ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"25" травня 2007 р.
Справа №  4/36

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні справу  №  4/ 36

за позовом  Відкритого  акціонерного  товариства “Новомиргородський  елеватор” м.Новомиргород Кіровоградської області

до   Відкритого  акціонерного  товариства  “Маловисківське  ХПП” м.Мала Виска Кіровоградської  області

про повернення  майна, стягнення  пені та відшкодування  збитків на  загальну суму  19978 грн. 47 коп.

Представники сторін:

від позивача - Бардін В.М. , довіреність № б/н  від 16.01.07;

від відповідача - Вороной М.І. , довіреність № 1/3-07  від 01.03.07;

СУТЬ  СПОРУ:

Заявлено позов про повернення  майна, стягнення  пені та відшкодування  збитків на  загальну суму  19978 грн. 47 коп. з Відкритого  акціонерного  товариства  “Маловисківське  ХПП на користь  Відкритого  акціонерного  товариства “Новомиргородський  елеватор” за неналежне виконання умов договору  зберігання  зерна, з яких  9846 грн. 90 коп. грошова компенсація за втрачену  вигоду, пов'язану з нестачею в результаті  недовантаження  зерна, 284 грн. 67 коп. пеня  за  прострочення  виконання  зобов'язання, 199 грн. 78 коп. сума сплаченого  державного  мита  та  118 грн. сплачених судових  витрат  на інформаційно- технічне  забезпечення  судового процесу.

Представник позивача  в  судове  засідання 25.05.2007 року  подав  клопотання   про зміну   позовних вимог у  відповідності до ст.22 ГПК України, яким  відмовився  від  частини заявлених  позовних вимог, а   саме від стягнення пені в розмірі  284 грн. 67 коп. та  грошової  компенсації за  втрачену  вигоду в розмірі  9846  грн. 90 коп., а  решту  вимог  підтримав повністю, просить  стягнути з відповідача   14,067 тонн зерна  ячменю, 206 грн. 91  коп. надлишково сплачених  грошових коштів та  судових  витрат  в розмірі  317 грн. 78 коп.

Відповідачем  надано до суду  заперечення  на  позовні вимоги, яким він  не визнає  позовні вимоги повністю та  вважає за необхідне  відмовити  позивачу в   позові, оскільки згідно до умов укладеного між сторонами спору  договору   складського зберігання, сушки, очистки та відпуску  зерна № 64  від 21.08. 2006 року (п.п.5.2, 5.3) у  разі  закінчення   граничного  терміну зберігання  зерна зерновий  склад (відповідач) має право  на  розпорядження   залишком  зерна   поклажодавця. В цьому випадку   застосовуються  правила  про позику. Виплата  відсотків  за  користування  зерном  не здійснюється. Строк  повернення  права  розпоряджатися  зерном поклажодавця встановлено  до  01.09.2007 року. Крім того, відповідач    погодився   на укладення  мирової угоди про повернення   залишку  зерна ячменю  до  15.07.2007 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача  та  відповідача ,  проаналізувавши     встановлені   факти  та  відповідні  до них  правовідносини, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини    між учасниками  спору виникли  на підставі  укладеного ними   договору складського зберігання  №64 (в  подальшому  договір) від 21.08.2006 року.

Згідно до умов   вказаного договору   відповідач  зобов'язався  прийняти на зберігання  зерно ячменю 3-го класу та надавати послуги по доведенню якості продукції  до рівня, що забезпечує оптимальний режим тривалого зберігання (сушка, очищення, інші технологічні операції, повне  відвантаження  зберігаємої  продукції). Згідно до складської   квитанції №476 від 21.08.2006 року   позивачем  передано на зберігання  відповідачу    659 тонн зерна ячменю 3-го класу, яке   позивач  придбав  за  біржовим контрактом №14/11-У від  21.08.2006 року  у СТОВ “Хутірське” с. Копанки  Маловисківського району  Кіровоградської  області. Однак, при виконанні заявки  позивача про  відвантаження  зерна ячменю 23.09.2006 року  в  залізничні вагони відповідач  відвантажив  зерно ячменю в  кількості   644,933 тонни, у  зв'язку з чим недовантаження склало  14, 067 тонн, що підтверджується   складською квитанцією №470 від  21.08.2006 року  та квитанціями  за №№40207451- 40207464 в  кількості 11 штук та  накладною  №86 від  21.08.2006 року .

Проаналізувавши правовідносини  між учасниками спору та надавши їм правову  оцінку, господарський суд   приходить до переконання, що   позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до  повного задоволення.

Висновок  про  обґрунтованість  позовних  вимог  суд  робить  на  підставі   детального  аналізу  правовідносин, що  виникли  між  сторонами  спору та їх   правового  регулювання.

За  приписом   ст. 193  Господарського  кодексу  України суб'єкти  господарювання та інших господарських відносин повинні виконувати господарські  зобов'язання належним  чином відповідно до закону , інших правових  актів, договору . До  виконання господарських договорів, застосовуються  відповідні  положення  Цивільного  кодексу  України з урахуванням особливостей, передбачених  цим кодексом.  Кожна сторона повинна  вжити всих заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси іншої сторони та  забезпечення  загальногосподарського  інтересу. Порушення зобов'язань є  підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими  законами  або договором. Не  допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання.

Таким  чином,   між  сторонами  виникли  правовідносини, що  підпадають  під  дію     глави   66  Цивільного  кодексу  України.

За приписом  ст. 936 ЦК України за  договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язана  зберігати річ, яка передана їй  другою стороною (поклажодавцем), і повернути її  поклажедавцеві у схоронності.

Згідно до ст. 950  ЦК України за   втрату (нестачу)  або  пошкодження  речі, прийнятої на зберігання, зберігач  відповідає на загальних  підставах.

У відповідності до ст.953 ЦК України зберігач  повинен на першу вимогу поклажодавця повернути  річ, навіть якщо  строк  її зберігання не закінчився.

Як вбачається  із  матеріалів  справи,   відповідач   прийняв  поставлений  позивачем  товар та  не вжив  заходів  для  повернення  товару  позивачу.

Суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, наявні договірні відносини у відповідності до вимог ст.ст. 11, 639,936, 937 ЦК України  підтверджують що це  саме  договір зберігання.

Позивач передав майно  повністю в кількості, передбаченій  умовами  договору,  а відповідач прийняв товар, але не  повернув  товар на вимогу   позивача в  повному  обсязі, тим самим не виконавши свої зобов’язання.

Згідно ст.526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Саме невиконання умов договору з боку відповідача і стало причиною звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

Таким  чином, при розгляді   справи  безспірно  доведено, що  відповідачем   не в  повній  мірі виконано  умови  договору на зберігання    зерна ячменю  в частині  відгрузки  за вимогою  поклажедавця   переданого  на зберігання  товару. Відвантаження  зерна  ячменю в меншій  кількості  ніж  було передано  на зберігання  повністю  підтверджується   договором купівлі - продажу  №310  від 02.10.2006 року (а.с.56-57),  видатковою накладною  №ММ 0000164  від  02.10.2006 року (а.с.58), квитанціями  про  приймання вантажу  для  перевезення  залізницею (а.с.27- 37). Враховуючи викладене, господарський  суд   прийшов  до переконання, що   позовні вимоги  в частині   зобов'язання   відповідача  повернути   позивачу   нестачу  ячменю 3-го  класу в  кількості  14,067 тонн  підлягають  до повного  задоволення. Поряд з  цим, господарський  суд вважає, що в результаті неналежного виконання  відповідачем по   відвантаженню   всього переданого на зберігання   ячменю та  проведеної позивачем  оплати  за  відвантаження   659 тонн  при фактичному  наданні послуг  з відвантаження  лише   644,933 тонни,   допущено  переплату  по оплаті  послуг   за  відвантаження   14,067   тонн в  розмірі 206 грн. 91 коп.,  сума яких  підлягає до стягнення з відповідача  повністю.

Розрахунок боргу зроблений вірно, а вимоги обґрунтовані, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на  відповідача  повністю, оскільки через неналежне  виконання   відповідачем своїх зобов'язань   позивач  був  змушений  звернутись  до суду за захистом своїх прав і  поніс  додаткові витрати.

Керуючись  ст.ст. 34,49, 82,  84 ГПК  України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити  повністю.

Стягнути з відкритого  акціонерного  товариства  “Маловисківське  ХПП” м.Мала Виска Кіровоградської  області вул. Жовтнева  161 р/р 3 в КФ КБ Західінкомбанк МФО 383040, код 00954774 суму переплати  за  надані послуги в розмірі  206 грн. 91 коп., суму  сплаченого державного мита в  розмірі  199 грн.  79 коп. та  витрат на інформаційно- технічне  забезпечення судового процесу в  розмірі  118 грн. на   користь   Відкритого  акціонерного  товариства “Новомиргородський  елеватор” м.Новомиргород Кіровоградської області  вул. Залізнична  45 р/р 260083042 в ТВ БВ "Аваль", м. Новомиргород, МФО 323538, код 00954685.

Наказ   видати.

Зобов'язати   ВАТ “Маловисківське  ХПП” м.Мала Виска Кіровоградської  області вул. Жовтнева  161   повернути  на користь ВАТ “Новомиргородський  елеватор” м.Новомиргород Кіровоградської області  вул. Залізнична  45  нестачу  ячменю 3-го  класу в  кількості  14,067 тонн в заліковій  вазі.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя