ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2007 р.
16:20

Справа №  1/530/07

м. Миколаїв

За позовом: Науково виробничий кооператив “НАСКО”.
/54036, м. Миколаїв, вул. Очаківська, 2/.
До відповідача: Державна податкова інспекція у
Центральному районі  м. Миколаєва
/54030,  м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24/

про: скасування податкових повідомлень –рішень: № /0 від 15.02.2007р.; № /1 від 07.05.2007р.; № /2 від 30.05.2007р.

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від позивача: Цвеліков С.В., довіреність від 24.05.2007р.

Від відповідача: Плахотна О.М., довіреність від 24.04.2007р.

Єремець Є.О., довіреність від 09.01.07р.

Чередниченко І.Ю., довіреність від 12.07.2007р.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про скасування податкових повідомлень –рішень № /0 від 15.02.2007р.; № /1 від 07.05.2007р.; № /2 від 30.05.2007р. (а.с.4-5, 54, 77),  з тих підстав, що він  мав взаємовідносин з  ПП “Артмет”, який зареєстрований як платник податку на додану вартість і відповідно пункту 7.2.4. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” мав право на складання податкових накладних. Взаємовідносин з ТОВ БПКФ “Експомаркет” позивач не мав і не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства вказаною особою; віднесення до податкового кредиту податку на додану вартість здійснено у відповідності з вимогами підпунктів 7.2.1., 7.4.1.,, 7.5.1., статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Відповідач позов не визнає з тих підстав, що  позивачем  порушено вимоги  підпунктів 1.3., 1.5. статті 1, підпунктів 7.2.3., 7.2.4., 7.4.1.,, 7.4.5., 7.5.1., статті  7 Закону України “Про податок на додану вартість”, що призвело до завищення податкового кредиту за жовтень 2005 року на 1911967 грн.  і як наслідок - заниження податку на додану вартість за жовтень 2005 року  на 1911967 грн. Перевіркою встановлено, що безпосередній постачальник позивача ПП “Артмет”,  є банкрутом, а другий постачальник ТОВ БПКФ “Експомаркет” зареєстрований на підставну особу і рішенням суду визнано недійсними його статут, свідоцтво про державну  реєстрацію та свідоцтво платника податку на додану вартість (а.с.75-76).

Дослідивши надані докази, заслухавши  доводи сторін у судовому засідання, суд

встановив:

відповідач здійснив виїзну планову  документальну  перевірку позивача  з питань дотримання вимог податкового  валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005 року по 30.09.2006 року, про що склав акт перевірки від 06.02.2006 року № 70/23-600/13860193 (а.с.7-51).

За результатами перевірки та з врахуванням процедури адміністративного оскарження  відповідач направив позивачу податкові повідомлення-рішення № /0 від 15.02.2007р. (а.с.6); № /1 від 07.05.2007р. (а.с.78); № /2 від 30.05.2007р. (а.с.55) про визначення податкового зобов’язання по податку на додану вартість в сумі 1 911 967 грн. та про застосування штрафної санкції в сумі 955 984 грн.,  які позивач просить скасувати.

Позовні вимоги є обґрунтованими, виходячи з наступного:

у висновку акту перевірки від 06.02.2006 року (а.с.50) відповідачем зазначено про порушення позивачем вимог підпунктів 1.3., 1.5. статті 1, підпунктів 7.2.3., 7.2.4., 7.4.1.,, 7.4.5., 7.5.1., статті  7 Закону України “Про податок на додану вартість”, що на думку відповідача призвело до заниження податку на додану вартість за жовтень 2005 року  на 1 911 967 грн.

Вказані висновки акту перевірки є помилковими, не відповідають фактичним обставинам, виходячи з наступного:

Як свідчить акт перевірки(а.с.42), на виконання договору  від 05.07.2007 року (а.с.59), позивач придбав у  ПП “Артмет” металобрухт на суму 4 879 965 грн., в тому числі  податок на додану вартість 1 911 966, 67 грн.

Припис пункту 7.2.4. статті 7  Закону України “Про податок на додану вартість”  визначає, що  право  на нарахування податку та складання податкових накладних  надається  виключно  особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Свідоцтво № 19060158 НВ № 185548 (а.с.62-63) свідчить, що ПП “Артмет” –постачальник позивача,  зареєстрований як платник податку, отже мав право на нарахування податку на додану вартість та складання податкових накладних.

ПП “Артмет”  на доказ здійснення господарської операції з придбання металобрухту видав позивачу податкову накладну  від 31.10.2005 року № 31/10-1 (а.с.60-61).

Пункт 7.2.1. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” встановлює вимоги, яким повинна відповідати податкова накладна, а саме:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дату виписування податкової накладної;

в)   повну   або   скорочену  назву,  зазначену  у  статутних документах  юридичної  особи  або  прізвище,  ім'я  та по батькові фізичної  особи,  зареєстрованої  як  платник  податку  на  додану

вартість;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної особи  або  місце  податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

е) опис   (номенклатуру)   товарів   (робіт,  послуг)  та  їх кількість (обсяг, об'єм);

є)   повну   або   скорочену  назву,  зазначену  у  статутних документах  отримувача;

ж) ціну поставки без врахування податку;

з) ставку  податку  та  відповідну  суму  податку у цифровому значенні;

и) загальну  суму коштів,  що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Податкова накладна  від 31.10.2005 року № 31/10-1 відповідає всім вказаним вимогам.

Отже, відповідно до вимог пунктів 7.2.1.. 7.4.1., 7.4.5. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”  позивачем здійснена операція з придбання товару, в наявності належним чином оформлена податкова накладна, видана платником податку, тобто є всі підстави для включення сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту жовтня 2005 року.

Відповідно пункту 7.5.1. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” датою виникнення права платника  податку  на  податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата  списання  коштів  з  банківського  рахунку платника податку  в  оплату   товарів   (робіт,   послуг),   дата   виписки відповідного  рахунку  (товарного  чека)  -  в  разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата  отримання  податкової накладної,  що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Першою подією, як зазначено в акті перевірки (а.с.42) є дата отримання податкової накладної, то віднесення до податкового кредиту  суми податку на додану вартість 1 911 966 грн. є правомірним.

Згідно пункту 7.4.5 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” не підлягають включенню до складу податкового  кредиту суми сплаченого (нарахованого} податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).  Вказана норма закону  однозначно встановлює випадки, коли платник податку не має права включити до податкового кредиту суми сплаченого податку у зв'язку з придбанням токарів, робіт (послуг). Таким єдиним випадком є факт відсутності у платника податку податкової накладної, тобто не підтвердження сум сплаченого податку податковими накладними.

Пунктом 5 Порядку заповнення податкових накладних  встановлено, що  податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку. Частиною 1 пункту 2 Порядку… визначено, що податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно податковий номер платника податку на додану вартість.

З врахуванням вищезазначених нормативних актів платники податку не мають права включати до податкового кредиту суми сплаченого податку у зв'язку з придбанням товарів, робіт (послуг) лише у випадках, коли такі сплачені суми податку:

- не підтверджені податковими накладними;

- підтверджені недійсними податковими накладними, тобто, податковими накладними, що видані особами, які не є платниками податку на додану вартість.

Як зазначено вище, позивачем дотримано всіх вищезазначених вимог щодо правомірного включення  податку на додану вартість у сумі 1 911 966 грн. до податковому кредиту : податкові накладні відповідають вимогам пункту 7.2.1. статті 7  Закону України “Про податок на додану вартість”,  вони видані платником податку на додану вартість.

Отже, у  відповідача відсутні були підстави зменшувати  суму податкового кредиту на 1 911 966 грн. та визначати податкове зобов’язання в сумі   1 911 966 грн.

Посилання відповідача на несплату податку на додану вартість безпосередньо постачальником позивача ПП “Артмет” з причини його банкрутства, а також  постачальниками  у другому і послідуючих ланцюгах постачання  як на підставу для  виключення з податкового кредиту сплаченого  позивачем постачальнику податку на додану вартість судом відхиляється з тих підстав, що статтею 61 Конституції України,  Законами України “Про систему оподаткування” та “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачено принцип індивідуальної(персональної) відповідальності платників податків за порушення податкового законодавства.

Якщо контрагент позивача у будь-якій ланці  постачання не виконав свого зобов’язання  по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Не може бути підставою для зменшення податкового кредиту за жовтень 2005 та визначення податкового зобов’язання позивача в сумі 1 911 966 грн.  прийняття рішення судом першої інстанції від 3 липня 2006 року щодо визнання недійсним статуту, свідоцтва про державну реєстрацію, свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість  БПКФ “Експо-Маркет” (а.с.86), оскільки вказана юридична особа не була учасником господарських операцій з позивачем.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати позивача підлягають відшкодуванню в сумі сплаченого судового збору. Що стосується відшкодування судових витрат, пов’язаних з оплатою допомоги адвоката, то суд вважає, що вони підлягають відшкодуванню в сумі 1000 грн. з огляду на те, що спір не є матеріальним, і заявлена до відшкодування сума 10 000 грн. є надмірною.

Керуючись  ст.ст. 87, 90, 94, 160, 162-163, 167, 254, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення –рішення: № /0 від 15.02.2007р.; № /1 від 07.05.2007р.; № /2 від 30.05.2007р.

Відшкодувати Науково виробничому кооперативу “НАСКО” /54036, м. Миколаїв, вул. Очаківська, 2, / з Державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України у Миколаївській області /54055, м. Миколаїв, пр-т. Леніна, 141 В, / судові витрати в сумі 10, 20 грн. (десять гривень 20 коп.) судового збору, і 1 000 грн. (тисяча гривень) витрат, пов’язаних з оплатою допомоги адвоката.

Постанова у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
Л.I.Васильєва