СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

13.03.2007

Справа №2-7/2353-2007

За позовом Акціонерного
комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного
товариства) (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12, код ЗКПО 00039002) в особі
філії «Відділення Промінвестбанку в м. Армянськ Автономної Республіки Крим»
(96012, м. Армянськ, мкр. ім. Корявко, 3, код ЗКПО 20752202)

До відповідача  Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

Про стягнення 480212,46 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача - Сакунова І. В.,
предст., дов. №474 від 16.05.2006 р.

Від відповідача  - не з'явився.

Суть справи: Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) звернувся до
Господарського суду АР Крим в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м.
Армянськ Автономної Республіки Крим» з позовною заявою до  Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1про стягнення 480212,46 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
заборгованість відповідача перед Акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком за кредитним договором НОМЕР_2р. станом на
14.09.2006 р. складає 443592,51 грн., у тому числі сума кредиту 400000,00 грн.,
сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом - 41019,18
грн., сума нарахованої та несплаченої комісійної винагороди за управління
кредитною лінією - 2573,33 грн., яка до часу подачі позову до суду в
добровільному порядку не погашена. Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача суму пені за прострочення оплати кредиту у розмірі 32230,14 грн.,
4130,65 грн. пені за прострочення оплати нарахованих відсотків за користування
кредитом, а також пеню за прострочення оплати нарахованої комісійної винагороди
за управління кредитною лінією у розмірі 259,16 грн.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про
час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою
кореспонденцією.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за наявними в ній матеріалами у порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався у
порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення  представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

04.08.2005 р. між Акціонерним
комерційним промислово-інвестиційним банком (закритим акціонерним товариством)
(Банк) в особі керуючого філією «Відділення Промінвестбанку в м. Армянськ
Автономної Республіки Крим» та Суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1(Позичальник) був укладений договір про відкриття кредитної лінії
НОМЕР_2, згідно з п. 2.1 якого Банк надає Позичальнику кредит шляхом відкриття
відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 400000,00
грн., на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.2 Договору дата
остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 02
серпня 2006 року. У разі несвоєчасного погашення суми, що перевищує ліміт
кредитної лінії, датою остаточного повернення всіх коштів за кредитною лінією є
п'ятий робочий день з дня, у якому сталось таке перевищення. У разі
несвоєчасної сплати плати за кредит відповідно до п. п. 3.2, 3.3 цього
Договору, датою остаточного повернення всіх коштів за кредитною лінією є
шістдесятий день від дня нарахування плати за кредит, яка несплачена у
встановлений цим Договором строк, але не пізніше дати остаточного повернення
всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту.

За надання кредиту Позичальник
протягом п'яти робочих днів з моменту видачі першої суми кредиту одноразово
сплачує банку комісійну винагороду в розмірі 400,00 грн. на рахунок НОМЕР_3(п.
3.1 договору).

П. 3.2 Договору передбачено, що
відсотки за користуванням кредиту нараховуються банком на суму фактичного
щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються
Позичальником, виходячи із встановленого банком відсоткової ставки у розмірі 19
відсотків річних. Банк нараховую відсотки із розрахунку встановленої у договорі
відсоткової ставки і фактичної суми одержаного кредиту в останній робочий день
місяця, за календарний місяць. Відсотки за користування кредитом сплачуються
Позичальником кредиту в останній робочий день місяця, за календарний місяць.

Згідно з п. 3.3 Договору за
управління кредитом у формі кредитної лінії Позичальник сплачує банку комісійну
винагороду, виходячи із встановленої банком відсоткової ставки у розмірі 0,1%
від ліміту кредитної лінії щомісячно, відповідно до п. 2.1 цього договору.
Комісійна винагорода за управління кредитною лінією нараховується банком за
звітний місяць в останній робочий день місяця.

З матеріалів справ вбачається, що
на виконання вказаного Договору позивачем був виданий відповідачеві кредит у
розмірі 400000,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку.
Проте, в порушення Договору НОМЕР_2р. відповідачем в строк до 02.08.2006 р. не
була повернути сума кредитних коштів. Крім того, відповідачем не була
відшкодована сума нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі
41019,18 грн. та сума комісійної винагороди за управління кредитною лінією у
розмірі 2573,33 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору
та  вимог  цього
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства,  а за відсутності таких
умов та вимог -  відповідно до   звичаїв
ділового  обороту  або
інших  вимог,  що
звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в ч. 1 ст.193
Господарського кодексу України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно
до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання,
то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння
відмова  від  зобов'язання
або одностороння міна  його  умов
не допускається,  якщо  інше
не   встановлено договором або
законом.

Відповідач  не представив суду доказів оплати
заборгованості з кредиту у розмірі 400000,00 грн., з процентів по кредиту у
сумі 41019,18 грн. та з комісійної винагороди за управління кредитною лінією у
розмірі 2573,33 грн., у той час як
відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При
таких обставинах  матеріалами справи
підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним
договором НОМЕР_2р. по поверненню кредиту, оплаті процентів за користування
кредитом та відшкодуванню комісійної винагороди на загальну суму 443592,51
грн., через що  вимоги позивача щодо
стягнення зазначених сум заборгованості з СПД ОСОБА_1підлягають задоволенню.

Ч. 1 ст. 546 ЦК України
передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК
України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК
України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення
виконання.

Отже, види забезпечення виконання
зобов'язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне
виконання зобов'язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій
задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов'язань
будь-яким з видів, передбачених ст. 546 Цивільного кодексу України, також
створює зобов'язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку
учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним
правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного
виконання господарського зобов'язання. Причому, згідно з ч. 6 ст. 231 ГК
України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків
не передбачено законом або договором.

Ст. 611 ЦК України передбачено, що
у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором
або законом, зокрема, сплата неустойки.

В п. 5. 3 Договору сторони
передбачили, що за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або відсотків за надання
кредиту та/або плати за кредит, та/або відсотків за неправомірне користування
кредитом Позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми
простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у
період прострочення та нараховується щоденно.

Судом встановлено, що заявлені
позивачем до відшкодування суми пені за несвоєчасність погашення кредиту у розмірі
32230,14 грн., за несвоєчасність оплати відсотків за користування кредитом у
розмірі 4130,65 грн., за несвоєчасність оплати комісійної винагороди за
управління кредитною лінією у розмірі 259,16 грн. розраховані позивачем
правомірно, через що позовні вимоги щодо стягнення вказаних сум з СПД
ОСОБА_1також підлягають задоволенню.

Державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з
відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу
України.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 82-84  ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Акціонерного
комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного
товариства) (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12, код ЗКПО 00039002)
заборгованість за кредитом у розмірі 400000,00 грн., заборгованість по
відсотках за користування кредитом у розмірі 41019,18 грн., заборгованість по
комісійній винагороді за управління кредитною лінією у сумі 2573,33 грн., пеню
у сумі 36619,95 грн., 4802,12 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний
І.І.