ГОСПОДАРСЬКИЙ   С У Д
Кіровоградської області
У Х В А Л А

28.08.07 р.                                                    № 02-07/338

Суддя господарського суду Кіровоградської області Жак В. В., розглянувши спільну заяву кредиторів - Бобринецької міжрайонної державної податкової інспекції, м. Бобринець Кіровоградської області, та управління Пенсійного фонду України в Компаніївському районі, смт. Компаніївка Кіровоградської області,

до боржника – комунального підприємства “Комунальник”, смт. Компаніївка Кіровоградської області,

про порушення справи про банкрутство  ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”  суд порушує справу про банкрутство при наявності безспірних вимог кредитора до боржника. Відповідно до ст. 1 Закону безспірні вимоги кредиторів – це вимоги кредиторів, визнані боржником, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. Відповідно до абз. 6 ст.7 Закону про банкрутство  заява про порушення справи про банкрутство повинна містити виклад обставин, які підтверджують неплатоспроможність боржника, зазначенням суми боргових вимог кредиторів, а також строку їх виконання. Відповідно до абз. 6 ст.7 Закону про банкрутство  заява про порушення справи про банкрутство повинна містити виклад обставин, які підтверджують неплатоспроможність боржника, зазначенням суми боргових вимог кредиторів, а також строку їх виконання.

У заяві кредиторів Бобринецької МДПІ та Управління Пенсійного фонду України в Компаніївському районі про порушення справи про банкрутство щодо комунального підприємства „Комунальник” відсутні посилання на достатні докази, що свідчать про наявність безспірних вимог кредитора до боржника.

У відповідності із Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі – Закон) безспірними є податкові зобов’язання, належним чином узгоджені з платником податків.

У разі, коли податкове зобов’язання виникло після набрання чинності статтями 6 та 8 Закону (з 1 жовтня 2001 р.) , то згідно з підпунктом 5.2.1. статті 5 Закону таке зобов’язання вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, коли платник податків оскаржує в адміністративному або судовому порядку рішення контролюючих органів.

У заяві про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків, який має податковий борг, що виник після набрання чинності Законом, повинні бути викладені обставини, які підтверджують неплатоспроможність платника податків, зокрема: сума податкового боргу платника податків, а також строк його сплати, реквізити податкових декларацій платника податків або податкового повідомлення. За відсутності у заяві про порушення справи про банкрутство зазначених відомостей щодо неплатоспроможності платника податків господарський суд має повернути цю заяву на підставі ст.9 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (пункти 3.1, 3.2, 4 роз’яснення Президії Вищого господарського суду України від 21.08.2001 р. № 02-5/926 “ Про порядок порушення справ про банкрутство за заявами органів державної податкової служби”).

У заяві про порушення провадження у справі про банкрутство в частині податкового боргу не зазначений строк сплати податкового боргу. Наявність податкового боргу підтверджується лише даними облікових карток боржника по видах податків.

Відповідно до абз. 34 ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 р. № 1058-4, який набрав чинності з 01.01.2004 р. ( далі – Закон) страхові внески  - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов’язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону. Відповідно до ч.2 ст. 5 Закону порядок стягнення заборгованості за цими внесками визначається виключно цим Законом. Це означає, що при  примусовому стягненні заборгованості по збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, яка виникла до 01.01.2004 р. , повинен застосовуватися порядок, визначений Законом від 09.07.2004 р.

Відповідно до пунктів 2, 3 ст. 106 Закону від 09.07.2003 р.  суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками, вважаються простроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків  (далі – недоїмка). Територіальні органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до п.4 ст. 106 вказаного Закону вимога про сплату недоїмки виконується державною виконавчою службою.

Відповідно до пунктів 5.1.4., 8.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1 та зареєстрованої Мін’юстом України, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки, якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків. Базовим звітним періодом є календарний місяць. Вимога надсилається страхувальнику щомісяця протягом п’яти днів, наступних за звітним базовим періодом.

Із доданих до заяви кредитора документів вбачається, що заборгованість (недоїмка) боржника по страхових внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, штрафних санкціях та пені на загальну суму 36 953,34 грн.   підтверджена лише поданими карток особового рахунку страхувальника. Посилання на направлені кредитором боржнику вимоги про сплату недоїмки, порушення по цих вимогах виконавчого провадження органами державної виконавчої служби у заяві кредитора відсутні. Копії цих вимог та документи, що підтверджують порушення по них виконавчого провадження та його результати, до заяви кредитора не додані.

У заяві кредиторів також не вказані конкретні строки виконання боржником боргових зобов’язань, що позбавляє суд можливості визначити дотримання кредитором тримісячного строку невиконання боржником боргових зобов’язань, який в даному випадку при порушенні справи повинен вираховуватися з дня відкриття виконавчого провадження органами державної виконавчої служби.

Відсутність даних про дати порушення виконавчого провадження та його результати по недоїмці по страхових внесках свідчить про відсутність доказів неплатоспроможності боржника.

Тому на підставі ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 7, абз. 3  ч. 1 ст. 9 Закону, ст. 4-1, п. 3 ч. 1 ст.63 ГПК України спільна заява кредитора і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 6,7,9 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст.ст.4-1, 63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суддя ,-

УХВАЛИВ:

Спільну заяву Бобринецької МДПІ та  Управління Пенсійного фонду України в Компаніївському районі від 16.08.2007 р. № 1684  про порушення справи про банкрутство щодо комунального підприємства „Комунальник” та додані до неї документи повернути без розгляду.

Суддя