ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.07

Справа №АС12/285-07.

За
позовом - Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції

до відповідача - Приватного підприємця
ОСОБА_1,

Конотопський
районі, с. Кузьки

про
визнання недійсною державної реєстрації

СУДДЯ  Л.А. КОСТЕНКО

Представники
сторін:

Від
позивача: Савенкова М.О. (довіреність № 2485/9/10 від 19.03.2007р.),

Від
відповідача:  не прибув

За участю секретаря судового засідання  Бардакової О.М.

Суть спору: позивач просить суд
визнати недійсним свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1р. з моменту державної реєстрації, та визнати
недійсним  свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість НОМЕР_1 з моменту його видачі.

Відповідач
в судові засідання не з'являвся, надав суду клопотання про розгляд справи без
його участі, та зазначив, що проти позовних вимог не заперечує.

Відповідно
до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України  розгляд справи відкладався з ІНФОРМАЦІЯ_2р.
до ІНФОРМАЦІЯ_3р., з ІНФОРМАЦІЯ_3р. до ІНФОРМАЦІЯ_4р.

Розглянувши
матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно
до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, ОСОБА_1
зареєстрований Конотопською районною державною адміністрацією Сумської області
ІНФОРМАЦІЯ_1р. Конотопська міжрайонна державна податкова інспекція -  позивач у справі - ІНФОРМАЦІЯ_5р. видав
відповідачу свідоцтво про сплату єдиного податку, ІНФОРМАЦІЯ_7р. відповідачу
також було видане свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість
НОМЕР_2.

Позивач
звернувся з позовом про визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію
відповідача з моменту державної реєстрації та визнати недійсним свідоцтво про
реєстрацію платника ПДВ відповідача з моменту його видачі.

Свої
вимоги позивач обґрунтовує таким: відповідно до пояснень ОСОБА_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_6р. він зареєструвався приватним підприємцем не з власного бажання,
а за проханням своєї знайомої; розрахунковий рахунок в КБ «Західінкомбанк» він
відкрив сам, повністю підписав чекову книжку з незаповненими аркушами;
самостійною діяльністю відповідач ніколи не займався, про рух коштів на своєму
рахунку йому не відомо, звітність до податкової інспекції не подавав, фактично
підприємницькою  діяльністю не займався і
не ставив за мету займатися.

Дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача з
огляду на наступне.

Відповідно
до ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» органи
державної податкової служби мають право звертатися у передбачених законом
випадках до судових органів із позовною заявою про скасування державної
реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

Держана
реєстрація фізичних осіб - підприємців здійснюється на підставі Закону України
від 15 травня 2003р. «Про державну реєстрацію юридичних осіб- підприємців» № 755-ІV
(надалі Закон 755).

Згідно
із статтею 4 Закону 755 державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи,
засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а
також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом
внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно
до ст. 46 Закону 755 державна реєстрація припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця проводися у разі: зокрема прийняття фізичною особою
- підприємця рішення по припинення підприємницької діяльності, постановлення
судового рішення про оголошення фізичної особи померлою або визнання безвісно
відсутньою; постановлення судового рішення про визнання фізичної особи, яка є
підприємцем, недієздатною або обмеження її цивільної дієздатності;
постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Підставами
для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця є неподання протягом року органам  державної податкової служби податкових
декларацій, документів фінансової звітності відповідно до Закону.

В
судових засіданнях, які відбулися ІНФОРМАЦІЯ_3р., ІНФОРМАЦІЯ_4р. судом
з'ясовувалося питання уточнення позивачем своїх вимог щодо розгляду питання про
припинення підприємницької діяльності відповідача відповідно до вимог заявника.

Представник
позивача в судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_4р. пояснила суду що вимоги
залишаються відповідно до поданого позову.

Однак
свідоцтво про державну реєстрацію не може бути визнане недійсним так як це є
документ встановленого зразка, який посвідчує факт внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця і
в разі порушення законодавства суб'єктом підприємницької діяльності не тягне
наслідком визнання недійсним саме свідоцтва про держреєстрацію. Зміни до
держаного реєстру в даному випадку можуть бути внесені записом про припинення
фізичної особи-підприємця.

Також
щодо вимог про визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ,
відповідно до п. 9.8. ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість»
встановлений порядок і випадки анулювання свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ
податковим органом самостійно в т. ч. в разі якщо особа зареєстрована як
платник податку, не подає податковому органу декларацій протягом дванадцяти
послідовних податкових місяців або подає
таку декларацію яка свідчить про відсутність оподатковуваних поставок
протягом такого періоду.

Відповідно
до ч. 4 ст. 112 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не приймає
визнання  адміністративного позову і
продовжує розгляд адміністративної справи, якщо дії позивача суперечать закону
чи порушують чиї -небудь права, свободи або інтереси.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В
задоволенні позову  - відмовити.

Порядок
і строки апеляційного оскарження встановлені ст.186 Кодексу адміністративного
судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне
оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня
її складення в повному обсязі. Апеляційна
скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно
до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим
Кодексом,  якщо таку заяву не було
подано. В разі подання  апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ
Л.А. КОСТЕНКО

Повний текст постанови складений  27.06.2007р.