ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2007 р.                                                 Справа №  11/203/07

м. Миколаїв

За позовом:  Прокурора Арбузинського району (55300, Миколаївська обл., смт.Арбузинка, пров.Каштановий, 15) в інтересах держави в особі

Арбузинської районної ради (55300, Миколаївська обл., смт.Арбузинка, пл.Центральна, 18)

до 1 відповідача:  Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії “Хліб України” “Державний резервний насіннєвий фонд України” (м.Київ-33, вул.Саксаганського, 1)

до 2 відповідача:  Закритого акціонерного товариства “Україна”

(55300, Миколаївська обл., смт.Арбузинка, вул.Учительська, 38)

Суддя Василяка К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: Бас С.І. –дов. №40 від 22.01.2007р.

від 1 відповідача: Падалиця С.В. –дов. №55 від 18.12.2006р.

від 2 відповідача: Коломар В.М. - керівник

в засіданні приймає участь представник прокуратури Жмура С.В.

СУТЬ СПОРУ:  визнання недійсним договору поруки

У судовому засіданні прокурор та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

1-й відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що на момент укладання спірного договору рішення Адбузинської районної ради №3 від 11.08.2003р. було чинним, тому будь-якого іншого забезпечення повернення ЗАТ “Україна” коштів  не було застосовано. На даний час державні кошти  у сумі 110000,37 грн. залишились не погашеними  ЗАТ “Україна”. Просить в позові відмовити.

2-й відповідач відзив на позов не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд –

в с т  а н о в и в:

11.08.2003р. Арбузинською районною радою було прийняте рішення №3 про надання повноважень голові районної ради погоджувати придбання в ДП ДАК “Хліб України” “Державний насіннєвий фонд України” насіння озимої пшениці, а саме: ЗАТ “Україна” 108 тонн насіння І репродукції на суму 164160,43 грн. на зворотній основі, а також виступити гарантом ЗАТ “України” у поверненні коштів за надане насіння до 01.09.2004р. та укласти договір поруки.

04.09.2003р. між ЗАТ “Україна” та ДП ДАК “Хліб України” “Державний насіннєвий фонд України” (правонаступником якого є ДП “Державний резервний насіннєвий фонд України”) було укладено договір поставки насіння у кількості 130 тонн на загальну суму 132800,0 грн., з яких 41040,11 грн. сплачується шляхом передплати, а залишок у сумі 118319,89 грн. в строк до 01.09.2004р.

З метою забезпечення виконання боржником зобов’язання за вказаним договором, 04.09.2003р. між ДП ДАК “Хліб України” “Державний насіннєвий фонд України” та Арбузинською районною радою було укладено договір поруки, за умовами якого Арбузинська районна рада взяла на себе обов’язок, у разі невиконання  ЗАТ “Україна” зобов’язань перед ДП ДАК “Хліб України” по договору поставки від 04.09.2003р., погасити останньому борг у розмірі 118319,89 грн.

Оскільки ЗАТ “Україна” свої зобов’язання по оплаті насіння виконало не в повному обсязі, ДП “Державний резервний насіннєвий фонд України” звернулось з позовом до суду про стягнення залишку боргу у сумі 110000,37 грн. з ЗАТ “Україна”.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 30.12.2004р. по справі №9/340 позовні вимоги були задоволені в повному обсязі.

15.11.2006р. прокурором Арбузинського району внесено протест на рішення ХІІ сесії 24 скликання Арбузинської районної ради №3 від 11.08.2003р., з тих підстав, що чинним законодавством не передбачена можливість виступу органів місцевого самоврядування у якості гаранта об’єктів приватної форми власності, яким є ЗАТ “Україна”, а тому рішення    Арбузинської районної ради №3 від 11.08.2003р. не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.

17.11.2006р. Арбузинською районною радою прийняте рішення №9, яким протест прокурора було задоволено та скасовано рішення №3 від 11.08.2003р., як таке, що не відповідає діючому законодавству.

30.03.2007р. Прокурор Арбузинського району звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Арбузинської районної ради про визнання недійсним договору поруки від 04.09.2003р., як такого, що не відповідає вимогам закону.

Дослідивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до  ст. 207 ГК України, господарське   зобов'язання,   що  не  відповідає  вимогам закону,  або вчинено з метою,  яка завідомо  суперечить  інтересам держави  і  суспільства,  або  укладено  учасниками  господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної  правосуд’єктності),  може  бути  на вимогу однієї із сторін,  або відповідного органу  державної  влади  визнано  судом недійсним повністю або в частині.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування приймають рішення в межах компетенції, встановленої законом.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України “Про місцеве самоврядування” обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншим законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами (делегованих повноважень).

Частина 2 ст.70 Закону України “Про місцеве самоврядування” передбачає, що органи місцевого самоврядування можуть у межах законодавства створювати комунальні банки та інші фінансово-кредитні у станови, виступати гарантами комунальних підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, тощо.

Виходячи з приписів вказаної норми закону, позивач мав право виступати гарантом лише тих підприємств, організацій, установ, які належать до комунальної форми власності.

ЗАТ “Україна” є суб’єктом приватної форми власності, що унеможливлює забезпечення його зобов’язань порукою з боку органу місцевого самоврядування, зокрема Арбузинської районної ради.

Посилання 1-го відповідача на те, що на момент укладання спірного договору існувало  рішення районної ради №3 від 11.08.2003р. про укладання договору поруки, не приймається судом в якості доказу правомірності договору, оскільки приймаючи вказане рішення та укладаючи за його підставі договір поруки позивач діяв поза межами своєї компетенції, встановленої законом, що в подальшому було ним визнано шляхом скасування вказаного рішення.

За таких обставин, договір поруки від 04.09.2003р., було укладено Арбузинською районною радою та  ДП ДАК “Хліб України” “Державний насіннєвий фонд України” в порушення приписів  п.2 ст.70 Закону України “Про місцеве самоврядування”, що, в силу ст.207 ГК України,  є підставою для визнання його недійсним.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати суд вважає за необхідне покласти на позивача, оскільки саме з його вини виник даний спір.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,  суд-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати договір поруки  від 04.09.2003р. укладений між Арбузинською районною радою та  ДП ДАК “Хліб України” “Державний насіннєвий фонд України” (правонаступник ДП “Державний резервний насіннєвий фонд України”)  недійсним з моменту укладання.

3. Стягнути з Арбузинської районної ради, 55300, Миколаївська обл., смт.Арбузинка, пл.Центральна, 18 (р/р 1297 в УДК Миколаївської області, МФО 826013, ) в доход Державного бюджету України в особі ВДК Центрального р-ну м.Миколаєва (р/р №0006 в УДК у Миколаївській області, КБК 22090200, МФО  826013, код ЄДРПОУ  - 23626096) 85,0 грн. держмита.

4. Стягнути з Арбузинської районної ради, 55300, Миколаївська обл., смт.Арбузинка, пл.Центральна, 18 (р/р 1297 в УДК Миколаївської області, МФО 826013, ) в доход Держбюджету Центрального району м.Миколаєва (р/р 0006 в ГУДКУ у Миколаївській області, МФО 826013, ) 118,0 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                        К.Л.Василяка

02.07.2007р.