ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007 р.
№ 21/28/06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого  -                                      Ткаченко Н.Г.

Суддів -                                                   Катеринчук Л.Й.

Панової І.Ю.

За участю : представника  ТОВ "Мелітопольський ринок"  -   Шмиголя О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну                        скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції

на ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.09.2006 р. та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від  09.11.2006 р.  по справі № 21/28/06 за заявою Акціонерного банку "ТАС –Бізнесбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський ринок"  про банкрутство., -

В С Т А Н О В И В :

Кредитор –АБ "ТАС –Бізнесбанк" 25.01.2006 р. звернувся з заявою до суду  про порушення справи про банкрутство ТОВ "Мелітопольський ринок",   внаслідок його  фінансової неспроможності.

Ухвалою арбітражного  суду Запорізької області  від 30.01.2006 р. було порушено провадження по справі №21/28/06 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський ринок" .

Ухвалою господарського  суду Запорізької області  від                10.05.2006 р. по справі № 21/28/06 була введена процедура санації боржника -  ТОВ "Мелітопольський ринок" строком до 10.05.2007 р., призначено керуючим санацією боржника арбітражного керуючого Довганчука С.М.

Ухвалою  господарського суду Запорізької області від  08 вересня              2006 р. по справі №21/28/06 /суддя  Черкаський В.І./ затверджено звіт керуючого санацією боржника Довганчука С.М., затверджено звіт про оплату послуг та відшкодування витрат керуючого санацією Довганчука С.М.,  затверджено мирову угоду від 04.09.2006 р., провадження по справі припинено.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 09 листопада 2006 р. по справі № 21/28/06  / судді :  В.А.Кричмаржевський, Т.В.Мойсеєнко, О.П.Радченко/ ухвала господарського суду Запорізької області від 08.09.2006  р. залишена без змін, а апеляційна скарга  Мелітопольської ОДПІ без задоволення.

В касаційній скарзі  кредитор -  Мелітопольська об'єднана державна податкова інспекція просить  ухвалу господарського суду Запорізької  області від  08.09.2006  р.  та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 09.11.2006 р., скасувати, посилаючись на те, що вони постановлені з порушенням норм матеріального та  процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу боржник –ТОВ  "Мелітопольський ринок" просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення суду першої та апеляційної інстанції  - без змін, посилаючись на те, що висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представника боржника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга  підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Затверджуючи мирову угоду, укладену 04.09.2006 р., між кредиторами та ТОВ "Мелітопольський ринок", господарський суд як першої так і апеляційної інстанції, виходив  з того, що   вимоги щодо форми, змісту  мирової угоди,  умов  та строків її укладання, які встановлені ст.ст. 35, 36, 37   Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, сторонами  мирової угоди  дотримані, а саме :  рішення про  укладання мирової угоди як з боку  кредиторів, так і збоку боржника  прийнято і сама угода підписана повноваженими сторонами (п.п.3,4 ст. 35 Закону); мирова угода укладена щодо вимог передбачених              ст. ст. 31, 36 Закону. Отже, мирова угода не містить положень, які б суперечили діючому законодавству.

Але з такими висновками суду погодитись не можна.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім  переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства  рішення суду  є законним тоді,  коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційної інстанції зазначеним вище вимогам не відповідають.

Так,  суди попередніх інстанцій, належним чином  не  з’ясували  дійсні обставини справи,  не дали  належної оцінки  всім  зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін та належним чином законодавчо не обґрунтували свої висновки.

Згідно зі ст.41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Мирова угода в процедурі банкротства - це механізм фінансового оздоровлення не платоспроможного підприємства, яка  створює баланс інтересів, воно є підсумком всієї процедури банкротства та результатом всіх проведених спеціальних заходів по фінансовому оздоровленню боржника, передбачених процедурою банкротства.

Відповідно до ст.35 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або  визнання його банкрутом”   під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін.  Мирова угода може бути укладена на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство.  Рішення про укладення мирової угоди від імені кредиторів  приймається комітетом кредиторів більшістю голосів кредиторів - членів комітету та вважається прийнятим за умови, що всі кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника, висловили письмову згоду на укладення мирової угоди.  Рішення про укладення мирової угоди приймається від імені боржника керівником боржника чи арбітражним керуючим (керуючим санацією, ліквідатором), які виконують повноваження органів управління та керівника боржника і підписують її.  Від імені кредиторів мирову угоду підписує голова комітету кредиторів.

Як вбачається із матеріалів справи,  на засіданні комітету кредиторів  04.09.2006 р., де було прийнято  рішення про затвердження  мирової угоди,  був присутній один кредитор –АБ "ТАС-Бізнесбанк". Господарськими судами попередніх інстанцій,  не досліджені фактичні обставини, а саме, не було перевірено чи були належним чином повідомлені всі кредитори   ТОВ "Мелітопольський ринок" про збори кредиторів, не було перевірено повноваження обраного комітету кредиторів, на якому було прийнято рішення про звернення до суду з клопотанням про затвердження мирової угоди.

07.09.2006 р. до суду подано клопотання комітету кредиторів  про затвердження мирової угоди, затвердження звіту керуючого санацією боржника, затвердження звіту про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, та затвердження установленого комітетом кредиторів додаткової винагороди керуючому санацією в розмірі 60 тис. грн. за рахунок коштів ТОВ "Мелітопольський ринок".

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або  визнання його банкрутом” про дату розгляду мирової угоди господарський суд повідомляє сторони мирової угоди. В порушення даної норми, в судовому засіданні 07.09.2006 р. вищезазначене клопотання комітету кредиторів прийнято до розгляду та оголошено перерву   до 08.09.2006 р. з метою надання заперечень на надану мирову угоду.

Мирова угода від 04.09.2006 р., яка затверджена ухвалою господарського суду першої інстанції від 08.09.2006 р.,  в порушення вимог  ч.2 ст.36 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або  визнання його банкрутом”  не підписана начальником Мелітопольської ОДПІ (т.3 а.с.125).

Згідно з ч. 4 ст. 37 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” мирова угода має містити положення про розміри, порядок і строки виконання зобов'язань боржника, а також про відстрочку чи розстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини. Крім цього, мирова угода може містити і інші умови, зокрема виконання зобов'язань боржника третіми особами, обмін вимог кредиторів на акції боржника та інші не заборонені законом способи виконання вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України   “Про відновлення платоспроможності боржника або  визнання його банкрутом” при затвердженні мирової угоди господарський суд зобов’язаний перевірити порядок укладення мирової угоди, встановлений  Законом,  та відповідність умови мирової угоди чинному законодавству.

Як вбачається з матеріалів справи, умови  спірної мирової угоди  передбачають повне погашення заборгованості перед кредиторами четвертої та шостої  черги, розстрочку платежів кредиторам першої та третьої черги. При цьому, повне погашення заборгованості перед кредиторами четвертої та шостої  черги повинно відбуватися шляхом переказу боргу на Приватне підприємство фірма "Леслі", відповідно до договору уступки вимоги від 06.09.2006 р.  Даним договором було передбачено уступку право вимоги АБ "ТАС-Бізнесбанк"  до ТОВ "Мелітопольський ринок" на загальну суму 37391901 грн.   Заходом, за рахунок   якого буде відбуватись розстрочка платежів за кредиторськими вимогами першої та третьої черги, в мировій угоді  не зазначений.

Господарський суд Запорізької  області, затверджуючи  мирову угоду  від 04.09.2006 р. укладену між ТОВ "Мелітопольський ринок" та кредиторами,   в порушенні вимог Закону України   “Про відновлення платоспроможності боржника або  визнання його банкрутом”,  належним чином не дослідив істотні умови даної мирової угоди, не з’ясував чи відповідає дана мирова угода нормам чинного законодавства, та чи не порушує укладена мирова угода прав та законних інтересів сторін.

Враховуючи викладене, постановлені по справі ухвалу господарського суду  Запорізької області від 08.09.2006 р. та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від  09.11.2006 р., не можна визнати як такі, що відповідають вимогам закону і вони підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117 –1119, 11110- 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції задовольнити.

Ухвалу господарського  суду Запорізької області від 08.09.2006 р. та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від  09.11.2006 р.  по справі № 21/28/06  скасувати.

Справу № 21/28/06   направити на розгляд до господарського суду першої інстанції.

Головуючий -                                                                   Н.Г. Ткаченко

Судді -                                                                                  Л.Й. Катеринчук

І.Ю. Панова