ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.03.2007
Справа №2-22/1137-2007А

За позовом ВАТ “Совєтський Райселькомунгосп” ( смт.Совєтський, вул. 50 років СРСР,2)

До відповідача ДПІ в Совєтському районі АРК (смт.Советський, вул.Механізаторов, 1).

Про визнання недійсними податкових повідомленнь-рішеннь.

Суддя Яковлєв С.В.

За участю секретаря Дулімової В.І.

Представники:

від позивача – Сахненко О.В.  – керівник, посвід №282.

Від відповідача – Трегуб В.О. -  пред-к, дов. від 31.12.2006 р.

Филипович М.В. – перд-к, дов., від 31.12.2006 р.

Сутність спору: ВАТ “Совєтський Райселькомунгосп” ( далі позивач)  звернулось  до господарського суду АРК з позовом , в якому просило  визнати його  податковий борг у сумі 14465 грн. сплаченим,  спонукати ДПІ в Совєтському районі АРК (далі відповідач) внести зміни до особового рахунку  позивача шляхом відображення платіжного доручення № 65 від 19.07.2001 р.  у сумі 14465 грн. с наступною відміною штрафних санкції. Вимоги мотивовані тим, що відповідач незаконно вважає, що позивач має заборгованість по єдиному податку , неправомірно здійснюючи розподіл коштів, яки перераховуються останнім за поточними податковими зобов’язаннями, в наслідок чого у нього виникає  необґрунтований податковий борг, а відповідач застосовує до нього штрафні санкції.

Під час судового засідання, яке відбулось 05.03.2007 р., позивач уточнив позовні вимоги,  доповним їх вимогами  про скасування  податкових повідомлень-рішень відповідача № /0/405/10 від 28.07.2006 р. на суму 44,01 грн., № /0/405/10 від 28.07.2006 р. на суму 21044,91 грн., № /0/405/10 від 28.07.2006 р. на суму 2115,13 грн., № /0/2101/10 від 27.12.2006 р. насуму 9303,24 грн., № /0/2101/10 від 27.12.2006 р. на суму 1134,60 грн.

Відповідач під час судового засідання, яке відбулось 20.02.2007 р., надав відзив на позов  ( вих № 624/10/100 від 19.02.2007 р.) , в якому з позовними вимогами не погодився , вказавши, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Розглянувши   матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Позивач , виконуючи вимоги Закону України  “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” , надав розрахунок сплати єдиного податку  за 2003 р., відповідно до якого визначено податкове зобов’язання  у сумі 1779 грн., розрахунок сплати єдиного податку  за 2004 р., в якому визначено сума податкового зобов’язання до сплати у розмірі 9029 грн., рохрахунок сплати єдиного податку за 2005 р., в якому  сума податкового зобов’язання  визначена у розмірі 35555 грн., розрахунок сплати єдиного податку  за 2006 р., в якому до оплати визначена сума податкового зобов’язання  у розмірі 48909 грн.

Позивачем надані копії платіжних документів, яки підтверджують перерахування зазначених сум.

Відповідач 28.07.2006 р. надіслав на адресу позивача повідомлення-рішення  № /0/405/10 , згідно з яким  на підставі  п.п.17.1.7.п.17.1. ст. 17 Закону України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  за затримку на 25 календарних днів  граничного строку  сплати  узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 440,10 грн. позивач  мав сплатити  штраф у розмірі 10% у сумі 44,01 грн.

Відповідач 28.07.2006 р. надіслав на адресу позивача повідомлення-рішення  № /0/40510 , згідно з яким  на підставі  п.п.17.1.7.п.17.1. ст. 17 Закону України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  за затримку на 90 календарних днів  граничного строку  сплати  узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 42089,82 грн. грн. позивач  мав сплатити  штраф у розмірі 50% у сумі  21044, 91 грн.

Відповідач 28.07.2006 р. надіслав на адресу позивача повідомлення-рішення  № 0/0/405/10 , згідно з яким  на підставі  п.п.17.1.7.п.17.1. ст. 17 Закону України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  за затримку на 83 календарних днів  граничного строку  сплати  узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 10575,65 грн. позивач  мав сплатити  штраф у розмірі 20% у сумі  2115, 13  грн.

Крім того,  відповідач 27.12.2006 р. надіслав на адресу позивача повідомлення-рішення  № /0/2/02 , згідно з яким  на підставі  п.п.17.1.7.п.17.1. ст. 17 Закону України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  за затримку на 49 календарних днів  граничного строку  сплати  узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі  5673,00 грн. позивач  мав сплатити  штраф у розмірі 20% у сумі  1134,60  грн.

Відповідач 27.12.2006 р. надіслав на адресу позивача повідомлення-рішення  № /0/2102  , згідно з яким  на підставі  п.п.17.1.7.п.17.1. ст. 17 Закону України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  за затримку на 90 календарних днів  граничного строку  сплати  узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 18606,43 грн. позивач  мав сплатити  штраф у розмірі 50% у сумі  9303,24  грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування  зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 67 Конституції України  визначає, що кожен  зобов’язаний сплачувати  податки і збори  в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно ст. 3 Указу Президента України “Про спрощену  систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів  малого підприємництва” суб’єкти підприємницької діяльності  – юридичні особи  сплачують  єдний податок  щомісяця не пізнійше 20 числа наступного місяца на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.  Ст. 4 зазначеного Указу  визначає, що суб’єкти підприємницької діяльності  – юридичні особи за результатами  господарської діяльності  за завітний податковий період (квартал) подають до органу державної податкової служби  до 20 числа місяца, що наступає за звітним податковим періодом,  розрахунки про сплату единого податку, а також платіжни доручення про сплату  єдиного податку за звітний період з позначкою банку про зарахування коштів.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення  зобов’язань  юридичних або фізичних осіб  перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків  і зборів ( обов ‘язкових платежів) є Закон України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Ст. 1 закону визначає, що податковим боргом ( недоїмкою)  є податкове  зобов’язання ( з урахуванням  штрафних санкцій  за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку , але не сплачене  у встановлений строк, а також пеня , нарахована  на суму такого податкового зобов’язання.

Порядок  подання  податкових декларацій та визначення суми податкових зобов’язань встановлений у ст. 4 вказаного закону.

У п. 5.3.1 ст. 5 Закону України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено, що  платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму  податкового зобов’язання, зазначену  у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п.4.1.4п.4.1.ст.4 Закону для подання декларації  платника податків.

Відповідно до п.п. 5.4.1.п.5.4. ст. 5 вказаного закону  узгоджена сума  податкового зобов'язання, яка не сплачена у строки, визначені у Законі, визнається сумою  податкового боргу платника податків.

У разі,  коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання  в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.  Податкові вимоги також надсилаються платникам податків , які  самостійно подали податкові декларації, але не погасили суму податкових зобов'язань у встановлені законом строки, без попереднього  направлення ( вручення) податкового повідомлення ( п.п. 6.2.1., 6.2.2. п. 6.2. ст. 6 17 Закону України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” ).

Згідно з п.7.7 ст. 7 Закону України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податковий борг погашається  попередньо погашенню податкових зобов’язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення.

Штрафні санкції  за порушення  податкового законодавства накладаються на платника податків  у розмірах, визначених у ст.17 Закону України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Згідно з п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 зазначеного закону у разі , коли платник податків  не сплачує узгоджену суму  податкового зобов’язання  протягом  граничних строків, визначених цим законом, він зобов’язаний сплатити штраф у  розмірі 10% погашеної суми податкового боргу  при затримці  до 30 календарних днів, наступних  за останнім днем граничного строку  сплати узгодженої суми податкового зобов’язання,  у розмірі 20%  погашеної суми податкового боргу – при затримці від 31 до 90 календарних днів,  у розмірі 50 % погашеної суми податкового боргу -  при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку  сплати узгодженої суми податкового зобов’язання.

Позивачем надана копія платіжного  доручення № 65 від 19.06.2001 р. на суму 14465 грн. у графі “Призначення платежу “ якого, вказано : “Єдиний податок  для малого бізнесу за липень 2001 р. , нарахований та перерахований повністю.” На зазначеному платіжному дорученні є відмітка банку “Україна” про проведення зазначеного платежу.

У матеріалах справи є копія  повідомлення регіонального представника  ліквідатора банку “Україна” № 11/2-04/87 від 23.08.2005 р., в якою вказано, що на перерахований позивачем відповідно до платіжного доруження № 65 від 19.06.2001 р. платіж у сумі 14465 грн. заявила грошові вимоги  ДПА у м.Сімферополь, зазначені  вимоги включени у реєстр кредиторів банку “Україна “ у третю чергу.

Вивчивши вказані документи, суд прийшов до висновку , що позивач сплатив узгоджену суму податкового зобов’язання по єдиному податку за липень 2001 р. , перерахувавши зі свого поточного рахунку, відкритого у банкі “Україна”, платіжним дорученням № 65  від 19.06.2001 р.  14465 грн.

За таких обставин , приймаючи до уваги те, що саме вказана сума визначена відповідачем згідно з даними  особового рахунку позивача  податковим боргом , суд, керуючись ст.1 Закону України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”,  вважає, що підлягають задоволенню вимоги по  спонуканню відповідача внести зміни до його особового рахунку шляхом відображення платіжного доручення № 65 від 19.07.2001 р.  у сумі 14465 грн. с наступною відміною штрафних санкції.

У відзиві на позов відповідач підтверджує факт повної сплати позивачем в період часу з 01.07.2003 р. по 31.12.2006 р. сум узгоджених ним податкових зобов’язань по єдиному податку  за вказаний період часу.

Вивчивши вказані документи  , керуючись  Законом України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, приймаючи до уваги підтвердження наданими стронами матеріалами сплату позивачем єдиного податку , суд приходить до висновку , що відповідач помилкового встановив факт порушенням позивачем граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання по єдиному податку , передбаченого Указом Президента України “Про спрощену  систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів  малого підприємництва”,  п.п. 5.3.1.п.5.3.ст.5. Закону України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. В силу викладеного суд вважає, що,  у відповідача були відсутні правові підстави самостійно змінювати призначення платежу під час надходження коштів, перерахованих позивачем  при сплаті узгодженої суми податкового зобов’язання по єдиному податку за період часу з 01.07.2003 р. по 31.12.2006 р.

В силу викладеного , суд вважає, що в порядку передбаченому ст. 72 КАСУ, відповідачем не надані докази наявності у позивача на 28.07.2006 р. та 27.12.2006 р. податкового боргу (недоїмки) в розумінні ст.1 Закону України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  по єдиному податку , у зв’язку чим дії його посадових осіб по винесенню податкових повідомлень-рішень № /0/405/10 від 28.07.2006 р. на суму 44,01 грн., № /0405/10 від 28.07.2006 р. на суму 21044,91 грн., № /0/405/10 від 28.07.2006 р. на суму 2115,13 грн., № /0/2101/10 від 27.12.2006 р. на суму 9303,24 грн., № /0/2102/10 від 27.12.2006 р. на суму 1134,60 грн.   не відповідають вимогам Закону України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. За таких обставин підлягають задоволенню вимоги щодо їх скасуванню .

З 01.09.2005 р. набрав чинності Кодекс  адміністративного судочинства України.                Згідно зі ст. 3 КАСУ справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, суб’єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова особа чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних  управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних Положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАСУ)  до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам  відповідно до Господарського процесуального кодексу України  1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 6 Закону України „Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” №2953-1У від  06.10.2005р., що набрав чинність 01.11.2005р. до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального  кодексу України 1991 року, вирішують  у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу  адміністративного судочинства України.

Ст. 1 Господарського процесуального кодексу України ( далі ГПК України) визначає, що  підприємства, установи, організації, інші юридичні особи( у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому  порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності , мають право звертатися до  господарького суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, в тому числі по приватизації майна,   та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених  у законодавстві, справи про банкрутство, справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової плати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції, справи, яки виникають із корпоративних відносин у спорах між господарськими товариствами та їх учасниками.

Вимоги позовної заяви щодо визнання його  податкового боргу у сумі 14465 грн. сплаченим  є вимогами по встановленню певного факту, такі спори  не підлягає розгляду у господарських судах України.

В силу викладеного суд приходить до висновку, що  у зазначеній частині позовних вимог справа відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних Положень КАСУ не може вирішуватись Господарським судом АРК.

За таких обставин  суд вважає, що підлягає закриттю по п. 1 ч.1 ст. 157 КАСУ провадження у справі у частині вимог  по визнанню податкового боргу позивача у сумі 14465 грн. сплаченим.

Під час судового засідання, яке відбулось 22.03.2007 р. були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Відповідно до ст. 163 КАСУ  постанову складено 27.03.2007р.

Керуючись ст. 94, 98, 157, 160-163  Кодексу  адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2. Скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ в Совєтському районі АРК (смт.Советський, вул.Механізаторов, 1) № /0/405/10 від 28.07.2006 р. на суму 44,01 грн., № /0405/10 від 28.07.2006 р. на суму 21044,91 грн., № /0/405/10 від 28.07.2006 р. на суму 2115,13 грн., № /0/2101/10 від 27.12.2006 р.  на суму 9303,24 грн., № /21-2/10 від 27.12.2006 р. на суму 1134,60 грн.

3.          Зобов’язати ДПІ в Совєтському районі АРК (смт.Советський, вул.Механізаторов,1) внести зміни до особового рахунку ВАТ “Совєтський Райселькомунгосп” ( смт.Совєтський, вул. 50 років СРСР,2, ЗКПО 00274795)  шляхом відображення платіжного доручення № 65 від 19.07.2001 р.  у сумі 14465грн. с наступною відміною штрафних санкції .

4.          Стягнути із Державного бюджету України на користь ВАТ “Совєтський Райселькомунгосп” ( смт.Совєтський, вул. 50 років СРСР,2, ЗКПО 00274795, п/р260033352 в КРД АППБ “Аваль” МФО 324021)  2,27грн. судового збору.

5.          В іншій частині позовних вимог - закрити провадження у справі.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня ії проголошення ( у разі складання постанови у повному обсязі  відповідно  до ст. 160 КАСУ – з дня складання у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Яковлєв С.В.