СУД
РІШЕННЯ

09.08.07р.

Справа № 30/309-07

За позовом:  відкритого акціонерного товариства
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій", м. Дніпропетровськ

До відповідача:  суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, м. Нікополь Дніпропетровської області

Про: усунення перешкод в здійсненні
права користування

Суддя   Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання: Ворошило
О.М.

Представники:

Від позивача:
Сіденко О.А., доручення від 02.01.2007 року № 05/1512, юрисконсульт;

Від відповідача:
ОСОБА_2, довіреність від 26.07.2007 року, представник; ОСОБА_1, свідоцтво про
державну реєстрацію (реєстр НОМЕР_1), суб'єкт підприємницької діяльності

С У Т Ь   С П О Р У:

Відкрите акціонерне товариство
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій" (м. Дніпропетровськ) звернулося до
господарського суду із позовом, яким просить усунути перешкоди в здійсненні
відкритим акціонерним товариством "Дніпропетровське обласне підприємство
автобусних станцій" права користування шляхом зобов'язання суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (м. Нікополь
Дніпропетровської області) звільнити займану ділянку площею 300 м2,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
на підставі договору НОМЕР_2 від 01.10.2006 року відповідачу було надано
площадку площею 300 м2 для організації літнього кафе за адресою:
АДРЕСА_1. Строк дії договору НОМЕР_2 від 01.10.2006 року закінчився 31.12.2006
року, однак відповідач не повернув орендованої ділянки та продовжує нею
користуватися.

Відповідач проти задоволення позову
заперечує з тих підстав, що на сьогодні здійснює комерційну діяльність  на території, яка прилягає до приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, але не на підставі договору НОМЕР_2 від 01.10.2006 року, а
на підставі договору майнового найму НОМЕР_3 від 01.03.2002 року, який був
укладений на 10 років. Відповідно до умов вищезазначеного договору позивачем
передано у тимчасове користування
приміщення площею 230,8 м2 для організації кафе та виносної
торгівлі. Одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини) наймачеві передається право користування земельною ділянкою,
на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка
прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для мети найму. Крім
того, позивач не має повноважень  щодо
користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на
якій розташований об'єкт виносної торгівлі, оскільки відповідно до довідки №583
від 25.07.2007 року Нікопольського міського відділу земельних ресурсів позивачу
спірна земельна ділянка у власність або користування надана не була.
Вищезазначена земельна ділянка загальною площею 1,09 га була передана у
користування Автовокзалу на підставі державного акту  на право постійного користування землею від
19.02.1993 року №90.

Відповідно до статті 77
Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувалась перерва з
26.07.2007 року на 09.08.2007 року.

Клопотання про застосування засобів
технічної фіксації судового процесу при розгляді справи учасниками судового
процесу не заявлялись (ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України).

За згодою представників сторін у
судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В
И В:

01.01.2002 року та 01.03.2002 року
між відкритим акціонерним товариством "Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій" (підприємство) та приватним
підприємцем  ОСОБА_1 (підприємець)
укладені договори майнового найму НОМЕР_4 (строком на 7 років) та НОМЕР_3
(строком на 10 років), відповідно до яких відповідачу у користування передані
нежитлові приміщення площею 89,4 кв.м. та 230,8 кв.м., що знаходяться у будинку
автовокзалу м. Нікополя.

Мета майнового найму за цими
договорами - організація кафе та виносної торгівлі.

Відповідно до статті 796 Цивільного
кодексу України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди
(їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою,
на якій вони знаходяться, також право користування земельною ділянкою, яка
прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети
найму.

Виходячи з положень чинного
цивільного та земельного законодавства України одночасно з виникненням права
користування будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною) при
укладанні відповідного договору найму виникає право користування і земельною
ділянкою, на якій розташована будівля і ділянкою, що забезпечує функціонування
будівлі.

Отже, відповідач має право на
використання земельної ділянки, необхідної для досягнення мети найму.

На підставі договору НОМЕР_2,
укладеного 01 жовтня 2006 року між відкритим акціонерним товариством
"Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій"
(підприємство) та приватним підприємцем
ОСОБА_1 (підприємець), останньому за актом приймання передачі від
01.10.2006 року передана площадка площею 300 м2 для організації
літнього кафе за адресою: АДРЕСА_1.

Договір укладено на строк з
01.10.2006 року по 31.12.2006 року.

Загальна сума договору складає
1080,00грн., в тому числі податок на додану вартість (п.4.1 договору).

Строк дії договору може бути
скорочено за погодженням сторін (п.3.2 договору). Після припинення строку дії
договору сторони повертаються у первісний стан (п.3.3 договору).

01.01.2007 року між приватним
підприємцем ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством "Дніпропетровське
обласне підприємство автобусних станцій" укладено договір НОМЕР_5 про
надання послуг населенню на Нікопольській АС за адресою м. Нікополь, вул.
Електрометалургів.

Позивач в листі за вих. №11/336 від
15.03.2007 року (а.с.10) зазначає, що договір НОМЕР_5 є договором, укладеним в
продовження строку дії договору  НОМЕР_2
від 01 жовтня 2006 року. Зазначене не відповідає дійсності, ці договори є
самостійними, що вбачається з предмету та умов цих договорів.

Листом від 22.05.2007 року за вих.
№05/659 позивач просив звільнити займану площадку у зв'язку з закінченням
договору НОМЕР_2 від 01.10.2006 року

Посилаючись на ст. 34 Закону
України «Про оренду землі»позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права
користування ВАТ «ДОПАС»шляхом спонукання відповідача звільнити земельну
ділянку.

Позивач вважає, що укладений 01
жовтня 2006 року договір НОМЕР_2 договір є договором оренди земельної ділянки,
тому до спірних відносин застосовує положення земельного законодавства.

Відповідно до статті 4 Закону
України «Про оренду землі»орендодавцями земельних   ділянок є громадяни та юридичні особи, у
власності яких перебувають земельні ділянки, або

уповноважені ними особи. Позивач не
є власником земельної ділянки, яку він, як вважає, передав в оренду. Відповідно
до довідки №583 від 25.07.2007 року Нікопольського міського відділу земельних
ресурсів ВАТ «ДОПАС»земельна ділянка по вул. Електрометалургів,37 у власність
або користування надана не була. Земельна ділянка площею 1,09га була надана у
користування автовокзалу на підставі державного акту на право постійного
користування землею від 19.12.1993 року №90. Договору оренди земельної ділянки
з власником землі (згідно приписів ст.ст.13 і 41 Конституції України від імені
Українського народу право власності здійснюють органи державної влади та органи
місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією) позивач не укладав,
тому не мав можливості укласти договір суборенди земельної ділянки з
відповідачем.

Крім того, укладений договір не
містить плану (схеми) земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастрового
плану земельної ділянки з відображенням обмежень

(обтяжень) у її використанні та
встановлених земельних сервітутів; акту визначення меж   земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Таким чином відсутні підстави вважати цей договір договором оренди земельної
ділянки.

Відповідно до статті 34 Закону
України «Про оренду землі»у разі
припинення  або  розірвання договору оренди землі орендар  зобов'язаний
повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених
договором. Орендар не має права утримувати

земельну ділянку для задоволення
своїх вимог до орендодавця.

Відповідно до статті 33 Закону
України «Про оренду землі»у разі якщо орендар
продовжує користуватися земельною ділянкою після   закінчення строку   договору
оренди,  то  за відсутності письмових заперечень
орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він
підлягає поновленню на той самий строк і
на  тих  самих
умовах,  які  були
передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється
листом-повідомленням.

Позивачем з урахуванням положень
статті 33 цього Закону не було направлено на адресу відповідача листів -
повідомлень  про відмову від продовження
договору на новий строк. Листи №11/336 від 15.03.2007 року та №05/659 від
22.05.2007 року направлені з порушенням цього строку, після того, як згідно
законодавства договір продовжив свою дію на новий строк.

Суд вважає, що за своєю
правовою природою договір НОМЕР_2 від 01 жовтня 2006 року є договором майнового
найму, а не договором оренди земельної ділянки. Відповідно до предмету договору
в оренду передана не земельна ділянка, а площадка (майданчик) площею 300 м.кв.,
тому до спірних відносин, що виникають в процесі організації та здійснення
господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими
суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання, повинні
застосовуватися положення Господарського та Цивільного кодексів України.

Якщо наймач продовжує користуватися
майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором (ст.764 ЦК України).

Враховуючи, що після
закінчення строку дії договору №06-933сп жодна із сторін не заявила про відмову
від продовження дії договору, договір вважається продовженим на той же строк і
на тих же умовах.

Посилання позивача на відсутність
оплати за укладеним договором НОМЕР_2 від 01 жовтня 2006 року не відповідає
фактичним обставинам справи, оскільки відповідачем перерахована на рахунок
позивача сума 800грн. 10.03.2007 року та 09.04.2007 року (лист від 18.04.2007
року за вих. №11/502).

З огляду на вищевикладене з
підстав зазначених у позовній заяві вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст.1,33,44,49,82-85
Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И
В:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
позивача.

Суддя
Н.М.Євстигнеєва

(Дата підписання рішення,
оформленого відповідно до вимог

статті 84 Господарського процесуального кодексу України,
- 10.08.2007 року).