ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.06.07 р.                                                                               Справа № 11/101

за позовом: Виробничо-енергетичного об”єднання “Вітроенергопром”, м. Донецьк

до відповідача  Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробниче об”єднання  “Новатор”, м. Донецьк

Товариства з обмеженою відповідальністю НТЦ “Електро”, м. Київ.

про стягнення  68 452 грн. 66 коп.

Суддя                                    Азарова З. П.

При секретарі судового засідання:  Розум А.С.

За участю представників сторін :

Від позивача  –  не з”явився.

Від відповідача – Ляшкевич М.П. – представ за дов.

Скляр О.М. – представ за дов.

СУТЬ СПРАВИ:

В судовому засіданні 31.05.2007 року оголошено перерву

Виробничо-енергетичне  об”єднання “Вітроенергопром”, м Донецьк звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробниче об”єднання “Новатор”, м. Донецьк та до Товариства з обмеженою відповідальністю НТЦ “Електро”, Київ  про стягнення штрафний санкцій у сумі 68 452 грн. 66 коп.  за договором підряду на капітальне будівництво від 06.06.2003 року № 15/06/03.

В обґрунтування своїх вимог позивачем надані копії: договору  підряду на капітальне будівництво 15 –ої черги Ново азовської ВЕС від 06.06.2003 року №15-06/03 з додатковими угодами, кошторисів, платіжне доручення від 15.12.2005 року №80 , актів виконаних робіт №1 за липень 2006 року,  №2 за липень 2006 року, №3/1, №4/1 за грудень 2006 року№40, документів, які посвідчують правовий статус підприємства.

Відповідач1 -  Товариства з обмеженою відповідальністю  “Новатор” позов не визнав, посилаючись на відповідальність другого відповідача, який виконував роботи за договором.

Відповідач 2 – Товариство з обмеженою відповідальністю “НТЦ “”Електро”, м. Київ позов не визнав, посилаючись на відсутність порушення зобов”язань за договором №11-2005, укладеним з першим відповідачем.

Розгляд справи був відкладений.

Згідно розпорядження голови господарський суд від 11.05.2007 року розгляд справи продовжений у новому складі.

В наступному судовому засіданні позивач надав додаткові докази.

Відповідач додатково пояснив, що строки виконання окремих етапів не були узгоджені сторонами, тому відповідальність підрядника наступає згідно додаткової угоди №8 від 30.12.2006 року.

Позивач вважає, що відповідальність повинна наступати згідно листа відповідача №538 від  12.12.2005 року.

Вважаючи пояснення, господарським судом у судовому засіданні в присутності сторін оголошена перерва, але в наступне судове засідання  позивач не з’явився, будь-яке клопотання не  заявив.

Відповідач 1 надав додаткові пояснення, а відповідач 2 підтримав раніше надані пояснення.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив, що 06.06.2003 року між сторонами був укладений договір №15/-06-03 підряду  на капітальне будівництво  15-ої черги із трьох ВЕУ типу USW 56 –100 Новоазовської вітроелектростанції.

Вказаний договір укладений з метою реалізації  комплексної програми будівництва вітрових електростанцій в Україні.

Пунктом 2.6. договору сторони передбачили обов’язки підрядника (відповідача) здійснити роботи за будівництвом згідно затвердженої робочої документації та титульного списку, графіком виконання будівельно-монтажних робіт в період з червня 2003 року по червень 2004 року, передати роботи, виконані за вказаним договором та разом з замовником ввести в дію об’єкт не пізніше 30.12.2004 року.

Пунктом 3.1 договору сторони визначили зобов”язаність замовника (позивача) прийняти закінчене будівництво у встановлені строки та здійснити розрахунки.

Позивач пояснив, що у  зв’язку з нерітмичним фінансуванням виконання робіт з державного бюджету сторони уклали  додаткові угоди №6,7,8, згідно яких термін виконання робіт був продовжений до 31.12.2005 року, 31.12.2006 року та 31.12.2007 року.

До вказаного договору були узгоджені окремі умови,  пунктом 6.1. яких передбачено, що фінансування будівництва здійснюється з державного фонду.

Розділом 6 вказаних умов передбачений порядок розрахунків, а пунктом 6.3.  передбачено, що з  врахуванням специфіки виконання окремих етапів будівництва  замовник може здійснювати авансирування робіт в межах 50% кошторисної вартості на підставі листа-заявки підрядника з додатком обґрунтованого розрахунку необхідності фінансування.

Пунктом 1.1. вказаних умов передбачено, що проектно-кошторисна документація передається замовником у строки, які забезпечують безперебійне та ритмічне виконання робіт. Для передачі такої документації здійснюється акт.

До договору  наданий локальний кошторис з визначенням кошторисної вартості без узгодження будь-яких строків, але акт на передачу документації відсутній і в судовому засіданні сторони пояснили, що він не підписувався. Графік виконання будівельних робіт сторонами не узгоджувався.

Пунктом 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов’язання, в якому хоча б одна сторона є  суб’єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов’язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов’язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором. Та за порушення строків виконання зобов”язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

З додаткової угоди №1 від 25.07.2003 року вбачається, що сторони передбачили штрафні санкції не  нижче облікової ставки НБУ в разі  невиконання сторонами договірних зобов”язань. Порядок їх застосування не був  передбачений.

Позивач нарахував на підставі п.2 ст. 231 Господарського кодексу України пеню у розмірі 0,1% вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за порушення строків виконання зобов’язання та штрафу у розмірі 7 %  вартості робіт.  Нарахування її він здійснив на підставі листа - заявки  відповідача №538 від 14.12.2005 року, яким він замовив авансові платежі згідно п. 6.3 окремих  умов договору. При наданні фінансового розрахунку до вказаного листа відповідач вказав строк виконання робіт 6 місяців з моменту попередньої оплати і позивач вважає, що цей строк є узгодженим після того, як він виконав заявку відповідача, перерахувавши   платіжним дорученням №80 від 15.12.2005 року через органи державного казначейства суму 452 020 грн. 07 коп.,  і відповідач порушив цей строк, не виконавши роботи по монтажу електрообладнання.

Проте в силу ст. 11,509,526 Цивільного кодексу України договір є підставою для виникнення зобов’язань, які повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Укладеним договором сторони передбачили строки виконання робіт, який визначений пунктом 2.1 договору з внесеними в нього змінами без визначення строків виконання робіт за етапами. Тому суд вважає, що відповідач зобов’язаний виконати свої обов’язки за встановленими загальними строками. Інші строки у договорі або у графіку виконання робіт, як це передбачено договором,  сторонами не встановлювалися.

Відповідно до п. 1 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов’язується збудувати і здати у встановлений строк об’єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов’язується надати підрядкові будівельний майданчик (фронт, робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов’язок не покладається на підрядника, прийняти об’єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Стаття 846 вказаного кодексу передбачає, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Як вбачається з вищенаведеного укладеним договором  №15-06/03 від 06.06.2003 року сторони встановили строки виконання робіт до 31.12.2007 року. Тому у суду відсутні підстави приймати строк, визначений позивачем, а відтак штрафні санкції пред’явлені необґрунтовано.

В силу статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона  посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач не довів  позовні вимоги і вони не   підлягають  задоволенню.

Керуючись ст.ст.  33, 43, 49, 82-85   Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову Виробничо-енергетичного об’єднання “Вітроенергопром”, м. Донецьк.

Рішення  оголошено  в  засіданні  та  набуває  законної  сили  після  закінчення десятиденного  строку   з  дня  його  прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд              Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня                прийняття або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя