ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.06.07 р.                                                                               Справа № 11/434пд

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді    Чернота Л.Ф.

судді         Новікова Р.Г.

судді    Сковородіна О.М.

при секретарі судового засідання Семенюшко Г.Р.

За участю представників:

від позивача: Макіян Г.М. – за довіреністю

від відповідачів: 1) Овчаренко А.В. – за довіреністю

2) не з’явився

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Пантелеймонівський вогнетривкий завод” с.Пантелеймонівка, м.Горлівка, Донецької області

до відповідача 1. Товариства з обмеженою відповідальністю “ВИК СИСТЕМ” м.Донецьк

до відповідача 2. Корпорації “С ЕНД Т ІНКОРПОРЕЙТЕД” (Corporation “С AND T INCORPORATED”), Представництва в Україні м.Донецьк

про визнання недійсною Додаткової угоди від 31.12.2003р. до Контракту № 99113СО96 від 07.05.1997р., яка укладена між ТОВ “ВИК Систем” та корпорацією “С ЕНД Т ІНКОРПОРЕЙТЕД”,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Пантелеймонівський вогнетривкий завод” с.Пантелеймонівка, м.Горлівка, Донецької області, звернувся до господарського суду з вимогою до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю “ВИК СИСТЕМ” м.Донецьк; 2) Корпорації “С ЕНД Т ІНКОРПОРЕЙТЕД” (Corporation “С AND T INCORPORATED”), Представництва в Україні м.Донецьк, про визнання недійсною Додаткової угоди від 31.12.2003р. до Контракту № 99113СО96 від 07.05.1997р., яка укладена між ТОВ “ВИК Систем” та корпорацією “С ЕНД Т ІНКОРПОРЕЙТЕД”.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копію договору комісії № 31 від 16.05.1997р. з копією додатка № 1 та копіями додаткових угод № 1 від 10.03.1998р. та № 2 від 07.12.1997р., копію контракту № 99113СО96 від 07.05.1997р., копію угоди про припинення зобов’язань від 28.05.2001р., копію додаткової угоди від 31.12.2003р., копію рішення господарського суду м.Києва від 22.06.2006р по справі № 31/321 та інше.

Розпорядженням Заступника голови господарського суду Донецької області від 04.04.2007р., у зв’язку з відпусткою судді Сковородіної О.М., призначено колегіальний склад суду: головуючий суддя – Чернота Л.Ф., судді – Новікова Р.Г., Приходько І.В.

Розпорядженням Заступника голови господарського суду Донецької області від 27.04.2007р., у зв’язку з відпусткою судді Новікової Р.Г., призначено колегіальний склад суду: головуючий суддя – Чернота Л.Ф., судді – Сковородіна О.М., Приходько І.В.

Розпорядженням Заступника голови господарського суду Донецької області від 18.06.2007р., у зв’язку з відпусткою судді Приходько І.В., призначено колегіальний склад суду: головуючий суддя – Чернота Л.Ф., судді – Новікова Р.Г., Сковородіна О.М.

Відповідач-1 надав до суду відзив та заперечує проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Відповідач-2 у судове засідання не з’явився, відзив на позовну заяву до матеріалів справи не представив, документи, необхідні для вирішення спору та витребувані судом не надав.

Вся кореспонденція направлялася відповідачу за адресою, зазначеною у позовній заяві,              а саме: вул. Р.Люксембург, 54, м.Донецьк.

Однак, відповідач правом на захист не скористався.

Зважаючи на достатність представлених позивачем документів, неповідомлення відповідачем поважних причин нез’явлення в судове засідання, справа розглядається по наявним в ній матеріалам відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 17.04.2007р. провадження у справі було зупинено, у зв’язку з надходженням апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства “Пантелеймонівський вогнетривкий завод” с.Пантелеймонівка, м.Горлівка, Донецької області на ухвалу від 05.04.2007р.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.04.07р. у прийнятті апеляційної скарги було відмовлено, а справу повернуто до господарського суду Донецької області.

Ухвалою від 27.04.2007р. господарський суд Донецької області поновив провадження                     у справі та призначив до розгляду.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із                     ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Справа слуханням була відкладена, згідно ст.ст.69,77 Господарського процесуального кодексу України, для надання доказів представниками сторін.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив, що 16 травня 1997р. між позивачем (комітент) та відповідачем-1 (комісіонер) був укладений Договір комісії № 31 на поставку обладнання (копія додавалася до справи). Відповідно до умов Договору комісії № 31 відповідач-1 був зобов’язаний укласти від власного імені контракт на покупку для позивача обладнання.

Відповідачем-1 на виконання Договору комісії № 31 був укладений з відповідачем-2 Контракт № 99113СО96 від 07.05.1997р. (копія додавалася до матеріалів справи) на поставку обладнання для позивача.

28 травня 2001 р. між позивачем та відповідачем-1 була укладена Угода про припинення зобов’язань (копія додавалася). Пунктами 1, 2 цієї Угоди встановлено, що позивач та відповідач-1 виконали зобов’язання за Договором комісії № 31 в повному обсязі та не мають друг до друга претензій. Також 28 травня 2001р. між позивачем та відповідачем-1 був складений акт звірки взаєморозрахунків за Договором комісії № 31, яким встановлено, що заборгованості між сторонами немає, тобто Договір комісії № 31 виконаний сторонами в повному обсязі.

Таким чином, на підставі ст.216 ЦК УРСР (цей Кодекс діяв на момент виникнення та існування зазначених правовідносин), у зв’язку з належним виконанням сторонами Договору комісії № 31, зобов’язання між позивачем та відповідачем-1 за Договором комісії № 31 припинилися 28 травня 2001 року.

Однак, 31 грудня 2003 року відповідач-1 уклав з відповідачем-2 Додаткову угоду до Контракту № 99113СО96 щодо продовження строку оплати обладнання. Позивачу стало відомо про наявність цієї Додаткової угоди із рішення господарського суду м. Києва від 22.06.2006 р.  по справі № 31/321.

Із матеріалів справи вбачається, що зазначена Додаткова угода не відповідає вимогам закону та має бути визнана недійсною з наступних підстав:

Відповідач-1, укладаючи з відповідачем-2 Контракт № 99113СО96 від власного імені в інтересах позивача, діяв на підставі Договору комісії № 31.

Відповідно до ч.1 ст.395 ЦК УРСР, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за винагороду вчинити одну або кілька угод від свого імені за рахунок комітента.

Отже, відповідач-1, здійснюючи дії за Контрактом № 99113СО96, зобов’язаний діяти за дорученням позивача на підставі Договору комісії № 31. Після припинення Договору комісії               № 31 (після 28 травня 2001р.) відповідач-1 не мав права здійснювати які-небудь дії, направлені на виконання Договору комісії № 31, тобто відповідач-1 не мав права укладати Додаткову угоду до Контракту № 99113СО96. Відповідач-1 не мав під час укладення спірної Додаткової угоди  (на 31 грудня 2003р.) доручення, заснованого на Договорі комісії № 31, діяти в інтересах позивача.

Таким чином, укладення 31 грудня 2003р. між відповідачем-1 та відповідачем-2 Додаткової угоди до Контракту № 99113СО96, який був укладений на виконання Договору комісії № 31, після припинення цього договору комісії, суперечить ч.1 ст.395 ЦК УРСР, оскільки відповідач-1 не мав на цей час доручення від позивача вчиняти які-небудь угоди в інтересах позивача.

У зв’язку з цим Додаткова угода до Контракту № 99113СО96 має бути визнана недійсною, відповідно до ст.48 ЦК УРСР (ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України) з тієї підстави, що вони не відповідають вимогам закону, а саме не відповідають ч.1 ст.395 ЦК УРСР.

Також, 07.11.2006р. представником позивача було направлено адвокатський запит

№ 374/221 Провідному експерту з розвитку бізнесу комерційного відділу Посольства Канади в Україні, у якому представник позивача просив:

1.          Повідомити, чи існує на сьогоднішній момент Corporation “C AND T INCORPORATED”   як юридична особа у розумінні законодавства Канади.

2.          Повідомити, чи не було припинено діяльність Corporation “C AND T INCORPORATED”   у результаті ліквідації чи з інших причин (яких саме), коли.

3.          Повідомити, чи здійснює на теперішній час Corporation “C AND T INCORPORATED” фактичну діяльність (а якщо ні – з якого часу).

4.          Повідомити адресу, за якою знаходиться Corporation “C AND T INCORPORATED”.

5.          Надати відомості державної реєстрації (інкорпорації) Corporation “C AND T INCORPORATED”, які за законодавством Канади є публічними і можуть бути надані третім особам.

Окремо адресату запиту надавалися копії платіжних доручень, за якими

відповідач-1 ТОВ «ВИК СИСТЕМ» нібито здійснював перерахування грошових коштів на користь Corporation “C AND T INCORPORATED” (подавалися ТОВ «ВИК СИСТЕМ» до Київського апеляційного господарського суду). Розглянувши адвокатський запит та додані до нього документи (а також копії платіжних доручень, які підтверджували нібито понесені позивачем збитки), Посольство Канади в Україні повідомило: «Компанія «C & T Incorporated» не зареєстрована в федеральній базі канадських компаній Міністерства закордонних справ та міжнародної торгівлі Канади, є відсутньою за указаною Вами адресою, і було неможливо знайти будь-яку інформацію про діяльність цієї компанії та її сучасний стан».

Тобто, на сьогоднішній день відповідач-2 Corporation “C AND T INCORPORATED”                  не зареєстрований в федеральній базі канадських компаній.

Крім того, 09.02.2007р. представником позивача було направлено до Міністерства економіки України адвокатський запит № 61/221, у якому представник позивача просив:

1.          Повідомити, чи не скасовано запис про представництво Corporation “C AND T INCORPORATED” у Реєстрі представництв, з якої підстави.

2.          Повідомити, чи повідомляло представництво Corporation “C AND T INCORPORATED” Міністерство економіки України про зміну назви, юридичного статусу, юридичної адреси, або проголошення іноземного суб'єкта господарської діяльності неплатоспроможним або банкрутом, коли саме.

3.          Надати відомості з Реєстру представництв щодо представництва Corporation “C AND T INCORPORATED”.

4.          Надати копію заяви про реєстрацію представництва Corporation “C AND T INCORPORATED”.

5.          Надати копію витягу з торговельного (банківського) реєстру країни місцезнаходження офіційно зареєстрованого головного органу управління (контори) Corporation “C AND T INCORPORATED”.

6.          Надати копію довідки від банківської установи, в якій офіційно відкрито рахунок іноземного суб'єкта господарської діяльності.

7.          Надати копію доручення на здійснення представницьких функцій в Україні, оформлене згідно із законами країни, де офіційно зареєстровано контору Corporation “C AND T INCORPORATED”.

8.          Надати копію особливого дозволу державних установ країни місцезнаходження Corporation “C AND T INCORPORATED” на відкриття представництва, якщо такий подавався.

На цей запит Міністерство економіки України надало відповідь № 135-28/272 від 02.03.07р. Із наданих документів та з урахуванням ст.5 Закону України «Про зовнішньо-економічну діяльність», Листа МЗЕЗТорг України від 02.09.97р. № 14-33/790, Інструкції про порядок реєстрації представництв іноземних суб’єктів господарської діяльності в Україні – вбачається:

1)          єдиним повноважним керівником Corporation “C AND T INCORPORATED” з 06.03.1996р.  був Президент Роман Віленський;

2)          Андрій Малицький був представником Corporation “C AND T INCORPORATED” згідно з довіреністю без дати видачі та строком на 3 роки (оскільки представництво було зареєстровано у 1996 році, то ці 3 роки очевидно спливли);

3)          Станом щонайменше з 20.03.1999р. і до тепер в Україні немає жодного повноважного представника Corporation “C AND T INCORPORATED”.

Тобто, оспорювана додаткова угода була підписана від імені відповідача-2 Corporation              “C AND T INCORPORATED особою, яка не мала повноважень на її підписання, статус цієї особи зазначено невірно.

Крім того, згідно з положеннями ст.17 Статуту ТОВ «ВИК СИСТЕМ» зовнішньо-економічні угоди, що укладаються Товариством, підписуються двома особами. Право підпису таких угод мають Генеральний директор товариства та головний бухгалтер, а також особи, уповноважені на це довіреністю.

Проте спірна додаткова угода підписана лише Генеральним директором ТОВ «ВИК СИСТЕМ», натомість підпис головного бухгалтера на ній відсутній.

Тобто, оспорювана додаткова угода була підписана від імені відповідача-1 ТОВ «ВИК СИСТЕМ» неналежним чином, а тому є недійсною.

Проте завдяки укладенню цієї угоди стало можливим для відповідача-1 звернутися з позовам про стягнення збитків з позивача до Господарського суду м. Києва. Через це справа за цим позовом (№ 43/608) в апеляційному порядку переглядалася Київським апеляційним господарським судом (Постановою від 22.11.2006р. позов відносно ВАТ «Пантелеймонівський вогнетривкий завод» задоволено). Із цієї постанови вбачається, що Рішення Господарського суду м.Києва від 22.06.2006р. у справі № 31/321 вплинуло на права та обов’язки  ВАТ «Пантелеймонівський вогнетривкий завод». 29 травня 2007р. Верховний Суд України своєю постановою скасував постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2006р.  у справі № 43/608, у позові відмовив. Таким чином, укладеною Додатковою угодою від 31.12.2003р. до Контракту № 99113СО96 від 07.05.1997р. були порушені права позивача ВАТ «Пантелеймонівський вогнетривкий завод», що підтвердив і Верховний Суд України, скасувавши постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2006р. у справі № 43/608.

Суд не приймає до уваги  доводи відповідача-1, викладені у відзиві, з наступних підстав:

Не можна приймати до уваги доводи відповідача, що Рішенням Господарського суду м.Києва від 22.06.2006р. було встановлено факт правомірності правочину, а саме додаткової угоди до Контракту № 99113СО96). Як вбачається з цього рішення, предметом позову було стягнення заборгованості, а не встановлення факту правомірності правочину. Також із рішення вбачається, що правомірність чи неправомірність оспорюваного правочину судом                         не досліджувалася взагалі. Крім того, до участі у справі № 31/321 не було залучено                         ВАТ «Пантелеймонівський вогнетривкий завод», а тому рішення у цій справі не звільняє відповідачів від доказування фактів правомірності правочинів.

Також не можна приймати до уваги посилання відповідача-1 ТОВ «ВИК СИСТЕМ»                на факти, які нібито встановлені рішенням Київського апеляційного господарського суду у справі № 43/608, оскільки жодні факти, що мають значення для даної господарської справи, цим рішенням не встановлювалися. Крім того, постанова, на яку посилається відповідач-1 ТОВ «ВИК СИСТЕМ», скасована 29 травня 2007р. постановою Верховного Суду України.

У своєму відзиві відповідач-1 посилається на документ, який названий ним «акт звірки». Проте цей документ не є актом звірки, оскільки він не підписаний повноважним представником ВАТ «Пантелеймонівський вогнетривкий завод», і не може бути доказом у справі. Також не відповідає дійсності посилання відповідача-1 ТОВ «ВИК СИСТЕМ», що цей «акт звірки» був взятий до уваги Київським апеляційним господарським судом. Як вбачається із тексту Постанови від 22.11.2006р., у ній відсутнє посилання на цей «акт звірки».

Натомість разом з позовною заявою позивачем подавалася, і вона є в матеріалах справи, копія акту звірки від 28.05.2001р. Цей акт звірки підписаний від імені ВАТ «Пантелеймонівський вогнетривкий завод» Головою правління Курзановою Н.П. та головним бухгалтером Маслак В.Н., а з боку ТОВ «ВИК СИСТЕМ» - Генеральним директором Остапком А.М. та головним бухгалтером Ситнік Т.С. Отже, саме цей акт звірки підписаний повноважними представниками обох сторін, а тому є доказом у справі.

Також, у справі є копія угоди про припинення зобов’язань від 28.05.2001р., яка була підписана від імені ВАТ «Пантелеймонівський вогнетривкий завод» Головою правління Курзановою Н.П. та від імені ТОВ «ВИК СИСТЕМ» Генеральним директором Остапком А.М. Отже, ця угода підписана повноважними представниками сторін, є чинною і є доказом у справі.  У цій угоді зазначається, що на момент підписання угоди сторони виконали усі зобов’язання із договору комісії № 31 від 16.05.97р., та що усі зобов’язання із цього договору припинені.

Отже, на час підписання Додаткової угоди, що оспорюється, Договір комісії № 31 уже припинився, а тому відповідач-1 ТОВ «ВИК СИСТЕМ» не міг вчиняти будь-які правочини на його виконання. Тобто, оспорювана додаткова угода суперечить ч.1 ст.395 ЦК УРСР, оскільки відповідач-1 ТОВ «ВИК СИСТЕМ» не мав на цей час доручення від позивача вчиняти які-небудь угоди в інтересах позивача.

Укладеною Додатковою угодою порушуються права позивача ВАТ «Пантелеймонівський вогнетривкий завод», оскільки на цю Додаткову угоду Київський апеляційний господарський суд послався на обґрунтування заборгованості ВАТ «Пантелеймонівський вогнетривкий завод» перед ТОВ «ВИК СИСТЕМ» (копія Постанови від 22.11.2006р. у справі № 43/608).

Відповідно до ч.1 ст.244 Цивільного кодексу України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Крім того, суд звертає увагу сторін на вимоги ч.3 ст.247 Цивільного кодексу України довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною (арк. справи 124).

Укладати угоди за довіреністю, яка видана з порушенням вищевказаної норми Цивільного кодексу України, є порушенням діючого законодавства.

Тому, позовні вимоги щодо визнання недійсною Додаткової угоди від 31.12.2003р. до Контракту № 99113СО96 від 07.05.1997р., яка укладена між ТОВ “ВИК Систем” та корпорацією “С ЕНД Т ІНКОРПОРЕЙТЕД”, підлягають задоволенню.

Господарські витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, керуючись ч.1, 2, 5 ст.203, ч.1 ст.215, ст.234 Цивільного кодексу України та на підставі ст.ст.42, 43, 46, 22, 33, 36, 43, 49, 69, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги – задовольнити.

Визнати недійсною Додаткової угоди від 31.12.2003р. до Контракту № 99113СО96 від 07.05.1997р., яка укладена між ТОВ “ВИК Систем” та корпорацією “С ЕНД Т ІНКОРПОРЕЙТЕД”

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ВИК СИСТЕМ” м.Донецьк (вул.Ватутіна, 5/38, м.Донецьк, 83050, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Пантелеймонівський вогнетривкий завод” с.Пантелеймонівка, м.Горлівка, Донецької області (вул.К.Маркса, 2, с.Пантелеймонівка, м.Горлівка, Донецької області, 84694, ) витрати по сплаті державного мита в розмірі 42,50грн.; витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 59,00грн.

Стягнути з Корпорації “С ЕНД Т ІНКОРПОРЕЙТЕД” (Corporation “С AND T INCORPORATED”), Представництва в Україні м.Донецьк (вул.Р.Люксембург, 54, м.Донецьк, 83114, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Пантелеймонівський вогнетривкий завод” с.Пантелеймонівка, м.Горлівка, Донецької області (вул.К.Маркса, 2, с.Пантелеймонівка, м.Горлівка, Донецької області, 84694, ) витрати по сплаті державного мита в розмірі 42,50грн.; витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 59,00грн.

Видати накази.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Головуючий суддя

Суддя                                                                        Р.Г.Новікова

Суддя                                                                        О.М.Сковородіна