ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"21" червня 2007 р.                                                  Справа № 3/205

« 21 »  червня 2007 року                                                                   справа №  3/205

10 год. 40 хв.

За позовом  Фонду загальнообов”язкового державного соціального страхування на випадок безробіття –робочий орган Варвинський   районний центр зайнятості смт.Варва, вул.Шевченка, 35

до  Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Дружба-Нова”   Варвинський район, с.Озеряни, вул.19-го Березня, 7

про стягнення 17754,91 грн.

Суддя               В. М. Репех

За участю секретаря судового засідання   Карнабеда Т. О.

Представники сторін :

від позивача:  Рокоча С. М. –провідний спеціаліст відділу по взаємодії з роботодавцями Варвинського районного центру зайнятості, довіреність № 763 від 12.06.2007р.

Ус Н. М. –головний спеціаліст –юрисконсульт юридичного відділу Чернігівського обласного центру зайнятості, доручення № 780 від 18.06.2007р.

від відповідача:  не з”явився

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення недоїмки по страхових внесках на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття  в сумі  17754,91 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнає. Обґрунтовує свої заперечення вказує на те, що внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування підпадають під дію Закону України “Про порядок погашення  зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ (далі –Закон №2181-ІІІ), та є податковим боргом, стягнення якого не є компетенцією органів державної служби зайнятості, наголошуючи на тому, що оскільки Закон №2181 був прийнятий вже після прийняття Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”, він має домінуючу юридичну силу.

Суд, з’ясувавши обставини та докази по справі, встановив наступне:

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового   державного   соціального   страхування  на випадок безробіття визначаються  Законом  України  від  02.03.2000 N 1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття",  який набрав чинності з 01.01.2001р.

Відповідно до ст.8 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” фонд загальнообов'язкового    державного    соціального страхування   України   на   випадок   безробіття  (далі  -  Фонд) створюється для управління  страхуванням  на  випадок  безробіття, провадження  збору  та  акумуляції страхових внесків,  контролю за використанням коштів,  виплати забезпечення та надання  соціальних послуг,  здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Управління Фондом здійснюють правління Фонду та виконавча дирекція Фонду (ст. 10 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”).

Згідно ст.12 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” виконавча дирекція Фонду є виконавчим органом правління Фонду, який забезпечує виконання рішень правління. Функції виконавчої дирекції Фонду покладаються на  органи державної служби зайнятості, які є робочими органами виконавчої дирекції Фонду. Виконавча дирекція Фонду  та її робочі органи організовують виконання рішень правління Фонду та забезпечують дотримання законодавства України про страхування на випадок безробіття, діють від імені Фонду, контролюють правильність нарахування, своєчасність сплати страхових внесків, представляють інтереси Фонду в судових та інших органах.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 16 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”, джерелом формування коштів Фонду є страхові внески страхувальників - роботодавців, застрахованих осіб,  що  сплачуються  на  умовах  і в порядку,  передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами.

Відповідно до статті 34 цього Закону забезпечення збору  страхових внесків,  контроль правильності їх нарахування та своєчасності сплати віднесено до обов'язків Фонду.

Згідно з частиною другою статті 35 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”  відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному  обсязі  сплачувати страхові   внески   на   загальнообов'язкове   державне  соціальне страхування України на випадок безробіття.

Статтею 38  Закону Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” передбачено,  що у разі несвоєчасної або неповної сплати страхових внесків  страхувальники сплачують   суму   донарахованих  контролюючим  органом  страхових внесків та  пеню.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Дружба-Нова” зареєстровано в Варвинському районному центрі зайнятості як платник страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття з 08.02.2001р.

Згідно розрахункової відомості про нарахування і  перерахування страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за 1-й квартал 2007 року станом на 01.04.2007р. заборгованість відповідача по сплаті внесків становить 90999,94 грн. Залишок не стягнутої заборгованості становить 17754,91 грн.

Законом України "Про загальнообов'язкове  державне  соціальне  страхування  на  випадок безробіття" передбачено,   що   внески   на загальнообов'язкове  державне  соціальне  страхування  на  випадок безробіття  мають  сплачувати   всі   роботодавці   (підприємства, установи, організації та фізичні особи, які використовують найману працю) незалежно від того, яку систему оподаткування вони обрали - загальну  чи  спрощену (сплачують фіксований сільськогосподарський податок,  єдиний  податок,  прибутковий  податок   за   фіксованим розміром   шляхом   придбання  патенту  або  придбали  спеціальний торговий патент).

З огляду на зазначене, суд вважає, що доводи позивача заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на вимогах закону, відповідають фактичним обставинам справи.

Заперечення відповідача, що не сплачені платежі не є страховими внесками в розумінні Закону “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”, а є податковим боргом в розумінні Закону України “Про порядок погашення  зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.00 рр. № 2181-ІІІ, а тому стягнення податкового боргу не є компетенцією органів державної служби зайнятості, суд не бере до уваги з наступних підстав.

Аналіз положень Закону №2181, Закону №1533 та Закону України „Про систему оподаткування” від 25.06.1991р. № 1251-ХІІ (далі –Закон №1251-ХІІ) не дає підстав для віднесення страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття до податків та зборів (обов’язкових платежів).

Відповідно до статті 67 Конституції України, розмір податків та зборів, порядок їх сплати встановлюється законом, яким є Закон №1251-ХII, який визначає принципи побудови системи оподаткування в Україні, встановлює ставки, механізм справляння податків і зборів (обов’язкових платежів) до бюджетів та державних цільових фондів і пільги щодо оподаткування, що не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування. Ст. ст. 14,15 Закону №1251-ХII наведений вичерпний перелік податків і зборів (обов’язкових платежів). Пунктом 16 ст. 14 Закону України "Про систему оподаткування" визначено збір на обов'язкове соціальне страхування, як один з видів податкового платежу. Проте відповідно до пункту 2 розділу 2 цього Закону в редакції від 04.06.1997р. - дія вказаного Закону поширюється на відповідні правовідносини у сфері соціального страхування до прийняття законів України з питань соціального страхування.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону №1533, законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування , цього Закону, Закону України „Про зайнятість населення” та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України. Таким чином, відносини у сфері соціального страхування на випадок безробіття регулюються спеціальним законодавством. У силу п.2 розділу 8 Закону №1533, до приведення законодавства у відповідність із цим Законом, закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, з моменту вступу в силу Закону №1533 норми Закону №1251-ХII у частині, що йому суперечили, не застосовуються. В зв'язку з прийняттям Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 03.04.2003 р., Верховна Рада України Законом №429-IV внесла зміни до Закону України "Про систему оподаткування", виключивши п. 16 ст. 14 вказаного Закону, що відносив до загальнодержавних податків і зборів (обов’язкових платежів) і збір на обов’язкове соціальне страхування (редакція 16.01.2003р.) Окрім того, Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про систему оподаткування” від 18.02.1997року було встановлено, що дія цього Закону поширюється на відповідні правовідносини у сфері соціального страхування щодо зборів на соціальне страхування до прийняття законів України з питань соціального страхування.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181, податковий борг (недоїмка) –це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений термін, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов’язання. У свою чергу, п.1.2 ст.1 Закону №  2181 визначає податкове зобов’язання як зобов’язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України. Страхові внески, зокрема на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, не включені до податків та зборів (обов’язкових платежів), встановлених Законом №1251-ХII. Закон №2181 не може розширювати перелік податків та зборів (обов’язкових платежів) або поширювати порядок погашення зобов’язань платників податків на платежі, які не включені у систему оподаткування.

Відповідно до ст. 8 Закону № 1533, фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету. Крім того, згідно ч. ч. 2,3 статті 2 Закону України "Про систему оподаткування", державні цільові фонди - це фонди, які створені відповідно до законів  України  і  формуються  за  рахунок  визначених  законами України податків і зборів (обов'язкових платежів)  юридичних  осіб незалежно від форм власності та фізичних осіб, та  включаються  до  Державного бюджету України. Отже, Фонд загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття не є державним цільовим фондом , а є цільовим централізованим страховим фондом, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету, а отже не можна вважати зобов’язання по страховим внескам податковим боргом, на який поширюється положення Закону №2181.

Даний висновок відповідає висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 13.09.05р. у справі №3-4908.

Керуючись ст.ст.17, 19, 35, 38, 39 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”,  ст.ст.69, 70, 71, 72, 86,   158, 160-163, 167, 186, 254, 255, пунктом 6 розділу VII  Кодексу адміністративного судочинства України суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Дружба-Нова”   ( Варвинський район, с.Озеряни, вул.19-го Березня, 7, р/р 361 КБ „Приватбанк” м.Чернігів ) на користь Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття ( смт.Варва, вул.Шевченка, 35, р/р 1085 в УДК у Чернігівській області ) 17754,91 грн. заборгованості по страховим внескам.

Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України  заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку.

У  разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду,  яка набрала законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть  участь  у  справі,  для  їхніх правонаступників,  а також для всіх органів,  підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини,  які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,  в  одній  адміністративній   справі   не   можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя                                                                                                В. М. Репех

Повний текст постанови підписаний