ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

26.06.2007
Справа №2-25/4044-2007

За позовом Сімферопольського Виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, м. Сімферополь, вул.. Гурзуфська, 5,

До відповідача Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольська фабрика «Кристал», м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 55.

Про визнання п. 7.6. договору № 377 від 08.06.2006р. викладеним в редакції Сімферопольського Виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, що наведена у Додатковій угоді від 04.10.2006р.

Суддя   Копилова О.Ю.

Представники:

Від позивача – Міркін А.Л., предст. дов. № 53 від 22.11.06р.

Від відповідача – Корольков О.М., адвокат, дов. від 02.04.07р.

Обставини справи:

Сімферопольське Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства звернулось у господарський суд АРК із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольська фабрика «Кристал» у якому просить суд визнати п. 7.6. договору № 377 від 08.06.2006р. на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків (водовідведення) до комунальної каналізації викладеним в редакції Сімферопольського Виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, що наведена у додатковій угоді від 04.10.2006р. до договору № 377 від 08.06.2006р. на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків (водовідведення) до комунальної каналізації, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Вимоги мотивовані тим, що позивачем відповідачу було направлено додаткову угоду до договору № 377 від 08.06.2006р. у якій зокрема запропоновано викласти п. 7.6 Договору в іншій редакції, відповідачем додаткову угоду було підписано із протоколом розбіжностей, однак позивач вважає, що запропонована відповідачем редакція п. 7.6. договору викладена у протоколі розбіжностей суперечить п. 15.9 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, що є підставою відповідно до ст.. 188 Господарського кодексу України звернутись до суду.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просить суд внести зміни в пункт 7.6 Договору № 377 від 08.06.2006р. на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків (водовідведення) до комунальної каналізації шляхом викладення його у  наступній редакції:  «п. 7.6 не врахована кількість стічних вод, що попадають в каналізацію в період дощів та сніготанення, за рахунок інфільтрації ґрунтових вод та через нещільність люків, визначається в об’ємі 20 відсотків від загального ливневого стоку та підлягає оплаті. Площа водозбору 0,8746 га. Об’єм липневого стоку визначається за кількістю опадів, що випали за даними гідрометеослужби». Крім того стягнути з відповідача витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач проти позову заперечував по мотивах викладених у відзиву на позов, а саме вказує на те, що розбіжності по спірному пункту договору вже були предметом спору по справі 2-14/12670-2006 за позовом Сімферопольського ВПВКГ до ВАТ «Сімферопольська фабрика «Кристал» про визнання договору укладеним в редакції позивача, за результатами розгляду якої судом винесено ухвалу про припинення провадження по справі у зв’язку з відмовою позивача від позову внаслідок підписання між сторонами протоколу узгодження розбіжностей від 11.12.2006р. до договору № 377 від 08.06.2006р., згідно з яким п. 7.6 позивачем прийнято в редакції відповідача.

Розгляд справи неодноразово відкладався, строк розгляду справи було продовжено за клопотанням сторін.

Представник позивача у судове засідання з’явився вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання з’явився, позовні вимоги не визнає з підстав викладених у відзиву на позов.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

Сімферопольським Виробничим підприємством водопровідно-каналізаційного господарства на адресу відповідача супровідним листом від 26.01.2007р. за № 316 було направлено додаткову угоду від 04.10.2006р. до договору № 377 від 08.06.2006р., у якій зокрема позивачем запропоновано викласти п. 7.6. договору у наступній редакції: «не врахована кількість стічних вод, що попадають в каналізацію в період дощів та сніготанення, за рахунок інфільтрації ґрунтових вод та через нещільність люків, визначається в об’ємі 20 відсотків від загального липневого стоку та підлягає оплаті. Площа водозбору 0,8746 га. Об’єм ливневого стоку визначається за кількістю опадів, що випали за даними гідрометеослужби».

Супровідним листом за № 15 від 01.02.2007р. ВАТ Сімферопольська фабрика «Кристал» на адресу позивача направлено підписану додаткову угоду із протоколом розбіжностей, у якому п. 7.6. викладено у наступній редакції: «не врахована кількість стічних вод, що попадають в каналізацію в період дощів та сніготанення, за рахунок інфільтрації ґрунтових вод та через нещільність люків, визначається в об’ємі 20 відсотків від загального ливневого стоку та підлягає оплаті у випадку їх виявлення представником «Водоканалу» та складання двостороннього акту. Площа водозбору 0,8746 га. Об’єм ливневого стоку визначається за кількістю опадів, що випали за даними гідрометеослужби».

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України ( далі ГК України) господарським визнається зобов'язання, яке виникає між суб'єктами господарювання і іншими учасниками відносин у сфері господарювання в силу якого, один суб'єкт зобов'язаний зробити певну дію господарського або управлінського –господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію , та ін.) або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі і кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Ст.  174 ГК України визначає, що  господарські зобов'язання можуть виникати у тому числі і  безпосередньо з закону або іншого нормативно-правового акту, регулюючого господарську діяльність, з господарських договорів і інших операцій.

Відповідно до ст. 179 ГК України господарсько-договірними зобов'язаннями є майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання на підставі господарських договорів. Згідно з п. 4 цієї статті при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору  на основі вільного волевиявлення, коли вони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, які не суперечать законодавству. Суб'єкти господарювання, що забезпечують споживачів послугами залізничного та інших видів транспорту зобов'язані укладати договори зо всіма споживачами їх послуг, при цьому законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів.

Ст. 188 ГК України визначає загальний порядок зміни та розірвання господарських договорів, встановлюючи, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з   урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є угода двох та більш сторін, направлена на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміна або розірвання договору допускається лише за  згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 651 ЦК України).

Матеріали справи підтверджують дотримання сторонами при внесенні змін до договору, порядку, передбаченому ЦК та ГК України.

Розглянувши доводи сторін з обґрунтування редакції спірного пункту додаткової угоди до договору № 377 від 08.06.2006р. на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків (водовідведення) до комунальної каналізації суд прийшов до наступних висновків:

Згідно ухвали господарського суду АРК від 11.12.2006р. по справі 2-14/12670-2006 провадження по справі за позовом Сімферопольського ВПВКГ до ВАТ «Сімферопольська фабрика «Кристал» про визнання договору укладеним в редакції позивача припинено у зв’язку із відмовою позивача від позову. Підставою для відмови від позовних вимог було підписання між сторонами протоколу узгодження розбіжностей до договору № 377 від 08.06.2006р.  на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків (водовідведення) до комунальної каналізації укладено між Сімферопольським ВПВКГ та ВАТ «Сімферопольська фабрика «Кристал», згідно з яким сторонами погоджено спірні пункти договору, зокрема п. 7.6. який є предметом спору по дійсній справі позивачем прийнято у наступній редакції: не врахована кількість стічних вод, що попадають в каналізацію в період дощів та сніготанення, за рахунок інфільтрації ґрунтових вод та через нещільність люків, визначається в об’ємі 20 відсотків від загального ливневого стоку та підлягає оплаті у випадку їх виявлення та складання двостороннього акту.

Таким чином розбіжності по спірному пункту договору вже були предметом розгляду спору між тим ж сторонами, а отже відповідно до ст.. 80 Господарського процесуального кодексу України у випадку припинення провадження по справі у зв’язку із відмовою позивача від позову (ухвала господарського суду від 11.12.2006р. по справі № 2-14/12670-2006) повторне звернення до господарського суду зі спором між тими ж сторонами про той же предмет спору та з тих самих підстав не допускається, про що суд виносячі ухвалу від 11.12.2006р. по справі № 2-14/12670-2006 якою прийнято відмову від позову та припинено провадження по справі у порядку ст.. 78 ГПК України роз’яснив сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, адже пред’явлення тотожного позову в наступному законом не допускається.

За таких підстав суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у позові має бути відмовлено.

Судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

У судовому засіданні 26.06.2007р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 179,188 ЦК України, ст.ст. 626,651 ЦК України, ст.ст. 49, 80, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення оформлене та підписане 02.07.2007р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова О.Ю.