ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2007 р.                                                                   Справа № 6/71

Господарський суд Чернівецької області в складі головуючого судді Паскаря А.Д., при секретарі Байталюку В. Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні

адміністративний позов прокурора Кіцманського району Чернівецької області в інтересах держави в особі

Державної податкової інспекції у Кіцманському районі

до Приватного сільськогосподарського підприємства “Черемош”

про стягнення заборгованості зі сплати прибуткового податку в розмірі 24938,52 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Коубіш А.П., доручення від 09.01.2007 № 8/9/10-010;

від відповідача: Скаріоцький К.М. –директор;

прокурора Швеця О.А.,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Кіцманського району Чернівецької області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Кіцманському районі Чернівецької області до Приватного сільськогосподарського підприємства “Черемош”, с. Зеленів Кіцманського району, про стягнення заборгованості зі сплати прибуткового податку в розмірі 24 938,52 грн.

Позов обґрунтовується тим, що проведеною перевіркою працівниками позивача 16.09.2005 року було встановлено порушення статті 19 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” від 22.05.2003 року № 889-IV, а саме, встановлено, що сума заборгованості по прибутковому податку з громадян (податку з доходів фізичних осіб), утриманого при виплаті доходів громадянам станом на 16.09.2005 року складає 24938,52 грн. Відповідно до підпункту 3.2.1. пункту 3.2. статті третьої Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-III від 21.12.2000 року (далі –Закон) у будь-яких випадках, коли платник податків згідно із законами з питань оподаткування уповноважений утримувати податок, збір (обов'язковий платіж), якими оподатковуються інші особи, у тому числі податки на доходи фізичних осіб, дивіденди, репатріацію, додану вартість, акцизні збори, а також будь-які інші податки, що утримуються з джерела виплати, сума таких податків, зборів (обов'язкових платежів) вважається бюджетним фондом, який належить державі або територіальній громаді та створюється від їх імені.

Відповідно до пункту 5.1 статті п’ятої вказаного Закону податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Однак, норми цього ж Закону стосовно погашення боргу з прибуткового податку з громадян, позасудового порядку його стягнення не передбачають, оскільки на заборгованість, яка є предметом спору не поширюються норми вказаного Закону стосовно надіслання податкових вимог (ст. 6 Закону) та виникнення податкової застави (ст. 8 Закону), а тому вказана сума заборгованості є неузгодженою сумою податкового зобов’язання і підлягає стягненню не інакше, як за рішенням суду.

Відповідач відзив на позов не надав, однак визнає його в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, який позов підтримує в повному обсязі, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим з наступних підстав.

За результатами проведеної перевірки працівниками позивача 16.09.2005 року були складені Акт про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства відповідача за період з 01.10.2002 по 01.07.2005 № 61/2320/31595505 від 16.09.2005 та Акт про наслідки інвентаризації суми заборгованості по прибутковому податку (податку з доходів фізичних осіб) від 13.10.2005, якими встановлено порушення відповідачем статті 19 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” від 22.05.2003 року № 889-IV, а саме, встановлено, що сума заборгованості по прибутковому податку з громадян (податку з доходів фізичних осіб), утриманого при виплаті доходів громадянам станом на 16.09.2005 року складає 24938,52 грн.

Відповідно до підпункту 3.2.1 пункту 3.2 статті третьої Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-III від 21.12.2000 року (далі –Закон) у будь-яких випадках, коли платник податків згідно із законами з питань оподаткування уповноважений утримувати податок, збір (обов'язковий платіж), якими оподатковуються інші особи, у тому числі податки на доходи фізичних осіб, дивіденди, репатріацію, додану вартість, акцизні збори, а також будь-які інші податки, що утримуються з джерела виплати, сума таких податків, зборів (обов'язкових платежів) вважається бюджетним фондом, який належить державі або територіальній громаді та створюється від їх імені.

Відповідно до частини першої статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України “Про прибутковий податок з громадян” від 26.12.1992 № 13-92 із змінами і доповненнями (далі –Декрет) нарахування, утримання i перерахування до бюджету прибуткового податку здійснюється підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності та фізичними особами –суб'єктами підприємницької діяльності, які провадять виплати доходів.

Відповідно до пункту 5.1 статті п’ятої Закону податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Однак, норми цього Закону стосовно погашення боргу з прибуткового податку з громадян, позасудового порядку його стягнення не передбачають, оскільки на заборгованість, яка є предметом спору не поширюються норми вказаного Закону стосовно надіслання податкових вимог (ст. 6 Закону) та виникнення податкової застави (ст. 8 Закону), а тому вказана сума заборгованості є неузгодженою сумою податкового зобов’язання, що в свою чергу унеможливлює її стягнення податковими органами згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15.04.2002 № 538 і підлягає стягненню не інакше, як за рішенням суду.

Згідно із статтею 10 Декрету підприємства, установи i організації усіх форм власності, фізичні особи –суб'єкти підприємницької діяльності після закінчення кожного місяця, але не пізніше строку одержання в установах банків коштів на виплату належних громадянам сум зобов'язані перераховувати до бюджету суми нарахованого i утриманого прибуткового податку за минулий місяць, а якщо вони не мають рахунків в установах банків, а також ті, що виплачують заробітну плату з виручки від реалізації продукції i надання послуг, перераховують утримані суми податку до бюджету через установи банків наступного дня після виплати належних громадянам сум.

Тобто, заборгованість відповідача зі сплати прибуткового податку, станом на 16.09.2005 склала суму позову та на день винесення постанови не погашена.

Відповідно до частини другої статті 20 Декрету суми податку, не стягнені через ухилення платника від оподаткування, стягуються за весь час ухилення від їх сплати.

Таким чином, позов судом визнається обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись статтями 86, 94, 160-163, 167, 185, 186 пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства “Черемош” (с. Зеленів, Кіцманського району Чернівецької області, ідентифікаційний код 31595505) на користь Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області заборгованість з прибуткового податку (податку з доходів фізичних осіб) в сумі 24 938,52 грн.

3.          Судові витрати не стягувати.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-третьої, п’ятої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, які подаються в апеляційну інстанцію через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Заява про апеляційне оскарження даної постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, з дня її складання. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для її подання. Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, згідно з цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо заява про апеляційне оскарження була подана, але апеляційна скарга у  строк, встановлений цим Кодексом, не була подана, постанова набирає сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                        А. Паскарь