СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

19 червня 2007 року
Справа № 2-16/1544-2007А

місто Севастополь

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Градової О.Г.,

суддів                                                                      Голика В.С.,

Дугаренко О.В.,

секретар судового засідання                                       Василевської  С.В.,

без участі представників сторін,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим на постанову Господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Омельченко В.А.) від 26 березня 2007 року у справі № 2-16/1544-2007А

за позовом республіканського підприємства " Міжнародний аеропорт "Сімферополь" (Аеропорт "Центральний", Сімферополь, 95491)

до          Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим (вул. М. Залки, 1/9, Сімферополь, 95053)

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення про завищення бюджетного відшкодування за вересень 2006 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач у серпні 2006 року оплатив вартість телекомунікаційних послуг (у тому числі кредиторську заборгованість за липень 2006 року) і на підставі виданої у серпні 2006 року податкової накладної відніс до податкового кредиту за серпень 2006 року суму податку по цієї операції. Дата виникнення права на податковий кредит не залежить від строків виконання договірних зобов’язань, тобто для оподаткування не має значення те, що позивач у серпні сплатив у погашення боргу по договірним зобов’язанням за липень.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що позивач у серпні 2006 року оплатив вартість телекомунікаційних послуг (у тому числі погасив борг за липень 2006 року) і отримав податкову накладну, на підставі якої відніс до податкового кредиту суму податку (у тому числі з суми погашеного боргу), що привело до бюджетного відшкодування, яке відповідач вважає завищеним, про що прийняв податкове повідомлення-рішення тому, що з погашення у серпні боргу за липень не можна відносити податок на податковий кредит серпня.

Постановою господарського суду позов задоволено. Податкове повідомлення-рішення визнано нечинним. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 3,40 грн. державного мита.

Постанова суду мотивована тім, що позивач правильно (з події – сплати послуг, яка відбулася у серпні) відніс до податкового кредиту за серпень суму податку, що призвело до від'ємного значення податку.

Відповідач подав  апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, як прийняту в порушення норм матеріального права, у позові відмовити.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Стороні не скористувалися своїм правом на участь у судовому засіданні їх представників, про час і місто судового засідання були повідомлені належним чином (отримані повістки 21 травня 2007 року – а.с. 82,83).

Апеляційний суд відповідно до статей 184, 195, 196, 198 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, встановив  наступне.

26 грудня 2006 року керівником Державної податкової інспекції у місті  Сімферополі Коротковою Д.В. на підставі акту перевірки №659623-4 від 18  грудня 2006 року прийнято податкове повідомлення-рішення №0 про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування за вересень 2006 року у сумі 4.875грн. (а.с. 17).

З вказаного акту виїзної, позапланової перевірки вбачається, що позивач за серпень 2006 року включив до податкового кредиту податок 4.874,66 грн. по операції придбання телекомунікаційних послуг за липень 2006 року, оплата яких відбулася у серпні 2006 року і у серпні 2006 року отримана податкова накладна (а.с.12-15).

На акт перевірки платник податків надав заперечення  (а.с. 16), доказів розгляду яких податковим органом не надано.

Декларація з податку на додану вартість за вересень 2006 року підтверджує той факт, що позивач заявив до бюджетного відшкодування 459.385грн. (а.с. 42-46).

31 серпня 2006 року продавцем послуг була надана позивачу податкова  накладна №1388010000 про надання 31 серпня 2006 року за договором №137  від 18 червня 2004 року (а.с. 20-26) послуг вартістю 29.302,91грн., у тому числі податок 4.883,80грн. (а.с. 19).

Витяг з банківського рахунку позивача підтверджує той факт, що оплата у сумі 30.260,99грн. (з податком 5.043,50грн., в цю суму входить спірна сума податку –4.884грн.) здійснена безготівкою 15 серпня 2006 року (а.с. 28-29).

Розрахунок вартості послуг підтверджує посилання відповідача на те, що у серпні позивач мав заборгованість за послуги, отримані у липні (а.с. 27).

Підпунктом 7.5.1 Закону України „Про податок на додану вартість” N168/97-ВР від 3 квітня 1997 року (зі змінами, далі Закон України N168/97-ВР) регулюються порядок визначення дати виникнення права платника податку на податковий кредит. Такою датою вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату послуг, або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку послуг.

У дійсній справи ці події відбулися в одному податковому періоді – у серпні 2006 року, а тому позивач мав право віднести суму податку лише за серпень 2006 року.

Апеляційний господарський суд вважає помилковою думку відповідача про те, що сплачені у серпні послуги, які отримані у липні, необхідно було оподатковувати (віднести суму податку до податкового кредиту) у липні. Вказаний Закон України N168/97-ВР ніяк не ставить у залежність такі обставини як період, за який сплачується вартість послуг і податковий період, у якому таку оплату слідує включати до податкового кредиту. Значення має лише період, у якому здійснюються оплата чи отримання податкової накладної.

У зв’язку з чим, апеляційний господарський суд вважає, що позивачем правильно був сформований податковий кредит, що вплинуло на визначення відповідно до підпункту 7.7.1 того ж Закону від'ємного значення податку за серпень 2006 року та згідно до пункту "а" підпункту 7.7.2 Закону України на подачу за вересень 2006 року заяви про бюджетне відшкодування.

На підставі вказаного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не обґрунтована і задоволенню не підлягає, місцевим господарським судом постанова прийнята при правильному застосуванні норм матеріального права, інших підстав для скасування (зміни) судового рішення також не має.

Керуючись статтями  24, 195, 196, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Автономної Республіки Крим від 26 березня 2007 року у справі № 2-16/1544-200 залишити без змін.

Ухвала набирає законну силу з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                    підпис

Судді                                                  підпис

підпис