СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 травня 2007 р.

Справа № 14/184-13/42

Господарський суд
Івано-Франківської області у складі судді Шкіндера П.А. при секретарі судового
засідання Федорук О.М. .розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  ПП ОСОБА_1
АДРЕСА_1

до відповідача
ТзОВ "Віктор І К"  вул.
Промислова, 3, м. Івано-Франківськ, 76000

ІІІ особа на стороні відповідача:  ПВКП "Іста", м.Івано-Франківськ,
вул.Молодіжна, 62/12.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2
- доручення НОМЕР_1 від 13.11.2007року.

від відповідача: Леник
Ю.М. - доручення б/н від 22.03.2007року.

ІІІ особа: Сенденський
Б.Г.-директор (паспорт НОМЕР_2)

про відшкодування  майнової шкоди на суму 192 717,98грн.

В ході
судового засідання  представникам
сторін права та обов”язки, передбачені
ст.22 ГПК України роз”яснено, заперечення  щодо складу
суду не поступало.

Позивач в судовому засіданні
заявлений позов підтримує та просить суд позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечує і просить суд в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

між сторонами укладено договір  НОМЕР_3, від 05 листопада 2005року оренди
нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 для використання з метою здійснення
підприємницької діяльності щодо роздрібної та оптової торгівлі товарами
промислової та продуктової групи.

У відповідності з п.2.1. договору оренди
приміщення, право користування майном наступає з моменту підписання сторонами
цього договору оренди та акту прийому-передачі. Згідно підписаного договору та
акту прийому-передачі  позивачу було
передано в оренду відповідачем приміщення загальною площею 192,6кв.м.

Відповідно до мети укладеного
договору оренди приміщення, в ньому розміщувався склад, де зберігалися належні  позивачу на праві власності товари, а саме -
іграшки, отримані згідно договору купівлі-продажу у ПП ОСОБА_3, що
підтверджується договором купівлі-продажу, накладними на одержання товару.

02 серпня 2006року у вказаному
орендованому позивачем складському приміщенні мала місце пожежа, яка була
локалізована та погашена працівниками пожежно-рятувальної служби МНС України в
Івано- Франківській області.

Під час виникнення пожежі дане
складське приміщення знаходилося закритим на замок і в цей день не відчинялося.
Склад був зачинений позивачем о 18год. 30хв. за день  до пожежі .

Відповідно до договору на
ценралізовану охорону НОМЕР_4 від 31.03.05року, орендоване складське приміщення
перебувало під охороною фірми "АРТЕ". Саме працівники цієї фірми з
центрального пульта охорони повідомили керівництво орендодавця про спрацювання
датчика руху на складі іграшок.

Згідно технічного висновку дослідно-випробувальної лабораторії,
головного управління МНС України в Івано-Франківській області, від 07.08.2006
р. №41, найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі, яка мала місце
02.08.2006р. в складському приміщенні по вул. Промисловій,3 в
м.Івано-Франківську, стали порушення ППБ при влаштуванні та експлуатації
електроустановок; порушення правил технічної експлуатації електроустановок  (код 11; Наказ МНС України № 289 від
15.05.06р.).

Висновком спеціаліста науково-дослідного експертно-криміналістичного
центру вибухотехнічного відділення, управління МВС в Івано-Франківскій області
від 24.11.2006р., встановлено, що ймовірною
причиною пожежі, що  мала місце
02.08.20067року в нежитлових приміщеннях по АДРЕСА_2 являється  порушенням вимог, стандартів, норм  і правил
пожежної безпеки при монтажі, улаштуванні та експлуатації
електроустановок.

Відповідальність  за дотримання протипожежного   режиму
на об”єкті де виникла пожежа
покладено на орендаря (п.п.4.3.1 договору). Позивачем в  порушення договору не отримано дозвіл на
початок роботи в органах державного пожежного нагляду(ст.10 Закону України “Про
пожежну безпеку” п.2.8 Правил пожежної безпекив Україні), апарат підключення
(вимикачі) не винесені поза  межі
(ззовні) вказаного приміщення (п.5.1.21 Правил пложежної безпеки України),
складування горючих матеріалів проводилася менше 1 м від електроустаткування та
під електрощитом (п.5.1.29 абц. 13 Правил пожежної безпеки в Україні).

Представник ПКВП “Іста” в судовому
засіданні пояснив, що причиною пожежі за наслідками перевірок та експертиз,
стало замикання в трансформаторах струму, які встановлені та опломбовані
енергопостачальною організацією, а тому відповідач не мав доступу до проведення
будь-яких робіт в даному єлектрообладнанні.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні
вимоги , посилається на наступне.

Згідно п.5.1.38 Правил пожежної
безпеки в Україні (ППБ), договору оренди, акту прийому передачі приміщень,  відповідальність за забезпечення
обслуговування та  технічну експлуатацію
електрощита несе власник підприємства. Тобто, власник  електроустановок. В даному випадку ним є відповідач.
Частина друга даного пункту  ППБ
зобов"язує власника у разі неможливості технічного обслуговування
електроустановок силами персоналу підприємства укласти договір на планове
технічне  обслуговування зі
спеціалізованою організацією (із кваліфікованими фахівцями).

До електрощита, в якому відбулося
загорання, у орендованому приміщенні позивач не має жодного відношення. Згідно
договору оренди приміщення позивачем отримано в оренду тільки нежитлове
приміщення площею 192,6 кв.м. Будь-яких електроприладів, увімкнених позивачем в
електромережу в складі, що могли призвести до струмових перевантажень, не було.

Відповідно до п.5.1.21 Правил пожежної
безпеки в Україні відповідач повинен був встановити для загального відключення
силових та освітлювальних мереж складських приміщень апарати відключення
(вимикачі) поза межами (іззовні) вказаних приміщень на негорюючих стінах
(перегородках) або на окремих опорах. Спільні апарати відключення (вимикачі)
розташувати в ящиках з негорюючих матеріалів або в нішах, які мають
пристосування для пломбування та замикання на замок. Чого відповідачем не було
зроблено.

Також, відповідач всупереч вимогам
п.5.1.34. Правил пожежної безпеки в Україні не забезпечив замір опору ізоляції
електричних мереж та електроустановок, та всупуреч вимогам п.5.1.22 ППБ не
оснастив електрощит схемою підключення споживачів з пояснюючими написами і
вказаним значенням номінального струму апарата захисту (плавкої вставки).

Внаслідок пожежі, яка виникла з
вини відповідача, було знищено товар позивача,
який перебував у складському приміщенні, чим завдано позивачу збитків на
суму 190759,58грн., що підтверджується експертним висновком Івано-Франківської
торгово-прмислової палати №В-259 від 10 жовтня 2006року з додатками.

Понесені позивачем витрати на
визначення якості товару та визначення суми збитків становлять 1958,40грн., що
підтверджується квитанцією від 07.10.2006року та рахунком-довідкою
Івано-Франківської торгово-промислової палати №В-259 від 03.10.06р.

Таким чином, загальна сума збитків
по знищеному товару та визначенню суми збитків становить  - 192717,98грн.

Відповідач проти позову заперечує. В
своїх запереченнях посилається на те, що дійсно між позивачем та відповідачем
укладено Договір оренди майна (нежитлового приміщення) НОМЕР_3 від 05 листопада
2005року.  Однак, не відповідає фактичним
обставинам справи твердження позивача, що нежитлові приміщення, що передані
йому в тимчасове, платне користування за вказаним Договором, передані йому для
використання під "склад". Вказане спростовується підпунктом 1.1.
Договору, яким передбачено, що Орендодавець передає, а Орендар приймає у
строкове платне користування частину нежитлового приміщення площею 192,6 м.кв.
Цим же ж  підпунктом встановлено, що
Сторони домовились, що майно передається в оренду з метою здійснення
підприємницької діяльності, а саме діяльності щодо роздрібної та оптової
торгівлі товарами промислової та продуктової групи. Більше того, вказане
приміщення ні за категорійністю щодо правил пожежної безпеки, ні за
призначенням не має статусу складського приміщення, а є нежитловим приміщенням.

Не грунтується на матеріалах справи і
твердження Позивача, що причиною виникнення пожежі, яка мала масце 02 серпня
2006року "є загорання електрообладнання у ящику із трансформаторами струму
(електрощит, силова збірка)". Вказане твердження не грунтується на жодних
відомих відповідачу письмових чи будь-яких інших доказах. Разом з тим, стаття
33 Господарського процесуального кодуксу України зобов"язує кожну зі
сторін "довести ті обставини, на які позивач посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень".

Не відповідає змісту правовідносин,
які існують між сторонами за вказаним Договором, та пункту 5.1.38 Правил
пожежної безпеки в Україні твердження позивача, що саме відповідач несе
відповідальність за забезпечення обслуговування та технічну експлуатацію
електрощита, зокрема, норма на яку посилається позивач, а саме підпункт 5.1.38
ППБ не встановлює відповідальність за забезпечення обслуговування та
експлуатацію електрощита, а передбачає зобов'язання власника забезпечити
обслуговування та технічну експлуатацію електроустановок. При цьому, вказаний
підпункт передбачає, що "у разі неможливості забезпечення технічного обслуговування
електроустановок силами персоналу підприємства власником повинен бути укладений
договір на планове технічне обслуговування зі спеціалізованою організацією (із
кваліфікованими фахівцями)".

На виконання вказаної норми
відповідачем укладено Договір від 03.10.2005 року з ПВКП "ІСТА"
предметом якого є "здійснення нагляду за справним станом і безпечною
експлуатацією електрообладнання" належних відповідачу нежитлових
приміщення. Наказом №24к від 03.10.2005 року виконавцем за вказаним договором
призначено відповідального (особу, що має відповідний допуск до роботи з
електроустановками) за "справний стан та безпечну експлуатацію
електрообладнання нежитлових приміщень". Відповідальними особами
здійснювались регулярні перевірки справності та безпечності експлуатації
електрообладнання, яке належить відповідачу.

Тобто, відповідачем дотримано
вимоги законодавства, які передбачені щодо організації забезпечення технічного
стану та безпечності експлуатації електрообладнання.

Не відповідає вимогам законодавства
твердження позивача про те, що підпунктом 5.1.21 ППБ встановлення для
відповідача обов'язок встановити поза межами належних йому нежитлових приміщень
"апарати загального відключення (вимикачі) силових та освітлювальних
мереж". Зокрема, вказаним підпунктом встановлено обов'язок встановлення
зовнішніх вимикачів саме для "складських приміщень з вибухонебезпечними і
пожежонебезпечними зонами будь-якого класу, архівів, книгосховищ та інших
подібних приміщень". При цьому, позивачем не наведено жодного доказу, який
б вказував про приналежність нежитлових приміщень, які були предметом Договору
до "складських приміщень з вибухонебезпечними і пожежонебезпечними
зонами". Вказані приміщення не мають статусу складських приміщень, а отже,
посилання на приписи підпункту 5.1.21 ППБ є цілковито безпідставним. Зокрема,
статус орендованих приміщень як - "звичайних" нежитлових приміщень
підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно,
виданого 18.08.2005 року Івано-Франківським ОБТІ.

Не відповідає фактичним обставинам справи
і твердження позивача, що відповідачем порушено приписи підпункту 5.1.34 ППБ,
щодо забезпечення проведення замірів опору ізоляції електричних мереж та
електроустановок. Вказаним підпунктом передбачено обов'язкове проведення замірювання
опору електричних мереж та електроустановок на рідше одного разу на рік в
особливо вологих або жарких приміщеннях, а також в приміщеннях з хімічно
активним середовищем, і не рідше одного разу на два роки в інших приміщеннях.
Щодо орендованих приміщень, то перевірка ізоляції кабелів та електричної
проводки проведена 08 липня 2006 року, про що складено відповідний протокол.
Крім того, 08 липня 2006 року також проведено заміри опору ізоляції електричних
мереж, про що складено Протокол вимірювання опору розтікання на основних
заземлювачах і заземленнях магістралей та устаткування від 08.07.2006 року.
Вказані роботи виявили відсутність недоліків щодо справності ізоляції чи
безпечності експлуатації електромереж та електрообладнання.

Крім того, не відповідає дійсності
твердження позивача, що електрощит не мав розміщеної інформації щодо схеми
підключення споживачів з пояснюючими написами і вказаним значенням номінального
струму апарату захисту. Вказані схеми, на момент передачі приміщення в
користування орендарю, були розміщені на зовнішній поверхні електрощита та
містили перелік інформації, яка повинна бути розміщена на електрощиті.

Щодо власне відповідальності за
дотримання правил пожежної безпеки в орендованому приміщенні, то у
відповідності до підпункту 4.3.1. Договору, Сторони домовились, що саме на
Позивача покладається обов'язок забезпечити дотримання в приміщенні правил
протипожежної безпеки відповідно до вимог чинного законодавства. Покладення на
орендаря обов'язку забезпечення дотримання правил протипожежної безпеки
відповідає вимогам частини 2 статті 5 Закону України "Про пожежну
безпеку", якою передбачено, що "обов'язки сторін щодо забезпечення
пожежної безпеки повинні бути визначені в договорі оренди.

Крім того, у відповідності до
статті 5 Закону України "Про пожежну безпеку" орендарі приміщень
"зобов'язані забезпечувати додержання протипожежних вимог стандартів,
норм, правил". Тобто, на орендаря, в рівній мірі з власником приміщення
Законом покладено зобов'язання забезпечити додержання протипожежних вимог
стандартів, норм, правил.

Зокрема, це стосується цільового
використання приміщення. Безумовно, що непризначене для використання у якості
складського приміщення, нежитлові приміщення не можуть використовуватись як
склади. Більше того, зберігання легкозаймистих, хімічно активних промислових
товарів в приміщеннях, які не призначені для такого використання є
забороненим.

Частина перша статті 5 Закону
передбачає і для орендаря обов'язок утримувати у справному стані обладнання та
інвентар.

Крім того, Сторони домовились, що
саме орендар зобов'язується забезпечити дотримання в приміщенні правил
протипожежної безпеки. Тому, у разі виявлення орендарем порушень протипожежних
норм, орендар зобов'язаний був, як мінімум повідомити власника приміщень про
виявлені порушення, чи вжити відповідних заходів самостійно.

Разом з тим, орендарем
здійснювалась в орендованому приміщенні діяльність, яка не відповідає цільовому
використанню приміщень та умовам, укладеного між сторонами Договору.

Крім того, частина 3 статті 10
Закону України "Про пожежну безпеку" передбачає, що "оренда
будь-яких приміщень без дозволу органів державного пожежного нагляду
забороняються". Тобто, орендар, який за Договором зобов'язувався
забезпечити дотримання вимог правил протипожежної безпеки, приступив до
експлуатації орендованого приміщення без отримання відповідного дозволу органів
державного пожежного нагляду, які безумовно, у випадку звернення орендарем за
вказаним дозволом, звернули б увагу останнього на необхідність дотримання
цільового використання приміщення. Відсутність звернення позивачем за дозволом
до державних органів пожежного нагляду підтверджується довідкою від 09.11.2006
року, що видана за підписом Т.в.о. начальника відділу ПНПЛ Івано-Франківського
МУ ГУ МНС України Масляк О.М. якою підтверджено, що "в період з 01.04.2005
року по 02.08.2006 року дозвіл на початок роботи нежитлових приміщень по
АДРЕСА_2, приватному підприємцю ОСОБА_1 не надавався".

Крім того, сам електрощит
виготовлений з негорючих матеріалів, то саме по собі "коротке
замикання", що, найбільш вірогідно, мало місце, не могло спричинити
виникнення пожежі.

При гасінні пожежі, що мала місце 02.08.2006 року в орендованих
позивачем нежитлових приміщеннях встановлено, що поширення пожежі та значне
пошкодження нежитлових приміщень та майна, яке в ньому знаходилось сталось
внаслідок розміщення дитячих іграшок та інших промислових товарів, які
виготовлені з легкозаймистих матеріалів, на електрощиті та в безпосередній
близькості від нього. Вказане може бути підтверджене поясненнями осіб, що брали
участь в гасінні пожежі та фото-відеоматеріалами, які виготовлені працівниками
органів державного пожежного захисту, що прибули на місце пожежі для гасіння.
Саме це, спричинило швидке та широке поширення вогню, а отже, і шкоду майну,
яке перебувало в нежитловому приміщенні. Крім того,  розміщення будь-яких легкозаймистих речей
щонайменше за два метри до електрощита, а тим більше безпосередньо на ньому,
заборонено будівельними нормами та правилами (ДБН В 2.2.9.9.9).

Щодо визначення ватрості
збитків  від пошкодження та повного
псування товару в результаті пожежі, при проведенні експертизи  яка проводилась Івано-Франківською ТПП, то
слід зауважити, що не було залучено ТзОВ "Віктор і К", що позбавило
відповідача можливості поставити питання перед експертом.

Також слід зазначити , що з
моменту виникнення пожежі і до 17.09.2006 року позивач вільно
користувався орендованим приміщенням, неодноразово завозив та вивозив товари, а
тому, відопвідач  не можемо бути
впевнений у відповідності поданих до експертизи товарів з тими, що зберігались
в приміщенні. Крім того, приміщення тривалий час перебувало без охорони, що
також не дає можливість встановити приналежність пошкоджених товарів до тих, що
зберігались в орендованому приміщенні.

Розглянувши матеріали справи,заслухавши
обґрунтування та заперечення представників сторін, пояснення представника
третьої особи, оцінивши подані сторонами докази, які знаходяться в матеріалах
справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову виходячи з
наступного.

Загальні підстави відповідальності
за  завдану  майнову шкоду
передбачені ст. 1166 ЦК України, зокрема, майнова  шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи   бездія-льністю  особистим
немайновим правам    фізичної або юридичної особи,  а також
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа,
яка   завдала   шкоди,
звільняється   від   її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди
завдано не з її вини.

Шкода,  завдана каліцтвом,  іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках,
встановлених законом.

Шкода,  завдана  правомірними
діями,  відшкодовується   у випадках, встановлених цим Кодексом та
іншим законом.

Для застосування деліктної відповідальності(позадоговірної) необхідною є
наявність складу правопорушення , а саме: протиправної поведінки (дії чи
бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного
зв”язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду.

За загальним правилом цивільного права, відповідач повинен довести, що в
його діях відсутні складові деліктної відповідальності.

Відповідачем в судовому засіданні, у
відповідності до представлених доказів, на яких ґрунтуються його заперечення,
доведено,  що в його діях відсутні як
протиправна поведінка так і вина при виникнені пожежі в орендованому позивачем
приміщенні, яка завдала позивачу шкоду.

Зокрема, це підтверджується Договором
оренди майна (нежитлового приміщення) НОМЕР_3 від 05 листопада 2005року
укладеного між сторонами,а саме п.п.4.3.1.,яким на орендаря покладено обов”язок
забезпечити дотримання в орендованому приміщені правил протипожежної безпеки
відповідно до чинного законодавства.

У відповідності до вимог п. 5.1.38 Правил пожежної безпеки в Україні,
відповідачем укладено Договір від 03.10.2005 року з ПВКП "ІСТА"
предметом якого є "здійснення нагляду за справним станом і безпечною
експлуатацією електрообладнання" належних відповідачу нежитлових
приміщення. Наказом №24к від 03.10.2005 року виконавцем за вказаним договором
призначено відповідального (особу, що має відповідний допуск до роботи з
електроустановками) за "справний стан та безпечну експлуатацію
електрообладнання нежитлових приміщень". Відповідальними особами
здійснювались регулярні перевірки справності та безпечності експлуатації
електрообладнання, яке належить відповідачу.

Як встановлено в судовому засіданні , наявних доказів та пояснень
представника ПКВП “Іста”,  причиною
пожежі за наслідками перевірок та експертиз, стало замикання в трансформаторах
струму, які встановлені та опломбовані енергопостачальною організацією, а тому
відповідач не мав доступу до проведення будь-яких робіт в даному
єлектрообладнанні.

Таким чином, враховуючи відсутність у відповідача ознак, які б вказували
на протиправний характер його дій та вину при заподіяні шкоди позивачу, а також
ту обставину, що  відповідачем вжито
всіх, передбачених законодавством заходів спрямованих на запобігання пожежі у
належному йому приміщенні, у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Судові витрати слід залишити за
позивачем.

Керуючись ст. 124 Конституції
України, ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України,  Цивільним кодексом України, Законом України
"Про пожежну безпеку", Правилами
пожежної безпеки  в Україні, суд

ВИРІШИВ:

в
позові відмовити.

Рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку
з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ
ШКІНДЕР П.А.

"16" травня 2007року

Виготовлено
в АС "Діловодство суду"

________________
16.05.07