ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

26.06.07                                                                                           Справа№ 2/1916-23/409А

За позовом  - Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області (надалі –УПФ України в Буському районі), м. Буськ,

До відповідача –Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Буському районі, м. Буськ,

Про спонукання до вчинення дій

Суддя Бортник О.Ю.

при секретарі Маїк С.Б.

Представники:

Від позивача –Зеліско Т.М. –юрисконсульт

Від відповідача –Кошевий А.Л. - Музика М.В. –юрисконсульт

Суть спору: УПФ України в Буському районі звернулось до господарського суду Львівської області з позовом про зобов”язання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Буському районі включити в Акт звірки виплачену позивачем суму допомоги на поховання Домкович М.О. у розмірі 569,38 грн., як суми, що підлягає до відшкодування. Позовні вимоги мотивовані, зокрема нормами ст. 53 Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІV, п. 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду витрат, пов”язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійних захворювань та пенсій у зв”язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого Постановою Правління Пенсійного Фонду України та Правління ФССНВ України від 03.03.2003 р. за № 5-4 та від 04.03.2003 р. за № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 16.04.2003 р. Заявою від 19.02.2007 р. за № 529/06-21 позивач уточнив позовні вимоги і просить зобов”язати відповідача включити в Акт звірки виплачену позивачем суму допомоги на поховання Домкович М.О. у розмірі 183,6 грн.

Представник відповідача у засіданнях суду проти позову заперечив, посилаючись на те, що відповідно до вимог ст. 21 Закону України “Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” основною підставою для відшкодування вартості ритуальних послуг відповідно до місцевих умов, пов”язаних з організацією поховання померлого, є настання страхового випадку. Щодо громадянки Домкович М.О. страховий випадок місця не мав. Відтак, виплачена позивачем сума допомоги на поховання не підлягає відшкодуванню відповідачем.

Ухвалою суду від 13.12.2006 р. справу призначено до розгляду у попередньому засіданні на 16.01.2007 р. У попередньому засіданні оголошувались перерви до 20.02.2007 р., 03.04.2007 р., 17.05.2007 р. Ухвалою суду від 17.05.2007 р. справу призначено до судового розгляду на 26.06.2007 р.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно з Актом № 1 від 27.08.1976 р. про нещасний випадок, пов”язаний з виробництвом, 26.08.1976 р. з громадянином Домковичем П.А. стався нещасний випадок, внаслідок якого потерпілому заподіяно тяжкі опіки. Як вбачається з свідоцтва про смерть І-СГ № 384456, Домкович П.А. помер 06 вересня 1976 р. внаслідок Легенево-серцевої недостатності, термічних опіків ІІІА-ІІІБ ст., 42 % опіків дихальних шляхів. В зв”язку із смертю, 05.04.2006 р., дружини померлого внаслідок нещасного випадку Домковича П.А. - Домкович Марії Олександрівни, позивачем виплачено допомогу на її поховання, що підтверджується талоном до разового доручення № 214103507 від 20.04.2006 р. Виплачену суму допомоги на поховання Домкович Марії Олександрівни включено УПФ України в Буському районі у Довідку про суму допомоги на поховання, виплачену сім”ї померлого, який отримував, пенсію у зв”язку із втратою годувальника. Однак, відповідач відмовився прийняти до відшкодування виплачену допомогу на поховання, що підтверджується відповідним Актом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та наявні у ній докази, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання передбачено, що відшкодуванню підлягають суми, які виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів.

Згідно з ст. 21 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, страхові виплати, в тому числі організувати поховання померлого, відшкодувати вартість пов’язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Цією нормою Закону визначено, що всі страхові виплати повинні бути пов’язані з ушкодженням здоров’я застрахованої особи, що сталося внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто основною вимогою для проведення відшкодування шкоди є настання страхового випадку. Відповідно до п. 9 ст. 34 згаданого Закону, причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Кім цього, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2001 р. № 826 “Про затвердження порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання” передбачено, що витрати на поховання здійснюються у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування. Таким чином, зазначені нормативно-правові акти визначають обов’язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодовувати витрати на поховання, в тому числі і виплату допомоги на поховання лише в тому випадку, якщо смерть настала за наслідками нещасного випадку, який мав місце на виробництві, або отриманого професійного захворювання, що, в свою чергу, повинно підтверджуватися висновками спеціальних медичних закладів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що смерть потерпілого внаслідок загального захворювання, яка не вважається страховим випадком державного соціального страхування, не може бути підставою для проведення відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань витрат та допомог на поховання.

У матеріалах справи відсутні й позивачем суду не подані докази існування причинно-наслідкового зв’язку між смертю 05.04.2006 р. Домкович Марії Олександрівни та страховим випадком, який стався з Домковичем Петром Антоновичем 26.08.1976 р. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, нещасний випадок на виробництві стався з чоловіком померлої, а не з померлою. Зазначені обставини смерті Домкович Марії Олександрівни жодним чином не пов’язані з нещасним випадком на виробництві чи професійним захворюванням.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 71 КАС України, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 49, 51, 122-124, 127, 130, 138, 139, 143, 151-154, 158-163, п.6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Постанову виготовлено у повному обсязі 09.07.2007 р.

Суддя