ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  47/20

28.03.07

За позовом     ТОВ "Клубна компанія"

до                    Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтернешенел Телеком"юнікешен Компані"

про                  стягнення 1 447,24 грн.

Суддя

Представники:

Від позивача:       Полішко Ю.О. – представник.;

Від відповідача:   Дуб І.В. –представник.; Клименчук І.В. –представник.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до відповідача про стягнення з останнього –1447,24 грн. сплачених за товар неналежної якості, а також судових витрат.

Ухвалою від 08.02.2007 року було порушено провадження у справі №47/20 та розгляд справи було призначено на 28.02.2007 року.

Представник позивача в судовому засіданні 28.02.2007 року заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, просив суд відмовити позивачу у позові повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2007 року у зв’язку з необхідністю надання, зокрема позивачем, додаткових доказів, розгляд справи було відкладено до 28.03.2007 року.

В судовому засіданні 28.03.2007 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав суду доповідні записки комірника, адміністратора залу та завідуючого господарством позивача, в яких останні просили дирекора позивача звернутись до тефонної компанії (відповідача) для налагодження роботи телефонного зв’язку, який надається відповідачем позивачу за Договором №1025793 від 23.01.2006 року. Просили суд, внаслідок, в тому числі наведеного, позов задовільнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував, просив суд відмовити позивачу у позові повністю.

Таким чином, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Клубна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернешенел Телеком’юнікешен Компані", заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Клубна компанія", в якості абонента (позивач) з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтернешенел Телеком’юнікешен Компані", в якості оператора (відповідач), з –другої, було укладено Договір №1025793 від 23.01.2006 року (далі Договір), згідно п. 2.1 якого оператор (відповідач) зобов’язується надати телекомунікаційні послуги, а абонент (позивач) зобов’язується прийняти ці послуги та оплатити їх вартість на умовах визначених у цьому Договорі, а також Додатків до нього та тарифів встановлених оператором (відповідачем).

Згідно ж п. 1.1 та 1.7 Договору (розділ 1 Договору “Визначення термінів”) сторони погодоли, що абонент (відповідач) –це юридична особа, що отримує телекомунікаційні послуги на умовах визначених у цьому Договорі, який передбачає підключення абонентського терміналу (сертифікований в Україні технічний пристрій стандарту CDMA, що використовується абонентом для отримання телекомунікаційних послуг, - згідно п. 1.3 Договору), що перебуває у його власності або у користуванні, до телекомунікаційної мережі “CDMA –Україна”, а оператор (відповідач), відповідно –це Спільне українсько –американське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернешенел Телеком’юнікешен Компані", яке на підставі відповідних ліцензій Державного комітету зв’язку та інформатизації України надає телекомунікаційні послуги з використанням систем стандарту CDMA та обладнання CDMA.

Згідно п. 3.1 Договору оператор (відповідач) зобов’язується надавати телекомунікаційні послуги абоненту (позивачу) згідно з цим Договором, додатками до нього, встановлених тарифів, правил та чинного законодавства України (п.п. 3.1.3 Договору) та забезпечити (п.п. 3.1.4 Договору) безперебійне та якісне надання абоненту (позивачу) телекомунікаційних послуг в межах дії мережі “CDMA –Україна”.

У п.п. 3.4.2 п. 3.4 Договору сторони погодили, що абонент (відповідач) зобов’язаний, зокрема, використовувати для отримання телекомунікаційних послуг лише сертифікований в Україні абонентський термінал (сертифікований в Україні технічний пристрій стандарту CDMA, що використовується абонентом для отримання телекомунікаційних послуг, - згідно п. 1.3 Договору).

Також, відповідно до п. 6.8 Договору сторони узгодили, що у випадку виявлення інсталяційною бригадою оператора (відповідача) невідповідності якості зв’язку у місці встановлення стаціонарного абонентського терміналу, абонент (відповідач) зобов’язується придбати зовнішню антену, оплата вартості та встановлення якої здійснюється відповідно до тарифів операторів.

Цією ж датою (23.01.2006 року) між сторонами було укладено Додаткову угоду №5 при підключені до телекомунікаційної мережі “CDMA –Україна” у період проведення акції –до наведеного Договору про надання телекомунікаційних послуг в мережі “CDMA –Україна” №1025793 від 23.01.2006 року згідно п. 2 якого сторони узгодили, що у разі якщо абонент відмовляється від Договору про надання телекомунікаційних послуг в мережі “CDMA –Україна” №1025793 від 23.01.2006 року та / або цієї Додаткової угоди до закінчення строку, встановленого пунктом 1.1 цієї Додаткової угоди (за винятком, коли причиною відмови є невиконання оператором своїх зобов’язань згідно з Договором про надання телекомунікаційних послуг в мережі “CDMA –Україна” №1025793 від 23.01.2006 року), або коли дія Договору про надання телекомунікаційних послуг в мережі “CDMA –Україна” №1025793 від 23.01.2006 року достроково припиняється на підставі положень названого основного договору, у зв’язку знесплатою абонентом (позивачем) наданих йому телекомунікаційних послуг, абонент (позивач) несе відповідальність у вигляді сплати на користь оператора (відповідача) договірної санкції у розмірі 5-ти грн. за кожен день, що залишився до закінчення терміну дії цієї Додаткової угоди до Договору про надання телекомунікаційних послуг в мережі “CDMA –Україна” №1025793 від 23.01.2006 року, починаючи з дня відмови або припинення дії. Також, у п. 1 даної Додаткової угоди до Договору про надання телекомунікаційних послуг в мережі “CDMA –Україна” №1025793 від 23.01.2006 року сторони узгодили, що останню укладену терміном на шість місяців, починаючи з дати її підписання сторонами (23.01.2006 року).

Так, 24.01.2006 року (відповідно до позовної заяви та пояснень, зокрема, повноважного представника позивача) ТОВ "Клубна компанія" (абонент) забажав придбати саме у ТОВ "Інтернешенел Телеком’юнікешен Компані" (оператора) радіотермінал стаціонарний технології CDMA, внаслідок чого між сторонами було досягнуто усної домовленості стосовно купівлі –продажу радіотерміналу стаціонарного технології CDMA моделі AXW-Т800 вартістю –990,00 грн. (в тому числі ПДВ –165,00 грн.), який було придбано позивачем (абонентом) у власність у відповідача (оператора), що підтверджується, зокрема, податковою накладною від 24.01.2006 року №15190, на який, відповідачем (оператором) було видано позивачу (абоненту) Сертифікат відповідності №419593 з терміном дії з 26.12.2005 року до 25.12.2006 року, згідно якого радіотермінал стаціонарний технології CDMA моделі AXW-Т800, що передавався продавцем (відповідачем) покупцю (позивачу) повністю відповідав вимогам ГОСТ 12.1.006-84; ГОСТ 12.2.006-87; ГОСТ 16600-72; ГОСТ 23511-79; ГОСТ 29191-91, Норм 18-85; ТІЕ/ЕІА/ІS-98-А, що сторонами не заперечувалось, заяв, клопотань чи письмових пояснень з цього приводу з загального відділу канцелярії господарського суду міста Києва до сектору №47 по справі №47/20 –не надходило.

Вже, 26.01.2006 року технічною бригадою оператора (відповідача) внаслідок виконання п.п. 3.1.4 Договору було складено Висновок від 26.01.2006 року, в якому зокрема працівниками технічної бригади відповідача було визначено, що для забезпечення безперебійної роботи абонентського терміналу (вищенаведеного придбаного позивачем радіотерміналу стаціонарного технології CDMA моделі AXW-Т800) необхідно встановлення зовнішньої антени, з чим, зокрема, погодився директор позивача (абонента), що знайшло своє відображення в останній главі наведеного висновку, в якому зазначений керівник ТОВ "Клубна компанія" ознайомившись з висновком технічної бригади оператора (відповідача) повністю погодився з тим, що повинна бути встановлена визначена працівниками відповідача зовнішня антена, оплату за яку в розмірі –457,24 грн., зазначена посадова особа підприємства гарантувала, що підтверджується підписом директора ТОВ "Клубна компанія" і наведені обставини не заперечувались у ході розгляду спору повноважними представниками сторін.

Цього ж дня –26.01.2006 року працівниками відповідача (оператора) було встановлено вищенаведену зовнішню антену, що підтверджується податковою накладною №16520 від 26.01.2006 року, виписану оператором (відповідачем) Товариству з обмеженою відповідальністю "Клубна компанія" на загальну суму –457,24 грн. (в тому числі ПДВ –76,20 грн.).

Також, 16.02.2006 року працівниками відповідача було здійснено виїзд інсталяціної бригади на місцезнаходження позивача, внаслідок чого (що зафіксовано талоном сервісного обслуговування) останньому були надані послуги (виконані роботи) з тестування кінцевого обладнання абонента, встановлення терміналу, тестування радіопокриття (вартістю –48,00 грн.), надано консультації з послуги: “Передача факсів”, “Інтернет-доступ”, “Електрона поштова скринька” (вартістю – 30,00 грн.), запрограмовано міні –АТС (вартість –54,00 грн.), налагоджено програмне забезпечення для прийняття –передачі факсів (вартість –54,00 грн.) на загальну суму –186,00 грн., зауважень до яких (вищеперелічених робіт та послуг), в тому числі –якості зв’язку повноважним представником абонента, в особі управляючої ТОВ "Клубна компанія" –Сальник А.Н. висловлено не було.

Однак, 01.03.2006 року (згідно фінансового чеку №0541) позивач (абонент) направив відповідачу (оператору) листа від 28.02.2006 року, згідно якого позивач зазначав про низьку якість наданих відповідачем телекомунікаційних послуг та наполягав на розірванні Договору про надання телекомунікаційних послуг в мережі “CDMA –Україна” №1025793 від 23.01.2006 року.

17.03.2006 року позивачем було нарочно передано відповідачу лист №4-юр від 16.03.2006 року, згідно якого позивач знову зазначав про низьку якість наданих відповідачем телекомунікаційних послуг та наполягав на розірванні Договору про надання телекомунікаційних послуг в мережі “CDMA –Україна” №1025793 від 23.01.2006 року, з подальшим поверненням оператору (відповідачу) вищезазначеного спеціального обладнання (зовнішньої антени та радіотерміналу стаціонарного технології CDMA моделі AXW-Т800), а абоненту (позивачу) сплачених за вказане обладнання коштів оператору (відповідачу) в сумарному розмірі –1447,24 грн.

17.03.2006 року оператором (відповідачем) було направлено абоненту (позивачу) лист №372/2-19 згідно якого відповідач вказував на якісне виконання працівниками відповідача усіх вищеперелічених робіт та зазначав на не зацікавленості працівників позивача у порузумінні (усвідомленні) особливостей використання різноманітних підвидів телекомунікаційних послуг, що надаються оператором (більшість рекомендацій, що надавались працівниками відповідача стосовно функціонування, використання голосового зв’язку, факсів, інтернету, підключення до міні –АТС залишались працівниками позивача без відповідного реагування).

Але 20.03.2006 року позивач надіслав відповідачу претензію, з вимогою повернути абоненту (позивачу) сплачені за вказане обладнання кошти в сумарному розмірі –1447,24 грн., в тому числі розірвати Договір про надання телекомунікаційних послуг в мережі “CDMA –Україна” №1025793 від 23.01.2006 року.

12.04.2006 року позивачу відповідачем було надіслано відповідь №499/2-19 на вищенаведену претензію від 20.03.2006 року, згідно якої відповідач повідомляв позивача, що для розірвання Договору про надання телекомунікаційних послуг в мережі “CDMA –Україна” №1025793 від 23.01.2006 року останньому необхідно написати заяву про розірвання договору та подати її до абонентського відділу відповідача, а щодо зокрема абонентського обладнання (радіотерміналу стаціонарного технології CDMA моделі AXW-Т800) було повідомлено, що останній є власністю позивача і відповідно поверненню не підлягає, зважаючи додатково, що на час встановлення телефону абонент (позивач) не мав жодних претензій чи зауважень до якості телекомунікаційного зв’язку, про що чітко зазначено у вищеописуваному талоні сервісного обслуговування від 16.02.2006 року.

Також до матеріалів справи додано доповідні записки комірника, завідуючого господарством позивача та адміністратора залу, (датовані 31.01.06, 15.02.06, 16.03.06, 20.03.06, 30.03.06, згідно яких констатовано не безперебійне надання телекомунікаційних послуг відповідачем, але зафіксовано, натомість, що всі телефонні апарати знаходяться в робочому стані) які не визнаються судом належними та допустимими доказами, в розумінні статті 34 ГПК України від 6 листопада 1991 року N 1798-XII (зі змінами та доповненнями), зокрема надання відповідачем позивачу телекомунікаційних послуг низької якості, а тим більше наявності недоліків у купленому у відповідача товарі (зовнішній антені та радіотерміналі стаціонарному технології CDMA моделі AXW-Т800), беручи до уваги, що зазначені робітники позивача комірник, завідуючий господарством позивача та адміністратор залу не є кваліфікованими спеціалістами в телекомунікаційній галузі та відповідно не тільки не вправі, але й не взмозі фахово визначити та встановити наявність чи відсутність безперебійного чи не якісного надання телекомунікаційних послуг відповідним оператором зв’язку, а у разі низької якості зв’язку встановити її причини, як то низька якість апаратури чи сигналу.

На день розгляду справи у суді (28.03.2007 року) за розрахунками позивача, згідно Договору про надання телекомунікаційних послуг в мережі “CDMA –Україна” №1025793 від 23.01.2006 року, Додаткової угоди до нього відповідач, на думку позивача, не повернув позивачу за переданий не належної якості товар (зовнішню антену та радіотермінал стаціонарний технології CDMA моделі AXW-Т800) грошові кошти в сумі –1447,24 грн.

Стаття 175 ч.1 Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV встановлює, що майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу  України.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин,  який порушив господарське зобов'язання  або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності,  повинен відшкодувати  завдані  цим  збитки  суб'єкту,  права або законні інтереси якого порушено де під  збитками  розуміються  витрати,  зроблені  управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи,   які  управнена  сторона  одержала  б  у  разі  належного виконання   зобов'язання   або   додержання   правил    здійснення господарської діяльності другою стороною.

В статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням   умов,   визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання), а боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо  він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його  у  строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Статтею 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за  договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за  завданням  другої  сторони  (замовника)  надати послугу,  яка  споживається  в  процесі  вчинення  певної  дії або здійснення певної діяльності,  а замовник зобов'язується  оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо  договором  передбачено  надання  послуг  за   плату, замовник  зобов'язаний  оплатити надану йому послугу в розмірі,  у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 905 Цивільного кодексу України встановлено, що строк   договору  про  надання  послуг  встановлюється  за домовленістю сторін,  якщо інше не встановлено законом або  іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 Цивільного кодексу України визначено, що лише договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Стаття 662 Цивільного кодексу України передбачає, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 673 Цивільного кодексу України передбачає, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Стаття 674 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 1 Закону України “Про підтвердження відповідності” від 17 травня 2001 року N2406-III встановлено, що підтвердженням відповідності –є видача документа (декларація про відповідність або сертифікат відповідності) на основі рішення, яке приймається після проведення відповідних (необхідних) процедур оцінки відповідності, що довели виконання встановлених вимог.

Стаття 675 Цивільного кодексу України передбачає, що товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Стаття 678 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець, якому переданий товар саме –неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Також, лише у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець вправі за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Стаття 688 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу  України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу  України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем –Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтернешенел Телеком’юнікешен Компані" умови Договору про надання телекомунікаційних послуг в мережі “CDMA –Україна” №1025793 від 23.01.2006 року і усного договору купівлі –продажу товару (зовнішньої антени та радіотерміналу стаціонарного технології CDMA моделі AXW-Т800) виконано належним чином, у чіткій відповідності до умов останніх та чинного законодавства (зокрема п. 3.1 Договору та п.п. 3.1.3, 3.1.4 Договору, що підтверджується висновком технічної бригади відповідача від 26.01.2006 року, талоном сервісної бригади відповідача від 16.02.2006 року, в тому числі податковими накладними №16520 від 26.01.2006 року і №15190 від 24.01.2006 року, сертифікатом відповідності радіотерміналу стаціонарного технології CDMA моделі AXW-Т800 з терміном дії з 26.12.2005 року до 25.12.2006 року та додатком до нього №993565 від 26.12.2005 року), а позивачем, відповідно, до матеріалів справи не надано жодного належного та допустимого доказу надання відповідачем телекомунікаційних послуг позивачу низької якості, в тому числі наявності недоліків у купленому у відповідача товарі (зовнішній антені та радіотерміналі стаціонарному технології CDMA моделі AXW-Т800), який як зазначалось вище повністю сертифікований на виконання вимог Закону України “Про підтвердження відповідності” від 17 травня 2001 року N2406-III, про що свідчить переданий позивачу відповідачем сертифікат відповідності радіотерміналу стаціонарного технології CDMA моделі AXW-Т800 з терміном дії з 26.12.2005 року до 25.12.2006 року та додаток до нього №993565 від 26.12.2005 року, що у контексті з тим, що Договір про надання телекомунікаційних послуг в мережі “CDMA –Україна” №1025793 від 23.01.2006 року у п.п. 3.4.2 містить лише вказівку на обов’язок абонента (позивача) використовувати (не придбавати в імперативному порядку по Договору у відповідача) для отримання телекомунікаційних послуг лише сертифікований в Україні абонентський термінал (сертифікований в Україні технічний пристрій стандарту CDMA, що використовується абонентом для отримання телекомунікаційних послуг, - згідно п. 1.3 Договору), вказує, на переконання суду, що придбання позивачем у власність згаданого товару у відповідача здійснювалось з власної внутрішньої волі позивача, що за умов відсутності у купленому сертифікованому товарі будь яких недоліків, які б свідчили про неналежну якість останнього доводить неправомірність вимоги позивача про повернення відповідачем сплаченої за товар грошової суми у розмірі –1447,24 грн., внаслідок чого, позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Клубна компанія" щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернешенел Телеком’юнікешен Компані" за переданий не належної якості товар (зовнішню антену та радіотермінал стаціонарний технології CDMA моделі AXW-Т800) грошових коштів у сумі –1447,24 грн. визнається судом не обґрунтованою та не законною, а відтак такою, що задоволенню у судовому порядку не підлягає.

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу  України, підлягають стягненню з позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу  України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1.          У позові відмовити.

2.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до вимог 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                       Станік С.Р.