ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"02" серпня 2007 р.
Справа №  15/151

Господарський суд Кіровоградської області у складі колегії суддів головуючий суддя Хилько Ю.І.,  судді Тимошевської В.В.,  судді Деревінської Л.В.. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 15/151

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" м. Київ

до 1-го відповідача: Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки в Кіровоградській області, м. Кіровоград

до 2-го відповідача: Головного управління МНС України в Кіровоградській області, м. Кіровоград

про скасування припису про застосування запобіжного заходу № 30 від 28.03.07р.

за участю представників:

від позивача - Галушко С.І , довіреність № ЮР- 289/д  від 20.04.07;

від позивача - Недашковський В.М. , довіреність № ЮР- 288/д  від 20.04.07;

від відповідача 1 - Бокій Р.Г. , довіреність № 11/5995  від 25.07.07;

від відповідача 2 –участі  не  брали. В судовому  засіданні   26.07.2007 року  Кравцов О.М. , довіреність № 11/668  від 29.01.07;  Через канцелярію  суду  надійшло клопотання про  розгляд  справи  за  відсутністю  представника  відповідача 2  через  неможливість  забезпечити  його явку  в судове засідання.

при секретарі судового засідання -  Волоткевич   А.В.

Час прийняття  вступної та  резолютивної частини постанови: 17:50.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників   позивача та відповідачів  1 і 2, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Позивач не погоджується з   рішенням  відповідача 1 , які оформлені  приписом про застосування запобіжних заходів №30  від 28.03.2007 року, оскільки  вважає, що   вказані в приписах  порушення  взагалі не мали місце, а дії  суб'єкта владних повноважень- державного інспектора з цивільного захисту  та техніки  безпеки  Кіровоградської області  такими, що вчинені за  відсутності  законних  підстав та  відповідних повноважень.

Вказані в  приписі  порушення в  роботі  АЗС    по вул. Степовій, 1 в селищі Знам'янка - Друга м. Знам'янка Кіровоградської    області  не допускались, а  тому  не могли  бути  підставою для  припинення діяльності АЗС.  Однак  відповідачем  1  визначено, що   для винесення рішення про застосування запобіжних заходів з боку державної інспекції з цивільного захисту та техніки безпеки Кіровоградської області до АЗС підприємства ВАТ “Укрнафта”  є  наступне. На  думку  відповідача  1  приміщення та технологічне обладнання автозаправної станції експлуатується з порушенням вимог чинного законодавства у сфері цивільного захисту та технічної безпеки, а саме:

-Не     проведено    мікрофільмування     проектно-технічної документації з метою  закладання  до регіонального  страхового  фонду документації, що визнано   порушенням     Закону України “Про страховий фонд документації України”;

-Не укладено угоду на аварійно - рятувальне обслуговування з  державними аварійно -рятувальними службами (підрозділами) в порушення    Постанови КМ України від 4 серпня 2000 р. № 1214 “Про затвердження переліку об'єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами”, Наказу МНС України від 17 листопада 2003 року № 440, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 грудня 2003 року № 1125/8446;

-Не   встановлено   систему  раннього   виявлення   надзвичайних   ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення  в порушення  вимог   Наказу МНС України від 15 травня 2006 року № 228 “Про затвердження Правил улаштування, експлуатації та технічного обслуговування систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення”, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 липня 2006 року № 785/12659, ст.. 8 Закону України “Про цивільну оборону України”, ст. 25 Закону України “Про захист населення і території від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру”;

-Відсутній дозвіл на експлуатацію об'єкта підвищеної небезпеки  від органів місцевого самоврядування, що  є  порушенням    ст. 13 Закону України “Про об'єкти підвищеної небезпеки" від 18 січня 2001 року №2245-111.

Спростовуючи   наявність  підстав  для  внесення  спірного припису  позивач  вважає, що    вказані   порушення в Приписі  взагалі не мають місця, а дії суб'єкта владних повноважень —державного інспектора з цивільного захисту та техніки безпеки Кіровоградської області такими, що вчинені за відсутності повноважень, що є порушенням  законних прав та інтересів. На  думку  відповідача  при  розгляді  спору необхідно врахувати наступне.

Відповідно до преамбули Закону  України  “Про страховий фонд документації  України”(надалі Закон), цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади створення, формування, ведення і використання страхового фонду документації України, а також функціонування державної системи страхового фонду документації.

Згідно частини 6 ст. 11 Закону  встановлено формування  страхового фонду документації України:  прийняття до експлуатації закінчених будівництвом (реконструкцією) об'єктів здійснюються лише за умов закладення технічної та проектної робочої документації до страхового фонду документації України, що підтверджується відповідними актами, які видає Державний департамент страхового фонду документації.

Виходячи з контексту вище вказаної норми,  позивач  вважає, що вона  стосується виключно об'єктів, які приймались до експлуатації закінчених будівництвом (реконструкцією). А отже мікрофільмування проектно-технічної документації, проводиться перед прийняттям до експлуатації закінченого будівництвом об'єкта. Автозаправна станція, щодо якої  вжито запобіжний захід, була прийнята у експлуатацію згідно акта  державної технічної комісії про готовність закінченого будівництва об'єкта до експлуатації з 2 серпня 2004 року.

Відповідно до частини 2 ст. 11 Закону, формування страхового фонду документації України провадиться на плановій основі шляхом розроблення та реалізації галузевих і обласних (регіональних) програм створення страхового фонду документації. А отже в будь якому випадку вимога, щодо проведення мікрофільмування проектно-технічної документації з метою закладання регіонального страхового фонду документації, може відбуватись лише після порушення запланованого проведення формування страхового фонду документації України.

Відповідно до ч.2. ст. 19 Конституції України державні органи та їх  посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та законами.

Закон   не  надає     прав державному інспектору з питань цивільного захисту та техногенної безпеки, вимагати та застосовувати запобіжні заходи по питанню формування страхового фонду документації України.

Підставою  для  вимоги   інспекції  щодо  укладання  угоди на аварійно-рятувальне обслуговування з державним аварійно-рятувальними  службами (підрозділами) є посилання на Постанову КМ України № 1214 від 4 серпня 2000 року “Про затвердження переліку об'єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами”(надалі Постанова), та Наказ Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від Чорнобильської катастрофи від 17 листопада 2003 року за № 1125/8446 (надалі Наказ, ), яким був затверджений Порядок обслуговування об'єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами (надалі Порядок).

В своїх обґрунтуваннях при посиланні на Постанову, інспекція вказує  на Перелік об'єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому на договірній основі обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами (надалі Перелік), що затверджений вище зазначеною Постановою. Вказуючи при цьому на те, що до даного Переліку входить хімічна та нафтохімічна промисловість, до якого відносяться автозаправні станції.

З позицією державної інспекції цивільного захисту та техногенної  безпеки позивач  не погоджується, оскільки   автозаправна станції є лише об'єктом торгівлі нафтопродуктів. А отже АЗС, виходячи з того, що загалом термін “промисловість”має розумітись як сукупність підприємств (фабрик, заводів, електростанцій, шахт і т. ін.), на яких виробляються знаряддя праці, добувається та обробляється сировина, виготовляється частина предметів споживання, не може відноситись до хімічної та нафтохімічної промисловості

Виходячи з того що Порядок обслуговування об'єктів та окремих територій     державними     аварійно-рятувальними          службами     був  затверджений на виконання розпорядження КМ України від 2 жовтня 2003  року № 589-р. (надалі Розпорядження), відповідно до п. 2 якого, МНС, Мінагрополітики, Мінпромполітики, Мінпаливенерго, НАК "Нафтогаз України", НАК "Надра України"   у тримісячний строк після затвердження Порядку визначення розмірів оплати послуг з обслуговування об'єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами  зобов'язані  вжити заходів для укладення підприємствами, установами і організаціями, що належать до сфери їх управління чи перебувають у їх підпорядкуванні, на які поширюється дія постанови Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2000 р. N 1214 "Про затвердження переліку об'єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами", відповідних договорів з державними аварійно-рятувальними службами, не може бути застосований до автозаправної станції.

Крім  того, відповідно до Плану усунення недоліків виявлених при перевірці ПНО та ОПН ВАТ “Укрнафта” в Кіровоградській області в результаті інспекторських перевірок державними інспекторами ЦЗ та ТБ РВ ГУМНС України в Кіровоградській області по обладнанню АЗС системами раннього виявлення НС згідно наказу МНС № 288 за 2006 р. (надалі План), затвердженого начальником ВРНП ВАТ “Укрнафта”, який погоджено з начальником ВДЩЗ та ТБ ГУМНС України в Кіровоградській обл.. В.М.Пічкуренко, початок робіт по розробці документації та улаштуванню системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення на автозаправній станції має розпочатись з четвертого кварталу 2007 року.

Позивачем  не визнається  також   факт   наявності  порушень, пов'язаних  з     відсутністю дозволу на експлуатацію об'єкта підвищеної небезпеки, що має бути отриманий від органів місцевого самоврядування,  оскільки  до Знам'янської селищної ради був поданий лист-звернення вих. № 56 від 02.04.2007 року, про надання відповідного дозволу, до якого були долучені всі необхідні документи, що передбачені ст. 13 Закону України “Про об'єкти підвищеної небезпеки”.

До даного часу Знам'янською селищною радою питання, щодо надання  дозволу на експлуатацію об'єкта підвищеної небезпеки - автозаправну станцію, розглянуто не було.

Представники  відповідача  1  та  відповідача 2    спростували   посилання  позивача  про  відсутність  підстав  для  вжиття  запобіжних  заходів,  вважають   дії  державного інспектора  правомірними, а   спірний  припис  таким, що  не підлягає  до скасування.

Проаналізувавши  правовідносини між  учасниками спору  та  надавши  їм  правову  оцінку,  колегія  суддів  приходить  до переконання, що  позовні вимоги не  є  обгунтованими, в  позові  необхідно  відмовити.

Такий  висновок  господарський  суд зробив  на підставі наступного.

Повноваження  посадової  особи  відповідача 1,  яка  видала  оскаржуваний  акт,   є  п. 3.1. наказу МНС України від 27 березня 2006 року № 170 “Про Інструкції про порядок та умови застосування запобіжних заходів   особами Державної інспекції цивільного захисту та техногенної  безпеки,   зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 травня 2006 року за /12480, яким  визначено,  що   посадові особи Державної інспекції цивільного захисту та  техногенної   безпеки  в разі порушення вимог чинного законодавства  у  сфері  цивільного  захисту   та техногенної безпеки призупиняють до їх усунення експлуатацію та роботу підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів,   дільниць, машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, обмежують, зупиняють роботи з будівництва, реконструкції, розширення об'єктів, якщо ці порушення створюють загрозу життю або здоров'ю людей.

За результатами перевірки АЗС  ВАТ “Укрнафта” виявлено наступні порушення:

Проектно-технічну   документацію   не   закладено   до   регіонального страхового фонду документації ДДСФД МНС України, отже порушено вимоги частини 5 ст. 11 Закону України “Про страховий фонд документації України”, і саме: здача в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта з невиконанням його   обов'язкових умов закладення технічної та проектної робочої документації до  страхового  фонду   документації   України.   Також   потрушено   вимоги   п.   6  спільного    наказу     Міністерства    будівництва,     архітектури     та    житлово-комунального господарства України і МНС України від 11  квітня 2006 року 1109/213 “Про затвердження переліку об'єктів і споруд, за якими проектна   документація   закладається   до    страхового    фонду   документації   України”,  зареєстрованого   в   Міністерстві   юстиції   України   27   квітня   2006   року   за № 500/12374, оскільки АЗС  ВАТ “Укрнафта”внесено до   державного     реєстру  як  потенційно небезпечний  об'єкт.

Крім  того,  вказаним  Законом   (ст.5) визначено повноваження центрального органу виконавчої  влади з питань надзвичайних  ситуацій та  у  справах захисту  населення від наслідків  Чорнобильської  катастрофи та  визначено  цей  орган головним органом виконавчої  влади щодо забезпечення реалізації державної  політики у  сфері створення та  функціонування  державної  системи страхового  фонду  документації.

Поряд з цим,  за приписом ст. 28  вказаного  Закону  порушення  законодавства  України про страховий  фонд  документації  України тягне  за  собою відповідальність суб'єктів  державної  системи  страхового  фонду  документації та  інших  юридичних і   фізичних осіб,  встановлену  чинними законами  України.

Враховуючи   те,   що   проектна   документація   на   АЗС   закладається   до страхового фонду документації України для проведення аварійно-рятувальних та відновлювальних робіт під час ліквідування надзвичайних ситуацій, невиконання зазначеного  заходу  може  спричинити   виникнення   загрози  житгю і здоров'ю   працюючого   персоналу   та   населення,   яке   мешкає поблизу об'єкта.  Отже,  оскаржуваний  припис  в  частині   зобов'язання  позивача  вжити заходів  до усунення  порушення   щодо  внесення  документації  до страхового фонду  документації України  є  обгрунтованим.

Господарським судом  встановлено, що позивачем  не  було  укладено угоду  на постійне та обов'язкове  аварійно-рятувальне обслуговування Державними  аварійно-рятувальними  службами,  що  порушує постанову Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2000 року № 1214 “Про  затвердження переліку об'єктів та окремих територій,  які  підлягають постійному та обов'язковому на договірній основі обслуговуванню державними  аварійно-рятувальними   службами”,   наказу   МНС   України   від   17   листопада З року № 440 “Про Порядок обслуговування об'єктів та окремих територій певними аварійно-рятувальними службами”, зареєстрованого в Міністерстві  юстиції   України 5 грудня 2003 року за № 1125/8446 та рішення обласної комісії з техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 27 грудня   2006 року (протокол №  15), яким затверджено перелік об'єктів та окремих  територій  області, що підлягають постійному та обов'язковому на договірній   основі обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами.

До зазначеного  переліку  ввійшли  автозаправні   станції,  підпорядковані ВАТ “Укрнафта”, що підтверджується  наступним.

Згідно з вищевказаними нормативними документами і рішенням обласної комісії  з питань ТЕБ та НС постійному та обов'язковому на договірній основі обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами підлягають  підприємства  хімічної та нафтохімічної промисловості, до складу яких  входять  об'єкти забезпечення нафтопродуктами. В свою чергу до комплексу  об'єктів  забезпечення нафтопродуктами входять підприємства видобутку, транспортування, переробки, зберігання та реалізації нафтопродуктів.

Вимоги наказу МНС України від 17 листопада 2003 року № 440 (Наказ) відповідно до п. 1.2. поширюються на суб'єкти   обслуговування, на об'єктах яких існує ризик виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характерів. У п. 4.1. Наказу зазначено, що підставою для укладання договорів на аварійно-рятувальне обслуговування об'єктів державними аварійно-рятувальними службами є наявність на об'єкті джерела потенційної небезпеки або ризику виникнення надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Оскільки на АЗС ВАТ “Укрнафта”існує декілька таких джерел (паливно-роздавальні колонки, ємності для зберігання палива та процес поповнення запасів  палива  з автоцистерни  і за результатами ідентифікації вони відносяться  до об'єктів підвищеної небезпеки, виникає незаперечна правова підстава для необхідності аварійно-рятувального обслуговування   даних об'єктів. Враховуючи, що аварійно-рятувальне обслуговування полягає у здійсненні  комплексу профілактичних заходів, направлених на попередження  надзвичайних  ситуацій та оперативного реагування у разі їх виникнення,  невиконання зазначеного заходу створює загрозу життю і здоров'ю  працюючого персоналу та населення, яке мешкає біля об'єкта.

За приписом ст. 179 Господарського кодексу України   укладення господарського договору  є обов'язковим для сторін, у випадках, передбачених законом або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення  договору  для  певних  категорій  суб'єктів  господарювання чи органів  державної влади або органів  місцевого  самоврядування.  Отже,   виявлений  факт неукладення  угоди  на аварійно-рятувальне обслуговування  є  порушенням правил  пожежної  безпеки,  що   може  спричинити   виникнення   загрози  життю і здоров'ю   працюючого   персоналу   та   населення,

Вимоги   державного  інспектора  щодо  невстановлення  системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій  та   оповіщення населення у разі їх виникнення,  грунтуються  на вимогах  законодавства, оскільки   позивачем порушено  наказ    МНС  України   від  15 травня 2006 року № 288  “Про затвердження Правил   облаштування,   експлуатації   та   технічного   обслуговування   систем   раннього  оповіщення   про виникнення    надзвичайних    ситуацій    та    оповіщення    населення    у    разі    їх  виникнення “,   зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 липня 2006 року ”785/12659.

Узгодження органами державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки ГУМНС України в області плану усунення зазначеного недоліку, на який посилається позивач, не  зменшує небезпеку об’єкту у разі виникнення надзвичайної ситуації, тому даний пункт  обґрунтовано  включено до припису.  Наявність зазначеного плану засвідчує  намір для вжиття заходів  по  усуненню недоліків і відповідно виконання припису про застосування запобіжних заходів, тому згідно  вимог наказу МНС України № 170 -  2006 р. може бути врахований для прийняття відповідного рішення про призупинення дії припису для усунення недоліків при письмовому  зверненні суб’єкта господарювання до органу, який виніс даний припис або до вищого за статусом державного органу.

Позивачем    не спростовано  та  не  оспорено  вимогу  відповідача   щодо   зупинення дії  АЗС  через    відсутність    дозволу   на   експлуатацію   об'єкта   підвищеної   небезпеки  від   місцевих органів  влади,  чим  порушено  вимоги  ст.   13   Закону України “ Про   об'єкти підвищеної небезпеки”. Позивачем надано  до суду   рішення  виконавчого  комітету  Знам'янської  Другої  селищної  ради №42 від  27.04.2007 року “Про надання  дозволу на експлуатацію об'єкту підвищеної небезпеки”, яке   засвідчує про те, що  фактично дозвіл   позивачем було отримано лише  після   внесення  спірного припису, тобто  на час внесення припису  такий дозвіл  був  відсутній,  а  посилання у вказаному   рішенні виконавчого комітету   на  ст. 13 Закону  України “Про  об'єкти підвищеної  небезпеки” та лист  ВРНП  ВАТ “Укрнафта” Недашковського В.М. про надання такого дозволу засвідчують, що  на час отримання дозволу  позивач   діяв  в межах  правового поля і  вживав  заходів  до усунення   порушень, що  фактично  мали  місце, були  виявлені раніше,  знайшли  своє  відображення  в  приписі   про вжиття  запобіжних  заходів і  повинні  бути усунуті.

Господарський  суд не погоджується  з  висновком  позивача про те, що   Законом України  “Про дозвільну  систему у  сфері  господарської  діяльності” який визначає функціонування  дозвільної системи та порядок діяльності дозвільних  органів  фактично   виключено  дію  ст. 13 Закону  України “Про об'єкти підвищеної  небезпеки” щодо обов'язку суб'єктів господарювання отримати  дозвіл на експлуатацію об'єктів  підвищеної небезпеки,  оскільки в правовідносинах, які  виникли  між  сторонами спору спеціальним  законом  є саме  Закон  України “Про об'єкти підвищеної  небезпеки”.

Крім  того, господарський  суд  приймає до уваги,  що   відповідно до наказу МНС України 17 березня 2006 року № 170 призупинення виконання припису про  застосування запобіжних заходів,  або  його  скасування   можливе  лише за умови надання  матеріалів щодо усунення недоліків з конкретними термінами їх виконання. Призупинення виконання припису не дає права на подальшу роботу (експлуатацію) об'єкта. Припинення дії припису можливе лише за умови   усунення  всіх зазначених недоліків.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає обґрунтованими вимоги  органів Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки щодо усунення виявлених порушень та винесення припису №30  від  28.03.2007 року  про застосування запобіжних заходів по АЗС ВАТ “Укрнафта” в селищі  Знам'янка Друга   м.Знам'янка .

Господарським  судом приймається  до уваги, що   позивачем  не  надано   будь- яких  обгрунтованих вимог   до  відповідача 2.

Керуючись  ст. 94 Кодексу  адміністративного судочинства,  господарський  суд  вважає за  необхідне   судові  витрати повністю покласти  на позивача.

Враховуючи  викладене, керуючись   ст.ст. 94,160,  161, 162,163,167, 186, 254  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд –

П О С Т А Н О В И В :

В позові  відмовити повністю.

Сторони мають право оскаржити   в  апеляційному  порядку постанову в   порядку і строки  відповідно до ст.   186 Кодексу адміністративного судочинства  України.  Про  апеляційне  оскарження   рішення   суду     першої  інстанції спочатку   подається заява. Обґрунтування мотивів   оскарження і вимоги до суду апеляційної  інстанції викладаються в   апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та  апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через   суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної  скарги одночасно надсилається особою,   яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне     оскарження   постанови  суду   першої   інстанції  подається  протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному  обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня   складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути  подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,   якщо скарга  подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи    апеляційна скарга, подані після закінчення  строків,   встановлених       цією   статтею,   залишаються   без   розгляду,   якщо   суд   апеляційної   інстанції  за  заявою   особи,   яка  їх   подала,   не   знайде   підстав  для  поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова   набирає   законної   сили   відповідно   до   ст.   254   Кодексу   адміністративного судочинства України. Постанова суду першої інстанції набирає  законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,   встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,  встановлений цим Кодексом, постанова  суду  першої  інстанції набирає законної сили  після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо  його  не  скасовано,   набирає  законної сили   після   закінчення  апеляційного розгляду   справи.   Якщо   строк   апеляційного   оскарження   буде   поновлено,   то  вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова    виготовлена в повному обсязі 06 серпня   2007 року.

Головучий суддя                                                         Ю.І. Хилько

Суддя                                                                             В.В. Тимошевська

Суддя                                                                              Л.В. Деревінська