СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

місто севастополь

12 липня 2007 року

Справа № 20-12/081

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Градової О.Г.,

суддів
Голика В.С.,

Волкова К.В.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2, довіреність НОМЕР_2,

відповідача: Шульга К.В., довіреність №402010
від 23 травня 2007 року,

Никольська К.Б.,
довіреність №407310 від 24 травня 2007 року,

Зінченко Ю.В.,
довіреність №470010 від 12 червня 2007 року,

розглянувши апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Балаклавському районі міста Севастополя на постанову
Господарського суду міста Севастополя (суддя Харченко І.А.) від 17 травня 2007
року у справі №20-12/081 за позовом  суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1) до Державної податкової інспекції у Балаклавському районі міста
Севастополя (вул.7 Ноября, 3, Севастополь, 99042) про визнання недійсним
податкового рішення НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій у розмірі 3008,50
грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач  звернувся з позовом про визнання недійсним
податкового рішення про застосування
штрафних санкцій у розмірі 3.008,50 грн.

Позов обґрунтований тим, що
відповідачем проводилась контрольна закупка без дотримання діючого
законодавства та без відповідного документального оформлення, вказана у акті
перевірки сума готівки 659,89грн.  не
відповідає дійсності.

При розгляді справи судом першої
інстанції встановлено, що відповідачем застосовані до позивача штрафні санкції
за  не проведення розрахункової операції
на 99,05грн. через реєстратор розрахункових операцій та за невідповідність на
502,65грн. Факт не проведення розрахункової операції через реєстратор
розрахункових операцій позивач не оспорює, доказів знаходження на місті
проведення розрахункових операцій готівки, що не проведена через реєстратор
розрахункових операцій відповідач суду не надав, готівку перевіряючі  не перераховували, опис купюр не складали.

Постановою господарського суду
позов задоволено частково. Визнано недійсним податкове рішення в частині
застосування штрафних санкцій в розмірі 2513,25грн. У частині визнання
податкового рішення про застосування штрафних санкцій в розмірі  495,25 грн. відмовлено.

Постанова мотивована тим, що
відповідачем не доведено невідповідність готівки на місті проведення
розрахункових операцій суми коштів, що проведена через реєстратор розрахункових
операцій. Що до визнання недійсним рішення про застосування штрафних санкцій в
розмірі 495,25 грн. -позивач фактично не оспорює  здійснення порушення (не проведення операції
через реєстратор).

Відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить постанову в частині визнання недійсним податкового
рішення про застосування штрафних санкцій в сумі 2513,25грн. скасувати, як
прийняту при порушенні норм процесуального права, викладені у постанові
висновки не відповідають обставинам справи.

Заперечень на апеляційну скаргу не
надійшло.

У судовому засіданні з 10 до 12
липня 2007 року оголошувалася перерва, представники відповідача підтримали
доводи апеляційної скарги,  представник
позивача з апеляційною скаргою не погодилися тому, що перевірка була незаконною,
перевіряючі  не підраховували готівку.

На підставі статей 184, 195, 196,
198 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний господарський суд
витребував додаткові докази (а.с.100-103), перевірив доводи сторін і письмові
докази, встановив наступне.

30 жовтня 2006 року керівником
Державної податкової інспекції у Балаклавському районі міста Севастополя
Борисовим С.В. на підставі акту перевірки НОМЕР_3 стосовно позивача прийнято
рішення НОМЕР_4 про застосування штрафних санкції у розмірі 3.008 грн.50коп.
(а.с.10).

Це рішення прийнято з метою
доведення строку сплати штрафних санкцій і після оскарження позивачем первинно
прийнятого 22 вересня 2006 року рішення НОМЕР_5 про застосування такого ж
штрафу, скарга позивача рішенням Державної податкової адміністрації в місті
Севастополі НОМЕР_6 залишена без задоволення, про що позивачу своєчасно
направлено мотивоване рішення, це підтверджується письмовими доказами (а.с.
23-26).

З вказаного акту перевірки
вбачається, що 1 вересня 2006 року з 16.56 годин до 18.05 годин  співробітниками відповідача  ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6
здійснена перевірка магазину, що належить позивачу. Перевірка здійснена  у присутності ОСОБА_7 (реалізатор), яка
відмовилась підписати  акт. (а.с.7-8).

Акт перевірки складений на бланку
без НОМЕР_7 у двох примірниках, перший екземпляр залишений податковому органу
та зареєстрований у відповідача за НОМЕР_8, другий -залишений
позивачу.(а.с.7-8). Обидва екземпляра ідентичні.

6 вересня 2006 року позивач
надіслав заперечення на акт (а.с.19), які залишені без задоволення (а.с.
20-21).

Дослідив докази, апеляційний
господарський суд стосовно встановлених перевіркою порушень встановив наступне.

По штрафним
санкціям у сумі 495,25 грн.

При перевірці засвідчений факт
продажу: 1 плитки шоколаду -10,95 грн., 1 пляшки шампанського -27грн. 1 пачки
макаронів -1,95 грн.,  2 пачки вареників
-6,50 грн., 1 пляшки „Хортиця” -18,15грн, 1 кг. рису -3,75 грн., 1 пачки
вермішелі -1,95грн, 1 пачки солі -0,80 грн., 1 пляшки кетчупу -4,75 грн., 1
банки кофе -12,40 грн., 2 пакета -0,30 грн., 1 кг цукру  -5,20 грн., 2 пляшки „Лонгер” -на суму 8,60
грн., усього на 99,05 грн., без проведення цієї операції через реєстратор
розрахункових операцій та видачі розрахункового документу (а.с.8).

При підрахунку вартості окремого
товару загальна сума складає 102,30грн.

Однак, як пояснили представники
відповідача, загальна вартість проданих товарів була 99,05грн.,  при вказані окремої вартості кожного товару
допущена помилка, однак вона не вливає на загальну вартість товару -вона
складає 99,05грн.

Позивач проти цього ніяких
заперечень не надав, не оспорює продаж товару на 99,05грн. без проведення
операції через реєстратор.

Відповідно до пункту 1 статті 3
Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (у редакції Закону
України N1776-III від 1 червня 2000 року, з змінами, далі Закон України
N1776-III) №1776-111 суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій при продажу товарів у сфері торгівлі
зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки через
реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових
документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

За порушення цих обов'язків пунктом 1
статті 17 вказаного Закону  встановлена
відповідальність у виді фінансових санкцій у п'ятикратному розмірі вартості
проданих товарів.

Таким чином, відповідачем правомірно
застосовані до позивача за здійснення порушення фінансові санкції у
встановленому законом розмірі (продаж на 99,05 грн. х 5 = 495,25грн.).

Таким чином рішення відповідача на
суму фінансових санкцій 495,25грн. є правомірним. Судове рішення у цій
частині  прийнято без порушень законодавства.

По штрафним
санкціям у сумі 2.513,25 грн.

З акту перевірки слідує, що на
місті проведення розрахунків було 659,89грн., а у денному звіті реєстратора
розрахункових операцій вказана сума 58,19грн. Невідповідальність готівки сумі
коштів, вказаної у денному звіті, з урахуванням суми покупки 99,05грн. склала
502,65грн.

Позивач заперечує проти того, що на
місті проведення розрахункових операцій знаходилися кошти, які не були
проведені через реєстратор розрахункових операцій.

Як вбачається з показань свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10(особи що були перевіряючими) готівку, що знаходилася
на місті проведення розрахункових операцій, перевіряючі не підраховували, в
акті про суму готівки вказано на підставі слів реалізатора, яка самостійно
підрахувала кошти, але не надала перевіряючим готівку для підрахування та
складення опису купюр.

Відповідно до частини 3 статті 86
Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює достатність і взаємний
зв'язок доказів у їх сукупності.

Апеляційний господарський суд
вважає, що у справі не має достатньо доказів про суму готівки, що знаходилася
на місті проведення розрахункових операцій та не була проведена через
реєстратор розрахункових операцій, акт перевірки та показання свідків ні є
сукупністю  доказів, які б підтверджували
знаходження на місті проведення розрахунків 659,89грн., тому що фактично є
доказами, складеними одними і теми ж
особами. Крім того, з показань свідків вбачається, що перевіряючі дійсно
не підраховували кошти, на чому наполягає позивач, тобто у акті перевірки
вказані не встановлені самостійно перевіряючими
обставини.

У зв'язку з чим, апеляційний
господарський суд згодний з висновками суду першої інстанції про те, що не
доведена сума невідповідності готівки суми, вказаної у денному звіті, що стало
підставою для визнання рішення відповідача частково недійсним.

Апеляційний господарський суд не
приймає як докази пояснення ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 (а.с. 28-31, 41-45) тому,
що ці пояснення не відповідають засобу доказування, відповідно до статті 69, 77
Кодексу адміністративного судочинства України свідок надає показання у судовому
засіданні.

Про
законність перевірки

Як слідує з наказу НОМЕР_9, плану перевірок,  розпорядження НОМЕР_10 і посвідчень на перевірку  (а.с. 46-49, 100-103)  перевірка позивача була відповідачем
запланована, перевіряючі мали на це посвідчення.

Відповідно до статей 15 і 16 Закону України №1776-Ш органи державної
податкової служби України здійснюють контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги)
шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством
України, при цьому плановою перевіркою є перевірка, що передбачена планом.

Також стаття 11  Закону України
"Про державну податкову службу в Україні" (в редакції Закону України
№3813-XII від 24 грудня 1993 року з змінами) надає податковим органам право на
:

1) здійснення документальних
перевірок, які можуть бути виїздними та позаплановими, мета документальних
перевірок - своєчасність, достовірність і повнота нарахування і сплати податків
та зборів (обов'язкових платежів),

2) здійснювати контроль за
додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у
встановленому законом порядку; наявністю свідоцтв про державну реєстрацію
суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів
господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону,
такий контроль не є документальною перевіркою.

Стаття 11-1 вказаного Закону є
спеціальною нормою, яка регулює порядок та підстави для здійснення
документальних перевірок.

По справжній справі не
здійснювалася документальна перевірка позивача стосовно податків, податковим
органом був здійснений контроль за дотримання вимог певних законів, що
регулюють неподаткові платежі.

Вказана стаття 11-1 містить
посилання на те, що  перевірка дотримання
Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" це позапланова
перевірка, "а в інших випадках
-  за рішенням суду." А також
передбачає, що  позапланова виїзна
перевірка здійснюється на підставі лише рішення суду, і разом з цим і за
рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.

Апеляційний господарський суд
вважає, що слідує застосовувати спеціальні норми закону про планову перевірку
дотримання порядку проведення готівкових розрахунків за товари. Це статті 15 і
16 Закону України №1776-Ш.

Ніяких  вимог щодо попереднього повідомлення про
здійснення перевірки дотримання Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг" цей закон не передбачає.

А тому доводи позивача про
незаконність перевірки є необґрунтованими.

На підставі викладеного, апеляційний
господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, судове
рішення без порушень норм процесуального права, викладені у ньому висновки
відповідають обставинам справи, інших підстав для скасування судового рішення
не має.

Керуючись статтями 195, 198, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В
:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Балаклавському районі міста Севастополя залишити без
задоволення.

Постанову Господарського суду міста
Севастополя  від 17 травня 2007 року у
справі №20-12/081  залишити без змін.

Ухвала набирає законну силу з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту
проголошення.

Головуючий суддя                                        О.Г.
Градова

Судді
В.С. Голик

К.В.
Волков