АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

26.06.07
Справа  № 02-4/4-12-6

Львівський
апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-
судді                                                  Гнатюк Г.М.

суддів                                                                      Кравчук Н.М.

Мирутенко О.Л.

розглянув апеляційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми „”РІНГ„  № 07/802 від 31.05.07р.

на ухвалу Господарського
суду  Львівської  області
від 30.03.2007р.

у справі  №02-4/4-12-6

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційної фірми „РІНГ”, м.Червоноград

до відповідача  ОСОБА_1, м.Кам”янка-Бузька

про стягнення 5823,77
грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Демчук
Б.І. -юрисконсульт (дов.)

від відповідача:
ОСОБА_2 -представник (дов.)

Присутнім учасникам судового процесу
роз'яснено права і обов'язки,
передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів та
технічну фіксацію судового процесу не надходило.

ВСТАНОВЛЕНО:

Ухвалою господарського суду Львівської від 30.03.2007р. (суддя
Л.Д.Запотічняк) по даній справі за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційної фірми „РІНГ”, м.Червоноград до ОСОБА_1,
м.Кам”янка-Бузька про стягнення 5823,77 грн. відмовлено у прийнятті до
провадження даної позовної заяви.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся у
Львівський  апеляційний  господарський
суд із апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати з мотивів
наведених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник
скаржника повністю підтримує вимоги викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в засіданні
суду вимоги апелянта заперечує, ухвалу суду першої інстанції вважає законною і
правові підстави для її скасування відсутні.

В ході
перегляду  оскаржуваної
ухвали  господарського суду Львівської
області за участю представників сторін колегією суддів Львівського апеляційного
господарського суду з”ясовано:

Позивач звернувся в суд першої
інстанції з позовною заявою  про заміну
юридичної особи ТзОВ „ОСОБА_1” на фізичну особу ОСОБА_1, який був ІНФОРМАЦІЯ_1
і ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається із матеріалів справи за
рішенням господарського суду Львівської області від 10.12.2004р. по справі
№4/2305-7/205 видано виконавчий документ-наказ, яким стягнуто з ТзОВ „ОСОБА_1”
на користь позивача 5823,77 грн.боргу, 58,23 грн. мита та 118 грн.
інформаційно-технічних витрат.

Проте, у зв”язку із відсутністю коштів
у відповідача, відсутністю торгівельного попиту на арештоване майно   Державною виконавчою службою запропоновано
позивачу прийняти нереалізоване майно боржника в рахунок погашення боргу.

Однак як вбачається із матеріалів
справи виконавче провадження по даній справі ще не закінчено, кошти позивачу не
повернуті і він звернувся із позовною заявою про заміну юридичної
особи-боржника на фізичну.

Проте, статтею статтею 12 ГПК України
визначено категорії справ, які підвідомчі господарським судам, основним
елементом підвідомчості являється коло юридичних справ, що віднесені до відання
того чи іншого органу, і правовий зв”язок між юридичною справою і юрисдикційним
органом.

Статтею 21 ГПК України визначено,
що  сторонами у справі є позивач та відповідач,
тобто підприємства та організації. За захистом свого порушеного права чи
інтересу до господарського суду можуть звертатись  підприємства, установи, організації, інші
юридичні особа (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Стаття 1 ГПК України зазначає, що право
на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі-підприємства
та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, як вбачається із матеріалів
справи позивачем заявлено позов до фізичної особи -ОСОБА_1, що і є підставою у
відповідності до ст.62 ГПК України для відмови у прийнятті позовної заяви до
розгляду, так як відповідно до ст.1 ГПК України фізична особа не може бути
стороною судового процесу.

Посилання апелянта, що суд вправі
замінити боржника - юридичну особу ТзОВ „ОСОБА_1” на фізичну особу, який був
ІНФОРМАЦІЯ_1 юридичної особи ОСОБА_1 безпідставні. Відповідно до ст.140 ЦК
України учасники товариства з обмеженою відповідальністю не відповідають за
його зобов”язаннями, а тому ІНФОРМАЦІЯ_1 не несе відповідальність за борги ТзОВ
„ОСОБА_1”.

Згідно статті 11 закону України «Про
виконавче провадження», стягувачем є особа, на користь чи в інтересах якої
видано виконавчий документ (в даному випадку наказ господарського суду, виданий
на виконання рішення про стягнення боргу з ТзОВ «ОСОБА_1»),а боржником є особа,
яка зобов'язана за рішенням, на підставі якого видано виконавчий документ,
вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Отже, посилання скаржника на статті 4 та 67
закону України «Про виконавче провадження»є безпідставними, оскільки в них мова
йде про боржника-фізичну особу, а в даному випадку боржником є юридична особа -
ТзОВ „ОСОБА_1”.

Твердження скаржника про заміну
юридичної особи її правонаступником
матеріалами справи не доведено і підстави для такої заміни відсутні.
Заміна
однієї особи на іншу в господарському процесі можлива лише у випадку заміни
неналежного відповідача та у випадку процесуального правонаступництва.

Згідно статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини ,на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В обгрунтування своїх вимог скаржник
при наданих йому можливостях ні в суді першої ні апеляційної інстанцій не довів
підставність його позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене суд першої
інстанції виніс ухвалу про відмову у прийняті позовної заяви до розгляду
правомірно і  дослідив та  з”ясував всі обставини у справі.

Колегія суддів Львівського апеляційного
господарського суду вивчивши і проаналізувавши матеріали справи прийшла до
висновку, що ухвалу суду першої інстанції від 30.03.2007р. слід залишити без
змін , а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки остання відповідає
матеріалам і обставинам справи, і прийнята у відповідності до вимог чинного
законодавства.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 105, 106
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Ухвалу господарського
суду Львівської області від 30.03.2007р. у справі № 02-4/4-12-6 залишити без
змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Постанова набирає
законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи
повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий-суддя
Г.Гнатюк

Суддя
Н.Кравчук

Суддя                                                          О.Мирутенко