СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.07                                                                                 Справа № 1/16.

Суддя  Зюбанова Н.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Державного територіально-галузевого об"єднання ’’Південно-Західна  залізниця’’,                  м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Флагман” , м.  Брянка Луганської області

про стягнення  16665 грн.  00 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Драга М.В., дов. від 23.02.07 № 576-НЮ;

від відповідача – Золотухіна Ю.В., дов. від 20.11.06 № 326;

в с т а н о в и в:

Суть спору: про стягнення  16665 грн. 00 коп. штрафу .

Відповідач  у відзиві на позовну заяву за листом від 29.01.07 проти позову заперечує з посиланням на належне визначення відправником маси вантажу та сплинення строку позовної давності щодо стягнення суми штрафу, передбаченого ст. 315 ГК України.

В усних запереченнях на відзив позивач доводи відповідача відхиляє та посилається на те, що до спірних правовідносин має застосовуватись ст. 925 ЦК України, якою передбачено, що до вимог, які випливають із договору перевезення вантажу, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів /статутів/, тобто за матеріалами даної справи –з комерційного акту від 02.05.06 № АК 317332/110/4.

Дослідивши обставини справи, додатково надані матеріали, вислухавши представників сторін, суд  дійшов до наступного.

Так, під час слідування вагону з вугіллям № 60787942 за залізничною накладною № 52977491 маршрутом від ст. Стаханов Донецької залізниці до ст. Гричани Південно-Західної залізниці на проміжній станції Миронівка було здійснено контрольне переважування вказаного вагону.

За результатами переважування вантажу на 150-тоних вагах, справний стан яких підтверджується технічним паспортом ваг по ст. Миронівна, було встановлено наступне. Так, відправником –Товариством з обмеженою відповідальністю “Флагман”, тобто відповідачем у справі, у вагоні № 60787942 було зазначено масу “нетто” вантажу –69000 кг, після переважування вантажу, результати якого засвідчені належно складеним комерційним актом № АК 317332/110/4 від 02.05.06, маса вантажу “брутто” –102300 кг, тара з брусу –23500 кг, маса “нетто” –69000 кг, що більше ніж зазначено у провізному документі на 9800 кг та є також перевищенням вантажопідйомності вагону. Згідно накладної № 32051489 підтверджується перевантаження надлишку та відправлення його вантажоодержувачу.

Вартість  провозу вугілля у зазначеному вагоні складає 3333 грн. 00 коп.

Неправильне зазначення в накладній маси вантажу засвідчено комерційним актом від 02.05.06, що є належним доказом факту неправильного зазначення відправником маси вантажу у розумінні ст. 129 Статуту залізниць України та п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу  України від 21.11.00 № 644.

Відповідальність вантажовідправника за вказані дії передбачена  ст.122 Статуту залізниць України у вигляді штрафу у розмірі п”ятикратної  провізної плати за всю відстань перевезення згідно ст. 118 Статуту залізниць, який за даним позовом складає 16665 грн. 00 коп.

За таких обставин вина відповідача у неправильному зазначенні відомостей у накладній є такою, що підтверджена матеріалами справи. Однак з матеріалів справи вбачається, що відповідачем заявлено клопотання про застосування до спору правил позовної давності.

Ст. 223 ГК України передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлені цим Кодексом.

У відповідності до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно зі ст. 315 ГК України для пред"явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Подібну правову позицію висловлено також у постанові Верховного Суду України від 16.05.06 по справі № 22/197.

Таким чином за матеріалами справи позивач мав звернутися до суду за стягненням штрафу до 02.11.06, а згідно штемпелю на поштовому конверті таке звернення відбулось 02.01.07, тобто з пропуском встановленого чинним законодавством шестимісячного строку позовної давності.

З огляду на викладене не приймаються судом доводи позивача про річний строк позовної давності.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити з віднесенням на позивача судових витрат у відповідності із ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49,  82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –03.03.07.

Суддя                                                                            Н.М.Зюбанова