ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  27/236

05.06.07

За позовом                 Товариства з обмеженою відповідальністю «Продмаш»

до                                 Акціонерного товариства відкритого типу «Святошино»

про                               стягнення 7317,63 грн.

Суддя: Дідиченко М.А.

Секретар: Приходько Є.П.

Представники:

від позивача               Сердюк І.В. –довіреність № 05/96 від 24.05.07р.

від відповідача           не з’явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Контрактом № 3993 від 12.04.06р. у розмірі 6721,00 грн. –основного боргу, 382,22 грн. –штрафу, 66,55 грн. –3% річних та 147,86 грн. –індексу інфляції.

Ухвалою суду від 28.04.07р. порушено провадження у справі та призначено розгляд на 05.06.07р.

У судовому засіданні 05.06.07р. позивач підтримав заявлені позовні вимоги та надав довідку управління статистики про знаходження відповідача у ЄДРПОУ.

Відповідач у судове засідання не з’явився, відзив на позовну заяву не надав, вимог суду, викладених в ухвалі від 28.04.2007р. та не виконав.

Особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз'яснення Президії ВАСУ від 18.09.97р. № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,  суд -

ВСТАНОВИВ:

12.04.2006р. між сторонами було укладено Контракт № 3993  (далі –договір), відповідно до умов якого позивач зобов’язаний був передати відповідачу машину Б3-ОМВ-6 (далі - обладнання) на лінію розливу молока, а останній -  прийняти та оплатити її.

У Додатку № 1 до договору сторони встановили вартість машини Б3-ОМВ-6 у розмірі 128 921,00 грн.

У п. 5.1 договору зазначено, що відповідач повинен розрахуватись з позивачем за поставлене обладнання наступним чином:

- 61 100,00 грн. –попередня оплата;

- 36 660,00 грн. –через 15-ть днів після здійснення попередньої оплати;

- 24 440,00 грн. –по факту виготовлення обладнання;

- 6721,00 грн. –протягом 3-х банківських днів з моменту підписання акту приймання обладанання у експлуатацію.

Виконуючи умови договору позивач передав відповідачу машину Б3-ОМВ-6, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 101867 від 09.11.06р. та довіреністю ЯМС № 660859 від 09.11.06р.

На підставі наданих позивачем доказів, судом встановлено, що Акт приймання обладанання у експлуатацію був підписаний відповідачем 15.12.06р.

У вказаний в договорі строк відповідач розрахувався з позивачем частково у розмірі 122 200,00 грн., що підтверджується банківськими виписками, які додані до матеріалів справи, та на момент подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становила 6721,00 грн.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 655 ЦК України).

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст. 692 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по договору у розмірі 6721,00  грн. є доведеною та обґрунтованою.

У зв’язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань за договором, позивач просить суд стягнути з останнього штраф у розмірі 382,22 грн. за період з 20.12.06р. по 20.04.07р.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч.1 ст. 548 ЦК України).

У пункті 9.2 договору сторони встановили, що у випадку порушення відповідачем строків оплати, останній сплачує позивачу штраф у розмірі 0,2% від неоплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що сторонни у п.9.2 договору мали на увазі стягнення саме пені, а не штрафу.

Відповідно до п.5.1 договору, відповідач повинен був розрахуватись з позивачем протягом 3-х банківських днів з моменту підписання акту приймання обладанання у експлуатацію.

Як було встановлено судом, відповідач підписав вищевказаний акт 15.12.06р.

Таким чином,  відповідач повинен був розрахуватись з позивачем до 20.12.06р.

Згідно ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст. 231 Господарського кодексу України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, розмір пені становить: 382,22 грн.

6721,00 грн. (заборгованість відповідача) х 17 % (подвійна облікова ставка НБУ) х 121 днів (період з 20.12.06р. по 20.04.07р.) : 365 днів.

На підставі вищевикладеного, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 382,22 грн.

У позовній заяві позивач просить суд також стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 66,55 грн. та індекс інфляції у розмірі 147,86 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як було встановлено судом, відповідач повинен був розрахуватись з позивачем до 20.12.06р.

Отже, саме з 20.12.06р. позивач вправі нараховувати 3% річних та індекс інфляції.

Таким чином, розмір 3% річних становить: 66,55 грн.

6721,00 грн. (заборгованість відповідача) х 3% х 121 (днів період з 20.12.06р. по 20.04.07р.) : 365 днів.

Розмір індексу інфляції становить: 147,86 грн.

6721,00 грн. (заборгованість відповідача) х 100,9 % (індекс інфляції у грудні 2006р.) х 100,5% (індекс інфляції у січні 2007р.) х 100,6 % (індекс інфляції у лютому 2007р.) х 100,2 % (індекс інфляції у березні 2007р.) –6721,00 грн.

На підставі вищевикладеного, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та індексу інфляції у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, при задоволенні позову витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Приймаючи до уваги вищезазначене та керуючись ст.ст. 33,34,49,82-85 Господарського процесуального кодексу, ст.ст. 525,526,548,549,655,663 ЦК України, ст.ст. 230,231,232 Господарського кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.  Позов задовольнити повністю.

2.  Стягнути з Акціонерного товариства відкритого типу «Святошино»(03115, м. Київ, вул. Кричевського, 19, ) з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Продмаш» (72310, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 57, ) суму заборгованості  у розмірі 6721,00 грн., суму штрафу у розмірі 372,50 грн., 3% річних у розмірі 66,55 грн., суму індексу інфляції у розмірі 147,86 грн., суму державного мита у розмірі 102,00 грн., витрати  на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

3.  Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                                                        М.А. Дідиченко