ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.07
р.
Справа № 26/133пд

14 год.20 хвилин, м. Донецьк,
вул.Артема157, нарадча кімната

Суддя господарського суду Донецької
області  Гаврищук Т.Г.

при секретарі судового засідання
Пашко О.М.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом -  Костянтинівської об”єднаної державної
податкової інспекції м.Костянтинівка

до відповідачів: 1. Приватного
підприємця ОСОБА_1 м.Костянтинівка

2. Товариства з обмеженою відповідальністю “РТК ЛТД” м.Київ

про визнання недійсним
господарського зобов”язання

за участю  представників сторін:

від позивача - Плохіх В.О. -
гол.  держподатковий інспектор (за
довір.)

від відповідачів  - 1. не з”явився

2. не з”явився

Суть справи :

Позивач, Костянтинівська об”єднана
державна податкова інспекція, звернувся до суду з позовною заявою до Приватного
підприємця ОСОБА_1 та  Товариства з
обмеженою відповідальністю “РТК ЛТД” про визнання недійсним господарського
зобов”язання за усною угодою купівлі-продажу від 11.04.2005р., укладеної між
відповідачами, стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_1 на користь держави
матеріальних цінностей на суму 78509,35грн., одержаних від ТОВ “РТК ЛТД” за
усною угодою, та  стягнення з ТОВ “РТК
ЛТД” на користь ПП ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 78509,35 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на рішення Солом”янського районного суду м.Києва від 04.03.2005р.
по справі №2-1672, наявність у відповідача 2 умислу на укладання угоди з метою,
завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, та на ст.ст.207,208 ЦК
України.

Відповідачі, які були належним чином
повідомлені про час і місце проведення попереднього  судового засідання та судового розгляду, до
суду не з'явились, про причини неприбуття не
повідомили.

Постановою Вищого господарського
суду України від 30.01.2007р. постанову Донецького апеляційного господарського
суду від 10.10.2006р. та рішення господарського суду Донецької області від
02.08.2006р. скасовано і  справу
№26/133пд направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 04.04.2007р.
господарським судом Донецької області було відкрито провадження в
адміністративній справі №26/133пд.

У судовому засіданні досліджені
надані позивачем  письмові докази, що
знаходяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення  позивача та
дослідивши письмові докази, суд встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю “РТК ЛТД” є юридичною особою, включено до ЄДРПОУ за №32523866
та взято на облік платника податків  у
Державній податковій інспекції у Солом”янському районі м.Києва.

ОСОБА_1 як суб”єкт підприємницької
діяльності зареєстрована виконкомом Костянтинівської міської ради
05.09.2003р.  та взятий на облік платника
податків  у Костянтинівській об”єднаній
державній податковій інспекції .

Згідно до п.1 ст.173 Господарського
кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання
з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За правилами ст.174 цього Кодексу
господарські зобов'язання можуть виникати у тому числі з господарського
договору та інших угод, передбачених законом.

Між Приватним підприємцем ОСОБА_1
та  Товариством з обмеженою
відповідальністю “РТК ЛТД” на підставі податкової накладної НОМЕР_1., накладної
НОМЕР_1. було укладено угоду купівлі-продажу, за  якою відповідач 2 поставив відповідачу 1 скло
в кількості 5213,3 кв.м. на загальну суму 78509,35грн., у т.ч. ПДВ -
13084,89грн.

Отриманий товар Приватним
підприємцем ОСОБА_1 був оплачений в повному обсягу, що засвідчується
квитанціями до прибуткових касових ордерів від 21.04.2005р. на суму 10000 грн.,
від 26.04.2005р. на суму 10000 грн., від 22.04.2005р. на суму 10000 грн., від
25.04.2005р. на суму 10000 грн., від 29.04.2005р. на суму 10000 грн., від
28.04.2005р. на суму 10000 грн., від 20.04.2005р. на суму 10000 грн., від
27.04.2005р. на суму 10000 грн., від 06.05.2005р. на суму 10000 грн., від
05.05.2005р. на суму 10000 грн., від 04.05.2005р. на суму 10000 грн., від
11.05.2005р. на суму 10000 грн., від 31.05.2005р. на суму 10000 грн., від
12.05.2005р. на суму 10000 грн., від 16.05.2005р. на суму 10000 грн., від
18.05.2005р. на суму 10000 грн., від 17.05.2005р. на суму 10000 грн., від
19.05.2005р. на суму 10000 грн., від 13.05.2005р. на суму 10000 грн., від
23.05.2005р. на суму 10000 грн.

Факт передачі Товариством з
обмеженою відповідальністю “РТК ЛТД” зазначеного товару та його оплати  Приватним підприємцем ОСОБА_1позивачем не
оспорюється.

Позивач вважає, що господарське зобов'язання
з боку відповідача 2  було вчинено з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.  Як на підставу своїх доводів, позивач
посилається на рішення Солом”янського районного суду м.Києва від 04.03.2005р.
по справі №2-1672, яким визнано недійсним Свідоцтво №19739 про державну
реєстрацію ТОВ “РТК ЛТД” від 25.06.2003р. з моменту видачі, визнано недійсним
його Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість від
29.12.2003р. з моменту внесення до реєстру платників податків на додану
вартість, а також встановлено, що статут підприємства містить недостовірні
відомості щодо юридичної адреси:м.Київ, вул..Пироговського,19 корп.8, оскільки
за вказаною адресою товариство не знаходиться. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як засновники
підприємства ніякого відношення до нього, його реєстрації та діяльності не
мають, управління підприємством здійснювалось невідомими особами.  На думку позивача, наведене є доказами того,
що вся діяльність особи, яка діяла від імені ТОВ “РТК ЛТД”, а відповідно і
самого підприємства, мала метою здійснення діяльності поза межами правової
відповідальності, з приховуванням доходів та ухилення від сплати податків,
зборів та обов”язкових платежів.

Згідно листа ДПІ у Солом”янському
районі м.Києва від 20.11.2006р. №243/7/15-05 ТОВ “РТК ЛТД” останній звіт до
податкового органу було подано за березень 2005р.

За приписами ст.207 Господарського
кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них
господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним
повністю або в частині.

Згідно до ст.208 цього кодексу
України якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що  вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі
виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання
однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а
також все належне з неї  першій стороні
на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін
усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою
або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход
держави.

З викладеного вбачається, що
необхідними умовами для визнання господарського зобов'язання  недійсним є вчинення їх з метою, завідомо
суперечною інтересам держави і суспільства, та наявність наміру хоча б у однієї
із сторін щодо настання відповідних наслідків.

За приписами  п. 11 роз'яснення Президії Вищого
арбітражного суду України “Про деякі питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням угод недійсними”                № 02-5/111 від 12.03.1999 р. (
із змінами ) наявність умислу у сторін при укладанні угоди означає, що сторона
або сторони усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність
укладеної угоди, яка суперечить меті діяльності суб'єкта господарювання та
інтересам держави та суспільства, і прагнули або свідомо допускали настання
протиправних наслідків. Умисел юридичної особи визначається як умисел тієї
посадової або іншої фізичної особи, що підписала договір від імені юридичної
особи, маючи на це належні повноваження. За відсутності таких повноважень
наявність умислу у юридичної  особи  не
може  вважатися  встановленою.

Рішенням Солом”янського районного
суду м.Києва від 04.03.2005р. по справі №2-1672 визнано недійсним Свідоцтво
№19739 про державну реєстрацію ТОВ “РТК ЛТД” від 25.06.2003р. з моменту видачі,
визнано недійсним його Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану
вартість від 29.12.2003р. з моменту внесення до реєстру платників податків на
додану вартість.

Згідно довідки Головного
міжрегіонального управління статистики у м.Києві від 11.04.2007р. №12/1-7/673
станом на 01 квітня 2007 року ТОВ “РТК ЛТД” включено до Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій України.

Рішенням Солом”янського районного
суду м.Києва від 04.03.2005р. по справі №2-1672 не було встановлено вчинення
Товариством з обмеженою відповідальністю “РТК ЛТД” господарських зобов'язань з
метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства. У рішення суду взагалі
відсутні обставини, встановлені на підтвердження того, що укладаючи спірну
угоду, сторони діяли з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства.

Таким чином, посилання позивача на
рішення Солом”янського районного суду м.Києва від 04.03.2005р. по справі
№2-1672 , як доказ спрямованості умислу та доведення мети суперечною інтересам
держави та суспільства при здійсненні оспорених господарських зобов'язань, суд
вважає безпідставним, оскільки воно не містить в собі висновки щодо
господарських зобов'язань , які виникли між відповідачами на підставі оспореної
угоди, та не робилися висновки відносно їх мети та спрямованості. Предметом
дослідження по справі №2-1672 є, зокрема, визнання  недійсними Свідоцтва про державну реєстрацію
ТОВ “РТК ЛТД” від 25.06.2003р. та його Свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість, а не наявність протиправного умислу при укладені
угоди купівлі-продажу під час підприємницької діяльності.

Слід зазначити, що рішенням
Солом”янського районного суду м.Києва встановлено, що засновники ТОВ “РТК ЛТД”
ніякого відношення до нього, його реєстрації та діяльності не мають, управління
підприємством здійснюється невідомими особами.
Позивач, в свою чергу, не надав доказів, що засвідчують підписання  ос пореної угоди безпосередньо особою, яка
діяла від імені ТОВ “РТК ЛТД” в силу повноважень, заснованих, зокрема, на
законі, довіреності, установчих документах.

За правилами ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили,
не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд вважає, що позивачем не
доведені обставини на підтвердження того, що укладаючи спірну угоду відповідач
2 діяв  з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства. Сама по собі угода не є такою, що суперечить
інтересам держави і суспільства. Такий товар не виключено законом із цивільного
обігу, на торгівлю ним не вимагалась ліцензія, не було й інших законодавчих
обмежень стосовно його купівлі-продажу.

Позивач не надав доказів будь-яких
донарахувань відповідачу 2 податкових зобов”язань податковим органом за
порушення податкового законодавства за оспореною угодою та доказів кримінальної
відповідальності посадових осіб і відповідальності суб”єктів господарювання за
ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд
вважає, що в даному випадку не може вважатись встановленою наявність у
відповідача 2 умислу на вчинення господарських зобов'язань з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Відповідно до ст. 71  Кодексу адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Позивач в даному випадку не довів,
чим саме підтверджуються ті обставини, що господарське зобов'язання  було вчинено відповідачами з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Верховний суд України у постанові
від 14.02.2006р. зазначив, що наявність умислу
не може бути підтверджена лише рішенням районного суду про визнання  установчих документів цієї сторони договору
недійсними та скасування державної реєстрації, оскільки предметом дослідження у
такій справі, є, зокрема, відповідність установчих документів вимогам чинного
законодавства, а не наявність протиправного умислу при укладенні угоди, що мала
місце під час підприємницької діяльності суб”єкта.

З урахуванням вищевикладеного,
вимоги позивача про визнання недійсним господарського зобов”язання за усною
угодою купівлі-продажу від 11.04.2005р., укладеної між відповідачами, стягнення
з Приватного підприємця ОСОБА_1 на користь держави матеріальних цінностей на
суму 78509,35грн., одержаних від ТОВ “РТК ЛТД” за усною угодою, та  стягнення з ТОВ “РТК ЛТД” на користь ПП
ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 78509,35 грн., задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.173,174, 207
Господарського кодексу України та
ст.ст.2,17-20,69-72,86,94,128,158-163,167,185,186,254, п.6,7 розділу V11
Прикінцевих та перехідних положень
Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у задоволенні позовних
вимог Костянтинівської об”єднаної державної податкової інспекції до Приватного
підприємця ОСОБА_1 та  Товариства з
обмеженою відповідальністю “РТК ЛТД” про визнання недійсним господарського
зобов”язання за усною угодою купівлі-продажу від 11.04.2005р., укладеної між
відповідачами, стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_1 на користь держави
матеріальних цінностей на суму 78509,35грн., одержаних від ТОВ “РТК ЛТД” за
усною угодою, та  стягнення з ТОВ “РТК
ЛТД” на користь ПП ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 78509,35 грн.

Постанова суду набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження буде
подано, але апеляційна скарга не була подана у зазначений строк, постанова суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку .Про апеляційне оскарження постанови суду спочатку
подається заява. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються
до адміністративного суду апеляційної інстанції через господарський суд
Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка
її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження
постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна
скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна
скарга  може  бути
подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

Суддя

Постанова в повному обсязі
виготовлена 05.06.2007р.

Надрук. 4 примір. 1 суду 3 сторонам