ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.07
Справа №АС14/215-07.

За позовом: Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікінг», м. Шостка

Про стягнення 2837грн. 94 коп.

Суддя Миропольський С.О.

Представники:

Від позивача Груздо Т.С.

Від відповідача не з’явився

У засіданні брали участь секретар судового засідання Ємельяненко С.В.

СУТЬ СПОРУ: Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2837грн. 94 коп. адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2005 році.

Відповідач в судове засідання не з’явився, але в відзиві на позовну заяву зазначив, що позовні вимоги позивача не визнає, оскільки на його підприємстві за 2005р. працювало лише 7 чоловік, що не передбачає для нього обов’язку створювати місця для працевлаштування інвалідів.

Заслухавши пояснення повноважного представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 2002 року №875-ХП (далі Закон) діяльність держави щодо інвалідів виявляється у створенні правових, економічних, соціально-побутових і соціальне-психологічних умов для задоволення їх здоров'я, матеріальному забезпеченні, посильній трудовій та громадській діяльності.

Статтею 19 даного Закону для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлено норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4% від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 осіб у кількості 1 робочого місця.

Підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форм власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша ніж установлена нормативами зазначеними вище, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом (ч. І ст.20 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідки управління статистики №04/1-22-2236 від 08.05.2007р. та звітів наданих відповідачем, на його підприємстві середня кількість працівників в 2005р. складала сім чоловік. За таких обставин відповідач не зобов‘язаний створювати робочі місця для інвалідів, отже вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача 2837грн. 94 коп. адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2005 році є неправомірними та не обґрунтованими.

Відповідно до ст. 71 кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення. Позивач не подав доказів в підтвердження своїх позовних вимог, тому його вимоги щодо стягнення з відповідача даної заборгованості задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови підписано 16.07.2007р.