ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2007 р.
№ 02-7/84

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Ходаківська І.П.

судді
Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

за участю представників сторін
позивача -
відповідача -
розглянувши  матеріали касаційної скарги

не з'явився
пр. Омельянович Р.А. дов. №20-502 від 14.12.06р.
відкритого акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"

у справі
господарського суду Запорізької області

на постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 03.04.2007р.

за позовом
державного підприємства "Придніпровська залізниця"

до
відкритого акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"

про
прийняття у редакції пункту проекту договору

Розпорядженням №02-12.2/154 від 04.07.2007р. у зв’язку з відпусткою судді Першикова Є.В. змінено склад  колегії суддів у справі №02-7/84 призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2007 року державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до відкритого акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" про прийняття у редакції залізниці неврегульовані пункти проекту договору №ПР/МД-06-3/1–НЮ від 01.11.2006р. "Про експлуатацію залізничної під'їзної колії відкритого акціонерного товариства "ЗМК "Запоріжсталь", яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.01.2007р. позовну заяву та додані до неї матеріали повернуто державному підприємству "Придніпровська залізниця" на підставі п.4 ст.63 ГПК України.

Ухвала суду першої інстанції ґрунтується на тому, що платіжне доручення, яке додано позивачем до позову в якості доказу оплати державного мита, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки в ньому не вірно вказані реквізити для зарахування державного мита. Також в зазначеній ухвалі господарський суду звернув увагу позивача на формулювання позовних вимог і необхідності їх викладення у відповідності до чинного законодавства.

Позивач, не погоджуючись з прийнятою господарським судом Запорізької області ухвалою, звернувся до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції порушив право позивача на звернення до суду за захистом порушених інтересів, передбачене ст.55 Конституції України, а також те, що на стадії порушення провадження у справі суд не має права з'ясовувати, чи дійсно права та інтереси позивача порушено, оскільки це можливо зробити з дотриманням основних засад судочинства в судовому процесі за порушеною справою.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що звертаючись до господарського суду Запорізької області, позивач порушив правила територіальної підсудності, встановлені ГПК України, оскільки така категорія спорів підлягає розгляду за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, і такою стороною є державне підприємство "Придніпровська залізниця" яке зареєстроване в м.Дніпропетровську, а також, що судом першої інстанції правильно повернуто позовну заяву, оскільки держмито за подачу позовної заяви не було сплачено на належний рахунок, і просив апеляційну скаргу державного підприємства "Придніпровська залізниця" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Запорізької області без змін.

Апеляційний господарський суд не погодився з ухвалою суду першої інстанції, задовольнив апеляційну скаргу та скасував ухвалу суду першої інстанції, а справу передав на розгляд до господарського суду Запорізької області. Постанова вмотивована тим, що суд першої інстанції у разі наявності сумнівів щодо зарахування до державного бюджету сплаченої позивачем суми, повинен був витребувати у нього довідку про зарахування державного мита до державного бюджету відповідного району, а також тим, що на стадії порушення провадження у справі суд не має права з'ясовувати, чи дійсно права та інтереси позивача порушено, оскільки це можливо зробити з дотриманням основних засад судочинства в судовому процесі за порушеною справою.

У касаційній скарзі, поданій до Вищого господарського суду України,  відкрите акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" посилається на порушення та неправильне застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права і просить скасувати постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 03.04.2007р. у справі №02-7/84, а рішення господарського суду Запорізької області  від  12.01.2007р. залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, судова колегія вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду, судом апеляційної інстанції правильно було встановлено, що ст.57 ГПК України визначає перелік документів, що додаються до позовної заяви, зокрема до позовної заяви додаються докази про сплату держмита.

Державним підприємством "Придніпровська залізниця" до матеріалів позовної заяви додано платіжне доручення №4977 від 26.12.2006р. про сплату державного мита  у сумі 85грн. і призначення цього платежу в даному платіжному дорученні зазначено, як держмито ДП "Придніпровська залізниця", позовна заява до ВАТ ЗМК "Запоріжсталь".

Окрім того, однією з основних умов, за якою господарський суд приймає позовну заяву, є факт надходження державного мита до державного бюджету України, господарський суд у разі виникнення сумнівів щодо надходження та зарахування державного мита до державного бюджету вправі витребувати від позивача підтвердження територіального органу державного казначейства, якому держмито перераховано.

Державним підприємством "Придніпровська залізниця" до апеляційної скарги було додано довідку Головного управління державного казначейства України в Запорізькій області від 31.01.2007р. №04-17/949, в якій зазначається, що державне мито у сумі 85грн., яке сплачено платіжним дорученням №4977 від 26.12.2006р. зараховано до державного бюджету Орджонікідзевського району м.Запоріжжя, що є доказом зарахування держмита до державного бюджету.

Також посилання місцевого господарського суду на те, що вимоги позивача, викладені у позовній заяві не відповідають тим спорам, які розглядаються господарськими судами згідно ст.12 ГПК України та способам захисту встановлених ст.16 ЦК України є передчасними, оскільки на стадії порушення провадження у справі  суд не має права з'ясовувати, чи дійсно права та інтереси позивача порушено, тому що це можливо зробити з дотриманням основних засад судочинства в судовому процесі за порушеною справою. Невідповідність вимог позивача встановленим способам захисту не є підставою для повернення позовної заяви за п.4 ст.63 ГПК України.

Проте судова колегія Вищого господарського суду України не може погодитись з тим, що доводи відкритого акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" щодо порушення позивачем правил територіальної підсудності не можуть відповідно до ст.101 ГПК України розглядатись апеляційною інстанцією, оскільки в даному випадку предметом оскарження є правомірність винесення ухвали про повернення позовної заяви на підставі п.4 ст.63 ГПК України, - не ґрунтуються на нормах чинного процесуального законодавства.

П.2 ст.101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, а також відповідно п.2 ст.106 ГПК України що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Враховуючи вимоги ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин Запорізький апеляційний господарський суд безпідставно відмовив відкритому акціонерному товариству Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" у розгляді доводів викладених у відзиві на апеляційну скаргу в частині порушення позивачем правил територіальної підсудності з посиланням на п.4 ст.63 ГПК України, тому для вирішення питання щодо територіальної підсудності позовну заяву належить повернути до господарського суду Запорізької області.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" задовольнити частково.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 03.04.2007р. у справі №02-7/84 частково змінити.

Абзац 3 резолютивної частини зазначеної постанови викласти в редакції: "Справу №02-7/84 передати до господарського суду Запорізької області до розгляду зі стадії прийому позовної заяви для визначення територіальної підсудності".

Головуючий

Судді                                                                                           Ходаківська І.П.

Данилова Т.Б.

Савенко Г.В.