ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.07 р.                                                                             Справа № 34/349а

м. Донецьк, вул.Артема,157,

зал судових засідань (каб.) №212

Господарський суд Донецької області у складі  судді  Кододової О.В.  при секретарі судового засідання Тараненко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Експометал”                   м. Донецьк

до відповідача Державної податкової інспекції у Київському районі                    м. Донецька

про визнання недійсними та скасування  як неправомірні податкові повідомлення рішення №/0-11823/10/23-413 від 07.08.2006року, №/0 -11824/10/23-413 від 07.08.2006року, №/1-13229/10/23-413 від 05.09.2006року, №/1-13228/10/23-413 від 05.09.2006року.

За участю:

представників сторін

від позивача – Михайлик А.С. (за дорученням)

від  відповідача – Кутько О.В., Віноградова Е.М., Тінява В.А. (за дорученнями)

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов Товариством з обмеженою відповідальністю “Експометал”                        м. Донецьк до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька                     про визнання недійсними та скасування, як неправомірні, податкові повідомлення рішення №/0-11823/10/23-413 від 07.08.2006року, №/0-11824/10/23-413 від 07.08.2006року, №/1-13229/10/23-413 від 05.09.2006року, №/1-13228/10/23-413 від 05.09.2006року.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на невідповідність податкових  повідомлень-рішень вимогам чинного законодавства.

Позивач зазначає, що відповідно до Закону України “Про податок на додану вартість” дає всі підстави вважати, що підставою для бюджетного відшкодування є факт оплати (компенсації) вартості товарів постачальникам таких товарів, а не факт сплати покупцем товарів (робіт, послуг)  ПДВ саме в бюджет, тим більше, що такої норми з вимогою щодо сплати саме в бюджет суми ПДВ покупцем  товарів Закон про ПДВ не містить.

Позивач  вважає, що сума бюджетного відшкодування прямо залежить від правильності визначення суми податкових зобов’язань і податкового кредиту, а не навпаки.

Позивач вказує, що його право на податковий кредит підтверджується передбаченими чинним законодавством документами,  право на бюджетне відшкодування  з податку на додану вартість є обґрунтованим, проводилось на підставі податкових перевірок, відповідно недоплати сум ПДВ до бюджету з боку позивача не мало місця, а тому зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ та нарахування відповідачем штрафних санкцій є безпідставним.

Позивач заявою від 01.06.2007р. зменшив позовні вимоги і просить визнати недійсними та скасувати як неправомірні податкові повідомлення – рішення №/0-11823/10/23-413 від 07.08.2006р. в сумі 4967348,00грн. з яких 3422919грн. основного платежу, 1544429грн. – сума нарахованих штрафних санкцій; №/0-11824/10/23-413 від 07.08.2006р.; №/1-13229/10/23-413 від 05.09.2006р.; №/1-13228/10/23-413 від 05.09.2006р.

Відповідач у письмових запереченнях від 28.11.2006року (вхід.№02-41/46077) проти позовних вимог заперечує за тих підстав, що відповідно до Закону України “Про податок на додану вартість” та Порядку заповнення та подання податкової декларації з ПДВ, бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка  дорівнює сумі податку, фактично сплаченого отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг). Позивачем до бюджетного відшкодування віднесені суми ПДВ, які перевищують суму податкового кредиту попереднього періоду.

Відповідач зазначає, що  з відповідей отриманих на запити про проведення зустрічних перевірок по ланцюгу до виробника вбачається, що підтвердити  фактичну сплату податку до бюджету не можливо.

З огляду на вищенаведене відповідач просить у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін  та дослідивши письмові докази, суд встановив:

Відповідачем була проведена виїзна  позапланова перевірка позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за січень – квітень 2006року. За результатами перевірки відповідачем був складений Акт перевірки  1424/23-4/32645745 від 04.07.2006 р.

З висновку акту перевірки вбачається , що позивачем порушені вимоги:

-          п.1.8 ст.1, п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7  Закону України від 03.04.1997р. №168/97/ВР “Про податок на додану вартість” зі змінами та доповненнями,  що призвело до заниження суми податкового зобов’язання : за лютий 2006р. на суму 328561,00грн., за березень 2006р. на суму 1098863,00грн., за квітень 2006р. на суму – 1997183,00грн.;

-          п.1.8. ст.1,  п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97/ВР “Про податок на додану вартість” зі змінами та доповненнями, позивачем завищено від’ємне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту: за лютий 2006р. на суму 3166300,00грн.;

-          п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97/ВР “Про податок на додану вартість” зі змінами та доповненнями позивачем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за: січень 2006р. на суму 561435,00грн., лютий 2006р. на суму 914718,00грн., березень 2006р. на суму 976193,00грн., квітень 2006р. на суму 509662,00грн.

На підставі Акту перевірки відповідачем були прийняті податкове повідомлення-рішення №/0-11823/10/23-413 від 07.08.2006р. яким визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 4970049,00грн., з них  3424607,00грн основного платежу та 1545442,00грн.  штрафних (фінансових) санкцій, податкове повідомлення-рішення №/0-11824/10/23-413 від 07.08.2006р. яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі: січень 2006р. на суму 561435,00грн., лютий 2006р. на суму 914718,00грн., березень 2006р. на суму 976193,00грн., квітень 2006р. на суму 509662,00грн. всього на загальну суму 2962008,00грн.

Позивач не погодився з податковими повідомленнями-рішеннями та направив скарги (заяву) до ДПІ у Київському районі м. Донецька  про перегляд рішення та скасування (визнання недійсним) податкових повідомлень-рішень №/0-11823/10/23-413 від 07.08.2006р. та  №/0-11824/10/23-413 від 07.08.2006р.

ДПІ у Київському районі м. Донецька рішенням №13172/10/25-013 від 04.09.2006року  залишила без змін №/0-11824/10/23-413 від 07.08.2006р., а скаргу без задоволення та скасувала податкове повідомлення-рішення №/0-11823/10/23-413 від 07.08.2006р. в частині визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість на загальну суму 2701,00грн., в тому числі, за основним платежем – 1688,00грн., та 1013,00грн. – за  штрафними (фінансовими) санкціями , в іншій частині податкове повідомлення-рішення  залишила без змін, а скаргу без задоволення .

Відповідно до підпункту "б" підпункту 6.4.1 пункту 6.4 статті 6 Закону України від 21.12.2000року „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове повідомлення або податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобов'язання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу внаслідок їх адміністративного оскарження. Позивач податкове повідомлення – рішення №/0-11823/10/23-413 від 07.08.2006р. оспорює в частині яка не скасована податковим органом, а саме в сумі 4967348,00грн.: з яких 3422919грн. основного платежу, 1544429грн. – сума нарахованих штрафних санкцій;.

За результатами розгляду скарг ДПІ у Київському районі м. Донецька прийняті податкові повідомлення-рішення №/1-13229/10/23-413 від 05.09.2006року, яким визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 4967348,00грн, з них 3422919,00грн. основного платежу та 1544429,00грн. штрафних (фінансових) санкцій, №/1-13228/10/23-413 від 05.09.2006року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі: січень 2006р. на суму 561435,00грн., лютий 2006р. на суму 914718,00грн., березень 2006р. на суму 976193,00грн., квітень 2006р. на суму 509662,00грн. всього на загальну суму 2962008,00грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач направив повторну скаргу до  ДПА у Донецькій області  про перегляд рішення та скасування (визнання недійсними) податкових повідомлень-рішень №/1-13229/10/23-413 від 05.09.2006року, №/1-13228/10/23-413 від 05.09.2006року.

ДПА у Донецькій області рішенням від 13.10.2006р. №14991/10/25-013-5 залишила повторну скаргу позивача без розгляду.

1. Щодо зменшення бюджетного відшкодування за січень 2006року на суму 561435грн.

Як вбачається із до рядку 9 Податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2006 року (вхідний № 9805 від 20.02.2006 року) загальна сума податкових зобов'язань Позивача за січень 2006 року складає 627518,00 грн. (т.1 а.с.92). Таку ж суму податкових зобов'язань за січень 2006 року (627518,00 грн.) було визначено відповідачем за наслідками проведення перевірки (т.1 а.с.20-21).

Щодо складу податкового кредиту січня 2006 року, порядок формування якого передбачений пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Загальна сума податкового кредиту січня 2006 року (рядок 17 декларації) складає 629206,00 грн. Зазначена сума складається із суми ПДВ, яка сплачена у складі вартості товару у зв'язку із їх придбанням у звітному періоді складає 95593,00 грн. , ця  сума підтверджується документами, що містяться у матеріалах справи (т.1 а.с.125-150, т.2 а.с.1-7). Крім того,  сума  ПДВ,  сплачена митним  органам  складає  7836,00  грн.  ця сума підтверджується вантажною митною декларацією № 700000003/6/001448 (т.2 а.с.9).

Відповідно до рядку  12.2 податкової декларації за січень 2006 року сума   ПДВ   за   погашеними   векселями,   що   надають   право   на   збільшення податкового кредиту  складає 525417,00 грн. Зазначена сума підтверджується копіями векселів (т.2 а.с.10-24). Актом перевірки № 1424/23-4/32645745 від 04.07.2006 року (т.1 а.с.28) підтверджено суму податкового кредиту.

Сума від'ємного значення ПДВ за січень 2006 року складає: 1688,00 грн.

Відповідно до рядку 23 Декларації з ПДВ за січень 2006 року, залишок від'ємного значення попереднього звітного періоду складає 6897874,00 грн.

Сума заявленого Позивачем бюджетного відшкодування, визначена за положеннями ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» складає 561435,00 грн. Зазначена сума знаходиться у межах від'ємного значення податку на додану вартість за наслідками декларації за січень та дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (робіт, послуг) в попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (робіт, послуг). Фактична сплата Позивачем суми податку на додану вартість у попередньому звітному періоді підтверджується документами, копії яких додані до матеріалів справи (т.2 а.с.25-87).

Тобто, актом перевірки підтверджена правомірність формування позивачем податкових зобов’язань та  податкового кредиту з податку на додану вартість. Однак, висновок щодо неправомірності формування суми бюджетного відшкодування 516435грн зроблений у результаті не підтвердження від’ємного значення попереднього податкового періоду (т.1 таблиця  а.с.32-33) у розмірі 6897874грн., тобто за грудень 2005року.

Відповідач у розділі 3.1 акту перевірки  зазначив (т.1 а.с.19), що за наслідками проведення планової перевірки, результати якої оформлені актом від 24.06.2006року №1105, не підтверджено суму ПДВ заявлену до бюджетного відшкодування в сумі 1 166 298грн.

Постановою господарського суду Донецької області від 16.02.07р. по справі №26/315а  позовні вимоги Товариства  з обмеженою відповідальністю “Експометал” м. Донецьк були задоволені в повному обсязі. Були визнані недійсними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції  у Київському  районі  м. Донецька: № /0-8930/10/23-413 від 07.06.2006 р., № /1-10111/10/7-23-413 від 04.07.2006 р., № /0-10110/10/ 7/23-413 від 04.07.2006 р., № /1-12936/10/23-413 від 29.08.2006р., № 001302340/2-13639/10/23-413 від 11.09.2006 р., № /2-13640/10/23-413 від 11.09.2006 р., № /0-13638/10/23-413 від 11.09.2006 р., №/0 -13641/10/23-413 від 11.09.2006 р., які були прийняті за результатами акту перевірки № 1105/23-6-32645745 від 24.05.06р.,  та стягнуто з коштів Державного бюджету України з рахунку відкритого на ім’я Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Експометал” м. Донецьк   бюджетне відшкодування з ПДВ по деклараціям з ПДВ за лютий, березень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 р. у сумі  9551260 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 11.04.2007 р. постанову господарського суду Донецької області від 16.02.07р. по справі №26/315а залишено без зміни. Тобто постанова набрала законної сили.

Відтак судовими рішеннями встановлена правомірність формування позивачем ПДВ заявленого до відшкодування в сумі 1 166 298грн.

Відповідно до ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тому судом при винесенні рішення враховано, що не підтвердження відповідачем ПДВ заявленого до бюджетного відшкодування за грудень 2005року у сумі 1 166 298грн. (т.1 а.с.19) за наслідками акту перевірки від 25.05.2006року №1105 у наступному вплинуло та стало підставою для зменшення відповідачем по ланцюгу бюджетного відшкодування позивачу за період з січня по квітень 2006року.

2. Щодо встановлення заниження податкового зобов’язання за лютий 2006 року  на суму 328561грн. та завищення заявленої суми бюджетного відшкодування за лютий 2006року на суму 914718грн.

Відповідно до рядку 9 Податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2006 року (вхідний № 16010 від 20.03.2006 року) загальна сума податкових зобов'язань Позивача за лютий 2006 року (рядок 9 декларації з ПДВ) складає 749324,00 грн.

Таку ж суму податкових зобов'язань Позивача за січень 2006 року (749324,00 грн.) було визначено відповідачем за наслідками проведення перевірки (стор. 10, 11 Акту перевірки № 1424/23-4/32645745 від 04.07.2006 року).

Щодо складу податкового кредиту лютий 2006 року, порядок формування якого передбачений пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Загальна сума податкового кредиту лютого 2006 року (рядок 17 декларації) складає 3587063,00 грн. Зазначена сума складається з суми ПДВ, сплачена у складі вартості товару у зв'язку із їх придбанням у звітному періоді   (рядок   10.1.   декларації  з   ПДВ)   складає   3236353,00   грн.   та  підтверджується документами, копії яких долучені до матеріалів справи (т.2 а.с.91-125). Крім того, сума   ПДВ   за  погашеними   векселями,   що   надають   право   на  збільшення податкового кредиту (рядок  12.2 податкової декларації за січень 2006року) складає 350710,00 грн. Зазначена сума підтверджується копіями векселів.

Сума від'ємного значення ПДВ за лютий 2006 року складає: 2837739,00 грн.

Відповідно до рядку 23 Декларації з ПДВ за лютий 2006 року, залишок від'ємного значення попереднього звітного періоду складає 6338127,00 грн.

Сума заявленого Позивачем бюджетного відшкодування, визначена за положеннями ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» складає 914718,00 грн. Зазначена сума знаходиться у межах від'ємного значення податку на додану вартість за наслідками декларації за лютий (менша ніж 6338127,00 грн.) та дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (робіт, послуг) в попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (робіт, послуг). Фактична сплата позивачем суми податку на додану вартість у попередньому звітному періоді підтверджується документами, копії яких додані до матеріалів справи (т.2 а.с.142-150, т.3 а.с.1-19).

Крім того відповідачем у Акті перевірки № 1424/23-4/32645745 від 04.07.2006 року (т.1 а.с.29, а.с.34) було встановлено завищення від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту за лютий 2006 року у сумі 3166300,00грн. по  взаємовідносинам між позивачем та ТОВ «Ведіус ЛТД».

Як вбачається із матеріалів справи 03.10.2005 року між позивачем  (Покупець) та ТОВ «Ведіус ЛТД» (Продавець) був укладений договір купівлі-продажу № 69/10-05 (т.2 а.с.22-28). За умовами зазначеного договору Продавець зобов'язався поставити та передати у власність Покупця товар, відповідно до Додатків до зазначеного договору. Відповідно до Специфікації № 3 до договору № 69/10-05 від 03.10.2005 року Продавець зобов'язався поставити Покупцю (Позивачу) форми хлібні на загальну суму 18997972,48 грн. (у тому числі ПДВ 3166328,74 грн.)

На виконання прийнятих на себе зобов'язань за договором № 69/10-05 від 03.10.2005 року Продавцем був поставлений товар, обумовлений Специфікацією до договору № 69/10-05 від 03.10.2005 року на загальну суму 18997972,48 грн. Отримання зазначеного товару Позивачем підтверджується видатковими накладними №РН 0000168 від 15.02.2006 року, № РН 0000169 від 21.02.2006 року, № РН 0000170 від 22.02.2006 року, № 0000717 від 27.02.2006 року, № РН-0000172 від 28.02.2006 року. На виконання пп. 7.2.1., 7.2.2. п. 7.2. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» Продавцем (ТОВ «Ведіус ЛТД») при здійсненні передачі товару були виписані та надані Позивачу (Покупцю) податкові накладні. Копії зазначених податкових накладних та видаткових накладних наявні у матеріалах справи (т.2 а.с29-41) .

Відповідно до пп. 7.2.6. п. 7.2. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»  податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Висновки податкового органу про порушення позивачем пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” , яким було встановлено що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації, спростовується матеріалами справи а саме податковими накладними, банківськими виписками та платіжними документами, актами взаємозаліку.

Законом України „Про податок на додану вартість” введено не прямий податок на додану вартість, запровадження якого не повинно впливати на фінансово-господарську діяльність суб’єктів господарювання.

Згідно з Законом України „Про податок на додану вартість”  яким визначено ставки та механізм справляння податку на додану вартість, обов’язок щодо визначення об’єкта оподаткування, нарахування податку та його утримання у покупця товарів або послуг, правильність обчислення та декларування податку, видачу податкових накладних покладено на платника податку – продавця товару.

Обов’язок сплатити нарахований продавцем ПДВ у складі ціни товару або послуг та отримати належним чином оформлену податкову накладну, у підтвердження сплати податку, законом покладений на платника податку – покупця.

Закон України „Про податок на додану вартість” не містить у собі норми, яка б покладала відповідальність на платника податку – покупця товару (послуг) за правильність визначення платником податку – продавцем об’єктів оподаткування, правильність відображення їх у податкового обліку та інше.

Із змісту пункту 1.8 ст. 1 Закону України „Про ПДВ” вбачається, що „бюджетне відшкодування” – це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою у випадках, визначених цим Законом. Нормами Закону України „Про податок на додану вартість” не передбачений обов’язок покупця товару – платника податку сплачувати нарахований йому продавцем у складі ціни товару ПДВ безпосередньо до державного бюджету, тому доводи податкового органу щодо обов’язку платника податку – покупця товару доводити надмірну сплату ПДВ саме до державного бюджету, а також про залежність права платника податку – покупця на податковий кредит від перевірки всіх постачальників по всьому ланцюгу, є такими, що не відповідають встановленому законодавчо механізму справляння цього виду податку.

Таким чином, відповідно до п. 1.8 ст. 1 , пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” сумою, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету, у зв’язку з надмірною сплатою є саме від’ємне значення за результатами звітного періоду. Від’ємне значення ПДВ є коштами платника податку, які він сплатив продавцям товару відповідно до вимог Закону України „Про податок на додану вартість”. Цим законом встановлені умови та гарантії повернення цих коштів у вигляді обов’язку держави на підставі декларації здійснити повернення коштів за результатами звітного періоду.

З огляду на вищенаведене наявними у матеріалах справи документ підтверджується правомірність визначення позивачем суми податкового кредиту за лютий 2006 року у розмірі 3587063,00 грн.

3. Щодо встановлення заниження податкового зобов’язання за березень 2006 року  на суму 1098863грн. та завищення заявленої суми бюджетного відшкодування за лютий 2006року на суму 976193грн.

Відповідно до рядку 9 Податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2006 року (вхідний № 31263 від 20.04.2006 року) загальна сума податкових зобов'язань Позивача за березень 2006 року складає 1689142,00 грн.

Таку ж суму податкових зобов'язань Позивача за березень 2006 року (1689142,00 грн.) було визначено відповідачем за наслідками проведення перевірки (стор. 10, 11 Акту перевірки № 1424/23-4/32645745 від 04.07.2006 року).

Щодо складу податкового кредиту березня 2006 року, порядок формування якого передбачений пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Загальна сума податкового кредиту березня 2006 року (рядок 17 декларації) складає 590279,00 грн. Зазначена сума складається з суми ПДВ, сплачена у складі вартості товару у зв'язку із їх придбанням у звітному періоді складає 90727,00 грн. Зазначена сума підтверджується документами (т.2 а.с.47-79) та суми   ПДВ   за   погашеними   векселями,   що   надають   право   на   збільшення податкового кредиту (рядок  12.2 податкової декларації за січень 2006 року) складає 499552,00 грн., ця сума підтверджується копіями векселів (т.2 а.с.80-95).

Зазначену суму податкового кредиту підтверджено також Актом перевірки № 1424/23-4/32645745 від 04.07.2006 року (стор. 18).

Сума позитивного значення ПДВ за березень 2006 року складає 1098863,00грн. Відповідно до рядку 23 Декларації з ПДВ за березень 2006 року, залишок від'ємного значення попереднього звітного періоду складає 8261148,00 грн.

Сума заявленого позивачем бюджетного відшкодування, визначена за положеннями ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» складає 376193,00 грн. Зазначена сума знаходиться у межах від'ємного значення податку на додану вартість за наслідками декларації за січень (менша ніж 7162285,00 грн.) та дорівнює сумі податку, фактично  сплаченій отримувачем товарів (робіт, послуг) в попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (робіт, послуг). Фактична сплата Позивачем суми податку на додану вартість у попередньому звітному періоді підтверджується документами, копії яких додані до матеріалів справи (т.2 а.с.95-126).

4. Щодо встановлення заниження податкового зобов’язання за квітень 2006 року  на суму 1997183грн. та завищення заявленої суми бюджетного відшкодування за лютий 2006року на суму 509662грн.

Відповідно до рядку 25 Податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2006 року (вхідний № 43541 від 22.05.2006 року) та Уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок (т.1 а.с.106-109) сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню за квітень 2006 року складає 509662,00 грн., яка була визначена  наступним чином:

Відповідно до рядку 20 податкової декларації позитивне значення податку на додану вартість за підсумками квітня 2006 року складає 1030879,00 грн. до складу податкового кредиту було віднесено суму залишку від'ємного значення податку попереднього податкового періоду. За даними декларації  з податку на додану вартість сума такого залишку дорівнює 6186092,00 грн. (рядок 23 декларації). За рахунок зазначеного залишку від'ємного значення податку позивачем було погашено суму позитивної різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного званого податкового періоду та визначено за підсумками квітня 2006 року суму, яка підлягає відшкодуванню, що дорівнює 509662,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується правомірність формування позивачем податкового кредиту та бюджетного відшкодування.

Згідно до п. п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97/ВР “Про податок на додану вартість” сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 п.7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97/ВР “Про податок на додану вартість”, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Звітний (податковий) період, у розумінні п. 1.5 ст. 1 Закону України від 03.04.1997р. №168/97/ВР “Про податок на додану вартість”, це період, за який платник податку зобов'язаний проводити розрахунки податку та сплачувати його до бюджету .

Відповідно до п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97/ВР “Про податок на додану вартість”, якщо у наступному податковому періоді сума розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Між сторонами відсутній спір, щодо оплати отриманого товару.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

-  придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Відповідно до п.п. 7.5.1 п.7.5. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” датою виникнення права платника  податку  на  податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата  списання  коштів  з  банківського  рахунку платника податку  в  оплату   товарів   (робіт,   послуг),   дата   виписки відповідного  рахунку  (товарного  чека)  -  в  разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата  отримання  податкової накладної,  що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Наказом №213 від 15.06.2005р. ДПА України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 червня 2005 р. за N 702/10982) внесені зміни до податкового декларації з ПДВ та Порядку заповнення та подання податкової декларації з ПДВ, який викладений в новій редакції.

До даного „Порядку заповнення та подання податкової декларації з ПДВ” передбачено надання додатку №3 – Розрахунок суми бюджетного відшкодування”, в якому сума бюджетного відшкодування (рядок 3 додатку№3) визначається як сума податкового кредиту попереднього податкового періоду, фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам   таких товарів (послуг).

Разом з тим, таке формулювання визначення суми бюджетного відшкодування у додатку №3 до декларації не відповідає положенням п.7.7.2 п.7.7. ст..7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативного акта конституції України, законам України або міжнародному договору, згода на обов’язковість якого подана Верховною Радою України, суд застосовує акт, який має вищу юридичну силу, отже суд не може погодитись з позицією СДПІ, що ґрунтується на положенні підзаконного акту (Порядок заповнення та подання податкової декларації з ПДВ та додаток №3 до декларації з ПДВ), який суперечить п.7.7.2 п.7.7. ст..7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача  на “Порядок заповнення та подання податкової декларації з ПДВ”, за тих підстав, що норми абз. „а” п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” пов’язують можливість отримання платником податку бюджетного відшкодування ПДВ з коштів Державного бюджету України, із сумою фактично сплаченого податку в попередньому податковому періоді контрагентам платника податку в ціні придбаних товарів і при цьому не передбачає обмеження, сумою сплаченого податкового кредиту, сформованого в попередньому податковому періоді.

Відповідно до п.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАСУ)  обставини,   які  за  законом  повинні  бути підтверджені певними засобами доказування,  не можуть підтверджуватися  ніякими іншими  засобами  доказування,  крім  випадків,  коли  щодо  таких обставин не виникає спору.

Згідно до приписів статті 86 КАСУ суд  оцінює  докази,  які є у справі,  за своїм внутрішнім переконанням,  що ґрунтується на їх  безпосередньому,  всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.1 ст.2 цього Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно до ст.71 КАСУ кожна  сторона  повинна  довести  ті обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності  суб'єкта  владних  повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого  рішення,  дії  чи  бездіяльності покладається    на   відповідача,   якщо   він   заперечує   проти адміністративного позову.

Відповідач  належними доказами не довів правомірність прийняття спірного повідомлення - рішення.

Тобто матеріалами справи підтверджується достовірність фактичності здійснення господарських операцій, сплати податку на додану вартість та правомірність формування позивачем бюджетного відшкодування з податку на додану вартість. З огляду на вищевикладене вимоги позивача обґрунтовані на законодавстві та підлягають задоволенню повністю, а податкові повідомлення – рішення №/0-11823/10/23-413 від 07.08.2006р. в частині визначення податкового зобов’язання в сумі 4967348,00грн.: з яких 3422919грн. основного платежу, 1544429грн. – сума нарахованих штрафних санкцій; №/0-11824/10/23-413 від 07.08.2006р.; №/1-13229/10/23-413 від 05.09.2006р.; №/1-13228/10/23-413 від 05.09.2006р. визнанню недійсними та скасуванню як неправомірні.

Відповідно до ст.94 КАСУ якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, в присутності представників сторін проголошена вступна та резолютивна частина у судовому засіданні 01.06.2007року після закінчення розгляду справи.

Керуючись Законом України “Про податок на додану вартість”, Законом України №2181 від 21.12.2000року „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст.ст.17 - 20, 69 - 72, 86, 94, 158-163, 167, 185, 186, 254, п.6,7 розділу V11 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

П О С Т А Н О В И В  :

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсними та скасувати, як неправомірні, податкові повідомлення – рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька  №/0-11824/10/23-413 від 07.08.2006р. про зменшення бюджетного відшкодування за січень, лютий, березень, квітень 2006року на загальну суму 2962008грн.; податкове повідомлення - рішення №/0-11823/10/23-413 від 07.08.2006р. в частині визначення податкового зобов’язання в сумі 4967348,00грн.: з яких 3422919грн. основного платежу, 1544429грн. – сума нарахованих штрафних санкцій; №/1-13229/10/23-413 від 05.09.2006р. про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 3422919грн.  та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1544429грн.; №/1-13228/10/23-413 від 05.09.2006р. про зменшення бюджетного відшкодування за січень, лютий, березень, квітень 2006року на загальну суму 2962008грн..

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю “Експометал”  (83114, м. Донецьк, пр. Звільнення Донбасу 4-а, ) з  Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України

Постанова виготовлена у повному обсязі 05.06.2007року.

Суддя