ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2007 р.
№ 43/373

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу комунального підприємства “Донецькміськводоканал” на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 10 квітня 2007 року у справі № 43/373 за позовом комунального підприємства “Донецькміськводоканал” до товариства з обмеженою відповідальністю “Донецькморепродукти плюс” про стягнення 6 403 грн. 96 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року комунальне підприємство “Донецькміськводоканал” звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Донецькморепродукти плюс” про стягнення 6 403 грн. 96 коп. за перевищення гранично-припустимої концентрації стічних вод в міську каналізацію.

Відповідач позов не визнав з огляду на безпідставність вимог.

Рішенням господарського суду Донецької області від 2 лютого 2007 року (суддя І.Зубченко), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10 квітня 2007 року, в позові відмовлено з мотивів недоведеності.

Комунальне підприємство “Донецькміськводоканал” просить судові рішення в даній справі скасувати з підстав незастосування та неправильного застосування господарськими судами пунктів 1.10, 2.1, 2.5, 2.6, 5.2 Правил прийому стічних вод підприємств в систему каналізації м. Донецька, статей 42, 43, 22, 33, 43, 78, 82, 84, 101, 105 Господарського процесуального кодексу України та передати справу на новий розгляд.

Сторони належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання, проте відповідач право на подання відзиву на касаційну скаргу не використав і представники сторін в судове засідання не з’явилися, а клопотання товариства з обмеженою відповідальністю “Донецькморепродукти плюс” про відкладення розгляду скарги залишено судом касаційної інстанції без задоволення.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено, що 9 квітня 2001 року сторони уклали договір № 975 на водопостачання та приймання господарсько-побутових стоків, відповідно до умов якого позивач зобов’язався відпускати відповідачу питну воду та приймати від нього господарсько-побутові стоки, що надходять у каналізаційні мережі (далі-Договір).

Також сторони уклали договір від 1 лютого 2006 року № 1/14 на проведення контролю за якістю стічних вод, відповідно до умов якого позивач, зокрема, один раз на місяць проводить хімічний аналіз стічних вод, що скидаються відповідачем, проби яких взяті з контрольного колодязя № 1.

Пунктом 5 розділу “Ціни та порядок розрахунку” Договору встановлено, що стічні води, що скидається споживачем з перевищенням гранично-припустимої концентрації, сплачуються за підвищеним тарифом.

Акти відбору проб № 68 від 10 листопада 2005 року, № 11 від 2 жовтня 2005 року, № 13 від 4 січня 2006 року, № 131 від 20 березня 2006 року, № 19 від 4 квітня 2006 року, № 185 від 26 червня 2006 року були підписані від товариства з обмеженою відповідальністю “Донецькморепродукти плюс” головним інженером А.Кравченком. Проте наказом № 37-к від 16 грудня 2004 року зазначена особа була звільнена з роботи ще в грудні 2004 року.

Акти відбору проб № 22 від 5 червня 2006 року та № 77 від 12 вересня 2006 року також були підписані від відповідача не уповноваженими особами.

За таких обставин господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що акти відбору проб підписані від імені відповідача не уповноваженими особами.

Крім того, акти відбору проб не відповідають вимогам пункту 5.4.11 Правил прийому стічних вод підприємств в систему каналізації м. Донецька, оскільки в них не відображені місця відбору проб стічних вод (назва випуску або номер колодязя).

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Всупереч вказаним статтям позивач не надав господарським судам належних і допустимих доказів забруднення стічних вод відповідачем.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Донецької області від 2 лютого 2007 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 10 квітня 2007 року у справі № 43/373 залишити без змін, а касаційну скаргу комунального підприємства “Донецькміськводоканал”  без задоволення.

Головуючий, суддя

М.В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

В. М. Палій