СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

25.01.2007

Справа №2-8/416-2007

За позовом - фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,

м. Сімферополь

До відповідачів: 1) Виконавчий
комітет Залізничної районної Ради, м. Сімферополь

2) Виконавчий комітет
Сімферопольської міської Ради, м. Сімферополь

Про визнання права використовувати
квартиру по нежилому призначенню

СуддяЧумаченко С.А.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача - ОСОБА_2, пред-к за
дов. НОМЕР_1

Від відповідачів: 1) Равич І.Л.,
пред-к за дов. №284/02.1-26 від 26.04.2006 р.

2)
Воробйова О.В., пред-к за дов. №24/01-06/107 від 23.01.2006 р.

Сутність спору: позивач, фізична особа
- підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Автономної Республіки
Крим з позовною заявою до відповідача, виконавчого комітету Залізничної
районної Ради, просить визнати за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 право
використовувати квартири  НОМЕР_2, НОМЕР_3,
розташовані в домі АДРЕСА_1 по нежилому призначенню окрім використання для
потреб промислового характеру.

Відповідач, виконавчий комітет
Залізничної районної Ради  представив
відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазначає, що виконавчий комітет
Залізничної районної Ради є неналежний відповідач по справі про визнання права
використання квартири по нежилому призначенню та просить суд у задоволенні
позовних вимог позивача до виконавчого комітету Залізничної районної ради м.
Сімферополя відмовити.

Відповідач, виконавчий комітет
Сімферопольської міської Ради, представив відзив відповідно до якого просить в
позовних вимогах фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1 відмовити.

Справа слуханням відкладалася в
судовому засіданні проголошувалася перерва, в порядку ст. 77 Господарсько
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2000 року Виконавчим комітетом
Сімферопольської міської Ради Автономної Республіки Крим зареєстровано фізичну
особу - підприємця ОСОБА_1 про що йому видано свідоцтво про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця. Номер запису про включення відомостей про фізичну
особу - підприємця до ЄДР - НОМЕР_4.

06.02.2004 року між ОСОБА_3 -
продавцем та ОСОБА_1 - покупцем укладений договір купівлі - продажу квартири.

Відповідно до п.1 даного договору,
ОСОБА_3 зобов'язується передати у власність ОСОБА_1 цілу квартиру НОМЕР_2, що
розташована в будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_1, зобов'язується прийняти цілу
квартиру і сплатити за неї обговорену грошову суму.

Згідно п.2. квартира, що відчужується
за даним договором, належить Продавцю на підставі Свідоцтва про право
власності, яке видане йому 27 січня 2004 року органом приватизації ВАТ
„КРИМТАБАК” у відповідності до Закону України „Про приватизацію державного та
комунального фонду” і на підставі розпорядження НОМЕР_5. Право власності
зареєстровано в електроному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 04 лютого
2004 року. Витяг наданий Сімферопольським міжміським бюро реєстрації і
технічної інвентаризації 04 лютого 2004 року, реєстраційний номер НОМЕР_25,
номер запису НОМЕР_6 в книзі НОМЕР_7.

Пунктом 3 вказується, що вищезгадана
квартира має загальну площу 53,3 кв.м., складається з двох жилих кімнат
НОМЕР_2, НОМЕР_3, жилою площею 26,9 кв.м., комори №2, санвузла №4, кухні №5,
коридору №6.

Відповідно до п.8, загальна вартість
квартири, згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно НОМЕР_8
становить 3167,61 гривень.

Вищевказаний договір посвідчений
ОСОБА_4, приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу
06.02.2004 року. Зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_9.

04.02.2005 року між ОСОБА_5 -
продавцем та ОСОБА_1- покупцем укладений договір купівлі - продажу квартири.

Відповідно до п.1. даного договору,
гр. ОСОБА_5 продав, а гр. ОСОБА_1 купив квартиру під НОМЕР_3 АДРЕСА_1.
Відповідно з відомостями, викладеними в витягу з Реєстру прав власності на
нерухоме майно НОМЕР_10, виданоиу Сімферопольським міжміським БРТІ 03.02.2005
р., реєстраційний НОМЕР_11, опис об'єкта: житлова - 1,1/6 частка коридору - V,
1/6 частка коридору - IV, 1/6 частка коридору - VI. Жилою площею 15,7 кв.м.,
загальною площею 24,6 кв.м..

Згідно п.2. вищевказаного договору,
відчужувана квартира належить продацю на праві приватної власності на підставі
свідоцтва про право власності, орендним підприємством „Кримтабак” 27.02.1995
року, розпорядженням НОМЕР_12, зареєстрованого у Сімферопольському міжміському
бюро реєстрації і технічної інвентаризації 28.03.1995 року в книзі НОМЕР_12
номер запису НОМЕР_12, в Електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно
02.02.2005 року.

Пунктом 3 вказується, що продаж вчинений
за ціною, що встановлено продавцем та покупцем в розмірі 1462,00 гривень, які
за свідченням сторін покупець сплатив продавцю повністю до підписання цього
договору.

Вищевказаний договір посвідчений
ОСОБА_6, нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу 04.02.2005
року. Зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_13. Також цей договір зареєстровано в
електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 04.03.2005 р.

Витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно  Сімферопольського
міжміського бюро реєстрації і технічної інвентаризації від 04.03.2005 р.
підтверджується, що квартира за адресою: АДРЕСА_1, кв.НОМЕР_3, номер запису
НОМЕР_12 в книзі НОМЕР_7, в цілому зареєстроване на праві власності за
позивачем.

Суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та підлягаючими задоволенню за наступними підставами.

13.07.2004 року Рішенням Виконавчого
комітету Залізничної районної Ради НОМЕР_14 „Про дозвіл гр. ОСОБА_1
реконструкції квартири НОМЕР_2 АДРЕСА_1 було вирішено дозволити реконструкцію
квартири НОМЕР_2 АДРЕСА_1.

Відповідно до виписки з рішення
виконавчого комітету Сімферопольської міської Ради НОМЕР_15 “Про затвердження
актів міської міжвідомчої комісії”, було вирішено затвердити акти міської міжвідомчої
комісії (НОМЕР_16) від 14.07.2004 року про визнання квартир непридатними для
постійного мешкання АДРЕСА_1 кв.НОМЕР_2.

27.05.2005 року Рішенням Виконавчого
комітету Сімферопольської міської Ради за НОМЕР_23 „Про затвердження акту
державної технічної комісії замовника ОСОБА_1” був затвердженний акт державної
технічної комісії про прийом в експлуатацію завершеної реконструкції квартири
НОМЕР_3 загальною площею 92,9 кв.м. (в тому числі жилої площі 7,7 кв.м.)
АДРЕСА_1 замовника ОСОБА_1

04.07.2005 року Розпорядженням голови
Залізничної районної Ради НОМЕР_17 „Про продовження дозволу про використання
приватизованої квартири НОМЕР_2 під магазин АДРЕСА_1, пунктом 1 якого, було
вирішено продовжити гр. ОСОБА_1 строково на 1 рік (до 13.07.2006 року)
використання приватизованої квартири НОМЕР_2 під магазин АДРЕСА_1.

22.09.2005 року Розпорядженням
голови Залізничної районної Ради НОМЕР_18 „Про продовження дозволу про
використання приватизованої квартири НОМЕР_3 під об'єкт торгівлі та суспільного
харчування АДРЕСА_1, пунктом 1 якого, було вирішено дозволити фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1 строково на 1 рік (до 19.09.2006 року) використання
приватизованої квартири НОМЕР_3 під об'єкт торгівлі та суспільного харчування
АДРЕСА_1.

Відповідно до виписки з
рішення виконавчого комітету Сімферопольської міської РадиНОМЕР_19 “Про
затвердження актів міської міжвідомчої комісії”, було вирішено затвердити акти
міської міжвідомчої комісії (НОМЕР_20) від 28.09.2005 року про визнання квартир
непридатними для мешкання АДРЕСА_1 кв.НОМЕР_3.

15.09.2006 фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 направив на адресу Залізничної районної Ради лист за НОМЕР_21 з
проханням продовжити дозвіл на використання приватної квартири НОМЕР_3 АДРЕСА_1
під об'єкт торгівлі та суспільного харчування на один рік до 19.09.2007 р. та
лист за НОМЕР_22 з проханням продовжити дозвіл на використання приватної
квартири НОМЕР_2 АДРЕСА_1 під магазин на один рік до 13.07.2007 р.

Проте до теперішнього часу клопотання
позивача про продовження дозволу  на
використання приватних квартир НОМЕР_2 для розміщення магазину на один рік до
13.07.2007 р. та квартиру НОМЕР_3 під об'єкт торгівлі та суспільного харчування
на один рік до 19.09.2007 р. АДРЕСА_1 не розглянуто та дозволу не отримано.

Статтею 7 Житлового Кодексу
України, визначено, що непридатні для
проживання  жилі  будинки
і  жилі приміщення
переобладнуються для використання в інших цілях або  такі
будинки зносяться  за  рішенням
виконавчого  комітету  обласної,
міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних
депутатів.

Згідно ст. 100 Житлового Кодексу
України, переобладнання і
перепланування  жилого  будинку
і  жилого приміщення  провадяться
з  метою  підвищення
їх  благоустрою і
перетворення  комунальних  квартир
в  окремі  квартири
на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення
допускаються  за згодою  наймача,
членів  сім'ї,  які
проживають разом з ним,  та
наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 150 Житлового
кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності  будинок
(частину будинку),  квартиру,  користуються
ним   (нею)   для
особистого проживання  і  проживання
членів   їх   сімей
і   мають   право розпоряджатися  цією
власністю   на   свій
розсуд:   продавати, дарувати,
заповідати, здавати  в  оренду,
обмінювати,  закладати, укладати
інші не заборонені законом угоди.

Тоді як, ст. 152 Житлового Кодексу вказує, що
переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних депутатів.

Для отримання дозволу на
перебудування, перепланування та реконструкцію житлових приміщень для
послідуючого їх використання в побутових, виробничих, торгових та інших цілях в
обов'язковому порядку надається висновок міжвідомчої комісії про визнання
житлового дому (квартири) такою яка не відповідає санітарно - технічним нормам,
непридатним для постійного проживання.

Судом встановлено, що позивачу були
надані дозволи за НОМЕР_14 від 13.07.2004 року на використання придбаної ним
квартири НОМЕР_2 під магазин та НОМЕР_18 від 22.09.2005 року на використання
придбаної ним квартири НОМЕР_3 під об'єкт торгівлі та суспільного харчування, а
Рішеннями виконкому Сімферопольської міської Ради НОМЕР_23 та НОМЕР_24 було
визнано квартири АДРЕСА_1 кв.НОМЕР_2, НОМЕР_3 непридатними для постійного
проживання. В послідуючому, СПД ОСОБА_1 неодноразово було дозволено на
продовження використання вищевказаних квартир під магазин та під об'єкт
торгівлі та суспільного харчування.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен  має  право
володіти,  користуватися    і розпоряджатися    своєю
власністю,    результатами        своєї інтелектуальної, творчої
діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,  визначеному законом.

Крім цього ст. 42 Конституції
України, кожен має право на підприємницьку діяльність,  яка не заборонена законом.

Згідно з ст. 319 Цивільного Кодексу
України, власник  володіє,  користується,   розпоряджається  своїм майном на власний розсуд.

Статтею 320 Цивільного кодексу
України зазначено, що власник   має   право
використовувати  своє  майно
для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених
законом.

Відповідно до ч.1. ст. 321
Цивільного кодексу України, право
власності  є  непорушним.
Ніхто   не   може
бути протиправно
позбавлений   цього   права
чи  обмежений  у  його
здійсненні.

Як вказано в ст. 383 Цивільного
кодексу України, власник
житлового    будинку,    квартири
має   право використовувати
помешкання  для  власного
проживання,  проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового
виробництва. Але власник квартири тільки може на свій розсуд здійснювати
ремонт  і зміни у квартирі,   наданій
йому   для   використання як єдиного цілого, - за
умови,  що ці зміни не призведуть  до
порушень  прав власників  інших
квартир у багатоквартирному житловому будинку та не  порушать
санітарно-технічних  вимог  і  правил   експлуатації будинку.

Суд зазначає, що позивач зазначені
вище квартири має у своїй власності у відповідності до закону, але треба
пояснити, що право власності має декілька правомочностей, право володіння,
право користування та право розпорядження.

Право володіння - це юридична
можливість фактичного впливу на річ. Слід взяти до уваги, що саме по собі
володіння може бути законним, таким, що ґрунтується на законі і незаконним. Але
“право володіння” завжди є тільки законним, оскільки, як кожне  право, завжди ґрунтується на якійсь правовій
підставі. Отже, вираз “незаконне володіння” може застосовуватись тільки для
позначення фактичного володіння, котре не має під особою правової підставі. Тобто
володіння означає господарське панування власника над річчю, можливість
впливати на неї у будь - який момент.

Право користування - це юридична
можливість видобування власником споживчі властивості речі. Користування може
здійснюватися шляхом вчинення фактичних дій (користування особистими речами,
проживання в будинку, використання для отримання вигоди), а також шляхом
вчинення юридичних дій (надання речі в оренду і одержання від такої діяльності
відповідних прибутків).

Право розпорядження полягає в юридичній
можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі. Визначення
фактичної долі речі полягає в зміні її фізичної сутності, аж до повного
знищення (наприклад, це може бути споживання речі самим власником). Юридична
доля речі може бути визначена шляхом передачі права власності іншій особі або
шляхом відмови від права на річ.

Суд вважає що всі наявні в
матеріалах справи документи та обставини справи вказують на право позивача
використовувати квартири НОМЕР_2 та НОМЕР_3, розташовані в домі АДРЕСА_1 по
нежилому  призначенню, крім використання
для потреб промислового характеру.

Судом встановлено, що Залізнична
районна Рада м. Сімферополя є районною у місті радою й у відповідності зі ст.
140 Конституцією України і ч. 3 ст. 41 Закону України “Про місцеве
самоврядування в Україні” обсяги і межі повноважень районних у містах і їхніх
виконавчих органів визначаються відповідними міськими радами.

24.11.2006 року Рішенням 11-ї сесії
5-го скликання №123 Сімферопольської міської Ради  “Про визначення обсягу і меж повноважень, що
здійснюють районні в місті ради і їхні виконавчі органи і розмежуванні
повноважень між виконавчим комітетом, відділами, керуваннями, іншими
виконавчими органами Сімферопольської міської Ради і міським головою”

Згідно п.1. ч. ”а” ст. 29
вищевказаного рішення, до повноважень виконавчого органу районної в місті ради
відноситься керування в межах, визначених радою, майном, що відноситься до
комунальної власності територіальної громади міста.

При цьому, згідно пп.9 .”а” ч.1 ст.
31 вищевказаного рішення до повноважень виконавчого комітету міської ради
відноситься видача відповідно до законодавства дозволу на: будівництво,
реконструкцію, переобладнання, виконання комплексу проектних робіт для
розміщення об'єктів комерційного, промислового, суспільного призначення.

Отже, на момент розгляду справи,
спір з виконавчим комітетом Залізничної міської Ради відсутній в результаті
відсутності предмету спору, тому на підставі

п. 1-1 ч.1 ст. 80 Господарського
Процесуального Кодексу України, господарський суд припиняє провадження щодо
позовних вимог до Виконавчого комітету Залізничної районної Ради

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 44, 49, 75, 77,80,82-84 ГПК України, суд -

ВИРIШИВ:

1.          Провадження щодо позовних вимог до
Виконавчого комітету Залізничної районної Ради припинити.

2.          Позов задовольнити в повному обсязі.

3.          Визнати за фізичною  особою - підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) право
використовувати  квартири НОМЕР_2,
НОМЕР_3, розташовані в домі АДРЕСА_1 по нежилому призначенню, крім використання
для потреб промислового характеру.

4.          Стягнути з Виконавчого комітету
Сімферопольської міської Ради (АР Крим,

м. Сімферополь, вул. Толстого, 15)
на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1)

85 грн. державного мита.

5.          Стягнути з Виконавчого комітету
Сімферопольської міської Ради (АР Крим,

м. Сімферополь, вул. Толстого, 15)
на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1)

118 грн. витрат на інформаційно
технічне забезпечення.

6.          Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Чумаченко С.А.