СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.07                                                                                 Справа № 18/36пд.

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Свердловське», с. Дар’їне-Єрмаковка Свердловського району Луганської області

до  приватного сільськогосподарського підприємства «Дар’їновське», с. Дар’їне-Єрмаковка Свердловського району Луганської області

про визнання додаткової угоди недійсною

за участю представників сторін:

від позивача:    Колєжук А.С. –ліквідатор, паспорт, ухвала суду від 30.10.2006;

від відповідача: Павелко А.М. –директор, паспорт, довідка облстату.

Суть спору: позивачем в особі ліквідатора заявлено вимоги про визнання недійсною додаткової угоди від 17.05.2004 до договору про виконання сільськогосподарських робіт та розрахунки за них від 11.03.2003 № 3, які укладені між сторонами за позовом.

За оспорюванню угодою позивач здійснив відчуження відповідачу всього свого майна в обмін на виконані відповідачем сільськогосподарські роботи.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що оспорювана угода порушує порядок та черговість задоволення вимог кредиторів і укладена у супереч вимогам ст. 112 Цивільного кодексу, і крім того, насправді, ніякі сільськогосподарські роботи  відповідачем для позивача не виконувалися; оспорювана додаткова угода сфальсифікована.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на необґрунтованість позову.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

11.04.2003 між сторонами за позовом був укладений договір про виконання сільськогосподарських робіт та розрахунки за них № 3 згідно якому, відповідач зобов’язався виконати для позивача сільськогосподарські роботи (посів та збирання зернових та соняшника) вартістю 225000 грн., а позивач зобов’язався в рахунок оплатити передати відповідачу сільгосппродукцію та/або продукти її переробки, або сплатити вартість цих робіт грошима.

17.05.2004 сторонами за позовом був складений акт приймання-передачі виконаних робіт та послуг згідно якому, відповідач здав, а позивач прийняв виконані роботи по обробці ґрунту згідно договору від 11.04.2003 № 3 на суму 223308,97 грн.; в акті вказано, що сторони один до одного претензій не мають.

17.05.2004 між сторонами за позовом була укладена додаткова угода до договору від 11.04.2003 № 3 згідно якої, позивач зобов’язався у рахунок оплати вартості виконаних відповідачем сільськогосподарських робіт передати йому своє рухоме та нерухоме майно згідно доданому до угоди переліку.

17.05.2003 сторонами за позовом було складено 5 актів приймання-передачі майна за якими позивач передав, а відповідач прийняв рухоме та нерухоме майно позивача.

12.07.2004 за заявою кредиторів господарським судом відносно позивача була порушена справа про банкрутство.

04.03.2005 господарським судом позивач визнаний банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура та призначено ліквідатора.

Позивачем в особі ліквідатора заявлено вимоги про визнання недійсною додаткової угоди від 17.05.2004 до договору про виконання сільськогосподарських робіт та розрахунки за них від 11.03.2003 № 3, які укладені між сторонами за позовом.

Позивач в особі ліквідатора обґрунтовує свої вимоги тим, що:

-          25.12.2003 загальними зборами учасників ТОВ «Свердловське» (позивача) було прийняте рішення про ліквідацію ТОВ «Свердловське»; після публікації повідомлення про ліквідацію підприємства дев’ять кредиторів заявили свої майнові вимоги до позивача;

-          задоволення вимог кредиторів повинно було здійснюватися в порядку та за черговістю, встановленими ст. ст. 110-112 Цивільного кодексу України;

-          однак, після прийняття 25.12.2003 рішення про ліквідацію позивач 17.05.2004 уклав з відповідачем оспорювану угоду, за якою передав відповідачу все своє майно, при чому відповідач в межах ліквідаційної процедури не заявляв майнових вимог до позивача;

-          від імені позивача оспорювана угода підписана головним інженером підприємства (позивача) Крумздоровим Ю.В. за довіреністю, виданою директором та одночасно головою ліквідаційної комісії позивача Павелко А.М., який є засновником позивача з часткою в статутному фонді –91,3 %;

-          від імені відповідача оспорювана угода підписана директором та засновником відповідача Павелко А.М.;

-          на підставі оспорюємої угоди все майно позивача перейшло у власність відповідача;

-          12.07.2004 за заявою кредиторів господарським судом відносно позивача була порушена справа про банкрутство;

-          04.03.2005 господарським судом позивач визнаний банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура та призначено ліквідатора;

-          позивач в особі ліквідатора зазначив, що оспорювана угода порушує порядок та черговість задоволення вимог кредиторів і укладена у супереч вимогам ст. 112 Цивільного кодексу;

-          крім того, насправді ніякі сільськогосподарські роботи  відповідачем для позивача не виконувалися; оспорювана додаткова угода сфальсифікована;

-          19.01.2006 в зв’язку з вищевказаними фактами відносно Павелко А.М. прокуратурою м. Свердловська порушено кримінальну справу № 17/06-9003 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України (зловживання службовим становищем, яке спричинило важкі наслідки).

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що рішенням Свердловського міського суду від 24.05.2006 по справі № 2-858-2006, яке набрало законної сили, визнано недійсним рішення зборів учасників ТОВ «Свердловське»від 25.12.2003 про ліквідацію товариства, і тому, оспорювана додаткова угода вже не може порушувати порядок та за черговість вимог кредиторів, які встановлені ст. ст. 110-112 Цивільного кодексу України.

Щодо доводів позивача про те, що ніякі сільськогосподарські роботи відповідачем для позивача не виконувалися, а оспорювана додаткова угода сфальсифікована, відповідач вказав, що ці доводи не підтверджені належними доказами.

У підтвердження своїх доводів про те, що ніякі сільськогосподарські роботи відповідачем для позивача не виконувалися, а оспорювана додаткова угода сфальсифікована, позивач подав суду постанову Свердловського міського суду від 26.06.2007 по кримінальній справі № 1-40/07 за обвинуваченням Павелко А.М. (який є засновником та був директором позивача, і одночасно є директором та засновником відповідача).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав:

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не подав суду доказів, які б підтверджували обставини, на які він посилається як на підстави своїх вимог.

Постанова Свердловського міського суду від 26.06.2007 по кримінальній справі № 1-40/07 (яка подана суду позивачем у підтвердження своїх доводів, що оспорювана додаткова угода сфальсифікована), не підтверджує вказаних позивачем фактів.

Рішенням Свердловського міського суду від 24.05.2006 по цивільній справі № 2-858-2006, яке набрало законної сили, визнано недійсним рішення зборів учасників ТОВ «Свердловське»від 25.12.2003 про ліквідацію товариства, і тому, оспорювана додаткова угода не порушує і не стосується порядку та за черговості вимог кредиторів, які встановлені ст. ст. 110-112 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, в позові слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          В позові відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

21 серпня 2007 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Рішення, оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України, підписано 27 серпня 2007 р.

На підставі ч. 3 ст. 85 ГПК України дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                                               В.В. Корнієнко