ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"14" серпня 2007 р.
Справа №  14/73

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали справи №14/73

за  позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Нафтохімресурс” (далі по тексту – ТОВ) , м. Олександрія Кіровоградської області

до відповідача: Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції (далі по тексту – ДПІ), м. Олександрія Кіровоградської області

про скасування акту

Секретар судового засідання – Адаменко А.В.

Представники :

від позивача – Неватос Ю.С., довіреність №4 від 14.08.2007 р.

від відповідача – Ковриженко Т.В., довіреність №8428 від 14.08.2007 р., Максимчук О.А., довіреність №6179/10 від 11.06.2007 р.

Подано позов про скасування податкового повідомлення-рішення Олександрійської ОДПІ від 13.12.2006 р. №3, за яким позивачу визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 14 109,70 грн. та штрафних(фінансових) санкцій у розмірі 7 054,90 грн.

Позивач вважає відомості, викладені в акті перевірки необґрунтованими та безпідставними, а податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі   акту перевірки незаконними.

В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджує, що підприємство є добросовісним набувачем послуг та в ціні за надання охоронно-експедиційних послуг сплатило ТОВ “Полюс”, зареєстрованому на час здійснення операції, як платник ПДВ, податок на додану вартість, а тому має право для включення цієї суми до податкового кредиту. Визнання недійсними установчих документів юридичної особи та анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість саме по собі не може тягти за собою недійсність договору, укладеного з контрагентом, та не анулює видані за таким договором податкові накладні. Позивач звертає увагу суду, що на момент здійснення господарської операції  ТОВ “Полюс” був в Єдиному державному реєстрі, а також мав свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість.

В запереченнях на позов відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими та просить суд відмовити в їх задоволенні.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Працівниками Олександрійської ОДПІ проведена невиїзна документальна перевірка позивача з питань правових відносин з ТОВ “Полюс” за період з 01.08.2004 р. по 31.08.2004 р., про що складено акт перевірки від 10.07.2006 р. №23923-00-32966179.

При проведенні перевірки з питання правильності нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість встановлено, що позивачем порушено пункт 2.1 статті 2, підпункт 7.2.3 пункту 7.2, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, в результаті позивачем завищено податковий кредит в декларації з ПДВ за серпень 2004 року на 14 109,74 грн., а відповідно занижена чиста сума податкового зобов'язання з податку на додану вартість на 14 109,74 грн.

Акт перевірки від 10.07.2006 р. №23923-00-32966179 став підставою для прийняття Олександрійською ОДПІ податкового повідомлення-рішення  про  визначення податкового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 14 109,70 грн. та штрафних(фінансових) санкцій у розмірі 7 054,90 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач оскаржив його в процедурі  апеляційного узгодження, за результатами розгляду скарг позивача спірне рішення залишено без змін, а скарги позивача без задоволення. В зв'язку з чим відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення №3 від 13.12.2006 р.

Господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в силу наступного.

Позивачем було укладено угоду з ТОВ “Полюс” за №26 від 01.07.2004 р. про надання охоронно-експедиційних послуг в період з 01.07.2004 р. по 31.12.2004 р.

02.08.2004 р. сторонами підписано акт виконання охоронно-експедиційних послуг по даному договору на суму 84 658,46 грн.

02.08.2004 р. ТОВ “Полюс” виписано позивачу податкову накладну на загальну суму 84 658,46 грн., в тому числі 14 109,74 грн.

Платіжним дорученням №39 від 31.08.2004 р. на суму 84 658,46 грн., в тому числі ПДВ  - 14 109,74 грн., позивач здійснив розрахунок за отримані послуги.

Факти укладання позивачем договору від 01.07.2004 р., підписання акту виконаних робіт від 02.08.2004 р., отримання податкової накладної від 02.08.2004 р., перерахування коштів згідно платіжного доручення №39 від 31.08.2004 р. відповідач підтвердив в акті перевірки від 10.07.2006 р.

Сума податку на додану вартість в розмірі 14 109,74 грн. по податковій накладній №20568 від 02.08.2004 р. включена позивачем до складу податкового кредиту в книзі обліку придбання товарів(робіт, послуг) за номером 28 та включена в декларацію по податку на додану вартість за серпень 2004 року.

Олександрійською ОДПІ донараховано податок на додану вартість в розмірі 14 109,74 грн., оскільки перевіркою встановлено, що в порушення підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” завищено податковий кредит на суму 14 109,74 грн. внаслідок віднесення до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по податкової накладної, отриманим від суб'єкта господарювання ТОВ “Полюс” установчі документи якого визначені недійсними та анульовано Свідоцтво платника податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит – сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 цього Закону встановлено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих(сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів(у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого(нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів(послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

ТОВ “Полюс” зареєстровано, як суб'єкт підприємницької діяльності Печерською РДА м. Києва в реєстрі суб'єктів підприємницької діяльності за №34109 від 30.08.2002 року. Свідоцтво платника ПДВ видано ТОВ “Полюс” 06.09.2002 р.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.01.2005 р. визнано недійсними установчі документи та Свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ “Полюс”.

Відповідно до статті 33 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” юридична особа припиняється зокрема за судовим рішенням. Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Відповідно до частин 1,2 статті 18 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особи, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Матеріали справи свідчать про той факт, що на час здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ “Полюс” останнє було внесено до ЄДРПО України та проводило господарську діяльність.

Відповідно до пункту 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Олександрійська ОДПІ не надала суду доказів несплати ТОВ “Полюс” податку на додану вартість по господарської операції з позивачем, а також не надала доказів встановлення вини позивача щодо можливої несплати ТОВ “Полюс” даного податку.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Закону України “Про податок на додану вартість” платник податку-особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у пунктах “а”, “в”, “г”, “д” пункту 10.1 статті 10 відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (пункт 10.2 статті 10).

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладання штрафних санкцій.

За таких обставин господарський суд вважає безпідставним твердження відповідача про порушення позивачем підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Враховуючи викладене, господарський суд скасовує податкове повідомлення-рішення Олександрійської ОДПІ від 13.12.2006 р. №3.

Керуючись частинами 1-3 статті 160, частиною 1 статті 162, статтями 163, частинами 1-4 статті 254, статтею 258, пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський    суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Олександрійської ОДПІ від 13.12.2006 р. №3 про визначення податкового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 14 109,70 грн. основного платежу та 7 054,90 грн. штрафної(фінансової) санкції.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Нафтохімресурс” (28000, Кіровоградська область,                                м. Олександрія, пр. Леніна, 48, р/р 0661 в ОФ ВАТ АКБ "Автокразбанк", МФО 323679, код 32966179)  3 грн. 40 коп. державного мита.

Після набрання постановою законної сили за заявою стягувача видати виконавчий лист.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили  після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом  двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя