до порушення провадження у справі про банкрутство, не виконаних повністю або частково, якщо: виконання  договору  завдає  збитків боржнику; договір є довгостроковим (понад один рік) або розрахованим на одержання позитивних результатів для боржника в довгостроковій перспективі, крім випадків випуску продукції з технологічним циклом, більшим за строки санації боржника; виконання договору створює умови, що перешкоджають відновленню платоспроможності боржника.

Сторона договору, щодо якої прийнято рішення керуючим санацією про відмову від його виконання, має право в тридцятиденний строк з дня прийняття рішення керуючим санацією вимагати в установленому порядку відшкодування збитків, які виникли у зв'язку з відмовою від виконання договору  в процедурі провадження у справі про банкрутство.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що 29 грудня 2005 року на сумісному засіданні правління ВАТ "Луганське автотранспортне підприємство - 10964", ради кредиторів та керуючого санацією було прийнято рішення про розірвання договорів оренди нежитлових приміщень, укладених з ТзОВ "Донбаспромпоставка", також і договору № 10 від 01.12.2000 року.

Вказане рішення було направлене відповідачу разом із заявою про розірвання договорів оренди.

Ухвалою господарського суду від 27.03.2006 року у справі №20/906, залишеною без змін постановою Луганського апеляційного господарського суду від 01.06.2006 року, затверджений план санації позивача, пунктом 5.2.2 якого передбачається розірвання договорів оренди укладених позивачем  з  відповідачем,   оскільки договори є довгостроковими та збитковими.

12.04.2006 року керуючий санацією підприємства позивача повторно звернувся до відповідача з заявою про розірвання договорів оренди та згідно ухвали господарського суду Луганської області про затвердження плану санації, просив вважати розірваними договори оренди нежитлових приміщень, також і договір №10 від 01.12.2000 року та просив направити уповноваженого представника для підписання акту і узгодження строків звільнення орендованих приміщень.

Судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що при прийнятті рішення є правильним висновок місцевого господарського суду про те, що керуючий санацією боржника законно скористувався наданим йому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" правом відмовитися від виконання договору оренди №10 від 01.12.2000 року, оскільки спірний договір був укладений між скаржником та боржником до порушення справи про банкрутство і є збитковим та довгостроковим.

Обгрунтованими є також висновки судів першої та апеляційної інстанцій в тому, що оскільки укладений сторонами договір оренди є довгостроковим та збитковим для позивача, подальше його виконання унеможливить виконання плану санації, затвердженого у справі про банкрутство позивача, та перешкоджає відновленню платоспроможності боржника. При цьому, судом було встановлено дотримання позивачем порядку відмови від виконання договору оренди, передбаченого ст.17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Враховуючи викладене, суд вважає, що місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про розірвання договору оренди №10 від 01.12.2000 року, укладеного між сторонами у справі і виселення відповідача з незаконно займаного нежитлового приміщення.

Місцевий та апеляційний господарські суди повно і всебічно з’ясували та перевірили всі обставини справи, дали належну правову оцінку всім доказам та прийняли законні і обгрунтовані судові рішення, які необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Луганської області від 11 червня 2006 року та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 10 травня 2007 року залишити без змін, а касаційну скаргу ТзОВ "Донбаспромпоставка" - без задоволення.

Головуючий                                                                      В.Дерепа

Судді                                                                                  Б.Грек

Л.Стратієнко