ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  13/2132а

"12" червня 2007 р.

Господарський суд Черкаської
області в складі судді Скиби Г.М. при секретарі Дяченко Т.В. у відкритому
судовому засіданні в м. Черкаси розглянув справу за позовом

Приватного підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 ( адреса для листуванняАДРЕСА_2)

до відповідачів - Катеринопільської
районної державної адміністрації, вул. Леніна, 49а, смт. Катеринопіль,
Черкаської обл.

та Управління праці та соціального
розвитку населення Катеринопільської РДА, смт. Катеринопіль

про визнання дій протиправними та
стягнення 30 953, 45 грн. боргу та пені

за участю представників сторін:

позивача -ОСОБА_2, ОСОБА_3 -за
довіреністю від 19.03.2007р.;

І відповідача -Кучеренко Л.В. -за
дорученням № 133/02-21 від 08.05.2007р.;

ІІ відповідача - Гавриш М.Л. -за
дорученням № 133/02 -21 від 08.05.2007р.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідачів, розглянувши наявні матеріали справи, господарський
суд ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про
визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення
Катеринопільської державної адміністрації щодо утримання перерахованих СПД
-приватному підприємцю  ОСОБА_1
відшкодувань по витратах на  пільгове
перевезення громадян у 2004р. в сумі 28139 грн. 50 коп. та просить стягнути з
ІІ відповідача - Управління праці та соціального захисту населення
Катеринопільської РДА - на користь приватного підприємця ОСОБА_1 28139 грн. 50
коп. заборгованості та пеню в сумі 2813 грн. 95 коп.

Свої вимоги позивач мотивує
наступним:

Ст. 36 Закону України «Про
автомобільний транспорт»встановлено заборону пасажирському перевізнику
відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом.
Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність
згідно з законом.

09.09.2003р. ППОСОБА_1 зареєстрований
Катеринопільською районною державною адміністрацією як фізична особа
підприємець.

На підставі ліцензії серії НОМЕР_1.
Державним департаментом автомобільного транспорту України Міністерства
Транспорту України позивач займається підприємницькою діяльністю у сфері
перевезення пасажирів у Катеринопільському районі.

10.11.2003р. між позивачем та І
відповідачем було укладено договір на перевезення пасажирів на 2004 рік.

На виконання умов договору між
позивачем та відповідачем було підписано
01.01.2004р. строком на один рік три договори про державне замовлення на
пільговий проїзд окремих категорій громадян на приміських маршрутах
-Катеринопіль - Кобиляки;

-          Катеринопіль - Ямпіль;

-          Катеринопіль - Ярошівка.

Відповідно до умов договорів про
компенсацію відповідач зобов'язався компенсувати позивачу кошти на пільговий
проїзд пільговиків на відповідному автобусному маршруті в межах коштів за
рахунок субвенцій державного бюджету шляхом перерахування у п'ятиденний термін
з дня надходження на рахунок райдержадміністрації субвенції з державного
бюджету районним бюджетом.

Впродовж 2004р. позивач надавав
послуги з перевезення пасажирів на пільгових

умовах автобусними маршрутами
загального користування за визначеними напрямками та надавав розрахунки на
відшкодування витрат від пільгового перевезення громадян  за формою, розробленою комісією
Катеринопільської РДА та погодженою з районним фінансовим управлінням. І
Відповідач здійснював компенсаційні платежі позивачу за вказаний період.

По закінченні 2004р. між сторонами
було переукладено договори на пільгове перевезення громадян у 2005р. У 2005р.
через неналежне фінансування відповідач здійснював компенсаційні виплати
позивачу нерегулярно, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем,
яка в липні місяці становила 28139 грн. 50 коп. і у цьому ж місяці була
анульована відповідачем без надання позивачу будь-яких пояснень.

За наслідками звернення позивача,
йому була видана довідка про те, що згідно з Актом КРВ у Катеринопільському
районіНОМЕР_2 перевірки правильності нарахування  компенсації за пільговий проїзд громадян
автомобільним транспортом за 2004р. та 1 квартал 2005р., відповідачем методом
«STORNO»відшкодовано суми перерахованих позивачу незаконних відшкодувань витрат
від пільгового перевезення громадян, сплачених відповідачем у 2004р.

Позивач вважає, що відповідач,
скориставшись владними повноваженнями, безпідставно утримав з позивача 28139
грн. 50 коп., які є предметом спору і позивач просить їх стягнути з ІІ
відповідача.

Позивач з посиланням на норми ст.ст.
230, 232 ГК України просить стягнути з ІІ відповідача 2813 грн. 95 коп. пені за
користування чужими грішми, вважаючи, що ІІ відповідач порушив вимоги Закону
України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Представники І та ІІ відповідача
проти позовних вимог заперечили та вказали, в січні 2004р. від позивача
надходили розрахунки на відшкодування витрат по перевезенню на загальну суму
6008 грн. В порушення п.п. 1,2 Закону України від 16.07.1999р. № XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»в розрахунках позивача
відсутня кількість виконаних рейсів та кількість перевезених пільговиків. Дані
розрахунки позивач визначив та провів самостійно, тому кошти в сумі 6008 грн.
відшкодовані незаконно, оскільки при співставленні розрахунків позивача було
встановлено, що протягом січня-грудня 2004р. систематично завищувалась вартість
квитків і тим самим завищувались відшкодування позивачу. Між управлінням праці
та соціального захисту населення та заявником складено та підписано акт звірки
розрахунків ф. №3-пільга, що підтверджує, що позивач був ознайомлений з
актом  КРВ в Катеринопільському районі.

І Відповідач вказує, що позов  поданий з порушенням строку звернення до
адміністративного суду, оскільки відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Оцінюючи зібрані в справі докази суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних
підстав:

-          вимога до І відповідача
-Катеринопільської РДА -взагалі не

сформульована
та не заявлена; І та ІІ відповідач -самостійні юридичні особи, які
підпорядковані одна одній лише в порядку адміністрування діяльності;

-          відносини між сторонами слід
розцінювати як господарсько-

адміністративні
з елементами бюджетного фінансування, що виникли на підставі державного
замовлення на перевезення пільгової категорії громадян;

-          при проведенні розрахунків сторони
мають керуватися вимогами

Бюджетного
кодексу України, оскільки мова йде про цільове фінансування за рахунок бюджету;

- 2004, 2005, 2006 бюджетні
роки закінчилися відповідно 31 грудня 2004, 31 грудня 2005, 31 грудня 2006
року;

- кошторисом видатків
Катеринопільської РДА та Управління праці не передбачено відшкодування
заборгованості минулих років за угодами на перевезення пільговиків;

- відповідно вимог ст. 99
Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк позовної давності. Позивач дізнався про порушення
свого права в червні 2005 року і мав достатньо часу для звернення до суду за
захистом свого порушеного права та інтересу. Об'єктивних перепон для
застосування розумного строку на судовий захист своїх прав позивач не мав;
пропуск строку на звернення до суду є підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог;

- докази ІІ відповідача про
те, що у позивача працює лише один найманий працівник, що не дозволяє
нормативно надавати послуги на трьох окремих маршрутах перевезень пасажирів
-позивачем не спростовані;

- за період з січня 2004
року по квітень 2005 року пільгові категорії громадян посадку на
автостанціях  не проводили, позивач не
реєстрував на автостанціях кількість пільговиків на маршруті.

- позивачем не вказано, які дії І чи
ІІ відповідачів призвели до порушення

його
прав.

В
задоволенні позову належить відмовити.

Судовий збір та судові витрати на
підставі ст. 94 КАС України покладаються на позивача та не стягуються.

Керуючись ст.ст. 157, 162, 163, 167
КАС  України, Господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні  позовних вимог - відмовити.

Постанова (судове рішення) набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання постанови,
оформленої відповідно до вимог ст. 167 КАС України. Сторони у справі протягом
10 днів мають право подати заяву про намір оскарження та в 20 денний строк
подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказану постанову через
господарський суд Черкаської області.

Суддя
Скиба Г.М.