ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.07 р.                                                                             Справа № 41/148пн

м. Донецьк, вул. Артема, 157, к. 223

Суддя господарського суду Донецької області  Гончаров С.А.

при секретарі судового засідання Возневій Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Державної податкової інспекції  у Ленінському районі м. Донецька

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ГТТ Універсал-Консалтінг”, м. Донецьк

про визнання недійсними Протоколу № 1 від 09.02.2006 року, нової редакції Статуту відповідача, запису № 2002810 від 10.02.2006 року про проведення державної реєстрації змін до установчих документів відповідача, податкових, фінансово-господарських документів, які видані невстановленими особами від імені посадових осіб відповідача за період з 10.02.2006 року до цього часу, свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ № 08171918 з 10.02.2006 року.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державна податкова інспекція  у Ленінському районі м. Донецька, звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „ГТТ Універсал-Консалтінг” про визнання недійсними Протоколу № 1 від 09.02.2006 року, нової редакції Статуту відповідача, запису № 2002810 від 10.02.2006 року про проведення державної реєстрації змін до установчих документів відповідача, податкових, фінансово-господарських документів, які видані невстановленими особами від імені посадових осіб відповідача за період з 10.02.2006 року до цього часу, свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ № 08171918 з 10.02.2006 року.

Ухвалою суду від "24" квітня 2007 року було відкрито провадження в адміністративній справі № 41/148пн та провадження у справі відбувалось за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відділом податкової міліції ДПА у Донецькій області було порушено кримінальну справу № 67/1742 про фіктивне підприємництво, легалізації доходів, отриманих злочинним шляхом. Під час проведення слідчих дій Лукін В.Ф., який є директором відповідача з 09.02.2006 року по теперішній час, при проведенні допиту заперечував той факт, що він є директором відповідача. На питання слідчого пояснив, що він з метою працевлаштування познайомився з чоловіком, з яким потім їздив до нотаріуса та до установи банку, підписував документи, але юридичного значення їх не усвідомлював. Договори, податкові та бухгалтерські документи, як директор відповідача, ніколи не підписував, ніяких коштів до уставного фонду не вносив. Таким чином, на думку позивача, Лукін В.Ф. не мав наміру займатися підприємництвом, не займався ним, його документами скористувались інші особи для проведення незаконної діяльності, що у свою чергу суперечить чинному законодавству і порушує встановлений державою порядок ведення підприємницької діяльності.

Позивач зазначив, що з моменту створення підприємства документи були підписані неуповноваженими особами та як наслідок, не відповідають вимогам Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.

Позивач також послався на те, що Лукін В.Ф. звернувся до Ворошиловського районного суду м. Донецька з позовної заявою про визнання недійсними установчих документів відповідача у зв’язку з внесенням до Статуту завідомо неправдивих відомостей про склад учасників товариства, за якими він став його засновником, проте, провадження у справі припинено, оскільки справа не підлягає розгляду у місцевих судах загальної юрисдикції.

Позивач, відповідно до наданих суду пояснень, вважає, що право органів Державної податкової служби на подання адміністративних позовів до юридичних осіб про визнання недійсними свідоцтв про реєстрацію платників податку на додану вартість надано ст. 104 КАСУ, оскільки відповідно до п. 8 положення про Реєстр платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 01.03.2000 року, для реєстрації особи як платника податку на додану вартість, потрібно, щоб така особа була взята на облік в орган державної податкової служби за її місцезнаходженням або місце проживанням, відповідно до Інструкції про порядок обліку платників податків, затвердженої наказом ДПА України. Таким чином, на думку позивача, від імені відповідача до інспекції надані неправдиві дані про засновників, посадових осіб для отримання свідоцтв про реєстрацію платника податку на додану вартість для здійснення діяльності, що порушує вимоги податкового законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, але у судове засідання не з’явився, представника не направив та про причини неприбуття у засідання не повідомив, вимоги ухвал суду не виконав. Враховуючи викладене, а також те, що наявних в матеріалах справи документів та пояснень достатньо для прийняття постанови, суд вважає за можливе вирішити спір по суті.

У судовому засіданні судом досліджені надані позивачем документи: свідоцтво про державну реєстрацію відповідача, статут відповідача, довідка про взяття на облік платника податків, свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, повідомлення про відкриття рахунку в установі банку, протокол зборів учасників товариства від 09.02.2006 року, акт незнаходження за юридичною адресою, протокол допиту свідка, ухвала Ворошиловського районного суду м. Донецька від 08.02.2007 року.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю „ГТТ Універсал-Консалтінг”, зареєстрований як суб’єкт підприємницької діяльності виконавчим комітетом Донецької міської ради 25.11.2004 року, про що видане свідоцтво про державну реєстрацію, внесений до ЄДРПОУ за № 33281127, знаходиться на податковому обліку у ДПІ в Ленінському районі м. Донецька з 10.12.2004 року.

Відповідачу 22.12.2004 року було видано свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Протоколом № 1 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „ГТТ Універсал-Консалтінг” від 09.02.2006 року було вирішено привести статутні документи товариства до чинного законодавства України, прийняти до складу учасників товариства Лукіна В.Ф. згідно його заяви, вивести зі складу учасників Архипова Р.С. та Киричка Р.В. згідно їх заяв, було перерозподілено частки у статутному фонді товариства, затверджено нову редакцію Статуту товариства та обрано директором товариства Лукіна В.Ф.

Вимоги позивача полягають у визнанні недійсними Протоколу № 1 від 09.02.2006 року, нової редакції Статуту відповідача у зв’язку з внесенням до статуту завідомо неправдивих відомостей про склад учасників відповідача, запису № 2002810 від 10.02.2006 року про проведення державної реєстрації змін до установчих документів відповідача, податкових, фінансово-господарських документів, які видані невстановленими особами від імені посадових осіб відповідача за період з 10.02.2006 року до цього часу, свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ № 08171918 з 10.02.2006 року.

Наявність у органів Державної податкової служби права на подання адміністративних позовів до юридичних осіб про визнання недійсними свідоцтв про реєстрацію платників податку на додану вартість позивач обгрунтовує статтею 104 КАСУ.

Відповідно до ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Суб'єкт владних повноважень має право звернутися до адміністративного суду у випадках, встановлених законом.

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та  органи  місцевого  самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України “Про державну податкову службу України” встановлено, що  державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об`єднані державні податкові інспекції виконують певні функції, у тому числі подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

За приписами п.17 ст.11 цього Закону органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право звертатися  у  передбачених  законом  випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

Таким чином, Законом України “Про державну податкову службу України” не передбачено право податкового органу щодо звернення до суду з позовами про визнання недійсними установчих документів, визнання недійсними записів про проведення державної реєстрації змін до установчих документів, визнання недійсними податкових, фінансово-господарських документів, визнання недійсними свідоцтв про реєстрацію платників податку на додану вартість.

Суд зазначає, що статтею 9 Закону України „Про податок на додану вартість”, яка врегульовує відносини стосовно реєстрації осіб як платників податку на додану вартість, передбачено порядок реєстрації осіб як платників податку на додану вартість та встановлено, що реєстрація діє до дати її анулювання,  визначені підстави та порядок такого анулювання.

Зазначеною нормою визнання недійсними свідоцтв про реєстрацію платників податку на додану вартість не передбачено, та, таким чином, такі вимоги позивача стосовно визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію платника Податку на додану вартість № 08171918 з 10.02.2006 року не узгоджуються з приписами Закону України „Про податок на додану вартість”.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позивач не довів наявності повноважень, передбачених законами України, на звернення до суду з позовом про визнання недійсними Протоколу № 1 від 09.02.2006 року, нової редакції Статуту відповідача, запису № 2002810 від 10.02.2006 року про проведення державної реєстрації змін до установчих документів відповідача, податкових, фінансово-господарських документів, які видані невстановленими особами від імені посадових осіб відповідача за період з 10.02.2006 року до цього часу, свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ № 08171918 з 10.02.2006 року.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.10,11 Закону України “Про державну податкову службу України”, ст.4 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”, ст. 9 Закону України „Про податок на додану вартість”, ст.ст. 2, 17-20, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 185, 186, 254, п.6,7 розділу V11 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Державної податкової інспекції  у Ленінському районі м. Донецька до Товариства з обмеженою відповідальністю „ГТТ Універсал-Консалтінг” про визнання недійсними Протоколу № 1 від 09.02.2006 року, нової редакції Статуту відповідача, запису № 2002810 від 10.02.2006 року про проведення державної реєстрації змін до установчих документів відповідача, податкових, фінансово-господарських документів, які видані невстановленими особами від імені посадових осіб відповідача за період з 10.02.2006 року до цього часу, свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ № 08171918 з 10.02.2006 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя