ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2007 р.                                                            Справа № 47/206-07

вх. № 4837/5-47

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Шелудько О.А. за довіреністю б/н від 17.04.2007р.  відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "777", с. Новопокровка

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківагро - 2000", с. Аркадівка

про стягнення 184745,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 184745,12грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов"язань на підставі договору купівлі-продажу №21 від 09.01.2004р. Крім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого держмита у розмірі 1847,45грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Відповідач  в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача господарським судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу № 21 від 09.01.2004р. строком дії до 31.12.2006р.

Відповідно до умов даного договору продавець зобов"язується передати у власність покупця товар, а покупець у свою чергу зобов"язався прийняти та оплатити його на умовах передбачених цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач поставив відповідачу товар (паливно-мастильні матеріали) згідно видаткових накладних на загальну суму 962227,38грн., а відповідач у свою чергу за отрианий товар перерахував на розрахунковий рахунок позивача 478646,76грн. та розрахувався з позивачем насінням соняшника на суму 298835,50грн., що підтверджується накладною №1584.

Таким чином станом на 02.04.2007р. заборгованість відповідача перед позивачем становить у розмірі 184745,12грн.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд   у  визначеному  законом  порядку  встановлює наявність  чи  відсутність  обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості відповідачем не сплачена. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в сумі заборгованості у розмірі 184745,12грн.

Позивач у позовній заяві заявив клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на  та майно, що належить відповідачу у розмірі позовних вимог. Суд розглянувши дане клопотання   відмовляє позивачу у задоволенні його  оскільки: позивач не надав обгрунтованого підтвердження того, що  невжиття таких заходів  може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 1847,45грн. та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень слід покласти на відповідача з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 526, 530  Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженоювідповідальністю "Харківагро-2000" (Харківська область, Шевченківський район, с. Аркадівка, р/р0000 в АКІБ "УкрСиббанк" м. Харкова, МФО 351641) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "777" (63523, Харківська область, Чугіївський район, смт. Новопокровка, вул. Миру, 13, р/р 260021564 в ХОД "Райффайзен Банк Аваль" м. Харкова, МФО 350589, ) заборгованості у розмірі 184745,12грн., держмита у розмірі 1847,45грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесуу розмірі 118,00грн.

3. В задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя