ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2007 р.
№ 26/75а

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Грейц К.В.,

суддів :
Бакуліної С.В.,
Глос О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги
Приватного малого підприємства “Фортуна”,
м. Донецьк

на постанову
від 08.09.2005 року Донецького апеляційного
господарського суду

у справі
№ 26/75а

господарського суду
Донецької області

за позовом
ПМП “Фортуна”

до
ДПІ у Київському районі м. Донецька

про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 10.09.2003р.
№/121271/10/23-313

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від позивача:
Денисюк В.С. (довіреність від 17.07.2007р.)

від відповідача:
Попова О.В. (довіреність №26 від 10.05.2007р.)

В С Т А Н О В И В:

Приватне мале підприємство “Фортуна” звернулося до суду з позовом про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Донецька № /121271/10/23-313 від 10.09.2003 року.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 15.06.2005 року (суддя Яманко В.Г.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.09.2005 року (головуючий суддя –Москальова І.В., судді –Бондарева Г.Г., Волков Р.В.), по справі № 26/75а позовні вимоги задоволено частково; визнано недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Донецька № /121271/10/23-313 від 10.09.2003 року в частині застосування фінансових санкцій в сумі 17,00 грн.; в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Донецька № /121271/10/23-313 від 10.09.2003 року щодо застосування фінансових санкцій в сумі 7665 грн. відмовлено.

Апеляційний господарський суд здійснив апеляційний перегляд, керуючись нормами Господарського процесуального кодексу України.

В касаційній скарзі ПМП “Фортуна” просить скасувати ухвалені по справі судові акти та задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відзиву на касаційну скаргу відповідач не надіслав.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представника позивача, який підтримав викладені в ній доводи, заперечення на касаційну скаргу представника відповідача, перевіривши правильність застосування норм процесуального права апеляційним господарським судом, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до п.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень.

Згідно пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції –це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний позов –звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (п.6 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України).

З приписів ст.2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” вбачається, що завданням органів державної податкової служби, зокрема, є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов’язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об’єднані державні податкові інспекції забезпечують застосування та своєчасне стягнення сум фінансових санкцій, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України за порушення податкового законодавства, а також стягнення адміністративних штрафів за порушення податкового законодавства, допущені посадовими особами підприємств, установ, організацій та громадянами (п.6 ст.10 вищенаведеного Закону).

Згідно п.6.1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, яким визначено зміст податкового повідомлення, яке є предметом спору в даній справі, у разі коли сума податкового зобов’язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов’язань, сума податку чи збору (обов’язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов’язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Аналіз суб’єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції, а в розумінні пункту 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України Державна податкова інспекція у Київському районі міста Донецька є суб’єктом владних повноважень.

Кодекс адміністративного судочинства України набрав чинності з 01 вересня 2005 року. У відповідності з пунктом 6 та 7 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” цього Кодексу до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, а заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні та касаційні скарги (подання) розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

На порушення цих вимог суд апеляційної інстанцій переглянув рішення суду у даній справі, керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України. Розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов’язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

У відповідності із частиною 1 статті 11110 Господарського процесуального Кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин постанова Донецького апеляційного господарського суду від 08.09.2005 року у справі № 26/75а підлягає скасуванню, а справа –передачі до Донецького апеляційного адміністративного суду на розгляд за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, ст.1119, ст.ст.11110, 11111, 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ПМП “Фортуна” на постанову Донецького апеляційного господар ського суду від 08.09.2005 року у справі № 26/75а задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.09.2005 року у справі № 26/75а –скасувати.

Справу № 26/75а направити до Донецького апеляційного адміністративного суду на повторний апеляційний розгляд.

Головуючий-суддя
К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна

О.Глос