ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"19" червня 2007 р.
Справа № 30/201-04-7136

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:  Шевченко В. В.,

суддів: Бєляновського В. В., Мирошниченко М. А.,

при секретарі судового засідання: Юзьковій І. В.,

за участю представників сторін:

від Представництва: Собітнюк І. С. –за дорученням,

від Товариства: Петренко С. В. –за дорученням,

від Підприємства: Петренко С. В. –за дорученням,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Підприємства „СТК Центральне” заснованого на власності об’єднання громадян Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України, м. Одеса

на рішення господарського суду  Одеської області

від  19 квітня 2007 року

у справі № 30/201-04-7136

за позовом  Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, м. Одеса

до:

-   Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України, м. Одеса;

- Підприємства „СТК Центральне” заснованого на власності об’єднання громадян    Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України, м. Одеса

про виселення та зобов’язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

23.09.2004 р. Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (далі - Представництво) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України (далі -  Товариство) та Підприємства „СТК Центральне” заснованого на власності об’єднання громадян Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України (далі - Підприємство) про зобов’язання Товариства та Підприємства усунути перешкоди Представництву у користуванні комунальним майном –будівлями та спорудами загальною площею 1001,7 кв.м., що розташовані в м. Одесі по вул. Заславського,9, та виселення відповідачів з названих нежилих приміщень (остаточні уточнені позовні вимоги).

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство та Підприємство без будь-яких правових підстав користуються вищеназваним комунальним майном та чинять перешкоди Представництву в користуванні ним, у зв’язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Товариство проти позову заперечувало, посилаючись на те, що воно ніколи не використовувало спірних приміщень.

Підприємство позовні вимоги Представництва вважає необґрунтованими, оскільки рішенням господарського суду Одеської області від 27.07.2005 р. по справі № 9/219-04-7072А визнані недійсними: п.1.1 рішення виконкому Одеської міської ради від 27.05.2004 р. № 321 в частині включення до переліку об’єктів комунальної власності будівлі, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Заславського,9, та свідоцтво про право власності від 10.08.2004 р., видане виконкомом Одеської міської ради, а також зобов’язано ОМБТІ та РОН скасувати реєстрацію права власності, здійснену на підставі зазначеного свідоцтва про право власності.

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.04.2007 р. (суддя Рога Н. В.)  позовні вимоги задоволені частково: Товариство та Підприємство зобов’язані усунути перешкоди Представництву у користуванні будівлями та спорудами загальною площею 1001,7 кв.м., розташованими за адресою: м. Одеса, вул. Заславського,9; Підприємство виселено із зазначених нежилих приміщень та з останнього на користь Представництва стягнуто 42 грн. 50 коп. понесених витрат на сплату держмита та 59 грн. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Також, з Товариства на користь Представництва стягнуто 21 грн. 25 коп. понесених витрат на сплату держмита та 59 грн. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Решта частина заявлених позовних вимог залишена без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що Підприємство без будь-яких правових підстав користується вищеназваним комунальним майном та чинить перешкоди Представництву в користуванні ним, у зв’язку з чим зобов’язане усунути ці перешкоди та підлягає виселенню. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази використання спірних приміщень Товариством, то в задоволенні позову, в частині виселення останнього, слід відмовити. Вимоги про усунення перешкод в користуванні спірними приміщеннями з боку Товариства підлягають задоволенню, виходячи з того, що саме Товариство, як засновник Підприємства, передало в статутний фонд останнього спірні будівлі та споруди, які Підприємство вважає своєю власністю. Понесені Представництвом судові витрати по справі покладені судом на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

В апеляційній скарзі Підприємство просить рішення місцевого суду скасувати, оскільки при його ухваленні суд не повністю з’ясував обставини, які мають значення для справи (щодо правового режиму спірного нерухомого майна), висновки суду не відповідають обставинам справи (зокрема, висновки щодо наявності перешкод у здійсненні права власності з боку Товариства), а також не були доведені обставини, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими (здійснення перешкод у користуванні спірним майном з боку Підприємства), та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог Представництва. В судовому засіданні представник Підприємства доводи апеляційної скарги підтримав.

У відзиві на апеляційну скаргу Представництво просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу Підприємства - без задоволення. В судовому засіданні представник Представництва доводи відзиву на апеляційну скаргу підтримав.

В судовому засіданні представник Товариства пояснив, що судове рішення Товариством не оскаржено та останнє не уповноважувало Підприємство на подачу апеляційної скарги від імені Товариства. Але, апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована і не підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і правильно встановлено судом першої інстанції, згідно свідоцтва про право власності серії САА № 435582, виданого 10.08.2004 р. на підставі рішення виконкому Одеської міської ради від 27.05.2004 р. № 321, споруди та будівлі загальною площею 1001,7 кв.м., розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Заславського,9, є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Згідно Положення про представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, що затверджено рішенням останньої № 20-V від 07.03.2006 р., Представництво є уповноваженим міською радою виконавчим органом щодо управління комунальним майном м. Одеси, а тому спірні споруди та будівлі знаходяться в управлінні Представництва.

В обґрунтування правомірного займання спірних споруд та будівель Підприємство, при розгляді справи місцевим судом, посилалось на рішення господарського суду Одеської області від 06.08.2004 р. у справі № 30/106-04-3443, законність якого була підтверджена постановами апеляційного та Вищого господарського суду України від 12.04.2005 р., відповідно до яких за Підприємством визнано право власності на зазначені споруди та будівлі, та рішення господарського суду Одеської області від 27.07.2005 р. у справі № 9/219-04-7072, що набрало законної сили та яким визнані недійсними: п.1.1 рішення виконкому Одеської міської ради від 27.05.2004 р. № 321 в частині включення до переліку об’єктів комунальної власності будівлі, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Заславського,9, та свідоцтво про право власності від 10.08.2004 р., видане виконкомом Одеської міської ради, а також зобов’язано ОМБТІ та РОН скасувати реєстрацію права власності, здійснену на підставі зазначеного свідоцтва про право власності.

Але, як слідує з матеріалів справи, Постановою Верховного Суду України у справі №25-30/106-04-3443 всі судові рішення першої, апеляційної та касаційної інстанції –скасовані, а справа скерована на новий розгляд до суду першої інстанції.

За наслідками нового розгляду цієї справи, рішенням господарського суду Одеської області від 10.02.2006 р., що набрало законної сили, відповідно до постанови Одеського апеляційного господарського суду від 11.05.2006 р. та Постанови Вищого господарського суду України від 18.07.2006р. у справі №25-30/106-04-3443, Підприємству відмовлено у задоволенні його позовних вимог про визнання права власності на спірні будівлі та споруди, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Заславського,9.

Крім того, постановою господарського суду Одеської області від 26.09.2006 р. у справі №9/219-04-7072А, що набрала законної сили, відповідно до ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 05.12.2006 р., переглянуто за нововиявленими обставинами судове рішення від 27.07.2005 р. та останнє скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Підприємства про визнання недійсними: п.1.1 рішення виконкому Одеської міської ради від 27.05.2004 р. № 321 в частині включення до переліку об’єктів комунальної власності спірних приміщень споруд та будівель та свідоцтва про право власності від 10.08.2004 р., виданого виконкомом Одеської міської ради, а також зобов’язання ОМБТІ та РОН скасувати реєстрацію права власності, здійснену на підставі зазначеного свідоцтва про право власності.

Ретельно дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що спірні нежилі приміщення належать на праві власності територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради та ці приміщення без будь-яких правових підстав займає Підприємство, а тому підставне, відповідно до вимог ст.ст. 319,324,400 ЦК України та ст.ст. 48 –50 Закону України „Про власність”, зобов’язав останнього не чинити перешкоди Представництву в користуванні цими спорудами і будівлями та виселив Підприємство з них.

При викладених обставинах ствердження скаржника про те, що він не займає спірні приміщення та не чинить перешкоди Представництву в користуванні ними, до уваги прийнятими бути не можуть, оскільки вони повністю спростовуються вищенаведеними судовими рішеннями та актом обстеження і листом Товариства № 141 від 06.05.2004 р., а, крім того, представник Підприємства в ході розгляду справи апеляційним судом не спростовував факт користування Підприємством спірними приміщеннями.

Рішення місцевого суду в частині зобов’язання Товариства не чинить перешкоди Представництву в користуванні спірними нежилими приміщеннями Товариством не оскаржено. Доказів того, що останнє уповноважило Підприємство подати апеляційну скаргу в інтересах Товариства, в матеріалах справи не міститься, а тому судове рішення, в цій частині, слід вважати не оскарженим уповноваженою особою, тобто таким, з яким повністю погодилося Товариство.

Крім того, висновки суду першої інстанції про те, що вимоги про усунення перешкод в користуванні спірними приміщеннями з боку Товариства підлягають задоволенню, виходячи з того, що саме Товариство, як засновник Підприємства, передало в статутний фонд останнього спірні будівлі та споруди, які Підприємство вважає своєю власністю, не спростовуються матеріалами справи та самим Товариством і Підприємством, у зв’язку з чим колегія суддів вважає рішення місцевого суду і в цій частині законним та обґрунтованим та не оскарженим уповноваженою особою -  Товариством.

Понесені судові витрати по справі правомірно покладені судом першої інстанції на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99,101–105 ГПК України, колегія суддів –

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської області від 19 квітня 2007 року у справі № 30/201-04-7136 –залишити без змін, а апеляційну скаргу Підприємства „СТК Центральне” заснованого на власності об’єднання громадян Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України, м. Одеса –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                                         Шевченко В. В.

Судді:                                                                                                Бєляновський В. В.

Мирошниченко М. А.