ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.02.07 р.                                                                               Справа № 11/426

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при секретарі судового засідання Семенюшко Г.Р.

За участю представників:

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Машинобудівний завод “Буран” м.Донецьк

до відповідача: Виробничо-комерційного приватного підприємства “Ягуар” м.Донецьк

про стягнення 38 754,06грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Машинобудівний завод “Буран” м.Донецьк, звернувся до господарського суду з вимогою стягнути з відповідача, Виробничо-комерційного приватного підприємства “Ягуар” м.Донецьк, розмір збитків у сумі 38 754,06грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копію листа № 3 від 08.11.2006р., довідку про надані послуги та взаємні розрахунки по договору, копію договору № 1/03 від 15.01.2003р., копію запиту № 98 від 23.01.2004р., копію відповіді на запит № 1011 від 10.02.2004р., копії розрахунків суми шкоди, копії інвентаризаційних описів та інше.

Позивач надав через канцелярію суду пояснення до позовної заяви (за № 31 від 26.01.2007р.).

Суд залучив пояснення до матеріалів справи.

Відповідач надав через канцелярію суду клопотання від 30.01.2007р. та просить,            у зв’язку із службовим відрядженням представника до м.Москва, продовжити строк розгляду справи та перенести слухання справи на 05.02.2007р.

Позивач заперечує проти продовження строку вирішення спору.

Позивачем через канцелярію суду надано доповнення  до позовних вимог (за № 9 від 30.01.2007р.), в якому просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 38 754,06грн.

Суд розглянув доповнення та залучив до справи.

Відповідач надав відзив за № 152 від 01.02.2007р. та заперечує проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Позивач надав через канцелярію суду клопотання за № 7 від 16.02.2007р. та,                      в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України, просить перенести слухання справи на 27.02.2007р. в будь-який час.

Суд розглянув клопотання та відмовив у задоволенні з наступних підстав: справа слухалась з 01.12.2006р. по 19.02.2007р., тому суд надавав достатньо часу для надання сторонами доказів по справі.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який  долучено до матеріалів справи, відповідно до ст.811 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Справа слуханням була відкладена, згідно ст.ст.69, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив, що 15.01.2003р. між сторонами був укладений договір                      за № 1/03, згідно п.1.1. якого “Замовник” передає, а “Охорона” приймає та зобов’язується здійснювати фізичну, технічну охорону та обслуговування технічних засобів сигналізації об’єктів перерахованих у додатку до договору, які належать “Замовнику”, з метою забезпечення збереженості матеріальних цінностей, які знаходяться на охороняємих об’єктах. Відповідно до п.1.2 договору: “Расположение, особенности объекта и другие характеристики отображаются на Плане-схеме и перечисляются в приложении к данному  договору”.

Відповідно до п.2.1. Договору Відповідач зобов’язався нести матеріальну відповідальність за крадіжку, псування або втрату майна, якщо вони були здійсненні в силу неналежного виконання або невиконання “Охороною” зобов’язань з охорони об’єктів “Замовника”.

Відповідно до п.6.2. договору - оплата  за  охорону здійснюється щомісяця платіжною вимогою-дорученням охорони, які  надаються   до  установи банку, що  обслуговує замовника за 15 днів до  початку нового  місяця.

Даний договір укладений строком на один рік та набирає чинності з дня його підписання, тобто до 15.01.2004р. Якщо за два місяця до закінчення строку договору жодна із сторін не вимагає його припинення, договір вважається продовженим на тих же умовах та на той же строк, тобто до 15.01.2005р. (п.7.1. Договору).

Договір підписаний сторонами без розбіжностей.

26.09.2006р. сторони розірвали договір шляхом підписання додаткової угоди.                Крім того, було підписано декілька додаткових угод про зміну цін, а саме:

14.01.2004р. між сторонами була підписана додаткова угода до договору, відповідно п.1 якої пункт 6.1. Договору було викладено у наступній редакції “На період з 01.02.2004р. по 31.05.2004р. вартість послуг визначається згідно Додатку № 2 до даного Договору”, а саме вартість охорони за місяць складає 9000грн.

Відповідно до додаткової угоди від 01.03.2004р. пункт 6.1. Договору було викладено у наступній редакції: “на період з 01.06.2004р. по 31.08.2004р. вартість послуг складає 6375грн. за місяць”.

Додатковою угодою від 01.10.2004р. пункт 6.1. Договору було викладено  у наступній редакції: “З 01.10.2004р. вартість послуг визначається згідно Додатку № 3 до даного Договору”, а саме: 13597,74грн.

Додаткові угоди підписані без розбіжностей те заперечень.

На момент розгляду справи до матеріалів справи не надано а ні змін, ні доповнень щодо  виконання умов договору, крім тих, що надано до позову.

У грудні 2003р. було здійснено два факти розкрадання майна підприємства.

За вказаними фактами СВ Кіровським РВ Донецького МУ УМВС України в Донецької області порушені кримінальні справи № 05/33188, № 05-33228.

Позивачем була нарахована сума збитків 47 758,58грн. У зв’язку з наявною заборгованістю відповідача перед позивачем, внаслідок проведення заліку взаємних однорідних вимог, розмір збитків було зменшено на суму заборгованості 9004,52грн.               та складає 38754,06грн.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач наполягає на стягненні розміру збитків, у зв’язку із вищевказаними подіями.

10.11.2006р. позивач звернувся до відповідача з вимогою, в порядку ст.530 Господарського процесуального кодексу України, про відшкодування збитків у розмірі 47 758,58грн.

В результаті проведення заліку взаємних однорідних вимог позивач зменшив суму збитків, яка складає 38 754,06грн.

Згідно ст.22 Цивільного Кодексу України – особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного  права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У даному  випадку позивач посилається на вимоги ст.623 ЦК України – боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до роз’яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994р. із змінами та доповненнями при вирішенні спорів, пов’язаних із зобов’язаннями, що виникають внаслідок заподіяння шкоди слід враховувати, що чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента або особи, яка заподіяла шкоду,                         а також крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв’язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою.

Відповідно до ч.1 ст.906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що відповідно до виписок із журналу реєстрації передачі об’єктів під охорону будівля контори ВАТ “Машинобудівний завод “Буран” не була передана та прийнята під охорону Відповідачем 05.12.2003р. та 15.12.2003р.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на протиправну поведінку відповідача. Але у даному випадку не надав доказів до матеріалів справи, у  розумінні ст.ст. 33, 36 Господарського процесуального кодексу України, що саме порушив відповідач, крім того, не довів наявність вини відповідача, відсутня адреса, за якою  знаходиться об’єкт.

У даному випадку позивач не надав доказів до матеріалів справи щодо передачі спірного приміщення під охорону; у матеріалах справи відсутній план-схема розташування, особливостей та інших характеристик об’єктів, що передаються під охорону, чим порушені вимоги п.1.2. Договору. А також відсутні докази права власності на майно, за яким нарахований розмір позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні  позовних вимог.

Господарські витрати підлягають розподілу в порядку, передбачено ст.49 Господарського процесуального кодексу  України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.22, 623, 906 Цивільного кодексу України та на підставі ст.ст.42, 43, 22, 33, 35, 36, 43, 49, 69, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,  -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                         Чернота Л.Ф.