ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"19" червня 2007 р.                                                            Справа №16/3456-А

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Командос" с. Розсоша,

Хмельницького району

до Хмельницької районної державної адміністрації м. Хмельницький

про 1.          Зобов’язання Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області прийняти розпорядження,   яким    надати    дозвіл    Товариству    з    обмеженою відповідальністю „Коммандос” на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної    ділянки площею 1,4  га із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення, несільськогосподарські   угіддя,   тощо)  для розміщення   стоянки   транспорту   за   межами   населених   пунктів   на   території Розсошанської сільської ради.

2. Зобов’язання Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області

прийняти розпорядження, яким надати дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю „Коммандос” на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної   ділянки    площею 1,35 га із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення,   несільськогосподарські   угіддя,   тощо)   для розміщення   стоянки   транспорту   за    межами   населених   пунктів   на   території Розсошанської сільської ради.

3. Зобов’язання Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області

прийняти розпорядження, яким надати дозвіл  Товариству    з    обмеженою відповідальністю „Коммандос” на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної   ділянки    площею 0,64 га із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення,   несільськогосподарські   угіддя,  тощо) для  розміщення очисних споруд за межами    населених    пунктів    на    території Розсошанської сільської ради.

Суддя  Магера В.В.                    Секретар судового засідання Степчук Т.А.

Представники сторін:

Від позивача  -  Жданкіна Л.К. - представник за довір.№ЮВ-17.07.2006 р.

Мазурчак В.М.- представник за дов. юв-28.11/1 від 28.11.2006 р.

Від  відповідача –Вальчук М.В. –за дов. №36/07-1575/06 від 27.09.2006 р.

Від третьої особи –Сапуга Ю.В. –за  дор. №4-2-4/632 від 04.06.2007 р.

В судовому засіданні 19.06.2007 р. оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Ухвалою суду від 21.05.2007 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено попереднє судове засідання по справі на 06.06.2007 р. Ухвалою господарського суду області від 06.06.2007 р. судовий розгляд справи призначено на 19.06.2007 р., про що сторони повідомлені належним чином.

Суть спору: Позивач у позовній заяві просить суд зобов’язати Хмельницьку районну державну адміністрацію Хмельницької області прийняти розпорядження,   яким    надати    дозвіл    Товариству    з  обмеженою відповідальністю „Коммандос” на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної    ділянки площею 1,4  га із земель державної    власності    (землі сільськогосподарського   призначення, несільськогосподарські   угіддя,   тощо)  для розміщення   стоянки   транспорту   за   межами   населених   пунктів   на   території Розсошанської сільської ради; зобов'язати Хмельницьку району державну адміністрацію  Хмельницької області прийняти розпорядження, яким надати дозвіл товариству з обмеженою відповідальністю „Коммандос” на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної   ділянки    площею 1,35 га із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення,   несільськогосподарські   угіддя,   тощо)   для розміщення   стоянки   транспорту   за    межами   населених   пунктів   на   території Розсошанської сільської ради.; зобов’язати Хмельницьку районну державну адміністрацію Хмельницької області прийняти розпорядження, яким надати дозвіл  товариству    з    обмеженою відповідальністю „Коммандос” на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної   ділянки    площею 0,64 га із земель державної власності (землі сільськогосподарського   призначення,   несільськогосподарські   угіддя,  тощо) для  розміщення очисних споруд за межами    населених    пунктів    на    території Розсошанської сільської ради.

При цьому позивачем у позовній заяві зазначається, що ним було подано заяву голові Хмельницької районної державної адміністрації  про надання дозволу на розробку  проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку ч.4 ст.123 Земельного кодексу України. Відповідачем у місячний строк дана заява не розглянута.  На момент розгляду справи  розпорядження  про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок не прийнято, так як третя особа відмовилась підготувати проект розпорядження  Відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою  щодо відведення земельних ділянок, оскільки вважає, що земельні ділянки за основним призначенням є землями лісогосподарського призначення. На думку позивача, дані земельні ділянки є землями сільськогосподарського призначення. Так, із-за  протилежних позицій щодо правового статусу земельних ділянок  призупинена процедура землевідведення. За таких обставин, позивач  просить задовольнити позовні вимоги.

Повноважний представник відповідач у судовому засіданні та у запереченні на позов проти позовних вимог позивача заперечує та повідомляє, що земельні ділянки, щодо яких подано заяву, на думку Хмельницького районного відділу земельних ресурсів за основним цільовим призначенням є землями лісогосподарського призначення (п. є) ч.1 ст.19 Земельного кодексу України).

Виходячи з цього, дані земельні ділянки мають попередньо бути вилучені з постійного землекористування АТ „Агрофірма Проскурів” в порядку саме як землі лісогосподарського призначення і відповідно проект землеустрою щодо відведення повинен передбачати зміну цільового призначення із земель лісогосподарського призначення на землі промисловості, транспорту, зв’язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Таким чином, розпорядження  про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведених земельних ділянок  із земель сільськогосподарського  призначення не може бути прийнято відповідачем.

Представник 3-ї особи в судовому засіданні надав усні пояснення, в яких проти позову заперечує з тих же підстав, що викладені відповідачем в запереченнях.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення  представників  сторін,  з’ясувавши  фактичні  обставини, на  яких  ґрунтується позовна  вимога  і  заперечення проти позову, дослідивши докази,  встановлено     наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Коммандос”, с. Розсоша, Хмельницького району   є юридичною особою, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серія АОО № 241362, Статутом товариства.

16.01.2007 р. позивач, листом № юв-16.01/1 від 16.01.2007 р., звернувся до Голови Хмельницької районної державної адміністрації   з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею:

- 1,4 га під розміщення автомобільної стоянки для обслуговування ринку “Торговельно-сервісний центр “Поділля” на території Розсошанської сільської Ради;

- 0,64 га під розміщення очисних споруд для обслуговування ринку “Торговельно-сервісний центр “Поділля” на території Розсошанської сільської Ради;

- 1,35 га під розміщення автомобільної стоянки для обслуговування ринку “Торговельно-сервісний центр “Поділля” на території Розсошанської сільської Ради.

До вищевказаного листа, позивачем було додано акти вибору місця розташування об’єктів на відповідних земельних ділянках розміром 1,4 га, 0,64 га, 1,35 га. Дані акти (3 документа) підписані посадовими особами та скріплені печатками зацікавлених сторін даних правовідносин.

Листом від 07.05.2007 р. № 4-2-5/417  начальник Хмельницького районного відділу земельних ресурсів, за дорученням Голови   Хмельницької РДА повідомив позивача про те, що земельні ділянки площею 1,4 га, 0,64 га, 1,35 га для обслуговування ринку “Торговельно-сервісний центр “Поділля” на території Розсошанської сільської Ради, згідно планово-картографічних матеріалів за основним цільовим призначенням є землями лісогосподарського призначення, в розумінні ч.1 ст.1 Лісового кодексу України є лісовим фондом. Тому земельний відділ не погоджує вилучення даних земельних ділянок як землі сільськогосподарського призначення.

Листом від 29.03.2007 р. № 05-364 Хмельницьке обласне управління лісового господарства Державного комітету лісового господарства України повідомило позивача про те, що земельні ділянки площею 1,4 га, 0,64 га, 1,35 га, що відводяться для передачі в оренду ТОВ “Коммандос” для обслуговування ринку “Торговельно-сервісний центр “Поділля”   не обліковуються як лісовий фонд. Дані земельні ділянки, згідно акту серія ХМ від 20.02.1996 р. надані АТ агрофірмі “Проскурів” для ведення товарного сільськогосподарського виробництва як землі сільськогосподарського призначення.

АТ “Агрофірма “Проскурів” листом від 12.05.2007 р. № 51/02/к повідомила ТОВ “Коммандос”

Про те, що земельні ділянки площею 1,4 га, 0,64 га, 1,35 га, для обслуговування ринку “Торговельно-сервісний центр “Поділля”, які має намір отримати позивач в оренду згідно акту серія ХМ від 20.02.1996 р. перебувають у постійному користуванні АТ “Агрофірма “Проскурів”. Згідно цього акту земельні ділянки за основним цільовим призначенням є землями сільськогосподарського призначення (п.а) ч.1 ст.19 Земельного кодексу України, а саме надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дані земельні ділянки є несільськогосподарськими угіддями, а  саме, земельними ділянками в розумінні терміну “тощо” п.б ч.2 ст.22 Земельного кодексу України, оскільки за своєю специфікою їх не можна віднести до будь-якого іншого виду несільськогосподарських угідь.

Згідно Державного акту на право постійного користування землею від 20.02.1996 р. серія ХМ, який видано Акціонерному товариству агрофірма “Проскурів” Розсошанською сільською Радою Хмельницького району, зазначеному землекористувачу надається в постійне користування 699,5 га землі в межах згідно з планом землекористування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Розсошанської сільської Ради  № 2.  До даного Державного акту додано план зовнішніх меж землекористування.

12.05.2007 р. за №№ 49/02/к, 52/02/к, 50/02/к на ім’я Голови Хмельницької РДА, в копіях Начальнику Хмельницького районного відділу земельних ресурсів Агрофірмою “Проскурів” направлено  листи-погодження на вилучення із постійного землекористування агрофірми земельних ділянок площею 1,4 га, 0,64 га, 1,35 га для передачі в оренду ТОВ “Коммандос” для обслуговування ринку “Торговельно-сервісний центр “Поділля”.

Площі та межі ділянок що передаються позивачу в оренду підтверджуються схемою-виносом ділянок, планом І-ІІ черги будівництва, планом меж, каталогами координат точок окружних меж ділянок.

Позивач, вважаючи що дії відповідача суперечать вимогам чинного законодавства, порушують його права, звернувся до суду з позовом про його зобов’язання вчинити дії.

Досліджуючи надані сторонами  докази, аналізуючи наведені  міркування  та  заперечення, оцінюючи  їх  в  сукупності, судом  враховується  наступне:

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

П.”а” ч.1 ст.19 Земельного кодексу України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення.

До земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під  господарськими будівлями і дворами, землі тимчасової консервації тощо) (ч.2 ст.22 цього ж Кодексу).

Відповідно до ч.3 ст.22 Земельного кодексу України землі  сільськогосподарського  призначення  передаються  у власність та надаються у користування:

а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

П.”в” ч.5 ст.149 Земельного кодексу України встановлено, що  районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

- будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті.

Згідно ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Ст.50 Лісового кодексу України визначено, що державний лісовий кадастр призначений для забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ, організацій і громадян достовірною та об'єктивною інформацією щодо природного, господарського стану та правового режиму використання лісового фонду України.

Документація державного лісового кадастру ведеться органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства на основі державного земельного кадастру, матеріалів лісовпорядкування, інвентаризації, обстежень та обліку лісів окремо по власниках лісів і постійних лісокористувачах на підставі:

2) рішень про передачу у власність, надання в постійне користування земельних лісових ділянок, їх вилучення (викуп), зміну поділу лісів на категорії залежно від основних виконуваних ними функцій;

Документація державного лісового кадастру може уточнюватися під  час проведення чергового лісовпорядкування та державного обліку лісів України. ( п.2 ст.52 Лісового кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.1993 р. №15 затверджено Положення про порядок ведення державного земельного кадастру, у відповідності до якого Державний земельний кадастр призначений для забезпечення Рад народних депутатів, заінтересованих підприємств, установ, організацій і громадян вірогідними і необхідними відомостями про природний стан та правовий режим земель з метою організації раціонального використання та охорони земель, регулювання земельних відносин, землеустрою, обгрунтування розмірів плати за землю. Державний земельний кадастр ведеться за єдиною для України системою на базі нормативних документів, затверджуваних Держкомземом (п.п. 1, 3).

Згідно п.8 Розділу ІІ Положення, облік кількості земель ведеться по власниках землі і землекористувачах, у тому числі орендарях. При обліку кількості земель виділяються: землі в межах населених пунктів; землі за межами населених пунктів; землі за категоріями; землі за формами власності; зрошувані і осушені землі; землі, що надані в тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди; землі, що оподатковуються, та землі, що не оподатковуються.

Указом Президента України від 17.02.2003 р. №134/2003 „Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру” у складі державного земельного кадастру було створено державний реєстр земель, у зв’язку з чим до пп.11 п.4 Положення про Державний комітет України по земельних ресурсах, затвердженого Указом Президента України від 14 серпня 2000 року №970/2000, внесено зміни, за якими Держкомзем України відповідно до покладених на нього завдань здійснює у складі державного земельного кадастру реєстрацію земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок, веде Державний реєстр прав на землю та нерухоме майно.

Відповідно п.1.2. Тимчасового порядку ведення Державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему України від 02.07.2003 р. №174, Державний реєстр земель –це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою автоматизованої системи державного земельного кадастру.

Так, за п.5 Тимчасового положення, Книга реєстрації складається з 4 окремих розділів: розділ 1- Записи державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб; розділ 2 –Записи державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку юридичних осіб; розділ 3 –Записи державної реєстрації державних актів на право постійного користування земельною ділянкою; розділ 4 –Записи державної реєстрації договорів оренди землі.

Внесення записів до розділу 3 книги реєстрації регламентується пп.9.3. Тимчасового положення, згідно якого у графі 8 зазначається цільове призначення земельної ділянки і ці відомості вносяться з державного акта на право постійного користування земельною ділянкою. ( пп.9.3.2.)

Відповідно наданого до матеріалів справи Державного акта на право постійного користування землею серії ХМ від 20 лютого 1996р., Акціонерному товариству „Агрофірма „Проскурів” за рішенням Розсошанської сільської ради народних депутатів від 29.05.1995р. №2 землю надано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже, зазначена земля, до якої входять спірні земельні ділянки, за положеннями п.а) ч.1 ст.19, ч.ч.1, 2 ст.22 Земельного кодексу України відноситься до земель сільськогосподарського призначення.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі тимчасової консервації тощо) (ч.2 ст.22 Земельного кодексу України).

Порядок встановлення та зміни цільового призначення земель визначений ст.20 Земельного кодексу України. Так, зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об’єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (ч.2 ст.20 Земельного кодексу України).

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки АТ „Агрофірма „Проскурів” цільове призначення земельної ділянки, яка перебуває у постійному користування агрофірми, не змінювалося.

Враховуючи викладене та провівши аналіз наведених норм права, суд прийшов до висновку, що земельні ділянки, щодо яких подано заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, за основним цільовим призначенням є землями сільськогосподарського призначення, згідно п.а ч.1 ст.19 Земельного кодексу України, а саме: несільськогосподарськими угіддями, що позначаються терміном „тощо” в п.б ч.2 ст.22  Земельного кодексу  України.

Третя особа –Хмельницький районний відділ земельних ресурсів є територіальним органом Держкомзему, одним із основних завдань якого є організація та ведення державного земельного кадастру відповідно до чинного законодавства (п.п. 1, 4 Типового положення про районний відділ земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №200). За положеннями підпункту 12 п.5 Типового положення, відділ відповідно до покладених на нього завдань здійснює у складі державного земельного кадастру реєстрацію земельних ділянок та вносить до нього відомості щодо об’єктів нерухомого майна, розташованих на земельних ділянках.

Відділ наділений правом одержувати в установленому законодавством порядку від місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, а також від підприємств, установ та організацій інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на нього завдань пп.1 п.6 Типового положення).

Отже, у третьої особи достатньо законодавчих можливостей для унесення до земельно-кадастрової документації відомостей про правовий режим та цільове призначення земельних ділянок, щодо яких подано адміністративний позов. Позивач надав суду нотаріально засвідчену копію Державного акту на право постійного користування землею серії ХМ від 20.02.1996р., який спростовує твердження третьої особи про те, що зазначена земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення.

На підтвердження своїх вимог позивач надав суду лист №05-364 від 29.03.2007р. Хмельницького обласного управління лісового господарства, у відповідності до якого земельні ділянки (1,4 га –для розміщення автостоянки, 0,64га –для розміщення очисних споруд, 1,35га –для розміщення автостоянки) в управлінні лісового господарства не обліковуються як лісовий фонд.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2007 р. №678 на базі майна ліквідованого територіального органу Державного комітету лісового господарства Хмельницького обласного управління лісового господарства утворено територіальний орган Державного комітету лісового господарства - Хмельницьке обласне управління лісового та мисливського господарства.

Територіальні органи Державного комітету лісового господарства здійснюють ведення обліку лісів, державного лісового кадастру, організовують збір інформації для складання державного лісового кадастру (п.п. 4, 5 Положення про обласні управління лісового господарства, затвердженого наказом Держкомзему України від 6.12.2004р. №230).

У відповідності до п. 8 вказаного Положення управління здійснюють свої повноваження безпосередньо.

Отже, посилання відповідача та третьої особи на те, що земельні ділянки, які прагне отримати в користування позивач, є землями лісогосподарського призначення, не приймаються судом до уваги і спростовуються листом управління лісового господарства від 29.03.2007р., оскільки ні відповідач, ні третя особа не наділені повноваженнями здійснювати первинний облік лісів.

Державний облік лісів і державний лісовий кадастр ведуться з метою забезпечення ефективної організації охорони і захисту лісів, раціонального використання лісового фонду, відтворення лісів, здійснення систематичного контролю за якісними змінами в лісовому фонді (п.1 Порядку ведення державного обліку лісів і державного лісового кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 вересня 1995 року №767 ).

Згідно п.п. 5-7 цього Порядку, документація державного лісового кадастру ведеться на основі даних державного земельного кадастру, матеріалів лісовпорядкування, інвентаризації, обстежень і первинного обліку лісів та використання рішень про надання в користування земель лісового фонду або їх вилучення, зміну категорій  захисності і груп земель. Дані про розподіл земель лісового фонду між користувачами та кількісний склад цих земель погоджуються з місцевими землевпорядними органами. Зміни, що відбулися у структурі земель лісового фонду, вносяться постійними лісокористувачами в матеріали первинного обліку лісів станом на 1 січня. На основі цих даних щорічно, до 1 лютого уточнюється облікова документація державного лісового кадастру.

Позивач звернувся до відповідача з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою 16 січня 2007 року. Хмельницький районний відділ земельних ресурсів 7 травня 2007 року своїм листом №4-2-5/417 відмовив позивачу, посилаючись  на те, що дані земельні ділянки є землями лісогосподарського призначення і відносяться до лісового фонду.

Проте станом на 01.02.2007 р., згідно уточненої облікової документації лісового кадастру, ці землі як лісовий фонд не обліковуються, що підтверджується листом Хмельницького управління лісового господарства від 29.03.2007р.

Документація державного лісового кадастру згідно Інструкції про порядок ведення державного лісового кадастру і первинного обліку лісів, затвердженої наказом Міністерства лісового господарства України від 15.11.1995р. №134, ведеться за такими формами: форма №1 „Розподіл земель лісового фонду за їх категоріями в розрізі груп і категорій захисності”, форма №2 „Розподіл вкритих лісовою рослинністю земель за переважаючими породами та групами віку”, форма №3 „Загальні відомості про землі лісового фонду” (п.3 Інструкції).

У відповідності до ст.5 Лісового кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Відповідач та третя особа не надали суду доказів того, що земельні ділянки площею: 1,4 га –для розміщення автостоянки, 0,64га –для розміщення очисних споруд, 1,35га – для розміщення автостоянки рішеннями повноважних органів віднесені до земель лісогосподарського призначення.

При цьому посилаються на складання та подання статистичної звітності за формою №6-зем, де вони відображають, що ці землі відносяться до категорії земель лісогосподарського призначення є безпідставними.

Форма державної статистичної звітності №6-зем „Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності” (річна) затверджена та введена в дію починаючи зі звіту за 1998 рік наказом Державного комітету статистики України від 5.11.1998р. №377.

У відповідності до закону України „Про державну статистику” державною статистикою є централізована система збирання, опрацьовування, аналізу, поширення, збереження, захисту та використання статистичної інформації (ст.1). Отже, за своїм статусом статистична інформація залежить від первинних даних, що подаються респондентами органам статистики, і не є доказом віднесення земель до певної категорії. Рішення державними органами про віднесення земельних ділянок, щодо яких позивач прагне отримати проект землеустрою, до земель лісогосподарського призначення не приймалися.

Таким чином, районний відділ земельних ресурсів, здійснюючи ведення державного реєстру земель, відомості про земельну ділянку та її правовий статус і цільове призначення, що містяться в Державному акті на право постійного користування землею, самостійно вносить до книги записів реєстрації  державних актів та поземельної книги.

Згідно абз.9 ч.1 ст.1 закону України „Про землеустрій” проект землеустрою –це сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити протягом 5-10 і більше років. Землеустрій проводиться в обов’язковому порядку на землях усіх категорій, незалежно від форми власності в разі: надання земельних ділянок (п. ”в” ч.1 ст.20 закону). Одним із видів документації із землеустрою є проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (п. „д”ч.2 ст.25 закону).

Згідно ст.50 даного Закону проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. №677 затверджено Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, де в п.3 передбачено, що проект відведення земельної ділянки розробляється на підставі: рішення сільської, селищної, міської ради, районної, Київської або Севастопольської міської держадміністрації, до повноваження яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок.

Відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об’єкти незавершеного будівництва та законсервовані об’єкти здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів –відповідні органи виконавчої влади. Земельні ділянки 1,4 га –для розміщення автостоянки, 0,64га – для розміщення очисних споруд, 1,35га –для розміщення автостоянки знаходяться за межами населеного пункту.

Отже, до повноважень Хмельницької районної державної адміністрації віднесено прийняття рішення про погодження розроблення проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки в користування. Цей обов’язок відповідача підтверджується також п. д ч.1 ст.13 закону України „Про землеустрій” та п.2 ч.1 ст.21 закону України „Про місцеві державні адміністрації”.

За таких обставин позовні вимоги позивача про зобов’язання Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області прийняти розпорядження,   яким    надати    дозволи    Товариству з обмеженою відповідальністю „Коммандос” на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної  ділянки площею 1,4  га, 1,35 га для розміщення   стоянки   транспорту  та 0,64 га для розміщення очисних споруд із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення, несільськогосподарські   угіддя,   тощо)  за   межами   населених   пунктів   на   території Розсошанської сільської ради підтверджені належними доказами, відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволення позову, згідно ч.1 ст. 94 КАСУ судові витрати, здійснені позивачем (держмито згідно квитанції № 213 від 18.05.2007 р. в сумі 3,40 грн.), присуджуються йому. При цьому згідно ч.1, ч.3 ст.94 цього Кодексу документально підтверджені судові витрати присуджуються з Державного бюджету України у межах визначених розділом VII КАС України.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104,105, 158-163, 162, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Коммандос”, с. Розсоша, Хмельницького району    до Хмельницької районної державної адміністрації, м. Хмельницький, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача   Хмельницький районний відділ земельних ресурсів Хмельницького обласного головного управління земельних ресурсів  Державного комітету України по земельних ресурсах,  м. Хмельницький  про  1.Зобов’язання Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області прийняти розпорядження,   яким    надати    дозвіл    Товариству    з    обмеженою відповідальністю „Коммандос” на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4  га із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення, несільськогосподарські   угіддя,   тощо)  для розміщення   стоянки   транспорту   за   межами   населених   пунктів   на   території Розсошанської сільської ради.

2. Зобов’язання Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області

прийняти розпорядження, яким надати дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю „Коммандос” на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної   ділянки    площею 1,35 га із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення,   несільськогосподарські   угіддя,   тощо)   для розміщення   стоянки   транспорту   за    межами   населених   пунктів   на   території Розсошанської сільської ради.

3. Зобов’язання Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області

прийняти розпорядження, яким надати дозвіл  Товариству    з    обмеженою відповідальністю „Коммандос” на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної   ділянки    площею 0,64 га із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення,   несільськогосподарські   угіддя,  тощо) для  розміщення очисних споруд за межами    населених    пунктів    на    території Розсошанської сільської ради   задовольнити.

Зобов’язати Хмельницьку районну державну адміністрацію Хмельницької області прийняти розпорядження,   яким    надати    дозвіл    Товариству    з    обмеженою відповідальністю „Коммандос” на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4  га із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення, несільськогосподарські   угіддя,   тощо)  для розміщення   стоянки   транспорту   за   межами   населених   пунктів   на   території Розсошанської сільської ради.

Зобов’язати Хмельницьку районну державну адміністрацію Хмельницької області

прийняти розпорядження, яким надати дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю „Коммандос” на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної   ділянки    площею 1,35 га із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення,   несільськогосподарські   угіддя,   тощо)   для розміщення   стоянки   транспорту   за    межами   населених   пунктів   на   території Розсошанської сільської ради.

Зобов’язати Хмельницьку районну державну адміністрацію Хмельницької області

прийняти розпорядження, яким надати дозвіл  Товариству з обмеженою відповідальністю „Коммандос” на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної   ділянки    площею 0,64 га із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення,   несільськогосподарські   угіддя,  тощо) для  розміщення очисних споруд за межами    населених    пунктів    на    території Розсошанської сільської ради.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Коммандос”, с. Розсоша, Хмельницького району  ( вул. Леніна, будинок №4, відомості про банківські реквізити відсутні) 3,40 грн. (три гривні 40 коп.) відшкодування судового збору.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      В.В. Магера

Постанова   оформлена  і  підписана  25.06.2007 р.

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.