ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2007 р.
№ 18/26-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали

касаційної скарги
ТОВ “Євроінформ”

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.05.2007

у справі
господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
ВАТ “Укртелеком” в особі Дніпропетровської філії

до
3-тя особа
ТОВ “Євроінформ”
КРУ у Дніпропетровській області

про
внесення змін в додаток до договору та прийняття змін у визначеній редакції,

В судовому засіданні в порядку ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва з 25.07.07 до 01.08.07.

В судовому засіданні 25.07.07 взяли участь представники:

позивача: Темченко В.В. (дов. від 27.06.07), Лазеєва Г.Л. (дов. від 12.07.06),

відповідача: Ткач Т.М. (дов. від 13.03.07 № 133),

3-тої особи: Панасенко О.В. (дов. від 07.05.07 № 07-146),

В судовому засіданні 01.08.07 взяли участь представники:

позивача: Чорна Т.О. (дов. від 28.12.06 № ВЕМ 704838),

відповідача: не з’явились,

3-тої особи: не з’явились,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням від 13.02.07 господарського суду Дніпропетровської області  позов задоволено. Внесено зміни у додаток № 1 до договору № 20 від 01.03.2001 р. у редакції ВАТ “Укртелеком” в особі Дніпропетровської філії в частині визначення орендної ставки на рівні - 15 % по напрямку профільної діяльності відповідача і визначення індексації орендної плати. З ТОВ “Євроінформ” на користь позивача стягнуто 85 грн. витрат по сплаті держмита та  118 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою від 24.05.07 Дніпропетровського апеляційного господарського суду вказане вище рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, ТОВ “Євроінформ” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати з огляду на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а також невірною оцінкою обставин справи, прийняти нове рішення, яким  в позові відмовити.

Позивач та КРУ в Дніпропетровській області подали до Вищого господарського суду України відзиви на касаційну скаргу, в яких просять залишити судові рішення без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду  справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково.

Як встановлено судовими інстанціями, які приймали рішення у даній справі, відповідно до умов договору № 20 від 01.03.2001, укладеного між ВАТ “Укртелеком” та ТОВ “Євроінформ”, з метою ефективного використання майна останньому передано за актом приймання-передачі від 01.03.2001 у строкове платне користування: нежиле приміщення площею 279,4 м2 на 7-му поверсі виробничого корпусу для розміщення устаткування зв'язку та частину даху площею 70,3 м для розміщення антен та систем кондиціювання, розташоване за адресою: вул. Херсонська, 26. Вартість орендованого майна визначено експертним шляхом і станом на 01.02.2001 р. відповідно до Порядку проведення експертної оцінки при передачі в оренду державного та комунального майна становила 794 345,40 грн. - виробничі приміщення та 39544 грн. - частина даху.

Пунктами 3.1, 3.3 вказаного договору встановлено, що орендна плата визначається, на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України (додаток №1) та перераховується Орендарем не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Розмір орендної плати може бути переглянуто на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики її розрахунку, зміни централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладанні спірного договору оренди плата за користування майном була розрахована відповідно до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна виходячи з орендної ставки у розмірі 2%. Зазначена орендна ставка була застосована на підставі наданих відповідачем карток реєстрації об'єкта сфери послуг.

Так, 19.01.01 відповідачу управлінням платних послуг та побутового обслуговування населення була видана картка реєстрації № 005136 зі строком дії до 20.01.02, 18.12.02 відповідачу було видано картку реєстрації №009236 зі строком дії до 19.12.03.

Відповідачем також було надано суду картку реєстрації № 029232 від 20.12.03 зі строком дії до 21.12.04. Проте, судами з’ясовано, що листом №10/303 від 12.04.05, направленим начальнику управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, Управлінням платних послуг та побутового обслуговування населення було повідомлено, що картка реєстрації № 029232 від 20.12.03 Управлінням відповідачу не видавалась (цього номера реєстрації не існує), а вказаний у картці реєстрації №009236 вид послуг - сервісне обслуговування засобів зв'язку відповідно до галузевого класифікатору “Класифікація послуг та продукцій у сфері побутового обслуговування” ( ГК - 201-01-2001) до побутових послуг не відноситься.

Судами також встановлено, що при перевірці контрольно-ревізійним відділом у м. Дніпропетровську законності та достовірності відображення в обліку операцій по оренді нерухомого майна в ДФ ВАТ “Укртелеком” за період з 01.01.04 по 31.12.04 встановлено, що приміщення передані відповідачу на підставі договору № 20 від 01.03.01 використовуються ним для надання послуг зв'язку. Послуги зв'язку згідно з Державним класифікатором України ДК 009-96. Класифікація видів економічної діяльності затвердженого Держстандартом України від 22.10.96р. № 441 не відносяться до послуг побутового обслуговування. Орендна ставка у розмірі 2% застосована при укладанні договору №20 від 01.03.01 р. помилково. Слід було застосовувати ставку 10 % ( інше використання нерухомого майна).

Постановою Кабінету Міністрів України № 1846 від 27.12.06р. до Методики внесено зміни. Орендну ставку щодо використання приміщення для послуг зв'язку встановлено 15%.

Листами № 42-5/628 від 27.09.06р., 342-5/19 від 11.01.07р. позивач звернувся до відповідача з пропозицією внести зміни до договору оренди № 20 від 01.03.01, яку відповідачем погоджено не було.

Вказані обставини стали підставою для звернення до господарського суду з позовом у даній справі.

При прийнятті оскаржуваних рішень суди виходили з того, що фактично спірне приміщення відповідачем використовувалось для надання послуг зв'язку, для даного виду діяльності Методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна встановлено орендну ставку - 15%. Факт надання відповідачем саме послуг зв'язку підтверджується, зокрема, актом проведення контрольних обмірів орендованих площ не житлових приміщень в Дніпропетровській філії ВАТ “Укртелеком” від 18.03.05р., який підписано також і представником орендаря - генеральним директором Зінковим Є.Г. Доказів використання приміщення для надання комунальних та побутових послуг відповідачем судами надано не було, картки реєстрації об'єкта сфери послуг на період 2004-2006рр. йому не видавались.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судові рішення прийнято без з’ясування усіх фактичних обставин справи.

Так, із зібраних в матеріалах справи письмових доказів не можна зробити беззаперечного висновку про здійснення відповідачем діяльності саме у сфері надання послуг зв’язку.

У вказаному вище акті проведення контрольних обмірів орендованих площ нежитлових приміщень в Дніпропетровській філії ВАТ “Укртелеком” від 18.03.05 вказано вид діяльності відповідача, проте не зазначено, що стало підставою для такого висновку, а відтак, відсутні мотиви визнати помилковою визначену у спірному договорі ставку орендної плати.

Крім того, судами попередніх інстанцій не враховано судові рішення у справах № 38/137 господарського суду Дніпропетровської області та № 18/499 цього ж суду (які набрали законної сили),  при прийнятті яких досліджувалось питання щодо виду діяльності відповідача.

Щодо карток реєстрації об’єкту сфери послуг, то ні договором, ні чинним законодавством перегляд ставок орендної плати не ставиться в залежність від наявності, чи відсутності таких карток.

Попередніми судовими інстанціями не взято, також, до уваги, що як чинним законодавством, так і самим договором не передбачено внесення змін до договору в односторонньому порядку у випадку внесення змін до нормативних актів, а тому, відповідні висновки судів суперечать ст. 525 ЦК України та ст. 193 ГК України.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий  господарський  суд   України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційну  скаргу задовольнити частково.

Рішення від 13.02.07 господарського суду Дніпропетровської області та постанову від 24.05.07 Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 18/26-07 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий                                                                                         Божок В.С.

Судді                                                                                                      Костенко Т.Ф.

Коробенко Г.П.