ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 лютого 2007 р.

№ 20/263д/06

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Головуючого
суддів:

Кочерової Н.О. Рибака В.В.
Черкащенка М.М.

розглянув касаційну скаргу

суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на ухвалу

від 16.10.2006  Запорізького апеляційного господарського
суду

у справі

№ 20/263д/06 господарського суду
Запорізької області

за позовом

товариства з обмеженою
відповідальністю "Меркс-Трейд"

до

суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

про

визнання недійсним договору
оренди

за участю
представників сторін:

від позивача      не
з'явилися

від відповідача  не
з'явилися

В С Т А Н О В
И В:

Ухвалою
Запорізького апеляційного господарського суду від 16.10.2006 (судді: Антонік
С.Г. -головуючий, Мірошніченко М.В., Хуторной В.М.) суб'єкту підприємницької діяльності
-фізичній особі ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті апеляційної скарги.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
суб'єкт підприємницької діяльності звернувся до Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом
норм процесуального права, Вищий господарський суд України прийшов до висновку,
що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Припис статті 129 Конституції
України встановлює основні засади судочинства, до якого віднесено забезпечення
апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених
законом.

Зазначена конституційна норма
конкретизована законодавцем в статті 12 Закону України “Про судоустрій
України”, згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадку і
порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та
касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного
права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом
ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний
кодекс повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник
судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному
порядку.

Стаття 77 ГПК України, на підставі
якої в судовому засіданні 07.09.2006 суддею Гандюковою Л.П. було оголошено
перерву до 27.09.2006 року, не містить вказівки про можливість її оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ГПК
України, ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в
апеляційному порядку у випадках, передбачених Кодексом та Законом України “Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Оскарження ухвали про оголошення
перерви в апеляційному порядку Господарським процесуальним кодексом не
передбачено, а тому апеляційна скарга на ухвалу судового засідання від
07.09.06, згідно якого оголошено перерву не може бути прийнята до розгляду, про
що правильно вказано Запорізьким апеляційним господарським судом.

З урахуванням наведеного підстав
для задоволення касаційної скарги не вбачається.

Разом з тим, касаційна інстанція
зазначає, що відповідно до статті 22 ГПК України, якою закріплені права і
обов'язки сторін, сторони зобов'язанні добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи наведене, скаржнику не
слід зловживати своїми процесуальними правами і затягувати судовий процес.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119, 11111, 11113  Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
ухвалу від 16.10.06 Запорізького апеляційного господарського суду у справі №
20/263д/06 без змін.

Головуючий
Н.Кочерова

Судді:
В.Рибак

М.Черкащенко