ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.07 р.                                                                                 Справа № 29/150а

11 год. 50 хвилин, м. Донецьк, вул.Артема157, нарадча кімната             Господарський суд Донецької області у складі  головуючого судді  Гаврищук Т.Г. при секретарі судового засідання Пашко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  - Відкритого акціонерного товариства “Точмаш” м.Донецьк

до відповідача – Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,  з боку відповідача – Донецької міської ради м.Донецьк

про визнання недійсним  податкового повідомлення-рішення №/0/4370/10/15-16-23/1 від 13.02.2007р.

за участю представників сторін:

від позивача – Боднар С.О.(за довір.)

від відповідача – Перешивайло О.О. – зав.сектором представництва інтересів у судах(за довір.), Яковенко О.В. – ст. держподатковий інспектор (за довір.)

від третьої особи – Луканов В.М.(за довір.)

Суть справи :

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Точмаш” , звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку  про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №.0/14370/10/15-16-23/1 від 13.02.2007р.

Додатковою заявою від   14.08.2007р. позивач змінив номер оспореного рішення  та просить визнати недійсним податкове повідомлення-рішення №/0/4370/10/15-16-23/1 від 13.02.2007р. в розмірі 1440192 грн.84 коп.

В обгрунтування позову  позивач посилається на наявність колізії (суперечності) між

нормами Закону України “Про систему оподаткування” , Бюджетного кодексу України з одного боку, та Законами про державний бюджет України на відповідний рік, а тому вважає необхідним застосовування положення п.п.4.4.1 п.4.4 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Крім того, позивач зазначив, що за результатами камеральної перевірки уточнюючого розрахунку по податку на землю за 2005р.(січень-грудень 2005р.), що був прийнятий відповідачем 28.04.05р. за №2718, було винесено податкове повідомлення-рішення №/0/16198/10/13-31-1, яке постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.12.2005р. по справі №25/203а було визнано недійсним.

Відповідач проти позову заперечує і вважає, що рішення прийняте у відповідності до норм чинного законодавства по факту порушень, встановлених актом перевірки від 03.11.2006р. №233/15-16-23/1/14300579. Відповідач вважає, що згідно до вимог ст.5,14 Закону України “Про плату за землю” позивач є платником земельного податку.Відповідач зазначив, що статтею 1 Закону України “Про систему оподаткування” встановлено, що ставки, механізм справляння податків і зборів(обов”язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.Закон України “Про державну підтримку підприємств, науково-дослідних інститутів і організацій, які розробляють та виготовляють боєприпаси, їх елементи та вироби спецхімії” не є законом про оподаткування.

Ухвалою суду від 18.07.2007р. до участі у справі в якості  третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,  з боку відповідача, було залучено Донецьку міську раду, яка вимоги позивача вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Третя особа також зазначила, що міністерство фінансів України на виконання доручення Кабінету Міністрів України та Комітету Верховної Ради України з питань фінансів і банківської діяльності листами від 15.09.2005р. №31-17150-09-28/19616 та №31-17150-09-28/19619 надало роз”яснення, згідно до яких позивач неправомірно застосовує пільгу щодо сплати земельного податку.

У судовому засіданні досліджені надані сторонами, третьою особою письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи  та дослідивши письмові докази, суд встановив:

Позивач є юридичною особою, включений до ЄДРПОУ за номером №14300579 та як платник  податків  перебуває  на  обліку у Спеціалізованій державній податковій інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку була проведена планова виїзна перевірка дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005р. по 30.06.2006р., за результатами якої складений акт  від 03.11.2006р. №233/15-16-23/1/14300579 та прийнято податкове повідомлення-рішення /0/4370/10/15-16-23/1 від 13.02.2007р. ., яким  позивачеві згідно підпункту “б” п.п.4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” , ч.1 ст.2, ч.1 ст.12, ч.1 ст.7 Закону України “Про плату за землю”  було визначено податкове зобов’язання з земельного податку в сумі 1440192,84 грн., у тому числі основний платіж 960128,56 грн., штрафні (фінансові) санкції – 480064,28 грн.. Штрафні (фінансові) санкції нараховані згідно  п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Із змісту акту перевірки вбачається, що підставою для визначення суми податкового зобов‘язання послужив  висновок податкового органу про те, що позивач у порушення ч.1 ст.2, ч.1 ст.12 Закону України “Про плату за землю” занизив земельний податок за липень-грудень 2005р. по розрахунку від 11.07.2006р. №12827 в розмірі 960128,56 грн., у т.ч. за липень 2005р. – 160021,43 грн., серпень 2005р. – 160021,43 грн. , вересень 2005р. – 160021,43грн., жовтень 2005р. – 160021,43 грн., листопад 2005 року – 160021,43 грн., грудень 2005р. – 160021,41 грн.

Факт використання позивачем земельної ділянки, що зазначена в акті перевірки, та           правильність здійсненого відповідачем розрахунку донарахованої суми плати за землю позивачем не оспорюється.

Позивачем до податкового органу 11.07.06р. за №12827 було подано розрахунок суми земельного податку  на 2005 рік , у якому задекларовано суму податку за липень-грудень 2005р. в розмірі 53674,64 грн.  та  суму пільги  1920257,14 грн., площа на яку надана пільга – 633481,6кв.м.  Документ, на підставі якого задекларовано пільгу – Закон України “Про підтримку підприємств...”.

З акту перевірки та наданого відповідачем розрахунку вбачається, що позивачеві було визначено суму податкових зобов’язань з земельного податку за липень-грудень 2005р. в розмірі 960128,56 грн., штрафні санкції згідно  п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” в сумі 960468,56 грн.

Донарахування наведених сум податкового зобов’язання суд вважає таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, виходячи з наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки  і  збори  в порядку і розмірах, встановлених законом.  Згідно з п.1 частини 2 ст.92 Конституції виключно законами України встановлюються  система  оподаткування,  податки  і  збори.

За правилами ст..1 Закону України “Про систему оподаткування” від 25 червня 1991 року N 1251-XII ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами  України,  крім  законів про оподаткування.

Зміни  і  доповнення  до  цього Закону, інших законів України про оподаткування стосовно надання пільг, зміни податків, зборів (обов'язкових платежів), механізму їх сплати вносяться до цього Закону, інших законів України про оподаткування не пізніше, ніж за шість місяців до початку нового бюджетного року і набирають чинності з початку нового бюджетного року. Це правило не застосовується у випадках зменшення розміру ставок податків, зборів (обов'язкових платежів) або скасування пільг з оподаткування та інших правил, які призводять до порушення правил конкуренції та створення податкових переваг окремим суб'єктам підприємницької діяльності або фізичним особам.

За приписами ст. 7 Закону України “Про систему оподаткування” зміна податкових ставок і механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) не можуть запроваджуватися Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.14 цього Закону плата ( податок) за землю належить до  загальнодержавних  податків   і   зборів  (обов'язкові платежі).

Розміри та порядок плати  за  використання земельних ресурсів визначені  Законом України “Про плату за землю”.

Згідно до ст. 2 Закону України  "Про плату за землю"  використання  землі в Україні є платним.  Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати. Об'єктом  плати  за землю є земельна ділянка,  яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди.  Суб'єктом плати за землю (платником) є власник землі і землекористувач, у тому числі орендар (ст.5 цього Закону).

За приписами ст.14 наведеного Закону юридичні особи самостійно   обчислюють  суму земельного податку в порядку, визначеному цим Законом.

Статтею 12 Закону  України  "Про  плату  за  землю"  встановлений перелік осіб, які звільняються від земельного податку , у тому числі пункт 17) підприємства, науково-дослідні інститути та організації, визначені статтею 3 Закону України "Про державну підтримку підприємств, науково-дослідних інститутів та організацій, які розробляють та виготовляють боєприпаси, їх елементи та вироби спецхімії" -  до яких належить позивач.

Законом України “Про внесення змін до Закону України  "Про Державний бюджет України на 2005 рік"  та деяких інших законодавчих актів України” були внесені зміни до Закону  України  "Про  плату  за  землю" , у тому числі виключено пункт  17  частини  першої статті 12 .

Наведений Закон не є Законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Цей закон офіційно оприлюднений у газетах “Урядовий кур’єр” №58 від 31.03.2005р., “Голос України” №59 від 01.04.2005р. та набув чинності з 31.03.2005р. Тобто, наведеним законом Верховною Радою України пільга, передбачена пунктом  17  частини  першої статті 12  Закону  України  "Про  плату  за  землю" , була скасована з 31.03.2005р. Таким чином, суд вважає, що позивач припустився порушення вимог Закону  України  "Про  плату  за  землю" та безпідставно застосував пільгу щодо звільнення від земельного податку за липень-грудень 2005р.

Суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для застосування положень п.п.4.4.1 п.4.4 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” , оскільки обов”язок щодо сплати земельного податку за спірний період чітко визначений спеціальним Законом України “Про плату за землю”.

Згідно до п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та  закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових  періодів,  що  минули. Відповідачем при визначенні штрафних санкцій  були дотримані наведені вимоги.

Посилання позивача на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 19.12.2005р. по справі №25/203а судом не прийнято до уваги, виходячи з наступного.

Предметом позову по справі №25/203а було визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0/16198/10/13-31-1 від 02.06.2005р., прийнятого відповідачем на підставі акту камеральної перевірки від 31.05.2005р. №159/13-31-1/14300579 податкових розрахунків земельного податку за 2005 рік (вх..№194 від 31.01.2005р. та уточнюючого розрахунку вх. .№2718 від 28.04.2005р.).Наведеною постановою встановлено, що застосування або не застосування платником пільги, у вигляді звільнення від земельного податку, не може вважатися підставою для проведення камеральної перевірки, оскільки це не є арифметичною або методологічною помилкою.

Предметом же позову по цій справі є податкове повідомлення-рішення №/0/4370/10/15-16-23/1 від 13.02.2007р. , яке було прийняте відповідачем за результатами  планової  виїзної перевірки дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства , у т.ч. земельного податку з урахуванням поданого позивачем  11.07.06р.(вх. №12827) податкового розрахунку земельного податку на 2005 рік.

Крім того, суд звертає увагу на те, що постановою Донецького апеляційного господарського суду встановлено, що Верховною Радою пільга передбачена п.17 ч.1 ст.12 Закону України від 03.07.1992р. №2535 “Про плату за землю” скасована з 31.03.2005р., та було зобов”язано Управління Державного казначейства у Донецькій області повернути з місцевого бюджету надмірно сплачений земельний податок за січень, лютий, березень 2005р..

З урахуванням вищевикладеного вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.67, 92 Конституції України , ст..1,14 Закону України “Про систему оподаткування”, ст.12,14 Закону України “Про плату за землю”, ст.4 , ст.6, п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”ст.ст.17-20,69-72,86,94,158-163, 167,185,186,254, п.6,7 розділу V11 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства “Точмаш”  до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку  про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0/4370/10/15-16-23/1 від 13.02.2007р. в розмірі 1440192 грн.84 коп.

Судові витрати по справі у вигляду судового збору покласти на позивача.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження буде подано, але апеляційна скарга не була подана у зазначений строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку .Про апеляційне оскарження постанови суду спочатку подається заява. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через господарський суд Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суддя

Постанова в повному обсязі виготовлена 22.08.2007р.

Надрук. 4 примір.

1 суду

2 сторонам

1 третій особі