ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2007 р.                                                                   Справа № 10/215

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Прогрес 2000”,  ст. Романківці   Сокирянського району Чернівецької області

до Сокирянської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Сокиряни Чернівецької області

третя особа на стороні відповідача –Контрольно-ревізійне управління в Чернівецькій області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

Суддя       Т.І. Ковальчук

Секретар судового засідання –Нікуліца І.С.

За участю представників:

Від позивача –Попович Д.М., дов. № 5 від 03.10.2006 р.

Від відповідача –Молованюк Л.В., головний державний податковий інспектор, дов. № 906/9/10-020 від 02.02.2007 р., Швець О.І., завідувач сектору з юридичної роботи, дов. № 905/9/10-020 від 02.02.2007 р.

Від третьої особи –не з’явився

За згодою учасників судового процесу справу розглянуто поза межами двомісячного строку (а.с. 95)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0/10-133 від 11.07.2005 р., яким  позивачу визначено суму податкового зобов’язання за платежем з податку на прибуток у сумі 229678,90 грн., у тому числі 208799 грн. основного платежу та 20879,9 грн. штрафних санкцій, за заниження зобов’язання з податку на прибуток з операцій передачі ДП ДАК “Хліб України” зерна, що перебувало в позивача на відповідальному зберіганні, на умовах закупки заставного зерна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на таке:

- відповідачем за наслідками проведеної перевірки неправомірно не враховано документальне переоформлення позивачем за договорами міни права власності на зерно пшениці, що раніше було отримане ним на відповідальне зберігання, внаслідок чого це зерно перейшло в категорію власної товарної продукції і збільшення валового доходу на вартість такого зерна є безпідставним;

-          відповідачем необгрунтовано включено в обсяг реалізації виключно ячмінь, отриманий позивачем на відповідальне зберігання, без врахування залишку власного зерна на початок серпня 2004 р., у зв’язку з чим донарахування валового доходу в частині вартості власного ячменю суперечить прийнятій обліковій політиці підприємства щодо списання в бухгалтерському і податковому обліку перших за надходженням запасів;

-          згідно з роз’ясненням ДПАУ від 16.02.2001 р. № 764/6/15-1116 за умови відображення валового доходу від результатів використання запасів, які передані зберігачу поклажодавцем на зберігання з правом їх використання, у зберігача від використання таких запасів не виникає валового доходу  у відповідності до п. 4.1.6 ст. 4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” за умови відображення валового доходу від результатів їх використання, а валові витрати формуються за отриманням від минулого поклажодавця первинних документів на відвантаження зазначених запасів. Вимоги даного роз’яснення позивачем дотримано, в частині залишку ячменю, що був включений в обсяг реалізації в кількості 1305 т, позивачем відображено валовий дохід від реалізації ячменю на адресу ДАК “Хліб України” в повному обсязі, валові витрати не відображалися до переоформлення відповідних документів з поклажодавцями –СТОВ “Сербичанське”, АПФ “Прогрес 2000” і АПФ “Прогрес Агро”;

-          повторна скарга позивача до ДПА в Чернівецькій області на податкове повідомлення-рішення № /0/10-133 від 11.07.2005 р. була розглянута з пропуском встановленого законом двадцятиденного строку, рішення про продовження строку розгляду скарги йому не направлялося, тому скарга вважається задоволеною на користь позивача з дня закінчення двадцятиденного строку, протягом якого позивачу не було надіслано вмотивованого рішення за скаргою.

Відповідач надав відзив, у якому проти позову заперечує, виходячи з наступного:

- позивачем передано Державному агенту із забезпечення заставних закупок зерна ДП ДАК “Хліб України” 4102 тон зерна ячменю та пшениці на умовах закупки заставного зерна урожаю 2004 року, в тому числі 2245 тон зерна, що знаходилося у нього на відповідальному збереженні і 1857 тон власного зерна, згідно з бухгалтерськими документами станом на 01.08.2004 р. у позивача були залишки власного ячменю урожаю 2003 року в кількості 195 тон;

-  протягом вересня 2004 року за передане в рахунок заставної закупівлі зерно ячменю і пшениці урожаю 2004 року позивач отримав бюджетні кошти в сумі 1632000 грн., які в подальшому використав у господарській діяльності;

- проведеною перевіркою встановлено, що в порушення підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” позивач за 2004 рік не включив до складу валового доходу вартість безоплатно отриманих товарів на суму 852895 грн., що привело до заниження податкового зобов’язання з податку на прибуток, у зв’язку з чим винесено податкове повідомлення-рішення від 11.07.2004 р., яким донараховано податок на прибуток і застосовано штрафну санкцію;

- в ході адміністративного оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення всі скарги позивача були розглянути належним чином в установлені строки, в їх задоволенні позивачу відмовлено;

- за результатами перевірки не встановлено документального оформлення і обліку позивачем переданого Державному агенту зерна як отриманого за договорами міни в установленому порядку, тому вказане зерно вважається безоплатно переданими товарами і доходи, отримані від передачі цього зерна на умовах заставних закупок зерна, повинні включатися до валового доходу за відповідний період.

Ухвалою від 05.12.2006 р. за клопотанням представників сторін до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору залучено Контрольно-ревізійне управління в Чернівецькій області, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення приймалося відповідачем у тому числі й з урахуванням результатів перевірки дотримання позивачем законодавства при здійсненні заставних операцій із зерном за 2004 рік, яке проводило КРУ в Чернівецькій області, та наявністю суперечливих листів останнього щодо зазначеної перевірки.

У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити, посилаючись на аргументи, викладені в позовній заяві, пояснив, що на умовах заставних закупок ним передавалося зерно урожаю 2004 року, яке спочатку було прийнято позивачем від сусідніх підприємств на відповідальне зберігання, а потім обміняне за договорами міни на власне зерно урожаю 2003 року, тому зобов’язання з податку на прибуток за операціями міни у позивача не виникло.

Представники відповідача позов не визнали, пояснили, що в ході перевірки позивача було встановлено, що позивач передав ДАК “Хліб України” на умовах закупки заставного зерна зерно, яке знаходилося у нього на відповідальному зберіганні, зазначені операції відображені в складському обліку позивача, однак отримані за цими операціями доходи не включено позивачем до валового доходу всупереч чинному законодавству, під час проведення перевірки ніяких документів, які б засвідчили існування і виконання договорів міни зерна, перевіряючим не надавалося.

У ході розгляду справи представник КРУ в Чернівецькій області пояснив суду, що проведеною у травні 2005 р. перевіркою дотримання позивачем законодавства при здійсненні заставних операцій із зерном за 2004 рік було встановлено, що в серпні 2004 р. позивач по відповідних договорах прийняв на відповідальне зберігання  зерно ячменю в кількості 1500 тон та 744,99 тон зерна пшениці, яке в подальшому передав у рахунок заставної закупки зерна ДП ДАК “Хліб України” “Чернівецьке ХПП”, договори міни зерна під час перевірки позивач ревізорам не надавав.

У судове засіданні 18.05.2007 р. представник третьої особи не з’явився, однак це не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом справи встановлено наступне.

В період з 26.05.2005 р. по 15.06.2005 р. відповідачем було проведено перевірку дотримання позивачем вимог податкового і валютного законодавства за ІV квартал 2004 р. та 2004 рік, результати якої оформлено актом від 15.06.2005 р. (а.с. 10-23).

У ході перевірки відповідачем встановлено, що позивач у 2004 році прийняв на відповідальне зберігання  1500 тон ячменю та 744,97 тон пшениці, у тому числі від СТОВ “Сербичанське” 420 тон ячменю, від АПФ “Прогрес Агро” 820 тон ячменю та 497,57 тон пшениці, від АПФ “Прогрес 2000” 260 тон ячменю та 247,4 тон пшениці.

Прийняття позивачем указаної кількості зерна ячменю і пшениці на відповідальне зберігання підтверджується відповідними договорами відповідального зберігання та накладними і визнається сторонами по справі (а.с. 102-107,111-113, 151,152).

Зазначені операції проведені по бухгалтерському і складському обліку позивача як операції по відповідальному зберіганню зерна у кількісному виразі, що підтверджується звітом про рух продуктів і матеріалів за серпень 2004 року станом на 01.09.2004 р. (а.с. 130).

Перевіркою також установлено, що між позивачем і Державним агентом із забезпечення заставних закупок зерна ДП ДАК “Хліб України” “Чернівецький комбінат хлібопродуктів” та зерновим складом ДП ДАК “Хліб України” “Чернівецький комбінат хлібопродуктів” укладено 4 договори на заставну закупку зерна, а саме № 4 від 16.08.2004 р., № 6 від 30.08.2004 р., № 7 від 01.09.2004 р. та № 8 від 10.09.2004 р., згідно з якими позивач передав Державному агенту на умовах закупки заставного зерна урожаю 2004 року 2600,0 тон пшениці загальною вартістю 1092000 грн. по накладних №№ 1393,1390,1350 без дати та 1500 тон ячменю загальною вартістю 540000 грн. по накладних № 1398 від 02.08.2004 р. та № 1397 без дати, про що позивачу Державним агентом видано подвійні складські свідоцтва від 16.08.2004 р. серії АБ № 003266 пшениця 6 класу в кількості 100 тон вартістю 42000 грн., серії АБ № 003267 пшениця 6 класу в кількості 1000 тон вартістю 420000 грн., серії АБ № 003272 від 01.09.2004 р. ячмінь 3 класу в кількості 1500 тон вартістю 540000 грн. та серії АБ № 003273 від 10.09.2004 р. пшениця 6 класу в кількості 1500 тон вартістю 630000 грн. (а.с. 15, 16, 68, 69, 75-78, 108, 109,114,115, 134,136-139).

Зазначені факти визнаються обома сторонами, тому у відповідності до ч. 3 ст. 72 КАС України відповідні договори та подвійні складські свідоцтва судом не витребовувалися.

Договори на заставну закупку зерна між позивачем і ДП ДАК “Хліб України” “Чернівецький комбінат хлібопродуктів” укладалися на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2004 р. № 625 “Про заходи щодо операцій із зерном врожаю 2004 року”, якою на період з 1.07.2004 р. по 1.03.2005 р. встановлено рівень заставних цін на зерно базисних кондицій та доручено ДАК “Хліб України” вжити заходів для здійснення заставних операцій із зерном врожаю поточного року в обсязі не менш 0,5 млн. тон за рахунок коштів державного бюджету.

Як встановлено перевіркою та підтверджується первинними документами складського обліку позивача і висновками перевірки КРУ в Чернівецькій області (довідка № 24-05-24а/84 від 27.05.2005 р. до акту перевірки від 20.05.2005 р.), по вказаних договорах з Державним агентом у рахунок закупки заставного зерна урожаю 2004 року позивачем передано ДП ДАК “Хліб України” зерно ячменю та пшениці на загальну кількість 4102 тон, з якого 2245 тон зерна, яке знаходилося на відповідальному зберіганні (1500 тон ячменю та 744,99 тон зерна пшениці, прийнятого на відповідальне зберігання згідно з договорами, укладеними з АПФ “Прогрес Агро”, СТОВ “Сербичанське” та АПФ “Прогрес 2000”) та 1857 тон власного зерна (а.с. 75-81, 123, 126, 130, 131, 181-184).

За передане в рахунок заставної закупівлі зерна пшениці і ячменю, яке знаходилося в нього на відповідальному зберіганні, позивач  отримав бюджетні кошти в сумі 1632 тис. грн. (а.с.80).

За висновками перевірки зерно в кількості 2245 тон, яке перебувало у позивача на відповідальному зберіганні, було використане останнім у власній господарській діяльності і підлягало включенню до складу валових доходів за відповідний період для оподаткування податком на прибуток як безплатно отримані товари. Проте позивачем вартість вказаного зерна на загальну суму 852895 грн. не була включена до валового доходу за відповідний період, за результатами фінансового року позивачем не здійснено відповідного коригування податкового зобов’язання з податку на прибуток у встановленому законом порядку, відтак  занижено базу оподаткування податком на прибуток за відповідний період, тому  за результатами перевірки відповідачем виставлено податкове повідомлення-рішення № /0/10-133 від 11.07.2005 р., яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання за податком на додану вартість в сумі 229678,90 грн., у тому числі 208799 грн. основного платежу та 20879,9 грн. штрафних санкцій (а.с. 28).

Протягом 2004 року позивач був платником фіксованого сільськогосподарського податку (а.с. 4).

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про фіксований сільськогосподарський податок” (далі –Закон № 320-ІV)  фіксований сільськогосподарський податок сплачується в рахунок податку на прибуток підприємств.

Згідно зі змінами, які внесено до ст. 2 Закону № 320- ІV Законом України “Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності в аграрному секторі економіки”, починаючи з 01.01.2004 р. підприємства, які крім виробництва (вирощування), переробки та збуту сільськогосподарської продукції займаються іншими видами діяльності, з метою оподаткування ведуть окремий облік фінансових результатів від інших видів господарської діяльності відповідно до пункту 7.20 ст. 7 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” (далі –Закон про прибуток). Такі фінансові результати підлягають оподаткуванню на загальних підставах.

Таким чином, починаючи з 01.01.2004 р. на платників фіксованого сільськогосподарського податку поширюється дія Закону про прибуток в частині оподаткування прибутку, який отримано від несільськогосподарської діяльності.

Згідно з п. 1.23  ст. 1 Закону про прибуток безоплатно надані товари (роботи, послуги) –це:

товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод;

роботи та послуги, які надаються платником податку без вимоги про компенсацію їх вартості;

товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею в її виробничому або господарському обороті.

Пунктом 1.24 цієї статті визначено, що відповідальне  зберігання - це господарська операція платника податку, що передбачає передання згідно з договорами схову матеріальних цінностей на зберігання іншій особі без права їх використання у господарському обороті такої фізичної чи юридичної особи, з подальшим поверненням цих матеріальних активів платнику податку без зміни їх якісних або кількісних характеристик, а пункт 1.31 визначає продаж товарів як будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію, незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

У відповідності до п. 4.1 ст. 4 Закону про прибуток валовий доход визначається як загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами і включає в себе, зокрема,  вартість матеріальних цінностей, переданих платнику податку згідно з договорами схову (у відповідальне зберігання) та використаних ним у власному виробничому чи господарському обороті (п.п. 4.1.1, п.п. 4.1.6 ст. 4 Закону про прибуток)

Судом не береться до уваги твердження відповідача що податковою інспекцією необґрунтовано не були взяті до уваги договори міни, укладені з АПФ “Прогрес Агро” та АПФ “Прогрес 2000”, згідно з якими зерно, отримане на відповідальне зберігання, перейшло у власність позивача і могло використовуватися ним як власна товарна продукція з відповідними податковими наслідками (а саме відноситися на зменшення валового доходу).

Згідно зі ст.ст. 2, 3 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” всі юридичні особи зобов’язані вести бухгалтерський облік. Відповідно до ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відтак, господарські операції міни зерна по договорах міни, укладених з АПФ “Прогрес Агро” та АПФ “Прогрес 2000”, повинні бути оформлені первинними бухгалтерськими документами і відображені у регістрах бухгалтерського обліку у відповідних періодах у ціновому виразі, а також у документах податкової звітності –податкових накладних, декларації по податку на прибуток (валові доходи, валові витрати). Однак первинних бухгалтерських та податкових документів по факту міни зерна позивачем під час перевірки не представлено (а.с.14).

Відповідно до пп. 7.2.8 п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” платники податку повинні вести окремо облік продажу (придбання) товарів (робіт, послуг) в книгах придбання (продажу) товарів (робіт, послуг). Однак під час проведення документальної перевірки позивача факти міни зерна з АПФ “Прогрес Агро” та АПФ “Прогрес 2000” в книгах купівлі (придбання) товарів (робіт, послуг) за відповідний податковий період відображення не знайшли, первинні бухгалтерські та податкові документи по факту міни зерна перевіряючим не надавалися, самі договори міни, надані позивачем до суду, без відображення операцій з їх виконання в бухгалтерському і податковому обліку, не підтверджують факту здійснення відповідних операцій (а.с. 18-22, 24-27, 140-150) .

Вказані обставини були також підтверджені у ході позапланової перевірки позивача від 26.07.2006 р., проведеної на вимогу ухвали господарського суду Чернівецької області від 15.06.2006 р. по справі № 7/83 (а.с. 153-157).

Окрім того, ні під час перевірки податкової інспекції, оформленої актом від 15.06.2005 р., ні під час перевірок, які проводилися КРУ (20.04.2005 р. та 20.05.2005 р.), позивач не надавав перевіряючим договори міни зерна та докази проведення операцій з міни зерна по складському обліку, що дає підстави сумніватися в достовірності договорів міни позивача як доказів по даній справі.

Твердження позивача, що відповідачем не враховано наявність у позивача власного зерна ячменю в кількості 195 тон, яке могло бути передане і було передане в рахунок заставної закупівлі зерна, є необґрунтованим, оскільки з документів складського обліку видно, що позивач дійсно мав 193,8 тони власного ячменю, однак це зерно було урожаю 2003 року і не могло передаватися на умовах заставної закупки зерна урожаю 2004 року. Зі звіту про рух продуктів і матеріалів за серпень 2004 р. видно, що вказане зерно використане позивачем у розрахунках по оплаті праці та з приватним підприємцем Карчевським Н.І. (а.с. 123).

Порушення строків розгляду повторної скарги позивача № 395 від 28.09.2005 р. не знайшло свого підтвердження у ході судового розгляду справи (а.с. 37-39, 40-43, 82-83).

Не беруться судом до уваги також надані у ході розгляду справи письмові пояснення позивача від 20.03.2007 р. та від 18.05.2007 р., що зерно, яке перебувало на відповідальному зберіганні у ТОВ “Прогрес 2003”, в подальшому було повернуто власникам або придбано у них відповідно до договорів купівлі-продажу, ці операції відображені в податковому обліку і включені до податкової декларації за 2004 рік як приріст балансової вартості залишку продукції, відтак неврахування податковою інспекцією цих операцій та відповідне (подвійне) збільшення валових доходів є незаконним (а.с. 195-200, 225).

Зі звіту про рух продуктів і матеріалів за серпень 2004 року видно, що за результатами операцій із зерном пшениці у позивача на кінець серпня 2004 р. не залишилося зерна, яке в подальшому могло бути повернуто власникам цього зерна або викуплене у них (а.с. 123, 130). Тому надані позивачем документи, що засвідчують придбання зерна в жовтні-листопаді 2004 року в АПФ “Прогрес Агро” та в АПФ “Прогрес 2000”, не можуть підтверджувати, що позивачем придбано саме те зерно, яке було йому передане на відповідальне зберігання зазначеними підприємствами та використане для передачі ДАК “Хліб України” і вартість якого була врахована позивачем при визначенні об’єкту оподаткування податком на прибуток в наступних періодах і не врахована податковою інспекцією під час проведення перевірки (а.с. 226-243). Окрім того, твердження позивача, що зерно пшениці було повернуто або викуплене у власників, суперечить його ж твердженням про те, що на передане в рахунок заставної закупки зерно позивач набув власності за договорами міни.

За поясненням представників відповідача, яке узгоджується з актами перевірок позивача, в річній декларації з податку на прибуток за 2004 рік позивачем занижено скоригований валовий дохід на суму 852,9 тис. грн. за операціями з передачі заставного зерна ДАК “Хліб України.

Таким чином за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідачем правильно донараховано позивачу податок на прибуток за 2004 рік на суму 208799 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 208799 згідно з п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

За таких обставин у позові належить відмовити, судові витрати у сумі 3,40 грн. залишити за позивачем, надлишково сплачене державне мито може бути повернуто позивачу за його клопотанням ухвалою суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 6-12, 17, 94, 160-163, 167, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          У задоволенні позову відмовити.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У  разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо  строк  апеляційного  оскарження  буде поновлено,  то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 КАС України -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

За згодою сторін у судовому засіданні 18.05.2007 р. оголошено вступну і резолютивну частини постанови.  У повному обсязі постанова складена і підписана 18.05.2007 р.

Суддя                                                             Т.І. Ковальчук