ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
12.04.07                                                                                           Справа  № 18/255
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Процик Т.С.

Галушко Н.А.

розглянув апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівне, м.Рівне

на постанову Господарського суду Рівненської області від 05.12.2006р.

у справі № 18/255

за позовом Відкритого акціонерного товариства „Рівнеазот”, м.Рівне

до Державної податкової інспекції у м.Рівне, м.Рівне

до Головного управління Державного казначейства України у Рівненській області, м.Рівне

за участю прокурора

про відшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за липень 2006 року в сумі 613787,47 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з”явився.

від відповідача 1: Оніщук В.П. –головний державний податковий інспектор юридичного відділу, Костевич Т.О. –головний державний податковий інспектор ДПА у Рівненській області.

від відповідача 2: Лось А.В. –представник.

Особам, які беруть участь у справі, права та обов’язки, передбачені ст.ст. 49,51 Кодексу адміністративного судочинства України, роз’яснено. Заява про відвід суддів не поступало.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Рівненської області від 05.12.2006р. у справі № 18/255 задоволено позов Відкритого акціонерного товариства „Рівнеазот”, м.Рівне до Державної податкової інспекції у м.Рівне, м.Рівне та Головного управління Державного казначейства України у Рівненській області, м.Рівне і зобов”язано відшкодувати з Державного бюджету України бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за липень 2006 року в сумі 613787,47 грн.

Постанова місцевого господарського суду мотивована нормами Закону України „Про податок на додану вартість”.

Скаржник, відповідач 1 у справі, з постановою місцевого господарського суду частково не погоджується, подав апеляційну скаргу, просить постанову суду в частині вимоги про відшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за липень 2006 року в сумі 527755,38 грн. скасувати, в цій частині у задоволенні позову відмовити, з підстав, наведених в апеляційній скарзі. Щодо решти суми позову в розмірі 86032,09 грн. ПДВ, то така на момент подачі апеляційної скарги відшкодована позивачу.

Представники відповідач 1 в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримали.

Відповідач 2 у письмовому поясненні на апеляційну скаргу та представник відповідача 2 в судовому засіданні пояснили, що висновок ДПІ у м.Рівне про відшкодування ПДВ на суму 527755,38 грн. органах державного казначейства відсутній, а тому в управління відсутні правові підстави для відшкодування вказаної суми податку. Факт неподання податкових декларацій з ПДВ до органу держказначейства не є підставою для відшкодування чи невідшкодування сум податку на додану вартість.

Позивач у запереченні на апеляційну скаргу та представник позивача в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечили, просили постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, доводи позивача, наведені у запереченні на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що постанову місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення, з наступних підстав.

Порядок відшкодування податку на додану вартість визначений статтею 7 Закону України "Про податок на додану вартість", зокрема підпунктами 7.7.1 - 7.7.10 пункту 7.7.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (підпункт 7.7.1 пункту 7.7. статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість").

Якщо у наступному податковому періоді (підпункт 7.7.2 пункту 7.7. статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість") сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а)          бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б)          залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.4 пункту 7.7. статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій. Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

За змістом підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з підпунктом 7.7.6 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, дотримуючись вимог пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", у встановлені строки подав відповідачу 1 всі необхідні документи для бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2006 року в сумі 4407095,00 грн.

Так, 18.08.2006р. ВАТ "Рівнеазот" подав податковому органу податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2006 року, що підтверджується відповідною відміткою на декларації. Згідно з рядком 25 декларації сума, що підлягала бюджетному відшкодуванню на рахунок позивача становила 4407095,00 грн. До декларації додавались розрахунок суми бюджетного відшкодування та заява про повернення суми бюджетного відшкодування в розмірі 4407095,00грн., копії погашених податкових векселів та оригіналів ВМД.

У відповідності до пп.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" державна податкова інспекція у м.Рівне провела позапланову виїзну перевірку позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ за період липень 2006 року. Відповідно до результатів перевірки викладених у довідці від 20.09.2006р. по кожному з розділів довідки перевіркою порушень не встановлено, разом з тим відповідач 1 дійшов висновку про те, що за результатами перевірки не можливо підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування за липень 2006 року на суму 4407095,00 грн., що пов'язано з тим, що на момент підписання довідки відсутні відповіді на направлені запити до інших податкових органів для одержання інформаційних довідок.

Однак, 23.10.2006р. відповідач 1 надав відповідачу 2 висновок про суми відшкодування податку на додану вартість і останній відшкодував позивачу 30.11.2006р. ПДВ у розмірі 3793307,53грн., що підтверджується випискою по рахунку 0002. На момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваної постанови податок на додану вартість за липень 2006 року в сумі позову 613787,47 грн. залишився невідшкодованим. В ході апеляційного розгляду відповідачі здійснили відшкодування позивачу 86032,09 грн. бюджетної заборгованості з податку на додану вартість. Невідшкодованим залишився податок на додану вартість в сумі 527755,38 грн.

Дослідивши в сукупності всі обставини справи та письмові докази, що їх обґрунтовують, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновок відповідача 1 про неможливість підтвердження заявленої до відшкодування суми ПДВ суперечить вимогам підпунктів 7.7.5-7.7.8 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", згідно з якими податковий орган у 30-ти або (за необхідності проведення виїзної перевірки) 60-денний строк має провести перевірку платника податку та оформити висновок про правомірність або неправомірність заявлених сум бюджетного відшкодування. Вказаний висновок відповідача 1 спростовується також наступними діями відповідачів щодо підтвердження та фактичного відшкодування позивачу ПДВ за липень 2006 року в частині сум 3793307,53 грн. та 86032,09 грн. При цьому доводи скаржника не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони суперечать та не відповідають пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" і вищеописаним фактичним обставинам у справі.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно задоволив позов та зобов”язав відповідачів відшкодувати з Державного бюджету України бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за липень 2006 року в сумі 613787,47 грн.

Виходячи з наведеного в сукупності та в силу того, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови місцевого господарського суду –відсутні.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, -

Львівський апеляційний господарський суд УХВАЛИВ:

Постанову Господарського суду Рівненської області від 05.12.2006р. у справі № 18/255 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Ухвала апеляційного господарського суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.212 КАС України.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                                                Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                                    Процик Т.С.

Суддя                                                                                                    Галушко Н.А.