ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2007 р.
№ 2/319-3735

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. –головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали
касаційної скарги
Приватного агропромислового підприємства "Озерна"

на постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 15.05.2007

у справі
господарського суду Тернопільської області

за позовом
Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України"

до
Приватного агропромислового підприємства "Озерна"

про
стягнення 22610 грн. боргу

за участю представників:

позивача: Ілюченко А.С., за дов. від 17.07.2007р. №34, Помазанов А.В., за дов. від 11.04.2007р. №18,

відповідача: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Державний резервний насіннєвий фонд України" звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою про стягнення з Приватного агропромислового підприємства "Озерна" 22610 грн. збитків спричинених втратою насіння гречки сорту "Україна" в кількості 7 тон, взятого відповідачем на зберігання, згідно умов договору №217 від 31.08.2001р. про надання послуг по зберіганню насіння.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 13.11.2006р. у справі №2/319-3735 в позові відмовлено з огляду на пропуск позивачем строку  позовної давності.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.05.2007р. у справі №2/319-3735 рішення господарського суду Тернопільської області від 13.11.2006р. з даної справи скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову.

Постанова мотивована обґрунтованістю позовних вимог з посиланням на ст.  942, 944, 951 ЦК України та умови договору про надання послуг по зберіганню насіння.

Не погоджуючись із вказаною постановою у даній справі, Приватне агропромислове підприємство "Озерна" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить її скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін, мотивуючи скаргу тим, що апеляційним господарським судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Відповідач у даній справі не скористався своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.08.01р. між ДАК "Хліб України" "Державний насіннєвий страховий фонд", правонаступником якого є позивач (Замовник) та ПАП "Озерна" (Виконавець) укладено договір №217 "Про надання послуг по зберіганню насіння" (далі Договір).

Згідно п. 1.1 Договору виконавець надає замовнику послуги по зберіганню насіння гречки першої репродукції сорту "Українка" у кількості 8 т, а замовник приймає послуги відповідно до умов вказаних у цьому договорі.

Відповідно до п. 7.1 Договору, цей договір вступає силу з моменту його  підписання уповноваженими представникам сторін і діє до 01 червня 2002 року.

Згідно п. 7.4 Договору, термін дії договору може бути продовженим за згодою сторін.

Згідно Акту контрольної перевірки інвентаризації цінностей на ПАП  "Озерна" та інвентаризаційного опису від 01.11.04р., підписаних представниками обох сторін, на зберіганні ПАП "Озерна" знаходилося 7 тонн насіння гречки "Українка" першої репродукції.

Відповідно до Акту контрольної інвентаризації цінностей на ПАП "Озерна" від 31.07.06р. встановлено відсутність насіння гречки сорту "Українка" першої репродукції у кількості 7 тонн, вартість якої за розрахунком позивача, з яким погодився суд апеляційної інстанції, становить 22 610, 00 грн.

04.09.06р. позивач надіслав ПАП "Озерна" лист-вимогу №138-2/14/51 з вимогою оплати вартості насіння гречки сорту "Українка" першої репродукції у кількості 7 тонн, в сумі 22 610, 00 грн., проте вимога залишена без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 942 ЦК України зберігач зобов’язаний вжити усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Відповідно до статті 944 ЦК України зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

Відповідно до ч.1 ст. 951 ЦК України збитки завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) речі відшкодовуються зберігачем у розмірі її вартості.

На підставі встановленого та враховуючи приписи зазначених норм  матеріального права, умов Договору та ненадання відповідачем доказів звернення до позивача з вимогою забрати насіння гречки, апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що правовідносини сторін за Договором по зберіганню зерна продовжували тривати після закінчення терміну дії цього Договору, та правомірно задовольнив позов.

Таким чином, апеляційним господарським судом встановлені обставини справи, що підтверджуються певними доказами, яким попередній суд дав належну оцінку, правом переоцінки яких касаційна інстанція не наділена.

Судом апеляційної інстанції з’ясовано дійсні права і обов’язки сторін та правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини сторін, з огляду на що колегія вважає постанову такою, що відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. "Про судове рішення", а отже підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.05.2007р. у справі № 2/319-3735 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                          В.С. Божок

Судді:                                                                                       Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко