ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2007 р.
№ 41/576-39/248

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. –головуючого,

Стратієнко Л.В.,

Плюшка І.А.,

розглянувши  матеріали касаційної скарги
Закритого акціонерного проектно-будівельного товариства “Севастопольжитлобуд”

на рішення
та постанову
господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2006 року
Київського апеляційного господарського суду
від 26 лютого 2007 року

у справі
№ 41/576-39/248

господарського суду
міста Києва

за позовом
Закритого акціонерного проектно-будівельного товариства “Севастопольжитлобуд”

до
Громадської організації “Народна кредитна спілка “Добробут”

за участю третіх осіб
1.          ЗАТ “Севастопольський будпроект”
2.          Української державної будівельної корпорації “Укрбуд”
3.          Промислово-будівельної корпорації “Аладін”

про
витребування майна

за участю представників сторін

від позивача –Нізола Н.М.,             від
відповідача та третіх осіб    – не з’явилися

В С Т А Н О В И В:

Постановою Вищого господарського суду від 08.08.2006 у справі № 41/576 рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2005, яким у позові було відмовлено, та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2006, яким рішення було залишено без змін, скасовано, справу № 41/576  передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

В процесі нового розгляду справи № 41/576-39/248 Закрите акціонерне проектно-будівельне товариство “Севастопольжитлобуд” заявою про уточнення позовних вимог просило стягнути з Громадської організації “Народна кредитна спілка “Добробут” збитки в розмірі 7 472 524 грн. 90 коп., посилаючись на ст.469 ЦК України, зазначало про порушення Громадською організацією “Народна кредитна спілка “Добробут” його прав власності з огляду на неправомірне розпорядження часткою спільного майна Закритого акціонерного проектно-будівельного товариства “Севастопольжитлобуд”. Оскільки спірного майна нема в натурі, Закрите акціонерне проектно-будівельне товариство “Севастопольжитлобуд” стверджує про виникнення у нього права на відшкодування збитків в розмірі вартості цього майна відповідно до ст.203 ЦК УРСР.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.10.2006 у справі № 41/576-39/248 (суддя Гумега О.В.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Господарський суд першої інстанції, посилаючись на  ст.ст. 62, 113, 431, 433  ЦК УРСР, ст.ст. 14, 525, 526, 614 ЦК України, ст.ст. 49, 224 ГК України, зазначає що спірне майно перейшло Громадській організації “Народна кредитна спілка “Добробут” на підставі та на виконання умов генерального договору № 23/98с від 28.12.1998, який на момент розгляду справи не був визнаний недійсним. Як зазначає місцевий господарський суд, Закритим акціонерним проектно-будівельним товариством “Севастопольжитлобуд” не доведено наявність причинного зв’язку між його збитками та протиправними діями чи бездіяльністю Громадської організації “Народна кредитна спілка “Добробут” всупереч вимогам ст. 33 ГПК України.

Київський апеляційний господарський суд постановою від 26.02.2007 у справі № 41/576-39/248 (колегія суддів: головуючий Алданова С.О., судді Моторний О.А., Зубець Л.П.) рішення господарського суду міста Києва від 23.10.2006 залишив без змін, погодившись з висновками господарського суду першої інстанції.

В касаційній скарзі Закрите акціонерне проектно-будівельне товариство “Севастопольжитлобуд” просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 23.10.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2007 у справі № 41/576-39/248 і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В касаційній скарзі Закрите акціонерне проектно-будівельне товариство “Севастопольжитлобуд” зазначає про неправильне застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вказує, що неналежне виконання Громадською організацією “Народна кредитна спілка “Добробут” генерального договору № 7/1 від 15.04.1999 спричинило збитки, які понесло Закрите акціонерне проектно-будівельне товариство “Севастопольжитлобуд”. Як стверджує Закрите акціонерне проектно-будівельне товариство “Севастопольжитлобуд”, господарськими судами не прийнято до уваги, що генеральний договір № 23/98с про співробітництво та сумісну діяльність з будівництва житла від 28.12.1998 розірвано судовим рішенням по справі № 40/1, яке на момент розгляду цієї справи вступило в законну силу, а саме 30.09.2003, тому підстави зберігати майно позивача у відповідача відпали.

Вищим господарським судом України ухвалою від 26.04.2007 у справі №41/576-39/248 порушено касаційне провадження.

Розпорядженням   Голови  Вищого  господарського  суду  України  Демченка С.Ф. від 04.06.2007  у справі № 41/576-39/248 змінено та призначено наступний склад колегії суддів: Самусенко С.С. – головуючий (доповідач ), судді Стратієнко Л.В., Плюшко І.А.

Відповідач та треті особи процесуальним правом участі їх повноважних представників в судовому засіданні касаційної інстанції не скористалися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, з дотриманням меж перегляду справи в касаційній інстанції перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права місцевим та апеляційним господарськими судами, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що між Закритим акціонерним проектно-будівельним товариством “Севастопольжитлобуд”, Громадською організацією “Народна кредитна спілка “Добробут”, ЗАТ “Севастопольський будпроект” та Українською державною будівельною корпорацією “Укрбуд” було укладено генеральний договір № 23/98с про співробітництво та сумісну діяльність з будівництва житла від 28.12.1998.

Підпунктом 2.6 пункту 2 даного договору передбачено, що Закрите акціонерне проектно-будівельне товариство “Севастопольжитлобуд”, ЗАТ “Севастопольський будпроект” та Українська державна будівельна корпорація “Укрбуд” з метою фінансування будівництва житла передають Громадській організації  “Народна кредитна спілка “Добробут” цінні папери (векселя) на суму 13 200 000 грн. та будівельні матеріали на загальну суму 5 000 000 грн.

При цьому, ЗАТ “Севастопольський будпроект” зобов’язалось передати цінні папери (векселя) на загальну суму 5 000 000 грн.,  будівельні  матеріали  на  суму 1000000 грн., Закрите акціонерне проектно-будівельне товариство “Севастопольжитлобуд” - цінні папери (векселя) на загальну суму 8 000 000 грн., будівельні матеріали на суму 2 000 000 грн., Українська державна будівельна корпорація “Укрбуд” - цінні папери (векселя) на загальну суму 2 000 000 грн.

Відповідно до ст. 432 ЦК УРСР грошові та інші майнові внески учасників договору, а також майно створене, або придбане в результаті їх спільної діяльності, є їх спільною власністю.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, вищезазначені векселі являються спільним майном.

Суди встановили, що з рішення господарського суду міста Києва у справі № 41/578 вбачається, що 01.04.1999 між Громадською організацією “Народна кредитна спілка “Добробут” та Промислово-будівельною корпорацією “Аладін” було підписано додаток № 2 до договору № 7/1 від 15.04.1999, який має назву Акт приймання-передачі векселів № 1/1-99, за яким Громадська організація “Народна кредитна спілка “Добробут” передала, а Промислово-будівельна корпорація “Аладін” прийняла векселі загальною номінальною вартістю 13 000 000 грн.

Згідно ст.431 ЦК УРСР ведення спільних справ учасників договору про сумісну діяльність здійснюється за їх згодою. Якщо учасники договору за згодою між собою доручили керівництво їх сумісною діяльністю одному з учасників договору, на нього ж покладається і ведення спільних справ учасників договору.

Відповідно особа, якій доручено ведення спільних справ учасників договору про сумісну діяльність, діє на підставі довіреності, підписаної іншими учасниками договору.

Суди встановили, що вказані умови містяться в розділі 3 генерального договору № 23/89с.

Господарські суди дослідили умови генерального договору № 23/98с від 28.12.1998 про співробітництво та сумісну діяльність, генеральний договір № 7/1 від 15.04.1999, їх взаємозв’язок, та встановили відсутність порушення прав Закритого акціонерного проектно-будівельного товариства  “Севастопольжитлобуд” при передачі пакету його акцій Громадською організацією “Народна кредитна спілка “Добробут” за генеральним договором №7/1 від 15.04.1999  Промислово-будівельній корпорації “Аладін”.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до рішення господарського суду м. Києва 17.06.2003 у справі № 40/1 було розірвано генеральний договір № 23/98с про співробітництво та сумісну діяльність з будівництва житла від 28.12.1998 та зобов’язано сторін за договором розподілити збитки, які виникли у результаті сумісної діяльності пропорційно внескам учасників договору, відповідно до ст. 433 ЦК УРСР. Суд прийняв таке рішення з огляду на те, що мета спільної діяльності за договором не була досягнута у зв’язку з неналежним виконанням своїх зобов’язань сторонами договору, в тому числі і Закритим акціонерним проектно-будівельним товариством “Севастопольжитлобуд”, на яке також були покладені збитки у розмірі 7 135 615 грн. 30 коп.

За ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення передбачених ст.22 ЦК України, ст.224 ГК України, ст.623 ЦК України збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, тобто відповідальність за порушення зобов’язання у вигляді відшкодування збитків настає за наявності, зокрема,  збитків, протиправної дії чи бездіяльності особи; заподіяння збитків в результаті такої дії чи бездіяльності особи; причинного зв’язку між протиправною дією чи бездіяльністю особи та заподіяними збитками.

Відповідно до ст.54 ГПК України тягар доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов`язання контрагентом, наявність збитків, а також причинного зв’язку між першим та другим лежить на позивачеві.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій Закритим акціонерним проектно-будівельним товариством “Севастопольжитлобуд” не доведено, що Закритому акціонерному проектно-будівельному товариству “Севастопольжитлобуд” заподіяно збитки саме в результаті дій чи бездіяльності Громадської організації “Народна кредитна спілка “Добробут”.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на вищевикладене, на предмет та підстави позову судом касаційної інстанції встановлено, що фактичні обставини у цій справі з’ясовано судами першої та апеляційної інстанцій в повному обсязі, досліджено всі необхідні для правильного вирішення спору докази, а тому оскаржувані рішення та постанова є законними, обґрунтованими і відповідають вимогам господарського та цивільного законодавства України.

Беручи до уваги вищенаведене, оскільки доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження в порядку здійснення касаційного провадження, колегія суддів Вищого господарського суду України встановила, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова у справі № 41/576-39/248 має бути залишена без змін згідно п.1 ч.1 ст.1119 ГПК України.

Враховуючи вказане, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119,11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Закритого акціонерного проектно-будівельного товариства  “Севастопольжитлобуд” залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2007 у справі № 41/576-39/248 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                       С. Самусенко

Судді:                                                                                          Л. Стратієнко

І. Плюшко