ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 квітня 2007 р.

№ 08/26-06 (18/307-03)

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Продаєвич Л.В.

за участю представників сторін
котрі  позивача
відповідача розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу  у справі господарського
суду

ОСОБА_3 дов від 27.09.2005 року ОСОБА_2. паспорт Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1.
№ 08/26-06   Харківської області

на постанову

Харківського апеляційного
господарського суду

від

15.01.2007 року

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1.

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2

про

стягнення  21783,14грн.

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про
стягнення з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2  заборгованості за надані послуги з
перевезення вантажу автомобільним транспортом у сумі 21783,14грн. в тому числі
15559,38грн. основного боргу, 4131грн. інфляційних, 2092,76грн. пені.

Господарський суд Харківської
області рішенням від 08.07.2005 року (судді Лаврова Л.С., Кононова О.В.,
Сальнікова Г.І.), залишеним без змін Доповідач Гоголь Т.Г.

постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 13.09.2005 року (судді Олійник В.Ф.,
Істоміна О.А., Гончар Т.В.), в задоволенні позовних вимог відмовив з посиланням
на те, що позивач не надав доказів в обґрунтування своїх позовних вимог.

За касаційною скаргою суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1. прийняті у справі рішення та постанова
переглянуті в порядку касації і постановою Вищого господарського суду України
від 08.12.2005 року скасовані, справа передана на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Позивач надав господарському суду Харківської області обґрунтування
позовних вимог, в яких зменшив суму позову, просив суд визнати заявки від
24.10.2002 року дійсними угодами між сторонами, які виконані сторонами і
зобов'язати відповідача сплатити борг в сумі 12459,24грн.

Господарський суд Харківської
області рішенням від 08.11.2006 року (судді Ковальчук Л.В., Пелипенко Н.М.,
Светлічний Ю.В.) в задоволенні позовних вимог відмовив з посиланням на те, що
позивач не довів свої позовні вимоги наданими до матеріалів справи документами.

Харківський апеляційний
господарський суд постановою від 15.01.2007 року ( судді Могилєвкін Ю.О., Пушай
В.І., Плужник О.В.)  рішення  від 08.11.2006 року господарського суду Харківської
області залишив без змін, а апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1. без задоволення  з
тих самих підстав.

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 вважає, що рішення господарського суду Харківської області та постанова
Харківського апеляційного господарського суду
у даній справі  прийняті  з
порушенням норм  матеріального
права.  Просить  Вищий
господарський  суд  України
здійснити  перегляд  матеріалів
справи  у  касаційному
порядку,  скасувати  рішення і
постанову  у  справі та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити. При цьому позивач
обґрунтовує касаційну скаргу  тим,
що господарські суди попередніх інстанцій
безпідставно не застосували приписи статті 154 Цивільного кодексу УРСР.
Скаржник посилається на те, що  судами не
в повній мірі досліджено обставини справи
та  надано невірну оцінку поданим
скаржником доказам, що призвело до прийняття
неправильного рішення. Позивач зазначає, що доказами виконання ним
транспортно-експедиційних послуг є надані товарно-транспортні накладні НОМЕР_1
та НОМЕР_2, в яких вказані державні номери автопоїздів,   які
виконували   після  транспортно-експедиційних   послуг
перевезення вантажу в Росію, ці ж номери автомобілів  записані як замовлення  відповідачем
в 2-х заявках від 24.10.2002 року.

Суб'єкт  підприємницької діяльності ОСОБА_2. надала
відзив на касаційну скаргу проти доводів якої заперечує, вважає їх такими, що
не підтверджуються матеріалами справи, просить рішення господарського суду  Харківської області від 08.11.2006 року та
постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.01.2007 року
залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення присутніх в судовому
засідання представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет
правильності юридичної оцінки обставин справи, повноти їх встановлення в
рішенні господарського суду Харківської області та постанові Харківського  апеляційного господарського суду у даній
справі, Вищий господарський суд України вважає що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 1117
Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи в касаційному
порядку судові рішення,  касаційна
інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє
правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

В ході розгляду справи
господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач в
обґрунтування наявності договірних транспортно-експедиційних послуг,
посилається на заявки без номера від 24.10.2002 року, які прийняті до
виконання. Дослідивши копії факсових заявок від 24.10.2002 року, Харківський
апеляційний господарський суд встановив, що в наданих копіях заявок  відсутні дані про вантажовідправника та
власника вантажу, в якості вантажу зазначений алюмінієвий профіль з адресою
розвантаження у м. Москва, що не відповідає наданим товарно - транспортним
накладним, не зазначено хто повинен оплатити вартість перевезення. В зазначених
заявках відсутні істотні умови угод; їх копії не підписані жодною стороною, ані
позивачем, ані відповідачем, відсутні також докази укладання угод шляхом обміну
листами, телеграмами та іншими документами. Тобто суди встановили відсутність
між сторонами договірних зобов'язань щодо надання транспортно-експедиційних
послуг.

Також господарськими судами
попередніх інстанцій  встановлено, що
згідно товарно-транспортних накладних НОМЕР_1 та НОМЕР_2, на які позивач
посилається як на докази виконання ним транспортно-експедиційних послуг,
відправником вантажу був ОСОБА_4, а перевізником ОСОБА_5. В зазначених
накладних вказаний вантаж частини обладнання лінії пресування алюмінієвого
профілю та адреса м. Павловський Посад, що не відповідає даним , які містяться
в ксерокопіях заявок від 24.10.2002 року, тобто зазначені товарно - транспортні
накладні   не пов'язані з виконанням
заявок від 24.10.2002 року, оскільки свідчать про перевезення іншої продукції,
за іншою адресою та іншим перевізником.

Попередні судові інстанції обґрунтовано
не прийняли до уваги посилання позивача на те, що ним був укладений договір
оренди на транспортні засоби з суб'єктом
підприємницької діяльності
ОСОБА_5, оскільки в договорі з ОСОБА_5 не вбачається, що відправником
вантажу є ОСОБА_1 або ОСОБА_2.

За договором транспортного експедирування одна
сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу. Умови договору транспортного експедирування
визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими
нормативно-правовими актами ( стаття 929 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 153 Цивільного
кодексу УРСР, яка діяла у спірний період, договір вважається укладеним, коли
між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх
істотних умовах . Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути
укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного
документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами телеграмами,
телефонограмами та іншими, підписаними стороною, яка їх надсилає ( частина  2 статті 154 Цивільного кодексу  УРСР
).

Основні умови здійснення
транспортно-експедиційного обслуговування зовнішньоторговельних і транзитних
вантажів та порядок організації їх перевезення, які є обов'язковими для всіх
учасників транспортно-експедиційного процесу врегульовані Правилами здійснення
транспортно-експедиційної діяльності під час перевезення зовнішньо-торговельних
і транзитних вантажів ( затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 21
вересня 1993 року N 770).

Відповідно до пункту 5  Правил
відносини учасників
транспортно-експедиційної діяльності встановлюються   на
основі  договорів.   Учасники
цієї діяльності вільні у виборі предмета договору, визначенні
зобов'язань, інших умов взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству.

За приписами статті 33
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частина 1 статті  32 Господарського процесуального кодексу
України  встановлює, що доказами у справі
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський   суд   у
визначеному  законом  порядку
встановлює наявність  чи  відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського
спору.

З урахуванням наведених приписів
законодавства,   встановлених обставин
справи щодо недоведеності факту надання транспортно-експедиційних послуг  на користь суб'єкта  підприємницької діяльності ОСОБА_2
(відповідача у справі), господарські суди дійшли правомірного висновку про
відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки, фактичні обставини справи
встановлені  господарськими  судами попередніх інстанцій на основі повного
і об'єктивного дослідження поданих доказів, зроблені висновки відповідають цим
обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з вірним застосуванням норм
матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги визнаються не
переконливими, а відтак, підстави для скасування прийнятих у справі судових
актів відсутні.

З
огляду  на  зазначене, керуючись статтями  108,
1115 ,  1117
, 1119,  11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий  господарський
суд  України ,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення
господарського суду Харківської області від 08.11.2006 року  та
постанову  Харківського  апеляційного
господарського суду  від
15.01.2007 року у справі  №08/26-06
залишити без змін, а
касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1  - без
задоволення.

Головуючий        суддя                                                   Т. Добролюбова

Судді
Т.Гоголь

Л.Продаєвич