ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  47/51

11.04.07

За позовом     Товариство з обмеженою відповідальністю "Гетьман Холдинг"

до                    Приватне підприємство "Патєрсон"

про                  стягнення 10 904,88 грн.

Суддя

Представники:
Від позивача:
Від відповідача:

Ткаченко Т.О. –представник.;
не з’явився.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача 10904,88 грн. заборгованості за Договором №ДОФ-000005/449/05 від 01.10.2005 року, а також витрат по сплаті держмита в розмірі –109,50 грн., повернути з Державного бюджету зайво сплачене державне мито у розмірі –133,76 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.03.2007 року було порушено провадження у справі № 47/51 на 21.03.2007 року.

В судовому засіданні 21.03.2007 року представник позивача уточнив позовні вимоги та прохав суд стягнути з відповідача –7904,88 грн. заборгованості за Договором №ДОФ-000005/449/05 від 01.10.2005 року, внаслідок сплати останнім після подачі позову –3000,00 грн., а також витрат по сплаті держмита в розмірі –109,50 грн., повернути з Державного бюджету зайво сплачене державне мито у розмірі –133,76 грн., 20,23 грн. –витрат на оплату послуг з надання відомостей з ЄДРПОУ та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач вимог суду, викладених в ухвалі суду від 05.03.2007 року не виконав, відзив на позовну заяву не надав, і в судове засідання 21.03.2007 року представник відповідача не з’явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2007 року розгляд справи було відкладено до 11.04.2007 року.

Однак, в судовому засіданні 11.04.2007 року представник позивача вдруге уточнив позовні вимоги та прохав суд стягнути з відповідача –3122,02 грн. заборгованості за Договором №ДОФ-000005/449/05 від 01.10.2005 року, внаслідок сплати останнім після подачі позову –4782,86 грн., а також витрат по сплаті держмита в розмірі –109,50 грн., повернути з Державного бюджету зайво сплачене державне мито у розмірі –133,76 грн., 118,00 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 20,23 грн. –витрат на оплату послуг з надання відомостей з ЄДРПОУ.

Відповідач вимог суду, викладених в ухвалі суду від 05.03.2007 року не виконав, відзив на позовну заяву не надав, і в судове засідання 11.04.2007 року представник відповідача не з’явився.

Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Гетьман Холдинг" до Приватного підприємства "Патерсон", заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гетьман Холдинг", в якості постачальника з однієї сторони, та Приватним підприємством "Патерсон", в якості покупця, з –другої, було укладено Договір поставки товару №ДОФ-000005/449/05 від 01.10.2005 року (далі Договір), згідно п. 1.1 якого, постачальник (позивач) зобов’язався передати у власність покупця (відповідача) товар в асортименті й у кількості, визначеному в заявці покупця (відповідача), а покупець (відповідач), в свою чергу, зобов’язався прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму (ціну).

Згідно з п. 1.3 Договору право власності на товар переходить від постачальника (позивача) до покупця (відповідача) в момент передачі товару покупцеві під час підписання уповноваженими представниками сторін накладної, на підставі якої (п. 2.1 Договору) визначається ціна поставленого позивачем відповідачу товару.

Згідно п. 4.1 Договору поставка товару здійснюється на умовах DDP (доставка на склад покупця) відповідно до Інкотермс 2000.

Згідно п. 5.6 Договору у випадках виявлення невідповідності поставленого товару умовам Договору щодо якості, комплектності, маркування, упакування, технічним умовам, покупець (відповідач) складає Акт (рекламацію), у якому вказує виявлені недоліки та повідомляє постачальника (позивача) про необхідність прибуття для складання такого Акту. Постачальник (позивач) зобов’язаний протягом семи днів з моменту одержання такого Акту, здійснити повернення й вивезти товар від покупця (відповідача).

Згідно п. 6.1 Договору постачальник зобов’язаний прийняти у покупця нереалізований товар належної якості, а також бракований товар, невідповідний за своїми критеріями вимогам Договору. При цьому покупець зобов’язаний повідомити постачальника про наявність такого товару.

Згідно п. 7.2 Договору покупець (відповідач) сплачує товар після його реалізації кожні –14-ть банківських днів з моменту належним чином здійсненого приймання товару від постачальника (позивача). При оплаті товару покупець вправі вправі зменшити суму платежу на суму неустойки й суму повернень товару по накладним на повернення.

Згідно п. 11.1 Договору сторони погодили, що даний договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2006 року, але припинення даного Договору не звільняє сторони від необхідності виконання всіх зобов’язань, передбачених Договором.

Також до Договору поставки товару між сторонами було підписано Додаткову угоду №1 (щодо знижок та винагород), датовану датою підписання самого Договору –01.10.2005 року, в якій сторони узгодили зокрема відсутність надання з боку постачальника покупцю фіксованих знижок на ціни товарів, що постачаються, а також знижок на товар, на період проведення покупцем (відповідачем) аналізу ринку й споживчого попиту на даний товар тощо.

Крім того до Договору поставки товару та Додаткової угоди №1 (щодо знижок та винагород) між сторонами було підписано, датовану датою підписання самого Договору –01.10.2005 року –Додаткову угоду, у пункті 2-ва якої, зокрема, сторонами було узгоджено внести зміни у п. 7.2 Договору, а саме після слів «При оплаті товару покупець»доповнити словами: «після отримання попередньої згоди постачальника»(згідно п. 1, 3, 4 даної Додаткової угоди до Договору поставки товару та Додаткової угоди №1 (щодо знижок та винагород) сторонами також були внесені зміни у п. 5.3, 11.2 Договору та п. 9 Додаткової угоди №1).

На виконання вище перелічених умов Договору поставки товару №ДОФ-000005/449/05 від 01.10.2005 року та Додаткової угоди №1 (щодо знижок та винагород) і Додаткової угоди до нього, позивач ТОВ "Гетьман Холдинг" здійснив поставку товару відповідачу (здебільшого передавались алкогольні напої) за видатковими накладними: №СД-0006074 від 21.04.06р.; №СД-0006569 від 29.04.06р.; №СД-0007418 від 16.05.06р.; №СД-0007509 від 17.05.06р.; №СД-0007784 від 22.05.06р.; №СД-0008298 від 31.05.06р.; №СД-0008391 від 01.06.06р.; №СД-0009839 від 28.06.06р.; №СД-0010252 від 07.07.06р.; №СД-0010686 від 15.07.06р.; №СД-0010867 від 20.07.06р.; №СД-0010921 від 21.07.06р.; №СД-00Ш39 від 26.07.06р.; №СД-0011158 від 27.07.06р.; №СД-0011789 від 10.08.06р.; №СД-0011790 від 10.08.06р.; №СД-0012075 від 16.08.06р.; №СД-0012337  від  23.08.06р.; №СД-0012512  від  30.08.06р.; №СД-0012537  від 30.08.06р.; №СД-0012872 від 11.09.06р.; №СД-0012948 від 13.09.06р., усі з яких були підписані повноважними представниками сторін та засвідчені печатками діючих суб’єктів господарювання, на загальну суму –24609,16 грн.

Відповідачем 17.10.2006 року в рахунок часткової оплати поставленого товару було перераховано позивачу 2000,00 грн. (з даної суми позивачем було зараховано за вищенаведену поставку –328,87 грн., зважаючи на наявність заборгованості у відповідача за попередню поставку товару здійснену позивачем відповідачу, на погашання якої позивачем була спрямована різниця (від 2000,00 грн. –328,87 грн.) у розмірі –1671,13 грн.), але вже 30.11.2006 року позивач був вимушений виставити відповідачу (покупцю по Договору) вимогу за №722 про сплату вартості поставленого товару у розмірі –24280,29 грн. (24609,16 грн., як загальна вартість поставленого відповідачу товару згідно перелічених накладних –328,87 грн., зараховані кошти сплачені відповідачем 17.10.2006 року), яку відповідач одержав нарочно 01.12.2006 року, що підтверджується підписом представника відповідача і печаткою Приватного підприємства "Патерсон", які проставлені у нижньому правому куті вимоги позивача за №722 про сплату вартості поставленого товару у розмірі –24280,29 грн.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач на вимогу позивача письмової відповіді не надав, однак вже 29.12.2006 року відповідачем позивачу були перераховані кошти за поставлений товар у розмірі – 1500,00 грн., 13.02.2006 року –у сумі 1991,20 грн., 15.02.2006 року –у сумі 1884,21 грн., 19.02.2006 року –у сумі 8000,00 грн. (загалом станом на 19.02.2006 року відповідачем було сумарно оплачено за поставлений товар –13704,28 грн.).

Вже у ході розгляду справи №47/51 у господарському суді міста Києва, як зазначалось у описовій частині даного процесуального документу, відповідачем було оплачено позивачу за поставлений товар згідно перелічених накладних по Договору –20.02.2007 року ще 2000,00 грн., 13.03.2007 року –1000,00 грн., 19.03.2007 року –782,86 грн., 20.03.2007 року –1000,00 грн., 26.03.2007 року –3000,00 грн., а загалом було сплачено відповідачем на розрахункові рахунки позивача (належним чином засвідчені копії банківських виписок з особового рахунку позивача долучені до матеріалів справи) за поставлений товар згідно перелічених накладних по Договору –7782,86 грн.

На день розгляду справи у суді (11.04.2007 року), відповідно до розрахунку та уточнень позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Гетьман Холдинг", згідно Договору поставки товару №ДОФ-000005/449/05 від 01.10.2005 року та Додаткової угоди №1 (щодо знижок та винагород) і Додаткової угоди до нього та видаткових накладних: №СД-0006074 від 21.04.06р.; №СД-0006569 від 29.04.06р.; №СД-0007418 від 16.05.06р.; №СД-0007509 від 17.05.06р.; №СД-0007784 від 22.05.06р.; №СД-0008298 від 31.05.06р.; №СД-0008391 від 01.06.06р.; №СД-0009839 від 28.06.06р.; №СД-0010252 від 07.07.06р.; №СД-0010686 від 15.07.06р.; №СД-0010867 від 20.07.06р.; №СД-0010921 від 21.07.06р.; №СД-00Ш39 від 26.07.06р.; №СД-0011158 від 27.07.06р.; №СД-0011789 від 10.08.06р.; №СД-0011790 від 10.08.06р.; №СД-0012075 від 16.08.06р.; №СД-0012337  від  23.08.06р.; №СД-0012512  від  30.08.06р.; №СД-0012537  від 30.08.06р.; №СД-0012872 від 11.09.06р.; №СД-0012948 від 13.09.06р. відповідач (Приватне підприємство "Патерсон") не сплатив позивачу за поставлений товар –3122,02 грн. (10904,88 грн., як сума позову на день подачі позовної заяви в суд –7782,86 грн., як сумарний розмір проведених відповідачем оплат позивачу за поставлений останнім товар по Договору поставки товару №ДОФ-000005/449/05 від 01.10.2005 року та Додаткової угоди №1 (щодо знижок та винагород) і Додаткової угоди до нього).

Статтею 265 Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV встановлено, що за   договором   поставки   одна  сторона  -  постачальник зобов'язується передати (поставити)  у  зумовлені  строки  (строк) другій стороні –покупцеві товар (товари), а  покупець зобов'язується прийняти вказаний  товар  (товари)  і  сплатити  за нього певну грошову суму, а умови договорів  поставки  повинні  викладатися  сторонами відповідно  до  вимог  Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс".

Цією ж статтею визначено, що реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами  про  договори купівлі-продажу, а до  відносин  поставки,  не  врегульованих  ГК України, застосовуються відповідні положення Цивільного  кодексу України про договір купівлі-продажу.

Стаття 266 визначено, що предметом   поставки   є   визначені   родовими   ознаками продукція,  вироби  з  найменуванням,  зазначеним  у   стандартах, технічних    умовах,    документації    до   зразків   (еталонів), прейскурантах  чи  товарознавчих  довідниках.

Предметом  поставки можуть  бути  також продукція,  вироби,  визначені індивідуальними ознаками, а загальна кількість товарів,  що  підлягають  поставці,  їх часткове співвідношення (асортимент,  сортамент,  номенклатура) за сортами,  групами,  підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються   специфікацією   за  згодою  сторін,  якщо  інше  не передбачено законом.

Стаття 267 передбачено, що договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше  одного року (довгостроковий договір) або на  інший  строк, визначений  угодою  сторін.  Якщо в договорі  строк  його  дії  не визначений, він вважається укладеним на один рік.

Статтею 175 частиною 1 Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV встановлено, що майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом  України.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно до вищевикладеного, статтею 664 Цивільного кодексу України від 16.01.03 № 435-VI встановлено, що якщо з  договору  купівлі-продажу  не  випливає  обов'язок продавця    доставити    товар   або   передати   товар   у   його місцезнаходженні,  обов'язок  продавця  передати  товар  покупцеві вважається  виконаним  у  момент  здачі  товару  перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Стаття 691 Цивільного кодексу України передбачає, що Покупець зобов'язаний    оплатити   товар   за   ціною, встановленою  у  договорі  купівлі-продажу,  або,  якщо  вона   не встановлена  у  договорі  і не може бути визначена виходячи з його умов,  - за ціною,  що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу,  а  також вчинити за свій рахунок дії,  які відповідно до договору,  актів цивільного законодавства або вимог,  що  звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Стаття 692 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець  зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або  прийняття  товаророзпорядчих  документів   на   нього,   якщо договором  або  актами  цивільного  законодавства  не встановлений інший строк оплати товару та покупець  зобов'язаний  сплатити  продавцеві  повну   ціну переданого товару. У разі прострочення  оплати  товару  продавець  має  право вимагати  оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України від 16.01.03 № 435-VI, статтею 664 Цивільного кодексу України від 16.01.03 № 435-VI за   договором  поставки  продавець  (постачальник),  який здійснює  підприємницьку  діяльність,  зобов'язується  передати  у встановлений   строк   (строки)  товар  у  власність  покупця  для використання його у підприємницькій діяльності або в інших  цілях,  не пов'язаних з особистим,  сімейним,  домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму та до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням   умов,   визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання), а боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо  він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його  у  строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора,  він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Статтею 623 частиною 1 встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу  України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу  України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю "Гетьман Холдинг" –умови Договору поставки товару №ДОФ-000005/449/05 від 01.10.2005 року та Додаткової угоди №1 (щодо знижок та винагород) і Додаткової угоди до нього виконало у повному обсязі, а відповідач – Приватне підприємство "Патерсон" –свої обов’язки за зазначеним Договором по оплаті поставленого йому позивачем товару –виконало лише частково –ним не було здійснено повної оплати за поставлений позивачем товар згідно видаткових накладних №СД-0006074 від 21.04.06р.; №СД-0006569 від 29.04.06р.; №СД-0007418 від 16.05.06р.; №СД-0007509 від 17.05.06р.; №СД-0007784 від 22.05.06р.; №СД-0008298 від 31.05.06р.; №СД-0008391 від 01.06.06р.; №СД-0009839 від 28.06.06р.; №СД-0010252 від 07.07.06р.; №СД-0010686 від 15.07.06р.; №СД-0010867 від 20.07.06р.; №СД-0010921 від 21.07.06р.; №СД-00Ш39 від 26.07.06р.; №СД-0011158 від 27.07.06р.; №СД-0011789 від 10.08.06р.; №СД-0011790 від 10.08.06р.; №СД-0012075 від 16.08.06р.; №СД-0012337  від  23.08.06р.; №СД-0012512  від  30.08.06р.; №СД-0012537  від 30.08.06р.; №СД-0012872 від 11.09.06р.; №СД-0012948 від 13.09.06р. у розмірі –3122,02 грн. (сумарний розмір проведених відповідачем оплат позивачу за поставлений останнім товар по Договору поставки товару №ДОФ-000005/449/05 від 01.10.2005 року та Додаткової угоди №1 (щодо знижок та винагород) і Додаткової угоди до нього становить –7782,86 грн.), через що на даний час у відповідача перед позивачем існує заборгованість у вищенаведеному розмірі, яка ним не погашена, і яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.  А тому суд визнав вимогу позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за поставлену продукцію за Договором поставки товару №ДОФ-000005/449/05 від 01.10.2005 року та Додаткової угоди №1 (щодо знижок та винагород) і Додаткової угоди до нього в розмірі –3122,02 грн. законною та обґрунтованою, а відтак такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на оплату за замовлення та видачу ГМУ Статистики у м. Києві Довідки з ЄДРПОУ –Приватного підприємства "Патерсон" на суму – 20,23 грн., що підтверджується платіжним дорученням №318 від 14.03.2007 року з призначенням платежу сплата за надання відомостей з ЄДРПОУ, в силу імперативних вимог статті 44, 84 ГПК України.

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу  України, підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу  України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1.          Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гетьман Холдинг" до Приватного підприємства "Патерсон" –задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Приватного підприємства "Патерсон" (Код 32824928, фактична адреса: 04212, м. Київ, вул. М. Маліновського, 12; юридична адреса: 04205, Оболонський проспект, 23-А) з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гетьман Холдинг" (Код 32524372, місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 128, п/р №5117 в у Першій Київській філії АТ «ВАБанк», МФО 321637) суму заборгованості в розмірі 3122 (три тисячі сто двадцять дві) грн. 02 коп.,  а також 109 (сто дев’ять) грн. 05 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу і 20 (дваддцять) грн. 23 коп. –витрат за надання відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ).

3.          Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Гетьман Холдинг" (Код 32524372, місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 128, п/р №5117 в у Першій Київській філії АТ «ВАБанк», МФО 321637) з Державного Бюджету України 133,79 грн. зайво сплаченого державного мита згідно платіжного доручення №2032 від 21.12.2006 року.

4.          Видати накази відповідно до ст. 116 ГПК України.

5.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                       Станік С.Р.