ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м     У к р а ї н и
РІШЕННЯ

20 червня 2007 р.           Справа 15/253-07

за позовом: Управління пенсійного фонду України у Калинівському районі ( м. Калинівка, вул. Дзержинського, 24)

до: Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Снивода" ( вул. Колгоспна, 13, с. Жигалівка, Калинівського району, Вінницької області)

про стягнення 8336,04 грн.

Головуючий суддя     Курко О.П.

При секретарі судового засідання Білоконна О.В.

Представники

позивача :   Семенюшко Т.С., за дорученням

відповідача : не з’явився

ВСТАНОВИВ :

Подано позов про стягнення  з сільськогосподарського виробничого кооперативу "Снивода", с. Жигалівка, Калинівського району, Вінницької області на користь Управління пенсійного фонду у Калинівському районі 8336,04 грн. заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Одночасно позивачем було подано письмове клопотання  про поновлення строку позовної давності з посиланням на те, що не було законодавчо врегульовано порядок відшкодування пільгових пенсій підприємствами до Пенсійного фонду України.

Відповідач в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду від  22.05.2007 року про надання доказів, необхідних для розгляду справи не виконав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відміткою канцелярії суду про направлення сторонам ухвали про порушення провадження у справі  рекомендованими листами. Конверт з зазначеною ухвалою суду з відміткою поштового відділення зв’язку  про невручення його відповідачу на адресу суду не повернувся. За даних обставин суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення належним чином відповідача про час і місце розгляду справи за його  участю та реалізації ним права судового захисту своїх інтересів. Таким чином судом ухвалено розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до положень ст.75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши його клопотання про відновлення строку позовної давності, суд прийшов до висновку про те, що заявлене клопотання про відновлення строку позовної давності та заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав:

Частина 2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (яку було виключено Законом України від 17.02.2000р. №1461-111) передбачала відшкодування підприємствами фактичних виплат пенсій за віком на пільгових умовах особам, які мають відповідний стаж роботи. Заборгованість відповідача за невідшкодовані виплати пенсії за віком на пільгових умовах громадянам Ступак З.І. в сумі 1595,72 грн. утворилась за період з 28.01.1994р. по 31.12.1998р., Клипач М.М. в сумі 1633,79 грн. утворилась за період з 01.04.1994р. по 31.03.1999р., Пасічник О.І. в сумі 998,11 грн. утворилась за період з 05.04.1993р. по 31.03.1998р., Бондарук В.К.в сумі 405 грн. утворилась за період з 14.01.1992р. по 31.12.1996р., Тарасюк М.К. в сумі 1588,66 грн. утворилась за період з 08.02.1994р. по 31.01.1999р., Речич Л.В. в сумі 2114,76 грн. утворилась за період з 30.06.1995р. по 28.02.2000р.,  тобто в період дії вищевказаної норми Закону України „Про пенсійне забезпечення”.

Згідно Інструкцій про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку, надходження і витрачання його коштів, що діяли в період, в якому утворилася заборгованість, остаточна сума сплати за звітний період, визначена на підставі повідомлення органу Пенсійного фонду України, мала вноситися підприємствами до 25 січня року, наступного за звітним (п.8.5 та п.7.5 Інструкцій).

Враховуючи наведене, останній платіж по відшкодуванню фактичних виплат пенсій відповідач мав внести до Пенсійного фонду України  до 25 січня  2000 року.  З позовною заявою позивач звернувся до суду тільки 21.05.2007р., (вх. № канцелярії суду 2351),  тобто з пропуском строку позовної давності, встановленого ст.71 ЦК УРСР. Згідно ч.1 ст.80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред’явлення позову є підставою для відмови в позові. В ст. 75 ЦК УРСР передбачено, що позовна давність застосовується незалежно від заяви сторін. В той же час в ст. 83 ЦК УРСР  серед вимог, на які  позовна давність не  поширюється, не зазначені вимоги  про відшкодування коштів Пенсійному фонду України.

Згідно п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений  законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки позивач пропустив строк позовної давності, встановлений ст. 71 ЦК УРСР, позовні вимоги за вказаний період задоволенню не підлягають.

Клопотання позивача про відновлення строку позовної давності, з підстав вказаних в ньому, задоволенню не підлягає, оскільки наведені в клопотанні причини суд не вважає поважними і такими, що перешкоджали чи позбавляли позивача можливості звернутися з відповідним позовом до суду. В ст. 4 ГПК України передбачено заборону відмови у розгляді справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини. З огляду на це позивач мав право і можливість звертатися з позовом до господарського суду  про відшкодування витрат на виплати пільгових пенсій в межах передбаченого законодавством строку.

Керуючись викладеним, ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 28, 33, 43, 49, ст.75,  82, 83, 84, 115 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову - відмовити.

Суддя                                             Курко О.П.