ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"05" червня 2007 р.

Справа № 9/621/06

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:

Головуючого :                Михайлова М.В.

Суддів:                             Тофана В.М.,

Журавльова О.О.

При секретарі:             Бритавській Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Вишняк
С.В., за довіреністю; Гуцелюк Л.І, за довіреністю;

від відповідача: Гнатюк
К.О., за довіреністю;

від 3- ї особи: не з'явився,
повідомлений належним чином;

розглянувши
апеляційну скаргу Малого приватного підприємства
"Агат"

на рішення господарського суду Миколаївської
області від  22 лютого 2007 року

у справі № 9/621/06

за позовом Малого приватного підприємства
"Агат", Миколаївська обл.,м. Вознесенськ, вул. 60 років Жовтня, 18,
кв. 34

до Приватного підприємства
"Аптека-Мультифарм", Миколаївська обл., Вознесенський район, смт.
Олександрівка, вул.Шарохіна, 36/11

3-тя особа без самостійних вимог на
боці відповідача Приватний підприємець ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про
розірвання договору купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ:

25.08.2006 року Мале приватне
підприємство "Агат" звернулось до господарського суду Одеської
області з позовом до Приватного підприємства "Аптека-Мультифарм",
3-тя особа без самостійних вимог на боці відповідача: Приватний підприємець
ОСОБА_1, про розірвання договору купівлі -продажу комплексу будівель  від  28
серпня 2003 року з моменту його укладання, тобто з 28.08.2003 року.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що відповідач не розрахувався з ним за придбане
майно, і позивач з моменту укладення договору та до теперішнього часу несе
витрати по утриманню переданого майна (витрати на зарплату охоронців,
електроенергію, плату за землю, плату за послуги електрозв'язку), посилаючись
на приписи 128, 161, 203, 209 ЦК УРСР в редакції 1963 р., ст.ст. 334, 651 ЦК
України, ст. 198, 188 Господарського кодексу України просить суд розірвати
договір з моменту його укладення.

Відповідач у відзиві на позовну
заяву від 24.10.2006 року за вх. № 15066
позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що в день
підписання договору купівлі-продажу - 28.08.2003 р. він розрахувався з
позивачем в повному обсязі в розмірі 252000, 00 грн., про що свідчить наданий
позивачем оригінал касового ордеру від 28.08.2003 р. Крім того, відповідно до
наданого відповідачем зразку акту приймання-передачі, який суттєво
відрізняється від зразка позивача, 28.08.2003 р. МПП „Агат" передав ПП
„Аптека Мультифарм" майно, та в якому зазначено, що ОСОБА_2 до ОСОБА_3
претензій не має, оплату в розмірі 252000, 00грн. отримав та заявив клопотання
про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Позивач із запереченнями
відповідача не погодився та зазначив, що оплати за спірне майно від відповідача не отримував та в наданій
відповідачем квитанції до прибуткового касового ордеру підпис головного
бухгалтера підприємства позивача є підробкою. Також,  позивач наполягав на тому, що посилання у
акті передачі майна від 28.08.2003 р. стосовно отримання ним 252000 грн., у
якості оплати за проданий об'єкт, є також підробленими.

Відповідач категорично заперечував
проти доводів позивача, зазначаючи що ним було сплачено 252000 грн., в зв'зку з
чим позивач видав йому квитанцію до прибуткового касового ордеру № 28
від 28.08.2003 р. та у той же день сторони уклали акт приймання-передачі майна
від 28.08.2003 р., в якому позивач зазначив про отримання зазначених коштів від
відповідача.

Представник третьої особи заявив
клопотання про припинення провадження по справі, оскільки чинним рішенням
Вознесенського міського суду Миколаївської області визнано право власності на
об'єкт нерухомості, що є предметом договору купівлі-продажу від 28.08.2003 р.,
за ОСОБА_1

Судом першої інстанції, враховуючи
заперечення позивача, ухвалою від 26.10.2006р. була призначена
судово-почеркознавча та судово-технічна експертизи.

Відповідно до висновку № 1973,
експертам не вдалось встановити ким саме здійснений підпис на квитанції №28 від
28.08.2003 р., в зв'язку з відсутністю необхідної почеркової інформації,
відповідно до висновку №1974 від 14.12.2006 р., відтиск печатки в квитанції до
прибуткового касового ордеру №28 від 28.08.2006 р. нанесено не печаткою МЧП
„Агат”.

Суд першої інстанції не дав правову
оцінку поясненням позивача щодо факту підробки квитанції № 28 з боку посадових
осіб відповідача, а також висновкам призначених судово-почеркознавчої та
судово-технічної експертиз.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від  22 лютого 2007
року (суддя Філінюк І.Г.) у задоволенні позову Малого приватного підприємства
"Агат"   відмовлено.

Рішення господарського суду
мотивовано тим, що відповідачем було доведено факт сплати коштів у сумі 252000
грн., а  позовні вимоги Малого приватного
підприємства "Агат" про розірвання спірного договору купівлі -продажу
з моменту його укладання не обґрунтовані нормами матеріального права.

Не погоджуючись з ухваленим
рішенням суду першої інстанції, Мале приватне підприємство "Агат"
подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду
Миколаївської області від  22 лютого 2007
року по справі № 9/621/06, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов
про розірвання договору.

Свої вимоги скаржник мотивує тим,
що в мотивувальній частині рішення суд не дав юридичної оцінки доказів, не
обґрунтував своє рішення, щодо причин визнання доказів ПП «Аптека „Мультифарм”,
і причин  за якими він відхилив докази і
клопотання МПП "Агат", відхилив висновок експерта.

Сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК
України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду
апеляційної скарги, про що свідчать поштові повідомлення, а матеріали справи
дають можливість розглянути справу у відсутності представника 3-ї особи.

Дослідивши  доводи апеляційної скарги, наявні матеріали
справи та обставини на які посилається скаржник,  перевіривши додержання та правомірність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

28.08.2003 р. МПП «Агат»в особі
ОСОБА_2, з боку продавця, та ПП «Аптека „Мультифарм” в особі ОСОБА_3, з боку покупця,
уклали договір купівлі-продажу, згідно з яким МПП "Агат" продає, а ПП
"Аптека "Мультифарм" купує за 252 000,00 грн. комплекс будівель
та споруд, а саме: склад кам'яний, майстерня кам'яно-цегляна, підвал кам'яний,
склад цегляний, 7 приміщень під склади, котельня цегляна, вбиральня кам'яна,
замощення, що розташовані за адресою; АДРЕСА_2, який складається з будівель та
споруд, а також інженерно-технічних комунікацій, безпосередньо пов'язаних з
об'єктом.

Згідно до умов п. 3.1 договору
сторони домовились, що покупець (відповідач) сплачує  ціну
об'єкту у розмірі,
визначеному  п. 1.5 договору в
день укладення цього договору.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 15.02.2005 р. рішення господарського суду  Миколаївської
області  від   17.12.2004 р.   по
справі  № 10/404,  яким визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 28.08.2003 р., укладений між МПП „Агат" та ПП „Аптека
„Мультифарм”, скасовано, в задоволені позовних вимог відмовлено.

При вирішенні спору по справі №
10/404 господарський суд Миколаївської області керувався наданим позивачем МПП
„Агат" копії договору купівлі-продажу від 28.08.2003 р., в якому пунктом 1.3 встановлено, що
право власності на вказане майно переходить до покупця з моменту нотаріального
посвідчення прийому-передачі майна, що не було дотримано сторонами по договору.

Колегія суддів  в постанові встановила, що підстави для
визнання договору недійсним відсутні. Згідно з оригіналом договору
купівлі-продажу від 28.08.2003р., який наданий ПП „Аптека Мультифарм" та
який суттєво відрізняється від наданого позивачем копії того ж договору, МПП
„Агат" продає, а ПП „Аптека Мультифарм" купує за 252000, 00 грн.
комплекс будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, який складається з
будівель та споруд, а також інженерно-технічних комунікацій, безпосередньо
пов'язаних з об'єктом. Строк оплати вартості відчужуваного об'єкту визначено
днем підписання договору купівлі-продажу. Момент переходу права власності на
відчужуване майно зазначеним договором не передбачено, тому право
власності  на відчужуваний об'єкт у ПП
„Аптека Мультифарм" виникає з моменту його передачі.

Рішенням Вознесенського міського
суду Миколаївської області від 23.01.2006 р. по справі № 2-239/06 визнано
дійсним договір купівлі-продажу комплексу будівель, розташованих по АДРЕСА_2,
за яким ОСОБА_1 купив у ПП „Аптека Мультифарм" комплекс будівель (склад
кам'яний, майстерня кам'яно-цегляна,
підвал,  сім  складів
цегляних,  котельна   цегляна,
вбиральня кам'яна,   три   споруди,
огорожа,  замощення)  та
визнано   право  приватної
власності  за ОСОБА_1 на вказане
майно. Вказане рішення набрало чинності 03.02.2006 р.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції, оцінюючи докази в сукупності, дійшов правильного висновку, що
доказом сплати коштів відповідачем у сумі 252000 грн. за придбане у позивача за
спірним  договором майно є акт прийому -
передачі основних та оборотних фондів Малого приватного підприємства
"Агат" від 28.08.2003 року з зазначенням факту отримання засновником
та директором Малого приватного підприємства "Агат" грошових коштів
сумі 252000 грн. та відсутності будь -яких майнових претензій до ОСОБА_3, що
відповідає умовам договору купівлі -продажу від 28.08.2003 року, та заява
засновника та директора МПП "Агат" від 06.08.2003 року про передачу корпоративних
прав МПП "Агат" до ОСОБА_3, зробленою останнім приватному нотаріусу
Вознесенського  міського нотаріального
округу.

Твердження апелянта про те, що в
акті  прийому -передачі від 28.08.2003
року рукою ОСОБА_3 написана розписка від імені ОСОБА_2 в отриманні оплати
252000 грн., а також те, що в даному документі взагалі не вказується, про ПП
"Аптека-Мультифарм", а майно передається приватній особі ОСОБА_3, не
приймається судом до уваги, оскільки: по -перше, ОСОБА_3 є директором
Приватного підприємства "Аптека-Мультифарм" та виступає від його
імені, а на зазначеному акті прийому -передачі стоїть її підпис та печатка
Приватного підприємства "Аптека-Мультифарм", що підтверджує факт
прийняття майна саме Приватним підприємством "Аптека-Мультифарм";

По -друге, той факт, що рукою
ОСОБА_3 написана розписка від імені ОСОБА_2 в отриманні оплати 252000
грн.,  нічим не підтверджується, та
він  повинен був розглядатися у суді
першої інстанції, тому відповідно до ч.1 ст. 101 ГПК України також не може
прийматися судом апеляційної інстанції до уваги.

Апелянт посилається на те, що при
розгляданні справи 10/404 про визнання недійсності договору ПП
"Аптека-Мультифарм" надавало інший акт прийому-передачі майна - від
08.09.2003 р., якій також є і у МПП "АГАТ", і зареєстрований в
Вознесенському МБТІ. Цей акт значно відрізняється від наданого ПП
„Аптека-Мультифарм" по цій справі акту від 28.08.2003 р., і даний акт був
складений не 28.08.2003 р., про що свідчить виправлення на акті на які суд
зовсім не звернув уваги. Таке твердження також не приймається судом до уваги,
оскільки в матеріалах даної справи відсутній будь -який інший акт прийому
-передачі, крім акту прийому -передачі основних та оборотних фондів Малого
приватного підприємства "Агат" від 28.08.2003 року, якому і надавалась
оцінка судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не
приймає до уваги твердження Малого приватного підприємства "Агат", що
заява засновника та директора МПП "Агат" від 06.08.2003 року про
передачу корпоративних прав МПП "Агат" до ОСОБА_3, зробленою останнім
приватному нотаріусу Вознесенського
міського нотаріального округу не має відношення до даної справи,
оскільки судом першої інстанції вже була надана юридична оцінка зазначеній
заяві.

Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Враховуючи все вищенаведене судова
колегія приходить до висновку, що апелянт не надав суду доказів в підтвердження
своєї правової позиції.

Також необґрунтоване твердження
апелянта про те, що суд першої інстанції не мотивуючи своє рішення не
прийняв  висновки експерта.

Згідно  до
вимог  ч.5   ст.42
ГПК  України,  висновок
судового  експерта для
господарського суду не є обов'язковим та не має переваг щодо інших доказів.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно не дав оцінку поясненням позивача щодо факту
підробки квитанції № 28 з боку посадових осіб позивача, або твердженням
відповідача щодо навмисної видачі зазначеної квитанції з боку посадових осіб
позивача з підробленою печаткою та підписом, та зазначив, що в цієї частині
сторони не позбавлені права звернутися до правоохоронних органів, та за
наслідками перевірки звернутись до суду з заявою про перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами.

Також колегія  суддів
погоджується з висновками місцевого господарського суду, що позивач
звернувся до суду з вимогою про розірвання договору купівлі -продажу з моменту
його укладення,  тобто з 28.08.2003 року,
посилаючись на приписи ст.ст. 128, 161, 203, 209 ЦК УРСР в редакції 1963 року,
ст.ст. 334, 651 ЦК України, ст.ст. 198, 188 ГК України, проте зазначені
вище  правові норми не передбачають
такого правового наслідку невиконання зобов'язань за договором, як розірвання
договору з моменту його укладення, тому позовні вимоги в цієї частині не
обґрунтовані нормами матеріального права та не підлягають задоволенню.

Отже, враховуючи все вищенаведене,
судова колегія вважає, що рішення суду обґрунтоване, відповідає матеріалам
справи та прийняте з дотриманням норм діючого законодавства. Тому апеляційна
скарга Малого приватного підприємства "Агат" не підлягає задоволенню,
а рішення господарського суду слід залишити без змін.

Керуючись  ст.ст.99, 101, 103,105 ГПК України,  суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Малого приватного
підприємства "Агат", м.Вознесенськ Миколаївської області на рішення
господарського  суду Миколаївської
області від 22 лютого 2007 року по справі № 9/621/06 залишити без задоволення,
рішення  господарського  суду
-без змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                                            М.В.
Михайлов

Суддя:
В. М. Тофан

Суддя:
О.О. Журавльов