ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.06.2007
Справа  № 16/83

За позовом

товариства з обмеженою відповідальністю
„Даяна ЛТД”, м. Ужгород

до відповідача 1

ТОРКО International a.s.,
Словаччина

до відповідача 2

приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Ужгород

про

стягнення суми 127380 дол. США

Суддя  О.В. Васьковський

Представники:

Від позивача

Маркусь М.І. (дов. від
27.03.07)

Від відповідача 1

не з'явився

Від відповідача 2

ОСОБА_2 (дов. від 17.04.07)

СУТЬ СПОРУ:
товариство з обмеженою відповідальністю „Даяна ЛТД”, м. Ужгород (далі -позивач)
звернулося з позовом до ТОРКО International a.s., Словаччина (далі - відповідач
1) та до приватного підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород (далі -відповідач 2) про
стягнення суми 127380 дол. США згідно контрактів НОМЕР_1  від 14.12.06 та НОМЕР_2 від 03.11.06.

Позивач просить позов задоволити,
мотивуючи наступним. Між позивачем та ТOPKO International a.s. 03.11.06р. було
укладено зовнішньоекономічний контракт НОМЕР_2, за умовами якого позивач
зобов'язувався поставити відповідачу-1 на умовах FAC насіння дині продовольчої;
сорту - українська багатоплодова, жовта; врожаю 2006 року, кількістю 176000 кг
та загальною вартістю 339680 дол. США. 14.12.06 між тими ж сторонами  було укладено контракт НОМЕР_1, в якому було
обумовлено поставку такого ж товару в кількості 44000 кг, загальною вартістю
84920,00 дол. США. Стверджує, що на виконання вказаних контрактів ним було
поставлено на користь відповідача-1 товару в кількості 66198 кг., загальною
вартістю 127380 дол. США. Вказує, що належне та своєчасне виконання відповідачем-1
зобов'язань по контракту НОМЕР_2  та
НОМЕР_1 було забезпечено договором поруки НОМЕР_4 від 04.11.06 та договором
поруки НОМЕР_3 від 15.12.06р. відповідно, які були укладені між позивачем та
відповідачем 2. За умовами договорів поруки відповідач 2 взяв на себе
зобов'язання солідарно нести відповідальність перед позивачем за виконання
відповідачем 1 зобов'язань, які випливали з укладення та виконання контрактів
НОМЕР_2  та НОМЕР_1. Ні відповідач 1, ні
відповдіач-2, в порушення умов контрактів та договорів поруки, не оплатили
вартість поставленого відповідачу 2 товару, що слугувало підставою для
пред'явлення даного позову. В нормативне обґрунтування на задоволення позовних
вимог посилається на норми ст. ст.53, 59 Конвенції ООН Про договори міжнародної
купівлі-продажу товарів, ст.265 Господарського кодексу України, ст.ст.553-559
Цивільного кодексу України.

Відповідач 2 заперечує щодо
задоволення позову в частині стягнення суми боргу з відповідачів солідарно,
тобто і з відповідача 2 в тому числі. При цьому, підтвердив укладення
відповідних договорів поруки, але вказує на необґрунтованість вимог позивача
щодо нього, через те, що позивачем не було дотримано умов визначених договорами
поруки, відповідно до яких відповідач 2, зобов'язаний був виконати зобов'язання,
які виникли в зв'язку з укладенням договорів поруки на протязі 10 днів з
моменту звернення позивача (кредитора) до відповідача 2 (поручителя) з
відповідною заявою. Оскільки, позивач не дотримався вказаних умов договору
поруки та не звернувся до відповідача 2 з відповідною заявою та вимогами про
виконання відповідачем 2 зобов'язань за договорами поруки на протязі одного
місяця, то порука вважається припиненою, а тому підстав для задоволення позову
щодо нього відсутні.

Відповідач 1 належним чином
повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте на неодноразові
вимоги суду витребувані судом матеріали не подав, участь уповноваженого
представника у судовому засіданні не забезпечив, пояснень по суті заявлених
вимог з доказами в їх обґрунтування не надав, в зв'язку з чим судом розгляд
справи неодноразово відкладався ухвалами від 30.03.07., 17.04.07., 27.04.07,
16.05.07 для надання можливості відповідачу 2 забезпечити участь уповноваженого
представника в розгляді справи та виконати вимоги суду. Тому справа розглянута
у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі
-ГПК України) за наявними в ній матеріалами.

Ухвалою голови господарського суду
Закарпатської області від 16.05.07, в порядку ч..3, 5 ст.69 ГПК України строк
вирішення спору у даній справі продовжувався до 26.06.07.

Рішення проголошено у відповідності
до ч.2 ст.85 ГПК України. Повний текст рішення оформлено відповідно до ст. 84
ГПК України  та підписано 19.06.07.

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача 2, розглянувши матеріали справи та додатково подані
докази, суд встановив:

Між позивачем та відповідачем 1
03.11.06 було укладено контракт НОМЕР_2, за умовами якого позивач
зобов'язувався продати, а відповідач 1 зобов'язувався прийняти та оплатити на умовах
FCA, товар: насіння гарбузове продовольче, сорт український багатоплодовий
жовтий, врожай 2006р. Згідно п.2 вказаного контракту сторонами було визначено
кількість товару  - 176000,00 кг, а п.6
контракту - загальну ціну контракту, яка складала 339680,00 дол. США. Базисні
умови поставки згідно п.4 передбачали поставку товару на умовах FCA м. Ужгород
(м.Тячів), Україна у відповідності з міжнародними правилами тлумачення термінів
„Інкотермс-2000”.

14.12.06 між позивачем та
відповідачем 1 було укладено контракт за НОМЕР_1, за умовами якого позивач
зобов'язувався продати, а відповідач 1 зобов'язувався прийняти та оплатити на
умовах FCA, товар: насіння гарбузове продовольче, сорту український
багатоплодовий жовтий, врожай 2006р. Згідно п.2 вказаного контракту сторонами
було визначено кількість товару  -
44000,00 кг, а п.6 контракту -загальну ціну контракту, яка склала 84920,00 дол.
США. Базисні умови поставки згідно п.4 передбачали поставку товару на умовах
FCA м. Ужгород (м.Тячів), Україна у відповідності з міжнародними правилами
тлумачення термінів „Інкотермс-2000”.

Позивач на виконання контрактів
НОМЕР_2 та  НОМЕР_1  поставив на користь відповідача 66198,00 кг.
товару, обмовленого в них. На підставі контракту НОМЕР_2 позивачем 26.12.2006р.
було поставлено відповідачу-1 22066 кг. товару, вартістю 42460,00 дол. США., що
підтверджується вантажно митною декларацією від 26.12.06, з відміткою митниці
про вивезення задекларованого товару за межі митної території України
27.12.06., міжнародною товарно-транспортною накладною від 26.12.06.

27.12.06 та 28.12.06 позивачем на
виконання контракту НОМЕР_1 було поставлено відповідачу 1 44132 кг. товару,
вартістю 84920,00 дол. США, що підтверджується вантажно-митними деклараціями
від 27.12.06 та 28.12.06, з відмітками митниці про вивезення задекларованого
товару за межі митної території України 28.12.06, міжнародними
товарно-транспортними накладними від 27.12.06 та 28.12.06.

З огляду на вказане, обґрунтованим
та доведеними є твердження позивача щодо поставки ним на користь відповідача 1
товару загальною кількістю 66198 кг.

Згідно п.8 контрактів НОМЕР_2 та
НОМЕР_1 визначено, що оплата товару проводиться на протязі 101 днів з моменту
митного оформлення в країні продавця банківським переказом або внесення готівки
на розрахунковий рахунок продавця. Таким чином, строки виконання відповідачем 1
обов'язку щодо оплати поставленого товару настав з моменту митного оформлення
товару митними органами України, що мало місце відповідно 26.12.06, 27.12.06 та
28.12.06, та підлягав виконанню відповідачем 1 на протязі 10 днів.

В матеріалах справи відсутні докази
оплати відповідачем 1, поставленого йому товару, загальною вартістю 127380 дол.
США. Відповідачем 1 доказів на спростування доводів позивача жодних доказів не
надано, заперечень з цього приводу не висловлено.

Як вбачається із змісту контрактів
НОМЕР_2 та  НОМЕР_1  сторонами не було визначено матеріальне право
якої країни підлягає застосуванню до відповідних договорів та правовідносин,
які виникають у зв'язку з їх укладенням та виконанням. За таких обставин, таке
право визначається в порядку обумовленому ст.44 закону України „Про міжнародне
приватне право”, згідно якої, у разі відсутності згоди сторін договору про
вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно
до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що
повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є
продавець - за договором купівлі-продажу. Згідно ч.3 ст.32 того ж Закону
передбачено, що якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину
або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов'язаний з правом
держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне
значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

За таких обставин, враховуючи що
продавцем за контрактами НОМЕР_2 та
НОМЕР_1  виступає позивач, який є
резидентом України, застосуванню до спірних правовідносин підлягає національне
законодавство України.

Згідно ст.193 Господарського
кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських правовідносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Відповідно
до ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), зобов'язання
повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Обов'язок покупця оплатити повну
вартість поставленого йому товару окрім п.8 контрактів НОМЕР_2 та  НОМЕР_1, випливає також із змісту ст.ст.53 та
59 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (є чинною для
України 01.02.1991 року), якими передбачено обов'язок покупця оплатити вартість
товару та прийняти поставку.

Також, спірні правовідносини
регулюються нормою ст. 692 ЦК України, відповідно до якої визначено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За таких обставин, позов в частині
вимог щодо стягнення з відповідача 1 суми заборгованості за контрактами НОМЕР_2
та  НОМЕР_1 в розмірі 127380 дол. США є
доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо вимог, які стосуються
відповідача 2 суд констатує наступне. Між ТОВ „Даяна ЛТД” та приватний
підприємцем ОСОБА_1 04.11.06 було укладено Договір порукиНОМЕР_4, за умовами
якого відповідач 2, виступив поручителем та взяв на себе обов'язок солідарно
відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань ТOPKO International
a.s., що виникнуть з контракту НОМЕР_2 від 03.11.06.

15.12.06 між позивачем та
відповідачем 2 було укладено договір поруки НОМЕР_3 за яким відповідач 2,
виступив поручителем та взяв на себе обов'язок солідарно відповідати перед
кредитором за виконання всіх зобов'язань ТOPKO International a.s., що виникнуть
з контракту НОМЕР_1 від 14.12.06.

Згідно п.4.1 вказаних договорів
поруки було передбачено, що у разі невиконання боржником (відповідач 1) своїх
зобов'язань за основним договором
кредитор (позивач) має право протягом одного місяця звернутися з вимогою
про виконання таких зобов'язань до поручителя. У випадку, якщо така вимога у
встановлений строк не буде пред'явлена, порука вважатиметься припиненою.
Пунктом 3.1 договорів поруки визначено, що у разі порушення боржником
зобов'язання за основним договором поручитель зобов'язується виконати за
боржника зобов'язання останнього у 10-денний термін з дня отримання вимоги від
кредитора.

Позивач не надав суду доказів того,
що він звертався до відповідача 2 з відповідними вимогами та заявами про оплату
останнім вартості товару, поставленого відповідачу 1 на підставі контрактів
НОМЕР_2  та НОМЕР_1. Доводи відповідача
про те, що за відсутності таких звернень в порядку та строки визначені п.4.1
договорів поруки №1 та НОМЕР_3 зобов'язання поручителя, які випливали з
укладення та виконання таких договорів вважаються припиненими є обґрунтованими,
позивачем не спростованими. Положення договорів поруки кореспондуються з нормою
ч.4 ст.559 ЦК України.

Таким чином, у відповідності до
п.4.1 договорів поруки за НОМЕР_4 та НОМЕР_3 ві6 04.11.06 та від 15.12.06
відповідно та ні підставі ч.4 ст.559 ЦК України поручитель звільняється від
відповідальності по даній справі.

За таких обставин відповідач не
може бути відповідальним у даному спорі з причин припинення поруки спливом
строку звернення із вимогою до поручителя.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 1, 15, 32, 33, 34, 43, 69, 75, 84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И
В:

позов задоволити частково.

Стягнути з ТOPKO International a.s.
(04443, Словаччина, Будимир, 7, код 36204064) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю „Даяна ЛТД” (м. Тячів,
вул. Дзержинського, 6, код 22074068) суму 127380 дол. США.

Видати наказ.

В решті вимог позивача відмовити

Рішення суду набирає законної сили
і підлягає обов'язковому виконанню на території України в порядку ст.85
Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
О.В. Васьковський