донецький апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.04.2007 р.                                                                                справа №2/339а

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового засідання

За участю
представників сторін :

від позивача:
Усенко В.В. –представник, за дов. №б/н від 16.04.2007р., Апонащенко С.С. –представник, за дов. №б/н від 16.04.2007р.

від відповідача:

Чернега І.М. –ст. державний податковий інспектор, за дов. №б/н від 05.02.2007р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

дочірнього підприємства “Техноскрап” товариства з обмеженою відповідальністю “Скрап”, м. Донецьк

на постанову господарського суду

Донецької області

від
28.02.2007 р.

у справі
№2/339 а ( суддя Гаврищук Т.Г. )

за позовом
дочірнього підприємства “Техноскрап” товариства з обмеженою відповідальністю “Скрап”, м. Донецьк

до відповідача:

про

Державної податкової інспекції у Ворошиловському  районі м. Донецька
визнання недійсною другої податкової вимоги №2/1200 від 13.06.2005р., спонукання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Донецької області від 28.02.2007 р. у справі                        №2/339 а ( суддя Гаврищук Т.Г. ) відмовлено у задоволенні позовних вимог дочірнього підприємства “Техноскрап” товариства з обмеженою відповідальністю “Скрап”,                        м.Донецьк, до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі  м. Донецька, про визнання недійсної другої податкової вимоги №21200 від 13.06.2005р. та спонукання відповідача направити відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією  за жовтень 2004р. в сумі 107 675 грн. 00 коп. на погашення зобов’язань ДП “Техноскрап” ТОВ “Скрап” з податку на прибуток за 2004 рік в сумі 64 059 грн. 41 коп. та податку на прибуток по декларації за три квартали 2005р. в сумі  43 615 грн. 59 коп.

Не погоджуючись з постановою господарського суду, позивач, дочірнє підприємство “Техноскрап” товариства з обмеженою відповідальністю “Скрап”, м.Донецьк, звернувся з апеляційною скаргою про скасування постанови господарського суду Донецької області.

Позивач вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Позивач зазначає, що сума, яка виникла у відповідності з п.п.7.7.3 п. 7.7. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, яка підлягала відшкодуванню і не повернена у встановлені строки платнику податку із Державного бюджету, є його власними коштами. Також в обгрунтування своїх вимог позивач посилається на п.4 Указу Президента України №857/98, п.2.3 п.2, п.2.4 п.4 “Порядку відшкодування податку на додану вартість” та наявність у нього бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2004р. в розмірі 107 675 грн. 00 коп., яку листом від 24.01.2005р. просив зарахувати в рахунок оплати податку на прибуток за 2004 рік.

Позивач просить скасувати постанову господарського суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, Державна податкова інспекція у Ворошиловському  районі м. Донецька, відзив на апеляційну скаргу не надав, його представник в засіданні суду зазначив, що вважає постанову господарського суду законною та обгрунтованою, прийнятою відповідно до вимог чинного законодавства. Просить залишити постанову господарського суду –без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, доводи заявника скарги, вислухавши представників сторін, які прибули в засідання апеляційного суду, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, судова колегія встановила:

Позивач є юридичною особою, включений до ЄДРПОУ за  №20364201; як платник  податків  перебуває  на  обліку в Державній податковій інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька.

Позивач 22.11.2004р. подав податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2004 року до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька. За даними цієї декларації залишок суми податку на додану вартість, яка підлягає відшкодуванню з бюджету за підсумками поточного звітного періоду дорівнює 107 675 грн. 00 коп.

27.01.2005р. позивачем до податкового органу була надана податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2004 рік, згідно якої нарахована сума податку складає 133 500 грн. 00 коп. Гранічний термін сплати відповідно до п.п. 4.1.4. п. 4.1.ст. 4 та п. 5.3. ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-ІІІ від 21.12.2000р. настав 12.03.2005р.

25.10.2005р. позивачем до податкового органу була надана декларація з податку на прибуток підприємства за три квартали 2005 року, згідно якої нарахована сума податку складає 46 900 грн. 00 коп. Гранічний термін сплати відповідно до п.п. 4.1.4. п. 4.1.ст. 4 та п. 5.3. ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-ІІІ від 21.12.2000р. настав 21.11.2005р. В рахунок погашення зобов’язання по податку на прибуток за три квартали 2005 року позивач просив направити залишок відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2004 року в сумі 43 615 грн. 59 коп.

Листами від 24.01.2005р., 25.02.2005р., 28.05.2005р. позивач просив направити суму 107 675 грн. 00 коп., яка підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України, в рахунок податку на прибуток за 2004 рік. Листом від 11.04.2005р. відповідач не задовольнив вимоги платника податків.

13.06.2005р. відповідачем була сформована та направлена позивачу друга податкова вимога №2/1200, предметом якої визначений податковий борг станом на 13.06.2005р. за платежем „податок на прибуток приватних підприємств” у загальній сумі 109 034 грн. 05 коп., у тому числі основний платіж 107 737 грн. 63 коп., пеня 1 296 грн. 42 коп.

Позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька, про визнання недійсною другої податкової вимоги №21200 від 13.06.2005р. та зобов’язання відповідача провести зарахування сум відшкодування податку на додану вартість за податковою декларацією  за жовтень 2004р. в рахунок погашення зобов’язань ДП “Техноскрап” ТОВ “Скрап” з податку на прибуток за 2004рік.

Заявою від 14.11.2005р. позивач змінив позовні вимоги і просив визнати недійсною другу податкову вимогу №21200 від 13.06.2005р., визнати дії  відповідача незаконними та зобов”язати його направити суми відшкодування податку на додану вартість за податковою декларацією  за жовтень 2004р. на  погашення зобов’язань ДП “Техноскрап” ТОВ “Скрап” з податку на прибуток. Додатковою заявою від 24.11.2005р. позивач знов змінив позовні вимоги і просив визнати недійсною другу податкову вимогу №21200 від 13.06.2005р., спонукати відповідача направити відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією за жовтень 2004р. в сумі 107 675 грн. 00 коп. на погашення зобов’язань ДП “Техноскрап” ТОВ “Скрап” з податку на прибуток за 2004р. в сумі 64 059 грн. 41 коп. та залишок відшкодування ПДВ в сумі 43 615 грн. 59 коп. направити на погашення зобов’язань підприємства з податку на прибуток  наступних податкових періодів. Через відсутність зобов’язань з податку на прибуток по деклараціям за 1 півріччя 2005р. направити залишок відшкодування ПДВ в сумі 43 615 грн. 59 коп. в рахунок погашення зобов’язань з податку а прибуток по декларації за 3 квартали 2005р.

Постановою господарського суду Донецької області від 28.11.2005р. задоволено позов дочірнього підприємства “Техноскрап” товариства з обмеженою відповідальністю “Скрап”, м.Донецьк, до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька. Визнано недійсною другу податкову вимогу №21200 від 13.06.2005р. та зобов’язано відповідача здійснити відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією  за жовтень 2004р. в сумі 107 675 грн. 00 коп. шляхом направлення його на погашення зобов’язань ДП “Техноскрап” ТОВ “Скрап” з податку на прибуток за 2004 рік в сумі 64 059 грн. 41 коп. та податку на прибуток по декларації за три квартали 2005р. в сумі 43 615 грн. 59 коп.

Не погоджуючись з постановою господарського суду Державна податкова інспекція у Ворошиловському районі м. Донецька звернулась з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.12.2005р. постанова господарського суду Донецької області від 28.11.2005р. по справі №2/339а залишена без змін, апеляційна скарга –без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою Донецького апеляційного господарського суду Державна податкова інспекція у Ворошиловському районі м. Донецька звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2006р. постанова господарського суду Донецької області від 28.11.2005р. та ухвала Донецького апеляційного господарського суду від 20.12.2005р. скасовані. Справа передана на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Постановою господарського суду від 28.02.2007р. відмовлено у задоволені позовних вимог Дочірнього підприємства “Техноскрап” товариства з обмеженою відповідальністю “Скрап”, до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку, що постанова господарського суду від 28.02.2007 р. у справі №2/339а не відповідає обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ податковий борг –це податкове зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов’язання.

Відповідно до п.п.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податку у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Відповідно до п.п.5.3.1 п.5.3. ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10-ти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 цього Закону для подання податкової декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, граничний термін сплати податкового зобов’язання за податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за 2004р. (подана 27.01.2005р.) настав 12.03.2005р. Залищок несплаченої  суми за зазначеною декларацією на час розгляду справи господарським судом першої інстанції складав 64 059 грн. 41 коп., що підтверджується актом звірки розрахунків з бюджетом.

Граничний термін сплати податкового зобов’язання за податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за три квартали 2005р. (подана 25.10.2005р.) настав 21.11.2005р. В рахунок погашення зобов’язань з податку на прибуток за декларацією з податку на прибуток підприємства за три квартали 2005р. позивач просив направити залишок суми відшкодування ПДВ за жовтень 2004р. в сумі 43 615 грн.59 коп.

Позивач 22.11.2004р. до органу державної податкової служби надав податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2004р., в якій відображене рішення платника податку про направлення залишку суми податку на додану вартість в розмірі 107 675 грн. 00 коп. на його розрахунковий рахунок в установі банку.

Відповідно до п.п.8.1 п.8 Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України та Державного казначейства України від 21.05.2001р. №200/86, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.06.2001р. за №489/5680 якщо в платника на момент настання терміну відшкодування суми ПДВ (яка за його бажанням, зазначеним у декларації, має спрямовутися на його рахунок) обліковується податковий борг за іншими платежами, які зараховуються до Державного бюджету України, то він має право звернутися до податкового органу із заявою про зміну напрямку відшкодування –не на рахунок платника, а на погашення існуючого податкового боргу. Згідно із заявою податковим органом вносяться зміни до зазначеного платником напряму відшкодування, формується висновок у режимі “зміна напрямку відшкодування при настанні терміну відшкодування” і в загальному порядку подається до органів Державного казначейства України.

Позивачем 22.11.2004р. до податкового органу була подана податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2004 року. За даними зазначеної декларації залишок суми податку на додану вартість, яка підлягає відшкодуванню з бюджету за підсмками поточного періоду дорівнює 107 675 грн. 00 коп. Сума та наявність заборгованості з бюджетного відшкодування не заперечується сторонами у справі, та підтверджується матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, листами від 24.01.2005р., 25.02.2005р., 28.05.2005р. позивач просив направити суму 107 675 грн. 00 коп., яка підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України, в рахунок податку на прибуток за 2004 рік. Листом від 11.04.2005р. відповідач не задовольнив вимоги платника податків.

Відповідно до п.п.7.1.1 п.7.1 ст.7 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) погашення податкового боргу може бути здійснена шляхом заліку непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків, що виникли відповідно до норм податкового або бюджетного законодавства чи цивільно-правових угод, строк погашення яких настав до моменту виникнення податкових зобов'язань платника податків.

За даними облікової картки платника податків визначено недоїмку в сумі 107 737 грн. 63 коп., а також пеню в розмірі 1 296 грн. 42 коп.; в обліковій картці зазначено, що 04.07.2005р. визначено скасування розрахованих автоматично сум штрафних санкцій за несвоєчасну сплату у рішенні про застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання у цих же сумах.

Таким чином, дані облікової картки не доводять суму боргу, зазначену у другій податковій вимозі від 13.06.2005р. №2/1200.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог дочірнього підприємства “Техноскрап” товариства з обмеженою відповідальністю “Скрап”, м.Донецьк, до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька, про визнання недійсної другої податкової вимоги №21200 від 13.06.2005р. та спонукання відповідача направити відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією  за жовтень 2004р. в сумі 107 675 грн. 00 коп. на погашення зобов’язань ДП “Техноскрап” ТОВ “Скрап” з податку на прибуток за 2004 рік в сумі 64 059 грн. 41 коп. та податку на прибуток по декларації за 3 квартали 2005р. в сумі  43 615 грн. 59 коп.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З наведеного вище вбачається, що позивач, дочірнє підприємство “Техноскрап” товариства з обмеженою відповідальністю “Скрап”, довів у розумінні статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України свої вимоги та заперечення щодо обгрунтування позовних вимог та апеляційної скарги.

З огляду на надані до матеріалів справи документи, та враховуючи вимоги Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ, Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України та Державного казначейства України від 21.05.2001р. №200/86, ст. ст. 2, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є підставою для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані неправильно, постанова не відповідає приписам матеріального права та обставинам справи, а  мотиви, з яких подана апеляційна скарга, є підставою для скасування постанови.

Керуючись ст. ст. 187, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 та п.7 розділу VІІ “Прикінцевих та перехідних положень” Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України "Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України" № 2953-ІУ від 6 жовтня 2005 року, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду -

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  Л  А  :

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства “Техноскрап” товариства з обмеженою відповідальністю “Скрап”, м. Донецьк, на постанову господарського суду Донецької області від 28.02.2007р. у справі №2/339а – задовольнити.

Постанову господарського суду Донецької області від 28.02.2007р. у справі №2/339а (суддя Гаврищук Т.Г.) – скасувати.

Позов дочірнього підприємства “Техноскрап” товариства з обмеженою відповідальністю “Скрап”, м. Донецьк, до Державної податкової інспекції у Ворошиловському  районі м. Донецька, про визнання недійсною другої податкової вимоги №21200 від 13.06.2005р. та спонукання відповідача направити відшкодування податку на додану вартість по податковій декларації за жовтень 2004р. в сумі 107 675 грн. 00 коп. на погашення зобов’язань ДП “Техноскрап” ТОВ “Скрап” по податку на прибуток за 2004р. в сумі 64 059 грн. 41 коп. та податку на прибуток за три квартали 2005 року в сумі 43 615 грн. 59 коп. –задовольнити.

Визнати недійсною другу податкову вимогу №21200 від 13.06.2005р.

Спонукати Державну податкову інспекцію у Ворошиловському районі м.Донецька здійснити відшкодування податку на додану вартість по податковій декларації  за жовтень 2004р. в сумі 107 675 грн. 00 коп. шляхом направлення його на погашення зобов’язань ДП “Техноскрап” ТОВ “Скрап” по податку на прибуток за 2004 рік в сумі 64 059 грн. 41 коп. та податку на прибуток по декларації за три квартали 2005р. в сумі 43 615 грн. 59 коп.

Доручити господарському суду Донецької області видати виконавчий лист.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом одного місяця з дня складення постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складений та підписаний 23.04.2007 року.

Головуючий:

Судді:

Надруковано  5  прим.:

1 прим. – позивачу;

1 прим. –відповідачу;

1 прим. - у справу;

2 прим. –Донецькому апеляційному господарському суду