ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2007 р.                                                          Справа №  3/47-04

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Пасічник С.С.

суддів:                                                                        Гулової А.Г.

Щепанської Г.А.

при секретарі                                                            Павловській Л.П. ,

за участю представників сторін:

від позивача - Релігійної громади парафії Святителя Миколая Української Православної Церкви: не з'явились,

від відповідачів:

-  Жежелівської сільської ради:

Лебединського Б.Р. - голови Жежелівської сільської ради;

-  Релігійної громади парафії Святого Миколая Києво - Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви:

Цихуляка І.М. - адміністратора парафії;

Боклана О.В. - представника за довіреністю від 13.03.2006р.,

Іванчука В.М. - представника за довіреністю від 01.06.2006р.,

розглянувши апеляційну скаргу Релігійної громади парафії Святого Миколая

Києво-Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви, с. Жежелів Козятинського району Вінницької області

на постанову господарського суду Вінницької області

від "13" березня 2006 р. у справі №  3/47-04

за позовом Релігійної громади парафії Святителя Миколая Української

Православної Церкви, с. Жежелів Козятинського району Вінницької області

до Жежелівської сільської ради, с. Жежелів Козятинського району Вінницької області

та Релігійної громади парафії Святого Миколая Києво-Вишгородської Екзархії

Української Греко-Католицької Церкви, с. Жежелів Козятинського району

Вінницької області

про визнання протиправними й скасування актів ненормативного характеру,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Вінницької області від 13.03.2006р. у справі №3/47-04 позов Релігійної громади парафії Святителя Миколая Української Православної Церкви (с.Жежелів Козятинського району Вінницької області) до Жежелівської сільської ради (с.Жежелів Козятинського району Вінницької області) та Релігійної громади парафії Святого Миколая Києво-Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви (с.Жежелів Козятинського району Вінницької області) про визнання протиправними й скасування актів ненормативного характеру задоволено та визнано протиправними й скасовано рішення Жежелівської сільської ради від 27.11.1997р. "Про надання земельної ділянки для будівництва храму УГКЦ в с.Жежелів", від 05.12.2001р. "Про передачу земельної ділянки в постійне користування", від 05.12.2001р. "Про надання дозволу на проектування та будівництво церкви в с.Жежелів", від 05.12.2001р. "Про затвердження проекту відведення земельної ділянки для будівництва храму Божого УГКЦ", від 19.12.2002р. "Про надання земельної ділянки в оренду", а також стягнуто з Жежелівської сільської ради на користь Релігійної громади парафії Святителя Миколая Української Православної Церкви 85,00 грн. витрат з державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Релігійна громада парафії Святого Миколая Києво-Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви (відповідач у справі) звернулась до господарського суду з апеляційною скаргою (т.3, а.с.4-11), в якій просить зазначену постанову скасувати з наведених у скарзі підстав та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В апеляційній скарзі (з врахуванням додаткових письмових пояснень (т.3, а.с.76-82, 114-116) скаржник, зокрема, зазначає, що:

- місцевий господарський суд дійшов хибного висновку про те, що постанова Козятинського міськрайонного суду від 13.10.2005р. у кримінальній справі №04080470 по обвинуваченню Дончака І.І. є обов'язковим доказом щодо визнання оспорюваних рішень протиправними в даній адміністративній справі №3/47-04, оскільки згідно ч.4 ст.72 КАС України обов'язковою підставою, що звільняє від доказування, є лише вирок суду в кримінальній справі, а не постанова суду про звільнення від кримінальної справи внаслідок амністії, про що неодноразово наголошувалось представниками відповідача в засіданнях суду першої інстанції;

- помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що оспорювані рішення Жежелівської сільської ради не приймались сесійно, а є підробленими сільським головою Дончаком І.І., адже це спростовується, зокрема, поясненнями депутатів 4 скликання Жежелівської сільської ради;

- господарський суд Вінницької області, розглядаючи позовну заяву Релігійної громади парафії Святителя Миколая Української Православної Церкви, не взяв до уваги приписи ст.ст. 7, 12, 13 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації", відповідно до яких правоздатність суб'єкту виникає з моменту його державної реєстрації (в даному випадку - з 10.09.2002р.), а рішення, що оскаржувалися, датовані 1997р. та 2001р., тобто до виникнення позивача як юридичної особи;

- господарський суд Вінницької області розглянув справу за участю неналежного представника Жежелівської сільської ради, оскільки повноваження сільського голови Дончака І.І. достроково припинились з 13.10.2005р. в зв'язку з порушенням проти нього кримінальної справи.

Представники відповідача (Релігійної громади парафії Святого Миколая Києво-Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви) в засіданнях суду підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважають постанову господарського суду Вінницької області незаконною та необґрунтованою, просять її скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, а також скасувати заходи забезпечення позову.

Відповідач (Жежелівська сільська рада) в письмових поясненнях від 18.04.2007р. (т.3, а.с.117-119) та його представник в засіданнях суду вказують, що не погоджуються з постановою господарського суду Вінницької області та вважають, що Релігійна громада парафії Святителя Миколая Української Православної Церкви не є належним позивачем у справі, крім того суд безпідставно застосував вимоги ст.72 КАС України та не надав правової оцінки нотаріально посвідченим поясненням депутатів ради, що призвело до неправильних висновків щодо обставин справи, а тому просять вказану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Позивач (Релігійна громада парафії Святителя Миколая Української Православної Церкви) у відзиві на апеляційну скаргу №4 від 23.05.2006р. (т.3, а.с.17-18) та його представники в засіданнях суду зазначили, що вважають постанову господарського суду Вінницької області від 13.03.2006р. прийнятою з повним і всебічним дослідженням всіх обставин справи, обґрунтованою і законною, а тому просять залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 24.05.2005р. у справі №3/56-04 Релігійна громада парафії Святителя Миколая Української Православної Церкви була визнана належною стороною у справі, оскільки її права і інтереси було порушено оспорюваними рішеннями Жежелівської сільської ради, про що в матеріалах справи містяться всі належні докази. Також посилання скаржника на те, що господарський суд Вінницької області розглянув справу за участю неналежного представника Жежелівської сільської ради не відповідають дійсним обставинам справи та приписам ст.ст.2,3,12 та 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", оскільки повноваження сільського голови Дончака І.І. не можуть вважатись достроково припиненими з 13.10.2005р. в зв'язку з тим, що постановою Козятинського міськрайонного суду від 13.10.2005р. останнього було звільнено від кримінальної відповідальності внаслідок акту амністії, тому згідно ст.88 КК України він не вважається судимим. Крім того, зазначив, що постанова Козятинського міськрайонного суду від 13.10.2005р. правомірно прийнята до уваги господарським судом Вінницької області, оскільки по суті є рішенням, яке містить преюдиціальні факти.

Судова колегія, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи, зазначені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства при прийнятті оскарженої постанови, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

19.05.2004р. Релігійна громада парафії Святителя Миколая Української Православної Церкви звернулась до господарського суду Вінницької області з позовом до Жежелівської сільської ради та Релігійної громади парафії Святого Миколая Києво-Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви про визнання недійсними рішення Жежелівської сільської ради Козятинського району Вінницької області від 05.12.2001р. "Про надання дозволу на проектування та будівництво церкви в с.Жежелів" та від 19.12.2002р. "Про надання земельної ділянки в оренду", а також договору оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення №1 від 28.12.2002р. між Жежелівською сільською радою та Релігійною громадою парафії Святого Миколая Києво-Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви с.Жежелів, як такого, що укладений в наслідок помилки. Крім того, в позовній заяві Релігійна громада парафії Святителя Миколая Української Православної Церкви просила зобов'язати Релігійну громаду парафії Святого Миколая Києво-Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви с.Жежелів повернути у власність Жежелівської сільської ради Козятинського району Вінницької області земельну ділянку розміром 0,37 га., яка розташована на розі вулиць Київської-Чапаєва, і на якій знаходиться фундамент колишнього православного храму Святителя Миколая і могили православних священників (т.1, а.с.4-7), керуючись, зокрема, нормами Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог Релігійна громада парафії Святителя Миколая Української Православної Церкви зазначає, що на земельній ділянці в селі Жежелів по вул. Київській-Чапаєва, приблизно у 18 столітті, була збудована православна церква Святого Миколая, яка в архівних документах значиться як "Церковь Николаевская" і фундамент якої до сьогоднішнього дня знаходиться на вказаній земельній ділянці разом з могилами священиків. Вказує, що у 1961 році відповідно до рішення виконкому Вінницької обласної ради депутатів трудящих №425 від 20.06.1961р. були вилучені культові будівлі (молитовні будинки) релігійних громад Руської православної церкви по Вінницькій області, а самі православні релігійні громади були зняті з реєстрації. В підтвердження своїх доводів, позивач посилається на частину 2 ст. 17 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації", якою передбачено, що культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються організаціями, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішеннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в республіці Крим - Уряду республіки Крим. Крім того, згідно з ч.6 ст.17 цього ж Закону релігійні організації мають переважне право на передачу їм культових будівель із земельною ділянкою, необхідною для обслуговування цих будівель.

Ухвалою від 24.05.2004р. (т.1, а.с.1-2) господарський суд Вінницької області, керуючись приписами Господарського процесуального кодексу України, порушив провадження у справі №3/47-04 та, зокрема, задовольнивши клопотання позивача (т.1, а.с.36), вжив заходи забезпечення позову шляхом заборони Релігійній громаді парафії Святого Миколая Києво-Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви с.Жежелів проводити будівельні роботи на спірній земельній ділянці, а також передавати її в оренду, або відчуджувати до вирішення даного спору по суті.

Відповідач (Релігійна громада парафії Святого Миколая Києво-Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви с.Жежелів) у відзиві №17 від 07.06.2004р. на позовну заяву (т.1, а.с. 70-72) зазначив, що не визнає позовні вимоги та вважає їх безпідставними, оскільки оспорюваний договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення №1 від 28.12.2002р. був укладений між орендодавцем - Жежелівською сільською радою та орендарем - Релігійною громадою парафії Святого Миколая Києво-Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви, а отже, Релігійна громада Святителя Миколая Української Православної Церкви не є стороною у вищезазначеному договорі та відповідно до ч.1 ст.56 ЦК УРСР не має права пред'являти вимоги про визнання угоди (договору оренди) недійсним. Крім того, позивачем всупереч положень ст.1 ГПК України висунута вимога про повернення Релігійною громадою парафії Святого Миколая Києво-Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви с.Жежелів у власність Жежелівської сільської ради земельної ділянки, тобто позивач звернувся до суду з позовною вимогою не за захистом своїх прав, а в інтересах іншої особи (Жежелівської сільської ради), також в порушення вимог ст.34 ГПК України позивач не надав належних доказів в підтвердження існування на спірній земельній ділянці власної культової споруди у вигляді фундаменту.

Жежелівська сільська рада (відповідач у справі) у відзиві на позовну заяву  №20-2-10 від 04.06.2004р. (т.1, а.с.78-79), зокрема, вказала, що вважає позов законним і правомірним, а позовні вимоги підтримує в повному обсязі й будь-яких заперечень проти них не має.

Заявами від 06.08.2004р. та від 10.08.2004р. позивач уточнив позовні вимоги та відмовився від позову в частині зобов'язання Релігійної громади парафії Святого Миколая Києво-Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви с.Жежелів повернути у власність Жежелівської сільської ради Козятинського району Вінницької області земельну ділянку розміром 0,37 га., яка розташована на розі вулиць Київської-Чапаєва, і на якій знаходиться фундамент колишнього православного храму Святителя Миколая і могили православних священників (т.1, а.с.222-223).

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 10.08.2007р. (т.1, а.с.230-231) провадження у справі №3/47-04 було зупинено в зв'язку з направленням її матеріалів до Козятинської міжрайонної прокуратури для проведення перевірки в порядку ст.97 ГПК України.

Ухвалою від 05.12.2005р. місцевий господарський суд поновив провадження у справі (т.2, а.с.34-36), а згідно ухвали суду від 20.12.2005р. подальший розгляд справи здійснювався у відповідності з приписами Кодексу адміністративного судочинства України (т.2, а.с.39-41).

Позивач своєю заявою (т.2, а.с.69-70) змінив позовні вимоги та просив визнати протиправними й скасувати рішення Жежелівської сільської ради від 27.11.1997р. "Про надання земельної ділянки для будівництва храму УГКЦ в с.Жежелів", від 05.12.2001р. "Про передачу земельної ділянки в постійне користування", від 05.12.2001р. "Про надання дозволу на проектування та будівництво церкви в с.Жежелів", від 05.12.2001р. "Про затвердження проекту відведення земельної ділянки для будівництва храму Божого УГКЦ", від 19.12.2002р. "Про надання земельної ділянки в оренду".

Оцінивши доводи сторін та подані ними докази в сукупності, суд першої інстанції, розглянувши спір по суті за правилами КАСУ, як вже вказувалось вище, дійшов висновку про задоволення позову.

Однак, колегія суддів з цим не погоджується, зважаючи на наступне.

Як встановлено ст.2 Закону України від 07.02.2002р. №3018-III "Про судоустрій України", завданням суду є забезпечення захисту гарантованих Конституцією України та законами прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Згідно з ч.3 ст.6 названого Закону ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Можливість широкого застосування судової форми захисту ґрунтується, насамперед, на положеннях ст.124 Конституції України, відповідно до якої юрисдикція суду поширюється на усі правовідносини, які виникають в державі.

Звернення з позовом до суду - це спосіб захисту особистих майнових або немайнових прав та інтересів, як це передбачено статтею 16 Цивільного Кодексу України від 16.01.2003р., який набрав чинності з 01.01.2004р.

Як зазначалося вище, суд першої інстанції розглядав спір за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як передбачено ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері  управління, у тому числі делегованих  повноважень, а також спори,  які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом;

5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно пункту 1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Пункт 1 ч.1 ст.3 КАС України встановлює, що справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як визначено пунктом 6 ч.1 ст.3 КАС України, адміністративним позовом є звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Згідно пункту 7 цієї ж статті суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських  функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з цих норм, спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративної юрисдикції у тому разі, якщо він виник із публічно-правових відносин за участю суб'єкта владних повноважень, який саме у цих відносинах здійснює надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Проте, спірні правовідносини у даній справі, як встановлено судовою колегією, виникли в зв'язку з передачею оспорюваними рішеннями Жежелівської сільської ради Релігійній громаді парафії Святого Миколая Києво-Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви земельної ділянки в с.Жежелів з дозволом на будівництво церкви, хоча, як стверджує позивач, на цій земельній ділянці раніше знаходилась Церква Святого Миколая й ця земельна ділянка для відновлення церкви була надана Релігійній громаді парафії Святителя Миколая Української Православної Церкви на підставі рішення Жежелівської сільської ради від 31.03.1994р. "Про повернення православним віруючим с.Жежелів земельної ділянки для відбудови православного храму" та договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 04.04.1994р.

Проаналізував наведене, суд апеляційної інстанції констатує, що між сторонами існує спір про право, що в свою чергу виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну позицію містить і судова практика, зокрема постанова Верховного Суду України від 27.03.2007р. та ухвала Вищого адміністративного суду України від 23.05.2007р.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства й згідно ч.2 цієї ж статті роз'яснює позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанову господарського суду Вінницької області від 13.03.2006р. у даній справі слід скасувати та закрити провадження у справі.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції господарського суду.

Також господарський суд Вінницької області ухвалою від 25.05.2004р. вжив заходи забезпечення позову шляхом заборони Релігійній громаді парафії Святого Миколая Києво-Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви с.Жежелів проводити будівельні роботи на спірній земельній ділянці, а також передавати її в оренду, або відчуджувати до вирішення даного спору по суті.

В зв'язку з тим, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України, що також виключає повторне звернення до адміністративного суду з цією ж позовною заявою, судова колегія з врахуванням приписів ст.118 КАС України вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Вінницької області від 25.05.2004р.

Керуючись ст. 118, п.1 ч.1 ст. 157, ст.ст. 195, 196, 198, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Релігійної громади парафії Святого Миколая Києво-Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви, с.Жежелів Козятинського району Вінницької області задовольнити частково.

2. Постанову господарського суду Вінницької області від 13 березня 2006 року              у справі №3/47-04  скасувати.

3. Провадження у справі №3/47-04 за позовом Релігійної громади парафії Святителя Миколая Української Православної Церкви, с. Жежелів Козятинського району Вінницької області до Жежелівської сільської ради,  с. Жежелів Козятинського району Вінницької області та Релігійної громади парафії Святого Миколая Києво-Вишгородської Екзархії Української Греко-Католицької Церкви, с. Жежелів Козятинського району Вінницької області про визнання протиправними й скасування рішень Жежелівської сільської ради від 27.11.1997р. "Про надання земельної ділянки для будівництва храму УГКЦ в с.Жежелів", від 05.12.2001р. “Про передачу земельної ділянки в постійне користування", від 05.12.2001р. "Про затвердження проекту відведення земельної ділянки для будівництва храму Божого УГКЦ", від 05.12.2001р. "Про надання дозволу на проектування та будівництво церкви в с.Жежелів", від 19.12.2002р. “Про надання земельної ділянки в оренду“ закрити.

4. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті господарським судом Вінницької області згідно ухвали від 25 травня 2004 року.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

6. Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий   суддя                                                              Пасічник С.С.

судді:

Гулова А.Г.

Щепанська Г.А.

Віддрук. 5 примірників:

1 - в справу,

2 - позивачу,

3,4 - відповідачам,

5 - в наряд