ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  12/605

07.08.07

За позовом                    Державного підприємства
«Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового
комплексу»

До                              Державної
акціонерної компанії «Хліб України»

3-я особа                    Дослідне товариство
«Саливінківське»

Про                              стягнення 25 070
грн.

Суддя Л.В.Прокопенко

Представники:

Від позивача:       Сватуха О.В. -п/к (дов. від 19.01.06 р.
№221д)

Від відповідача    Луценко О.В. -п/к (дов. від 25.10.06 р.
№02-14/591)

Від 3-ї особи         не з'явився

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про
стягнення боргу в розмірі 25 070 грн., що становлять суму дебіторської
заборгованості, переданої відповідачем позивачу згідно розподільчого балансу
від 31.07.03 р.

Відповідач надав відзив на позов, у
якому проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у
відзиві.

Представник 3-ї особи до судового
засідання не з'явився, пояснень щодо позову не надав.

В судових засіданнях 06.10.06 р. та
03.11.06 р. оголошено перерву.

У судовому засіданні 03.11.06 р.
задоволено спільне клопотання сторін про продовження терміну розгляду справи.

В судовому засіданні 29.11.06 р.
проводилася технічна фіксація судового процесу на підставі клопотання
відповідача.

Ознайомившись з матеріалами справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою КМ України від 15.05.03
р. №690 «Про утворення державного підприємства «Агентство з реструктуризації
заборгованості підприємств агропромислового комплексу»шляхом виділення зі
складу Державної акціонерної компанії «Хліб України»утворено позивача -ДП
«Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового
комплексу»та віднесено його до сфери управління Міністерства аграрної політики
України.

На виконання п. 3 Постанови КМ
України від 15.05.03 р. №690 між позивачем та відповідачем підписано
розподільчий баланс станом на 31.07.03 р. та акт приймання-передачі
дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від 31.07.03 р., що були
погоджені протоколом від 02.09.03 р. №5 урядової комісії з реструктуризації ДАК
«Хліб України», відповідно до яких до позивача переходить право вимоги до
дебіторів відповідача за розрахунками з оплати матеріально-технічних ресурсів,
поставлених відповідно до Постанови КМУ від 03.09.97 р. №977.

В тому числі, до позивача перейшло
право вимоги до Дослідного господарства «Саливінківське»(код ЄДРПОУ 0049768) на
суму 25 070 грн.

Позивачем встановлено, що боржником
проведено розрахунки перед ДАК «Хліб України»шляхом передачі відповідачу на ВАТ
«Устимівське ХПП»сільськогосподарської продукції: відповідно до накладної від
04.12.01р. №100 цукор на суму 23 700 грн., відповідно до накладної від 21.12.01
р. №106 цукор на суму 16 038, 6 грн. (довіреності на отримання ТМЦ КАП №720759
від 27.11.01 р., КАП №720260 від 21.12.01 р.), відповідно до накладної від
30.11.01 р. №99 ячмінь фуражний на суму 19 222 грн., відповідно до накладної
від 30.11.01 р. №97 пшениця озима на суму 23 600 грн. (довіреності на отримання
ТМЦ КАП №720757 від 27.11.01 р., КАП №720758 від 27.11.01 р.). Отже, всього
боржником проведено розрахунок на суму 82 560, 6 грн.

Так як розрахунок проведений у 2001
р., тобто, до підписання розподільчого балансу від 31.07.03 р., то відповідачем
передано позивачу недійсну вимогу.

Згідно ч. 1 п. 2 акту
приймання-передачі дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від
31.07.03 р. в разі виявлення факту проведення повного або часткового розрахунку
дебіторів з відповідачем, що зменшує суму дебіторської заборгованості,
переданої позивачу за розподільчим балансом, відповідач зобов'язаний
перерахувати протягом одного місяця отримані суми на рахунок позивача.

Позивач 22.03.04 р. надіслав вимогу
№433 про оплату боргу, на яку не отримано відповіді і задоволення.

Відповідач проти позовних вимог
заперечив з таких підстав.

Постановою КМ України від 15.05.03
р. №690 передбачалася передача відповідачу абсолютно всієї заборгованості без
виключень, оскільки в Постанові не зазначено ніяких умов передачі боргу.

Передача заборгованості виникла в
рамках адміністративних відносин, а не в процесі фінансово-господарської
діяльності, а отже відповідач отримав всі ризики щодо стягнення заборгованості,
тому в даному випадку не можна говорити про відповідальність позивача згідно
ст. 519 ЦК України. у випадку виявлення безнадійної заборгованості позивач
повинен був звернутися до її власника - КМ України -з питанням щодо
врегулювання проблеми стягнення боргу.

Також відповідач заперечує проти
того, що боржником належним чином проведено розрахунок з ДАК «Хліб України».

Позивач помилково сприймає суму
дебіторської заборгованості, що вказана у Реєстрі, як загальну суму, на яку
було відпущено мінеральних добрив, що є необґрунтованим, так як зазначена в
реєстрі сума заборгованості є заборгованістю станом на дату підписання акту.
Крім того, відповідач передав всі оригінали документів щодо виникнення
заборгованості та проведення робіт по її стягненню. Позивач не зіставляє
заявлену до стягнення суму, на яку передано ресурсів, з сумою заборгованості,
що була передана, та з сумою, на яку з Компанією проведено розрахунок.

Також відповідач посилається на той
факт, що надані позивачем документи неналежним чином засвідчені.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню з таких підстав.

Незважаючи на те, що правовідносини
між сторонами щодо передачі дебіторської заборгованості за розподільчим
балансом виникли на підставі адміністративного акту -Постанови КМУ від 15.05.03
р. №690 -вони є господарськими та до них застосовуються положення законодавства
щодо передачі прав та обов'язків новоутвореній юридичній особі при виділі на
загальних підставах.

Відповідно до ЦК УРСР (яким
регулювалися відносини сторін на час передачі дебіторської заборгованості)
адміністративні акти є одним з джерел виникнення цивільних прав і обов'язків
(ст. 4), тому факт проведення реорганізації на підставі адміністративного акту
не впливає на права та обов'язки сторін щодо передачі дебіторської
заборгованості і не надає відповідачу ніяких особливих підстав для звільнення
його від відповідальності за неналежне виконання зобов'язань, що виникли у
зв'язку з передачею дебіторської заборгованості позивачу.

Відповідно до законодавства, яке
діяло станом на дату прийняття Постанови КМУ від 15.05.03 р. №690 та підписання
розподільчого балансу від 31.07.03 р. (ЦК УРСР), так і чинного законодавства
(ЦК України, ГК України) при виділі права та обов'язки переходять до
новоутворюваної юридичної особи згідно розподільчого балансу.

Відповідно до Постанови КМУ від
15.05.03 р. №690 позивачу як новоутворюваному підприємству передано непогашені
зобов'язання ДАК «Хліб України», відображені у балансі, тобто, фактично мала
місце зміна кредитора у зобов'язанні внаслідок правонаступництва (ст. 512 ЦК
України), що відбулася на виконання зазначеної постанови КМУ.

Відповідно до ст. 519 ЦК України
первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої
йому вимоги, але не відповідає за невиконання цієї вимоги боржником.

Положення ЦК України застосовуються
до правовідносин сторін, так як правовідносини між ними, що виникли з акту від
31.07.03 р., є триваючими.

В акті передачі-приймання від
31.07.03 р. сторони погодили наслідки передачі в якості дебіторської
заборгованості, що вже погашена станом на дату підписання акту, тобто,
недійсної заборгованості, а саме: відповідно до п. 2 акту в разі виявлення
факту проведення повного або часткового розрахунку дебіторів з Компанією, що
зменшує суму дебіторської заборгованості, переданої Підприємству за
розподільчим балансом, Компанія зобов'язана перерахувати протягом одного місяця
отримані суми на рахунок Підприємства.

В даному випадку мають місце саме
такі обставини, так як дебіторська заборгованість боржника була погашена станом
на дату підписання розподільчого балансу.

Згідно акту звірки від 01.01.01 р.,
укладеним між боржником та ВАТ «Устимівське ХПП» станом на 01.01.01 р.,
заборгованість за мінеральні добрива згідно Постанови КМУ № 977 за 1998 р.
становить 25 070 грн.

Зазначена сума і відображена у
Реєстрі заборгованості від 31.07.03 р. та передана позивачу ДАК «Хліб України».

Протягом 2001 р. боржник провів
розрахунки за отримані мінеральні добрива з ВАТ «Устимівське ХПП».

Про це свідчать надані суду копії
накладної від 04.12.01р. №100 про передачу цукру на суму 23 700 грн., накладної
від 21.12.01 р. №106 про передачу цукру на суму 16 038, 6 грн. (довіреності на
отримання ТМЦ КАП №720759 від 27.11.01 р., КАП №720260 від 21.12.01 р.),
накладної від 30.11.01 р. №99 про передачу ячменю фуражного на суму 19 222
грн., накладної від 30.11.01 р. №97 про передачу пшениці озимої на суму 23 600
грн. (довіреності на отримання ТМЦ КАП №720757 від 27.11.01 р., КАП №720758 від
27.11.01 р.).

При чому, сільгосппродукція
передавалася в погашення заборгованості не лише згідно Постанови КМУ №977, але
й Постанов КМУ №77 від 24.01.98р., №1953 від 1999 р.

Проведення розрахунку з ВАТ
«Устимівське ХПП», а не безпосередньо з ДАК «Хліб України»відповідає
встановленому порядку проведення розрахунків, а саме.

Порядок розрахунків за отримані
сільгоспвиробниками мінеральні добрива передбачено Постановою КМУ від 03.09.97
р. та Порядком забезпечення сільськогосподарських товаровиробників мінеральними
добривами під урожай 1998 року, затвердженого наказом Міністерства
агропромислового комплексу України, ДАК «Хліб України»та Міністерством фінансів
України.

Згідно зазначених актів
сільгоспвиробники можуть розраховуватися за отримані мінеральні добрива
коштами, зерном або іншою сільськогосподарською продукцією з урожаю 1997-1998
рр. (пп. 4, 6 Порядку). При цьому, згідно Порядку сільгоспвиробники мають
передавати продукцію не безпосередньо ДАК «Хліб України», а заготівельним або
переробним підприємствам (п. 13 Порядку - Заготівельні або переробні
підприємства на підставі договорів з сільськогосподарськими товаровиробниками
про заготівлю зерна та іншої сільськогосподарської продукції і актів про
передачу-приймання мінеральних добрив, приймають від сільськогосподарських
товаровиробників зерно та іншу сільськогосподарську продукцію, забезпечують їх
збереження та облік. У квитанціях на приймання зерна (Ф-13) робиться запис:
"В рахунок ДАК "Хліб України" за мінеральні добрива").

Таким чином, ДП
«Саливінківське»розрахувалося з ВАТ «Устимівське ХПП»за отримані згідно
Постанови КМУ №977 від 03.09.97 р. в розмірі 25 070 грн.

ДАК «Хліб України», в свою чергу,
мав отримати кошти в рахунок погашення заборгованості від ВАТ «Устимівське
ХПП».

Жодних пояснень з цього приводу ДАК
«Хліб України»не надано, в тому числі, чи є у ДАК «Хліб України»претензії до
ВАТ «Устимівське ХПП»щодо отримання розрахунку.

Також суд зазначає, що згідно акту
приймання-передачі від 31.07.03 р. дебіторська заборгованість, що виникла у
зв'язку з виконанням Постанови КМУ від 03.09.97 р. №977 не підтверджена
необхідною первинною документацією, тобто, докази проведення чи не проведення
розрахунків мав надати саме відповідач як первісний кредитор.

За таких обставин суд вважає, що
ДАК «Хліб України»отримано розрахунок за мінеральні добрива в розмірі 25 070
грн., тому на виконання ч. 2 п. 2 Акту приймання-передачі від 31.07.03р. ДАК
«Хліб України»зобов'язане повернути кошти позивачу.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст. ст. 49, 82-89, 93 ГПК України, ст. 519 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити.

2.          Стягнути з Державної акціонерної
компанії «Хліб України»(01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, п/р
1924 у Печерській філії «Приватбанку»м. Києва, МФО 300711, ) на користь Державного підприємства «Агентство з реструктуризації
заборгованості підприємств агропромислового комплексу» (01033, м. Київ, вул.
Саксаганського, 1, п/р 2531 в Старокиївському відділенні Київської
міської філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 322012, ) 25 070 грн.
заборгованості, 250, 7 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3.          Після набрання чинності судовим
рішенням видати наказ.

4.          Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                          Л.В.Прокопенко

Суддя
М.Г.Хоменко