ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

01.08.2007                                                                               Справа №  4/243-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Ємленінової З.І. при секретарі Сокуренко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона" м. Херсон

до відкритого акціонерного товариства "Херсонське автотранспортне підприємство 16563" м. Херсон

про   стягнення   28.412 грн. 23 коп.

за участю   представників сторін:

від  позивача   - уповноважена особа Кар'єва І.М.

від  відповідача  - уповноважена особа Бондар А.Ф.

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з  позовом про  стягнення з  відповідача 13.005грн.92коп.  основного боргу,  1824 грн.41коп. втрат від інфляції,  575грн.98коп. - 3% річних та   13005грн.92коп. пені, посилаючись  на несвоєчасне  перерахування  вартості наданих  послуг  по  водопостачанню  та водовідведенню  згідно з договором №296 від 18.12.2002року.

Заявою  від  16.07.2007року позивач відповідно до  вимог  ст.  22 ГПК України збільшив позовні вимоги  в частині втрат  від  інфляції  та 3 відсотка річних  та просить  стягнути  всього 28.841грн. 60коп., в тому числі: 13.005грн.92коп.  основного боргу,  2188грн.57коп. втрат від інфляції,  641грн.19коп. - 3% річних та   13005грн.92коп. пені.

Відповідач позовні вимоги не  визнає, посилаючись на те, що  вони не     обгрунтовані нормами  матеріального  права та фактичними обставинами  справи. В засіданні він  пояснив, що  фактично  договір  №296 від 18.12.2002року припинив свою  дію, оскільки  18.12.2005року між  сторонами  укладено  новий договір  №296, примірник якого  надано  суду.

Справа розглядалася з  перервою, яка  оголошувалася в засіданні 19.07.2007року.

Дослідивши матеріали  справи, заслухавши представників сторін, суд  дійшов до  висновку про  те, що  позовні вимоги підлягають  задоволенню  частково з  урахуванням  наступного.

18 грудня  2002року між виробничим управлінням  водопровідно-каналізаційного господарства  (правонаступником якого  є  позивач) та   відкритим акціонерним товариством "Херсонське автотранспортне підприємство 16563" (відповідач по  справі)  укладено  договір  №296.

Згідно з  цим договором позивач зобов'язався  надавати  відповідачу послуги  з  подачі холодної  води  та прийому стічних  вод, а відповідач  відповідно до  пункту 2.2.1 договору зобов'язаний був   здійснювати  розрахунки  за надані послуги за діючими  тарифами  на підставі виставлених  позивачем рахунків та за підвищеними  тарифами  за перевищення  гранично-допустимих  концентрацій та  понадлімітне  споживання води на протязі 5 днів з  моменту  вручення рахунку.

Наданими  до  матеріалів справи актами-рахунками підтверджується надання позивачем послуг  за умовами  договору  в період  з 19.09.2005року по  17.01.2006року  та передача  рахунків  відповідачу. Надані  відповідачу послуги  сплачені частково. Його  борг  становить  13.005грн. 92 коп., що  підтверджується наданим позивачем розрахунком суми  позову а також  актом звірки  розрахунків  станом на 01.05.2007року, підписаним  представниками  сторін.

Відповідно до п.1, 7 ст. 193 ГК України,  ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та  вимог  Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не  встановлене  договором або законом.

Згідно з  вимогами  903  ЦК України  якщо договором передбачено  надання послуг  за плату, замовник зобов’язаний  оплатити  надані йому послуги  в розмірі, у строки і в порядку, що   встановлені  договором.

Відповідач  не виконав своїх обов'язків за договором по своєчасних  розрахунках за  надані послуги. Його  представник в засіданні визнав  позовні вимоги в частині основного  боргу, тому позовні вимоги  про  стягнення  13.005грн. 92коп. підлягають  задоволенню.

Частиною 2 ст.625 ЦК України  встановлено, що  боржник, який прострочив виконання  грошового  зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити  борг з  урахуванням  інфляції  і 3% річних, тому вимоги позивача про  стягнення  2188грн.57коп. втрат від  інфляції та 641грн.19коп. –3% річних   за період  прострочки  сплати  грошових коштів  з 01.10.2005року по  01.07.2007року   також  підлягають  задоволенню.

Розглядаючи  вимоги позивача в частині стягнення пені, нарахування якої  передбачено  пунктом 5.4 договору, суд  виходить  із  наступного.

Пункт 6 ст.231 Господарського  Кодексу  України визначає, що  штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань  встановлюються у відсотках,   розмір  яких  визначається  обліковою  ставкою  Національного  банку України за весь  час  користування чужими  коштами, якщо  інший  розмір  відсотків  не  передбачено  законом або  договором.

В той же час відповідно до  ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних  санкцій  за прострочення виконання зобов'язання, якщо  інше не  встановлене законом або  договором, припиняється через  шість місяців від  дня, коли зобов'язання мало  бути  виконано. Тобто, за нормами  ГК України пеня  не  має тривалого  характеру та через  шість  місяців після дня виникнення прострочки слід  припинити  її  нарахування.

Сторони в договорі не  визначили  конкретного  періоду  нарахування пені, а лише обмежили  її  розмір   та порядок нарахування (за кожен  день  прострочки), не  визначивши при  цьому кінцевий  термін  обчислення. Тому, суд  вважає  необхідним застосувати  норму п.6 статті  232 ГК України, у зв'язку з  чим нарахування пені повинно  бути  припинено через  шість  місяців від  дня коли зобов'язання  мало  бути  виконано.

Суд  також  зазначає, що в силу статті 232 Господарського  Кодексу України, при  реалізації  в  судовому порядку  відповідальності  за порушення в сфері  господарювання застосовуються  загальний та скорочені строки позовної  давності, передбачені Цивільним Кодексом України, якщо  інші строки  не  встановлені Господарським  Кодексом України.

Статтею 258 ЦК України визначені спеціальні строки  позовної  давності в один  рік в частині стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином статті  258 ЦК України та 232 ГК України підлягають  застосуванню  одночасно, оскільки  вони  не  суперечать, а доповнюють  одна одну.

Період  нарахування пені в силу ч.6 статті 232 ГК України  починається з 24.09.2005року по 22.01.2006року (в залежності від  дати  надіслання кожного  рахунку) та закінчується відповідно з 24.03.2006року по 22.07.2006року.

Крім  того, позивачем також   пропущено  строк позовної  давності щодо стягнення пені, передбачений ст.258 ЦК України.

З урахуванням  викладеного  позовні вимоги про  стягнення пені задоволенню  не  підлягають.

Судом не  приймаються, з огляду на належність  та допустимість  доказів, посилання відповідача на укладення сторонами   нового  договору 18.12.2005року, оскільки  наданий ним примірник підписаний від  імені позивача  не  директором  Присяжнюк В.Г., а  невідомою  особою, підпис якої  не  засвідчено  печаткою  позивача. З приводу підписання зазначеного договору та відсутності на ньому печатки  позивача представник відповідача не  зміг  надати  будь-яких  обгрунтованих  пояснень, в той час як представник позивача  стверджує, що  зазначений договір  позивачем в установленому законом порядку не  укладався і за його  даними  не обліковується.

Витрати по сплаті державного мита та  за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до  ст.49 ГПК України відносяться сторони пропорційно  від  суми  задоволених  позовних  вимог.

В засіданні за згодою представників сторін оголошувалася вступна та резолютивна частина рішення.

На підставі п. 1, 7 ст. 193, ч. 6 ст. 232 Господарського Кодексу України, ст. 258, 526, ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України  та керуючись ст.ст. 44, 49, 77, 82-85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні   вимоги  задовольнити  частково.

2. Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Херсонське автотранспортне підприємство 16563" м. Херсон  Бериславське шосе, 44  р/р 2101 ФАБ «Південний» в м.Херсоні  МФО 352640 код 03119026   на користь міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона" м. Херсон Жовтнева площа, 9  р/р в ХОД ВАТ «Райффайзен банк «Аваль»  МФО 352093 код 03355726 -  13.005грн.92коп.  основного боргу,  2.188грн.57коп. втрат від інфляції,  641грн.19коп.  –3% річних,    158грн.36коп.  витрат по сплаті  державного мита  та  65грн.77коп.  витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ   видати  після набрання рішенням   законної сили.

3. Відмовити в задоволенні позовних   вимог  про стягнення 13.005грн.92коп. пені.

Суддя                                                                        З.І. Ємленінова

Рішення оформлено  відповідно до

ст. 84 ГПК України 07.08.2007року.