Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня  2007 року                                                 Справа № 11/23-07

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Шепітько І.І., судді Білоконь Н.Д., судді Токара М.В.

при секретарі Саутенко К.О.

за участю представників:

позивача –не з’явився

відповідача –Настусенко Д.Д. за дорученням № 08-11/3079/2-06 від 28.12.2006 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського  апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№1195Х/1-32) на рішення господарського суду Харківської області від 19 лютого 2007 року по справі

за позовом Межрегіональної корпорації багатогалузевих підприємств „Східна Україна”, м. Харків

до Харківської міської ради, м.Харків

про визнання права власності

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 19 лютого 2007 року (суддя Черленяк М.І.) позов задоволено. Визнано за Міжрегіональною корпорацією багатогалузевих підприємств "Східна Україна" право власності на нерухоме майно - новозбудовані приміщення ангару, Літ. П-1, загальна площа 513, 3 кв.м., з диспетчерською, Літ. С-1 загальна площа 9, 1 кв.м. та підсобними приміщеннями, Літ. Т-1 загальна площа 9, О кв.м., і склад ЗОР, Літ. Р-1 загальна площа 89, 6 кв.м., які розташовані по вул. Саратовській, 44 в м. Харкові.

Відповідач з рішенням суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 19 лютого 2007 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вказує на те, що позивачем не надано суду доказів затвердження Акту державної приймальної комісії органом місцевого самоврядування, яким є Харківська міська рада та його реєстрації в Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю м. Харкова. Відповідно до чинного законодавства України суд не наділений повноваженнями про визнання об'єкту таким, що відповідає державним будівельним, санітарним та іншим нормам і правилам. Крім того, позивачем не надано до суду доказів отримання рішення сесії міської ради про надання дозволу на збереження самовільно збудованого об'єкту. За таких обставин, відповідач вважає, що позивачем не виконані вимоги «Порядку вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом», затвердженого у новій редакції рішенням ХL сесії Харківської міської ради IV скликання № 188/05 від 28.09.2005 року.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, у судове засідання не з’явився, як вбачається з матеріалів справи ухвали суду від 26 березня 2007 року та 14 травня 2007 року повернуті на адресу суду з відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання. За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської області виходив з того, що на відведеній орендодавцем земельній ділянці позивачем було здійснено будівництво об'єктів нерухомості та виготовлені технічні паспорти. Відповідно до технічного висновку проектної організації ТОВ "Харківавтотрансмашпроект" використання новозбудованого приміщення та подальше використання можливе та не суперечить технічним висновкам. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно із частиною 2 статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Статтею 4 Закону України "Про власність" передбачено, що власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава безпосередньо не втручається в господарську діяльність суб'єктів права власності. Згідно із статтею 48 зазначеного Закону передбачено, що Україна законодавче забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом, господарським судом або третейським судом. Враховуючи, що позивач здійснив будівництво на земельній ділянці, яка була виділена відповідачем для будівництва, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

На думку колегії суддів, зазначені висновки місцевого суду є помилковими, не відповідають нормам чинного законодавства та обставинам справи виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Харківської міської ради №191/04 від 24.11.2004 року позивачу було надано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,5259 га по вул. Саратовській,44 для будівництва ангара з диспетчерською та підсобними приміщеннями і наземних ємностей для збереження ЗОЖ до 01.12.2006 року (але не пізніше прийняття об’єкту до експлуатації) та подальшої експлуатації до 01.12.2029 року. У п. 5.2 Рішення зазначено, що у випадку нездачі об’єктів до експлуатації у встановлені в рішенні строки, а також неотримання дозволів на виконання будівельних робіт зазначене рішення втрачає чинність і договори оренди земельних ділянок підлягають розірванню у встановленому порядку.

На виконання вказаного рішення, 11 січня 2006 року між Харківською міською радою (орендодавець) та Міжрегіональною корпорацією багатогалузевих підприємств "Східна Україна" (орендар) укладений Договір оренди земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Саратовська, 44. Відповідно до п.2 Договору орендодавець передав орендарю в оренду земельну ділянку площею 0,5259. Згідно до п.17 Договору, умовами збереження стану об’єкта оренди забороняється самовільна забудова земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на відведеній земельній ділянці самовільно побудовав ангар, Літ.П-1 загальною площею 513,3 кв.м. з диспетчерською, Літ. С-1 загальною площею 9,1 кв.м. та підсобними приміщеннями, Літ.Т-1 загальною площею 9,0 кв.м. і склада ЗОР, Літ.Р-1 загальною площею 89,6 кв.м.

Згідно з ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ст. 376 ЦК України зазначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

У ч. З ст.18 Закону України „Про основи містобудування" зазначено, що закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється.

"Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004р. № 1243 передбачено затвердження акту державної приймальної комісії органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив цю комісію, та реєстрацію в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано суду доказів затвердження акту державної приймальної комісії органом місцевого самоврядування, яким є Харківська міська рада, та його реєстрації в Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю м. Харкова.

Процедура вирішення питань, пов*язаних з самочинним будівництвом на території м. Харкова, з метою визначення можливості збереження самочинного будівництва регулюється “Порядком вирішення питань, пов*язаних із самочинним будівництвом” № 90/04 від 23.06.2004 року, який було затверджено в новій редакції рішенням XL сесії  IV скликання Харківської міської ради від 28.09.2005 р. № 188/05 “Про внесення змін до рішення ХХІІ сесії Харківської міської ради ІУ скликання від 23.06.2004 р. № 90/04”

Згідно цього порядку, якщо забудовник здійснив самочинне будівництво, він повинен надати в управління містобудування та архітектури міської ради передбачені п. 2.3. Порядку документи та документи, які підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, для підготовки управлінням містобудування та архітектури висновку передбаченого п. 2.5. Порядку, та внесення цього питання на розгляд постійно діючої комісії з питань самочинного будівництва. Після прийняття комісією рішення, передбаченого підпунктом “а” пункту 2.7. Порядку, забудовник повинен в установленому порядку отримати рішення сесії міської ради про надання дозволу на збереження самовільно забудованого об*єкту та в установленому порядку оформити право власності на об*єкт.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування, в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов*язковими для виконання на відповідній території.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивач не звертався до відповідача для вирішення в установленому порядку питання оформлення права власності на об*єкти самочинного будівництва, а відповідачем, в свою чергу, не порушено ніяких прав та законних інтересів позивача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги Межрегіональної корпорації багатогалузевих підприємств „Східна Україна” не обґрунтовані та задоволенню не підлягають, а рішення господарського суду Харківської області від 19 лютого 2007 року прийняте з порушенням норм матеріального права, у зв’язку з чим підлягає скасуванню.

Керуючись   ст. ст.  99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 3, 4 ч. 1, ст. 104,  ст. 105 ГПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Рішення господарського суду  Харківської області від 19 лютого 2007 року по справі № 11/23-07 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Головуючий суддя      (підпис)                                              Шепітько І.І.

cуддя       (підпис)                                             Білоконь Н.Д.

cуддя      (підпис)                                              Токар М.В.