ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  47/114

13.06.07

За позовом     Вінницьке державне експериментальне протезно - ортопедичне підприємство

до                     Дочірнє підприємство "Будсервіс-1"

про                    стягнення 5129,53 грн

Суддя

Від позивача    -     Росс А.А. - представник, Захарова О.В. – представник

від відповідача  -  не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про   стягнення з останнього 5129,53 грн. заборгованості за договором № 42 від 01.09.2004, а також відшкодування витрат по сплаті державного мита-102,00 грн. та послуг інформаційно –технічного забезпечення судового процесу-118,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2007 порушено провадження в справі № 47/114 та призначено до розгляду на 06.06.2007.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2007 розгляд справи було відкладено до 13.06.2007.

В судовому засіданні 13.06.2007 представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Просили суд позов задовольнити, посилаючись на те, що згідно умов договору № 42 від 01.09.2004 відповідач придбав у позивача товар згідно видаткових накладних загалом на суму 5129,53 грн., але розрахунок за придбаний товар на даний час у повному обсязі - не здійснив.

Відповідач вимог ухвал суду від  21.05.2007, 06.06.2007 –не виконав, відзив і витребувані судом документи не надав, і в повторне судове засідання 13.06.2007 свого представника не направив. Через канцелярію Господарського суду міста Києва ніяких заяв та клопотань не подавав. Про проведення судового засідання 13.06.2007 був повідомлений належним чином.

У відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, розглянувши у судовому засіданні  матеріали справи, заслухавши представника позивача, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

01.09.2004 між позивачем - Вінницьким казенним експериментальним протезно-ортопедичним підприємством, в якості продавця, з однієї сторони,  та  відповідачем  - ДП «Будсервіс-1», в якості покупця, було укладено договір № 42, відповідно до умов якого продавець, згідно письмових заявок покупця та специфікації до договору, зобовязався продати, а покупець –придбати та оплатити товар (калоприймачі латексні багаторазового користування).

Умовами Договору № 42 сторони погодили, що ціни на товар визначаються на дату письмової заявки покупця і відображаються в рахунках і накладних (п. 2.2), покупець оплачує товар шляхом перерахунку коштів на рахунок продавця на протязі 30 календарних днів з моменту отримання товару і супроводжуючих документів (п. 2.3).

Пунктом 4.1 Договору № 42 визначено, що договір діє з 01.01.2005 до 31.12.2005 і може бути продовжений ще на рік, якщо жодна із сторін не заявить про розірвання договору за 1 місяць до припинення його дії.

Як зазначає позивач у позові, строк дії договору було автоматично продовжено з 31.12.2005 ще на 1 рік.

Позивачем для долучення до матеріалів справи було надано належним чином засвідчені копії видаткових накладних загалом на суму 51955,84 грн., а саме: № 5 від 17.01.2006 на суму 4259,05 грн., № 50 від 28.02.2006 на суму 5678,62 грн., № 62 від 20.03.2006 на суму 4079,07 грн., № 118 від 30.05.2006 на суму 9633,29 грн., № 62 від 23.03.2005 на суму 1453,08 грн., № 23 від 16.02.2005 на суму 2112,28 грн., № 99 від 18.05.2005 на суму 2838,17 грн., № 75 від 15.04.2005 на суму 3901,69 грн., № 133 від 11.07.2005 на суму 2031,38 грн., № 107 від 30.05.2005 на суму 3 168,17 грн., № 182 від 09.09.2005 на суму 4023,68 грн., № 156 від 11.08.2005 на суму 3370,08 грн., № 16 від 29.09.2005 на суму 575,40 грн., № 213 від 18.10.2005 на суму 2679,94 грн., № 251 від 24.11.2005 на суму 2142,94 грн., згідно яких позивач поставляв відповідачу відповідну продукцію.

Суд, дослідивши оригінали вищезазначених накладних, належним чином засвідчені копії яких долучено до матеріалів справи, встановив  що накладна № 50 від 28.02.2006 на суму 5678,62 грн. підписана лише представниками позивача, відповідачем зазначена накладна взагалі не підписана, належних та допустимих доказів отримання відповідачем товару на цю суму позивачем суне надано, а тому зазначена накладна № 50 від 28.02.2006 на суму 5678,62 грн.  судом до уваги приймається, але не може бути належним доказом поставки позивачем товару відповідачу на зазначену суму.

Суд, дослідивши усі інші вищезазначені накладні, наявні в матеріалах справи, встановив, що  товар, який в них зазначено,  позивачем-продавцем було відвантажено відповідачу-покупцю, а відповідачем-покупцем, в свою чергу, зазначений у накладних товар було отримано, про що свідчать підписи обох сторін в графах  «Відвантажив»та «Отримав».

Як зазначає позивач у позові, протягом 2005-2006 років він здійснював відповідачу поставки за Договором № 42 відповідної продукції за вищезазначеними накладними, але оплата здійснювалась відповідачем частковими платежами, а саме: протягом 2005 року позивачем було поставлено продукції на суму 27146,01 грн., з яких відповідачем було сплачено 21471,17 грн. (станом на 01.01.2006 заборгованість відповідача складала 5668,35 грн. ),  а протягом 2006 року –ще на суму 19790,50  грн., яка була погашена відповідачем в сумі  20319,32 грн. (з врахуванням заборгованості попереднього 2005 року).

Таким чином, відповідачем загалом по Договору № 42 було здійснено оплату за отриману продукцію загалом на суму 41790,49 грн., що позивачем в судовому засіданні не заперечувалось.

Відповідно до претензії № 1806 від 19.12.2006, позивач, з  метою отримання грошових коштів за поставлений товар  за  укладеним договором № 42, звертався до відповідача з вимогами погасити заборгованість, в тому числі  в сумі  5139,53 грн.

Але відповідач відповідей на претензію № 1806 від 19.12.2006 - не надав, і заборгованість в сумі  5139,53 грн. –станом на момент звернення з  позовом до суду - не погасив. Докази погашення заборгованості в справі відсутні.

Таким чином, позивач заявив у позові про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 5139,53 грн. за поставлений, але не оплачений товар  за видатковими накладними  по Договору № 42 за 2005-2006 роки.

Стаття 175 ч.1 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Вимогами статті 655 Цивільного кодексу України 2004 визначено, що за договором купівлі –продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивачем за Договором № 42 по видатковим накладним № 5 від 17.01.2006 на суму 4259,05 грн., № 62 від 20.03.2006 на суму 4079,07 грн., № 118 від 30.05.2006 на суму 9633,29 грн., № 62 від 23.03.2005 на суму 1453,08 грн., № 23 від 16.02.2005 на суму 2112,28 грн., № 99 від 18.05.2005 на суму 2838,17 грн., № 75 від 15.04.2005 на суму 3901,69 грн., № 133 від 11.07.2005 на суму 2031,38 грн., № 107 від 30.05.2005 на суму 3 168,17 грн., № 182 від 09.09.2005 на суму 4023,68 грн., № 156 від 11.08.2005 на суму 3370,08 грн., № 16 від 29.09.2005 на суму 575,40 грн., № 213 від 18.10.2005 на суму 2679,94 грн., № 251 від 24.11.2005 на суму 2142,94 грн. було поставлено відповідачу товар загалом на суму 46268,22 грн., який відповідачем було прийнято, що підтверджується матеріалами справи.

Накладна № 50 від 28.02.2006 на суму 5678,62 грн.  судом до уваги приймається, але не може бути належним доказом поставки позивачем товару відповідачу на зазначену суму, оскільки накладна № 50 від 28.02.2006 на суму 5678,62 грн. підписана лише представниками позивача, відповідачем зазначена накладна взагалі не підписана, належних та допустимих доказів отримання відповідачем товару на цю суму позивачем суду не надано.

Таким чином, відповідач, всупереч прийнятому на себе зобовязанню по оплаті поставленого позивачем товару після його прийняття згідно видаткових накладних на загальну суму 46268,22 грн. - не виконав у повному обсязі, оскільки оплата отриманого товару була здійснена відповідачем частково, а саме в сумі  41790,49  грн.  Станом на день розгляду спору у відповідача перед позивачем існує непогашена заборгованість в сумі 4477,73 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку.

На підставі викладеного, суд визнав вимогу позивача про стягнення з відповідача   суми заборгованості за поставлений позивачем, отриманий відповідачем, але не оплачений ним у повному обсязі товар за Договором № 42- законною, обґрунтованою, але такою, що підлягає задоволенню частково, а саме в сумі 4477,73 грн.

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 175 ч.1, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 526,  625, 655  Цивільного кодексу України 2004 року, керуючись ст.ст. 33, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу  України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Дочірнього  підприємства «Будсервіс-1»(код ЄДРПОУ 21, місцезнаходження: 02105, м.Київ, проспект Возєднання, 6; р/р 6 в  АКБ «Форум»м.Києва, МФО 322948), а у випадку відсутності коштів –з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Вінницького казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства (, місцезнаходження: 21100 м.Вінниця, вул. Хмельницьке шосе,126; р/р 50 в Облдирекції Укрсоцбанку, МФО 302010) суму заборгованості в розмірі 4477 (чотири тисячі чотириста сімдесят сім) грн. 73 коп., а також витрати по сплаті державного мита у розмірі  88 (вісімдесят вісім) грн. 87 коп. та 102 (сто дві) грн. 81 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

4.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.