ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

23.05.07                                                                                           Справа  № 5/2782-19/370А

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді    Процика Т.С.

суддів                           Галушко Н.А.

Юрченка Я.О.

за участю секретаря судового засідання –Болехівської І.В.

розглянув
у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова (надалі ДПІ у Шевченківському районі м. Львова) від 23.01.2007р. № 1336/10-010

на постанову
Господарського суду Львівської області від 06.12.2006р.

у справі
№ 5/2782-19/370А

за позовом
Приватного підприємства «Фірма «Охорона-Сервіс», м. Львів

до
ДПІ у Шевченківському районі м. Львова, м. Львів

про
скасування податкового повідомлення-рішення,

за участю представників:

від позивача: Саприка Г.В. –представник (довіреність № 30/2 від 21.11.2006р.)

від відповідача: Мельничук В.А. –головний державний податковий інспектор (довіреність у матеріалах справи);

Навроцький А.І. –головний державний податковий інспектор (довіреність № 11266/10-010 від 18.05.2007р.)

У засіданні апеляційного господарського суду, призначеному на 16.05.2007р., оголошувалась перерва до 23.05.2007р.

Представникам сторін роз’яснено права та обов'язки, передбачені статтями 49, 51 КАС України, право відводу судді, стаття 27 КАС України, та право відводу секретаря судових засідань, стаття 29 КАС України. Заяв та клопотань про відвід суддів та секретаря судових засідань не заявлено.

Постановою Господарського суду Львівської області від 06.12.2006р. у справі № 5/2782-19/370А, суддя Левицька Н.Г., позовні вимоги ПП «Фірма «Охорона-Сервіс»до ДПІ у Шевченківському районі м. Львова задоволені, визнано недійсним та скасовано податкове повідомлення-рішення № /0/17372 від 19.07.2006 року.

Приймаючи постанову, місцевий господарський суд виходив з того зокрема, що позивачем надані видаткові накладні та виписки з банку, які підтверджують здійснення господарських та товарних операцій між підприємством та його основними постачальниками, а тому є первинними документами у розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

На постанову місцевого господарського суду ДПІ у Шевченківському районі м. Львова подала апеляційну скаргу, в якій скаржник вказує, що постанова суду прийнята всупереч чинному законодавству та без з’ясування всіх обставин, що мають значення для справи, а тому просить скасувати постанову місцевого господарського суду та прийняти нову, якою в задоволені позовних вимог відмовити. На думку скаржника, приватним підприємством неправомірно віднесено до складу валових витрат вартості товарів, поставка та отримання яких фактично не підтверджується первинними документами, зокрема, товарно-транспортними накладними.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

ДПІ у Шевченківському районі м. Львова було проведено виїзну планову перевірку ПП “Фірма ”Охорона-Сервіс” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2003р. по 31.04.2006р. За результатами даної перевірки складено акт № 173/23-031/32640134 від 06.07.2006р. (а.с. 15-29).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.5.1, п.5.2 ст.5, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 22.05.1997р. № 283/97-ВР (з наступними змінами та доповненнями), а саме підприємство зайво віднесло до складу валових витрат витрати по придбанню товару без документів, що засвідчують набуття прав власності на суму 1 122 855,00 грн.

На підставі вищезгаданого акту прийняте податкове повідомлення-рішення №/0/17372, від 19.07.2006р., яким ПП “Фірма “Охорона-Сервіс” донараховано податкове зобов’язання за платежем: податок на прибуток в сумі 421 070,60 грн. (а.с. 30).

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Згідно з частиною четвертою пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 вказаного Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У частині другій ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема, зазначено, що податкова та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Стаття 1 зазначеного Закону визначає, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Вимоги до первинного документа встановлені ст. 9 Закону: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зважаючи на це, відповідно до вказаного Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», платник податків має право включити витрати до складу валових витрат лише за умов підтвердження витрат відповідними документами. І що первинні документи містять інформацію про те, що витрати здійснено у зв’язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг).

В матеріалах справи наявні видаткові накладні та виписки з банку, які підтверджують здійснення господарських та товарних операцій між підприємством та його основними постачальниками, а тому є первинними документами у розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (а.с. 31-113).

Щодо посилання податкового органу на те, що згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, які затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. № 363, передбачено, що основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля, без яких перевезення вантажів не допускається і відповідно до п. 11.1 вищевказаних Правил товарно-транспортна накладна –це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, то суд зазначає наступне.

Дані Правила регулюють порядок перевезення вантажів автомобільним транспортом, а позивачем автомобільний транспорт не використовувався для перевезення вантажу, оскільки матеріали та комплектуючі системи охоронно-пожежної сигналізації та відеонагляду –це товар невеликих розмірів, придбавався поетапно і в малих обсягах, тому не потребував замовлення транспорту для його перевезення і передавався покупцю зі складу за видатковою накладною без товарно-транспортної накладної.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, усі ТМЦ по роботі з постачальником, що знаходиться у м. Києві, отримувались через Приватну фірму „Автолюкс” (через приватних підприємців Марченко О.В. та Янишевську Н.В.), яка надає транспортні послуги і здійснює діяльність по організації доставки багажу і вантажу, про що свідчать квитанції на отримання багажу, долучені до Звітів про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт, форма якого затверджена Наказом ДПА України №440 від 19.09.2003р. (а.с. 114-132).

Зважаючи на викладене, висновок Інспекції, якій міститься в акті перевірки № 173/23-031/32640134 від 06.07.2006р., про те, що підприємство включило до складу валових витрат витрати, понесені у зв'язку з придбанням товару, з порушенням вимог п.5.1, п.5.2 ст.5, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", є необґрунтованим, оскільки вказані витрати підтверджені документально, тобто з дотриманням вимог зазначеної норми Закону. Відповідно, відсутні підстави для висновку про заниження у зв'язку з цим підприємством податок на прибуток, у зв'язку з чим відсутні і підстави для нарахування податкового зобов’язання на суму 421 070,60 грн.

У відповідності до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ДПІ у Шевченківському районі м. Львова не подала у встановленому Законом порядку належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність нарахування суми податкового зобов’язання з податку на прибуток 421 070,60 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду  вважає, що місцевий господарський суд правильно встановив обставини справи та виніс постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому цю постанову належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись, ст.ст. 69, 71, 86, 195, 196, 198, 200, 205, 206, п.п. 6,7 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень КАС України, –

суд  УХВАЛИВ :

Постанову Господарського суду Львівської області від 06.12.2006 року у справі за № 5/2782-19/370А залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня її складання в повному обсязі відповідно до ст.ст.211, 212 КАС України.

Ухвала складена в повному обсязі 11.06.2007 року.

Головуючий суддя                                                                                  Процик Т.С.

Судді                                                                                                               Галушко Н.А

Юрченко Я.О.