донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

19.06.2007 р.                                                                           справа № 35/432

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Шевкової  Т.А.

суддів
Акулової  Н.В. , Діброви  Г.І.

за участю представників сторін:

від позивача:
Ігнатова Н.О. дов. № Н-01/1567 від 16.05.2007р.,

від відповідача:
Кондаурова Н.І. дов. № 09-18/1172 від 19.01.2007р.
Риженіна Н.М. дов. № 09-18/1128 від 25.12.2006р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Донецька залізниця" м. Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від
29.03.2007 року

по справі
№ 35/432 (суддя М.Ю.Мальцев)

за позовом
Державного підприємства "Донецька залізниця" м. Донецьк

до
Відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" м. Маріуполь Донецької області

про
стягнення 20512грн.56коп., з яких 3822грн.96коп. плата за користування вагонами, 16689грн.60коп. збір зберігання вантажу

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство “Донецька залізниця” м.Донецьк звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м.Маріуполь Донецької області 3822грн.96коп. плати за користування вагонами у березні 2006р., яка нарахована за час затримки вагонів на підходах до станції призначення з причин, які залежали від відповідача через зайнятість фронтів вивантаження, 16689грн.60коп. збору за зберігання вантажу на станції понад встановлений термін.

Позивач заявою від 19.01.2007р. № 12 збільшив розмір позовних вимог, у порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, та просив стягнути з відповідача плату за користування вагонами у сумі 3938грн.16коп., збір за зберігання вантажів у сумі 16689грн.60коп., всього суму 20627грн.76коп.

Господарський суд Донецької області рішенням від 29.03.2007р. по справі № 35/432 у задоволенні позовних вимог відмовив, посилаючись на те, що позивачем був порушений порядок оформлення затримки вагонів, вину відповідача у затримці вагонів визнав недоведеною, та у відповідності із ст.121 Статуту залізниць України та п.п. “б” п.16 Правил користування вагонами і контейнерами, які затверджені Наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999р. звільнив відповідача від внесення плати за користування вагонами.

Позивачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, в якому він зазначив що позивачем порушений строк звернення до суду для захисту порушеного права, встановлений ст.137 Статуту залізниць України.

Державне підприємство “Донецька залізниця” м.Донецьк, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 29.03.2007р. у справі №35/432 скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заявник скарги вважає, що при прийнятті рішення господарським судом неправильно застосовані норми матеріального права, а саме: ст.ст.119, 121 Статуту залізниць України,  п.п. 12, 16 Правил користування вагонами і контейнерами, та норми процесуального права –ст.43 Господарського процесуального кодексу України в частині необхідності всебічного, повного та об’єктивного розгляду у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що призвело до прийняття неправомірного рішення.

Заявник скарги вважає, що господарським судом помилково прийняті до уваги умови договору № 1/27, тоді як на його думку, даний договір на експлуатацію залізничної під’їзної колії № 1/27 від 14.06.1999р. регулює взаємовідносини сторін щодо експлуатації під’їзної колії, подаванню та забиранню вагонів з під’їзної колії, й не розповсюджується на умови перевезення під час перевізки вантажу.

Відкрите акціонерне товариство “Металургійний комбінат “Азовсталь” м.Маріуполь Донецької області з доводами наведеними позивачем в апеляційній скарзі не погоджується, просить рішення господарського суду Донецької області від 29.03.2007р. у справі №35/432 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Представниками сторін у судовому засіданні було подано клопотання, в якому вони просили не здійснювати фіксацію судового процесу технічними засобами у справі № 35/432.

Дане клопотання судовою колегією задоволено.

Відповідно до ст.129 Конституції України, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання.

Згідно зі статтями 28, 29 Закону України “Про судоустрій в Україні” розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного господарського суду призначена колегія суддів для розгляду апеляційної скарги.

У відповідності з частиною другою статті 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог про стягнення плати за користування вагонами у березні 2006р. та збору за зберігання вантажу на станції понад встановлений термін надані копії відомостей плати за користування вагонами станції Сартана Донецької залізниці, копія накопичувальної картки № 2605530, копія акту про затримку вагонів від №11 від 24.03.2006р. станції Кальчик, копія договору №1/27 від 14.06.1999р. про експлуатацію під’їзної колії ВАТ “МК “Азовсталь” при станції Сартана Донецької залізниці, витяг з книги оперативних наказів.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень надав акт звірки даних про зайнятість колій приймання у парку станції Сартана ВАТ “МК “Азовсталь” за добу 24-25.03.2006р. № 1 від 07.02.2007р., відомість зайнятості колій у парку станції Сартана, довідку про подання залізницею у березні 2006р. вагонів (а.с.75), довідку про прибуття аглодоменної сировини на адресу ВАТ “МК “Азовсталь”.

Розглянувши надані документи, колегія суддів встановила, що у березні 2006року на підходах до станції призначення Сартана ДП “Донецька залізниця” на станції Кальчик були затримані вагони, які прямували на адресу ВАТ “МК “Азовсталь”. Позивач в позовній заяві зазначив, що вагони затримувалися на підходах до станції призначення з причин неприймання їх одержувачем через зайнятість фронтів вивантаження.

Позивачем за відомостями плати користування вагонами №№ 055796, 055803, 055819, 055823, 0806912 нарахована плата за користування вагонами у сумі 3938грн.16коп., та збір за зберігання вантажів у сумі 16689грн.60клп. всього сума 20627грн.76коп., яку позивач намагається стягнути з відповідача в примусовому порядку.

Між ДП “Донецька залізниця” та ВАТ “Металургійний комбінат  “Азовсталь” був укладений договір №1/27 від 14.06.1999р. про експлуатацію  під’їзної колії ВАТ “МК “Азовсталь” при станції Сартана Донецької залізниці.

Відповідно  параграфу 1 договору у відповідності із Статутом залізниць України, Правилами та на умовах даного договору здійснюється експлуатація, під’їзної колії, що належить власнику під’їзної колії, та примикає до станції Сартана Донецької залізниці, через стрілки №№75 і 77 до з’єднувальних колій №№49 і 51, які обслуговуються власними локомотивами.

Згідно параграфу 3 договору вагони, що здаються на під’їзну колію, подаються локомотивом залізниці на колії №№ 21, 22, 23 станції Сартана –Азовсталь, подальше пересування вагонів здійснюється локомотивом власника під’їзної колії.

Параграфом 5 договору сторони передбачили, що подача вагонів на  під’їзну колію здійснюється: 1. навантажених по інтервалам не менш: 1.1.  флюси за флюсами –3,0 години, вугілля за вугіллям –2,0 години, агломерат   за агломератом –3,0 години, руда за рудою - в напіввагонах –8 годин,   окатиши за окатишами –2 години; 1.2. в інших випадках –1 година.  Повернення вагонів з під’їзної колії здійснюється з інтервалом не менш 5  годин. Про час повернення вагонів диспетчер УЖДТ власника під’їзної колії зобов`язаний повідомити стаціонарного диспетчера ст.Сартана Донецької   залізниці за 2 години до виставки вагонів (ч.4 §5 договору).

Сторонами у п.8 §13 договору обумовлено, що максимальна переробна спроможність по навантаженню, вивантаженню під’їзної колії складає 1450 вагонів на добу .

Як встановлено господарським судом та відповідає матеріалам справи, не спростовано позивачем, вагони із спірною продукцією, з урахуванням затримки, за яку нарахована плата за користування вагонами, надійшли з перевищенням максимальної переробної спроможності навантажувальних та розвантажувальних пунктів відповідача, тому господарський суд дійшов до правильного висновку про порушення позивачем при здійсненні затримки вагонів у спірних взаємовідносинах §3, §5, п.8 §13 договору №1/27 від 14.06.1999р. про експлуатацію під’їзної колії ВАТ “МК “Азовсталь” при станції Сартана Донецької залізниці.

Доводи залізниці, як заявника скарги про те, що умови договору  №1/27 від 14.06.1999р. про експлуатацію  під’їзної колії ВАТ “МК “Азовсталь” при станції Сартана Донецької залізниці, не розповсюджувалися на дані взаємовідносини не приймаються колегією суддів до уваги, так як неможливість відповідача прийняти та відвантажити вагони, які можуть бути подані з перевищенням максимальної переробної спроможності під’їзних колій відповідача, свідчить про відсутність його вини у затримці вагонів на підходах до станції призначення.

Колегією суддів апеляційного господарського суду також встановлено, що в матеріалах справи немає документів, які б підтверджували неможливість станції призначення Сартана Донецької залізниці прийняти затримані вагони, обґрунтованість видачі наказів про затримку вагонів на підходах до станції призначення.

Правила перевезення вантажів, а саме Правила користування вагонами і контейнерами у пунктах 9, 10 визначили порядок затримки вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення, здійснення обліку затриманих вагонів, порядок повідомлення вантажовласника про затримку вагонів з його вини.

В порушення даних Правил, позивачем не пред’явлено наказу з дотриманням форми, встановленої додатком № 4 до п.9 Правил користування вагонами і контейнерами, та не доведено направлення повідомлення про затримку вагонів з дотриманням порядку та форми, які передбачені Додатком № 5 до п.10 Правил.

Відповідно п.3, 4 Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станції відправлення та призначення за "Відомістю плати за користування вагонами (контейнерами)" форми ГУ-46 (додаток 1), яка складається на підставі "Пам'яток про користування вагонами (контейнерами)" форми ГУ-45 (додаток 2), "Актів про затримку вагонів" форми ГУ-23а (додаток 3), "Актів загальної форми ГУ-23" (додаток 6).

Відповідно до п.12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника, тоді як позивачем в порушення цих вимог відомості плати за користування вагонами складені із вказанням часу зарахування в користування з моменту передачі вагонів, а не з моменту їх затримки.

Пунктом 8 Правил зберігання вантажів встановлено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці - з моменту затримки.

Відсутність вини відповідача у затримці вантажів у вагонах підтверджує встановлений судом факт наявності вагонів у спірний період у кількості, яка перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних та розвантажувальних пунктів одержувача, яка визначена договором між залізницею та відповідачем.

Таким чином, слід визнати, що позивачем не надано документів, підтверджуючих те, що затримка вагонів на станції сталася з причин, які залежали від вантажовласника, крім того позивачем був порушений порядок документального оформлення затримки, тому вимоги позивача про стягнення збору за зберігання вантажу на станції понад встановлений термін у сумі 16689грн.60коп. є недоведеними та правильно господарським судом визнані такими, що не підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а також те, що відомості плати за користування вагонами відповідачем підписані із застереженнями, приймаючі до уваги те, що у відповідності до статті 121 Статуту залізниць України вантажоодержувач звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами у разі подання залізницею вагонів у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що висновок господарського суду по даній справі про недоведеність позовних вимог про стягнення плати за користування вагонами у сумі 3938грн.16коп., нарахованої у зв’язку з затримкою вагонів на підходах до станції призначення з причин, які залежали від відповідача та збору за зберігання вантажу на станції понад встановлений термін у сумі 16689грн.60коп. є правильним.

Оскільки спір господарським судом вирішений по суті немає   необхідності досліджувати питання стосовно дотримання строків для звернення з позовом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 29.03.2007р. по справі № 35/432 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає вимогам діючого законодавства, тому підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга –залишенню без задоволення.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за апеляційною скаргою Державного підприємства “Донецька залізниця” підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 29.03.2007р. по справі № 35/432 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 29.03.2007р. по справі № 35/432 залишити без змін.

Головуючий          Т.А.  Шевкова

Судді:          Н.В.  Акулова

Г.І.  Діброва

Надруковано 5 прим.:

2 –сторонам

1 – у  справу

1 –ДАГС

1 –ГСДО