СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

28 серпня 2007 року
Справа № 2-11/19133-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Ткаченка М.І.,

суддів                                                                      Заплава Л.М.,

Котлярової О.Л.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився (Контрольно-ревізійне управління  в Автономній Республіці Крим);

відповідача: не з'явився (Державне підприємство "Керченський морський торговельний порт");

розглянувши апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління  в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Цикуренко А.С.) від 01 червня 2007 року по справі № 2-11/19133-2006А

за позовом           Контрольно-ревізійного управління  в Автономній Республіці Крим (бул. Леніна, 5/7,Сімферополь,95000)

до           Державного підприємства "Керченський морський торговельний порт" (вул. Кірова, 28,Керч,98312)

про зобов'язання виконання

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду АР Крим від 1 червня 2007 року у адміністративній справі № 2-11/19133-2006А у задоволені позову Контрольно-ревізійному управлінню в АР Крим про зобов'язання виконання, відмовлено.

Не погодившись з вказаною постановою, Контрольно-ревізійне управління  в АР Крим звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову  господарського суду АР Крим від 1 червня 2007 року у адміністративній справі № 2-11/19133-2006А.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення по вказаній справі було прийнято з невідповідним застосуванням норм матеріального права та не в повному обсязі були встановлені обставини справи.

Розпорядженням про заміну складу колегії від 7 серпня 2007 року, у зв’язку з відпусткою та з метою дотримання графіку розгляду справ, суддя Антонова І.В. замінена на суддю Котлярову О.Л.

В судове засідання призначене на 28 серпня 2007 року представники сторін не з'явилися, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки судову колегію не повідомили.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутністю представників сторін, оскільки  вони не надіслали судовій колегії  доказів про наявність поважних причин неявки у судове засідання, а крім того їх явку не визнано обов’язковою.

Переглянувши ухвалу суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Контрольно-ревізійного управління  в АР Крим не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Контрольно-ревізійним управлінням в АР Крим, проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства „Керченський морський торговельний порт” за період з 1 січня 2004 року по 1 січня 2006 року, про що складений відповідний акт № 05-21/15 від 8  червня 2006 року.

Вказаним актом перевірки встановлено ряд порушень, проте у позовній заяві наведені порушення про неперерахування частини прибутку (доходу) на суму 84,51 тис. грн., яке було частково усунуте на суму 8,26 тис.грн. (платіжне доручення від 21 серпня 2006 року № 7317), а також не був застосований індекс інфляції при розрахунку орендної плати у сумі 0,03 тис. грн. (порушення усунуте у сумі 0,03 тис. грн. платіжне доручення від 18 серпня 2006 року №7292).

Таким чином, як встановлено судом першої інстанції, вимоги позивача щодо стягнення до бюджету з відповідача складають суму 76,25 тис.грн. (84,54 тис.грн. - 8,26 тис.грн. - 0,03 тис.грн.). Однак позивач наполягає на стягненні суми 76,31 тис.грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом 15 листопада 2006 року, а погашення сум здійснено у серпні 2006 року. Таким чином, на момент пред'явлення позову борг в сумі 0,06 тис. грн. був відсутній.

У зв'язку зі сплатою частково позовних вимог до пред'явлення позову, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог в сумі 0,06 тис. грн. на підставі відсутності доказів існування боргу на вказану суму.

Враховуючи вищевикладене, сума боргу на момент пред’явлення позову складала 76,25 тис. грн.

Відповідно до пункту 3.16 акту перевірки від 8 червня 2006 року № 05-21/15 встановлене наступне.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку і нормативів відрахування господарськими організаціями до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку (доходу) по результатах фінансово-господарської діяльності в 2004 році і щоквартальної фінансово-господарській діяльності в 2005 році»від 15 січня 2005 року № 50 за 2005 рік ДП «Керченський морський торговельний порт»нараховано та сплачено до загального фонду Державного бюджету України дивідендів на загальну суму 705,0 тис. грн., що відповідає нормативам відрахування.

Відповідно до наданого розрахунку, нарахування до державного бюджету частки прибутку по ДП «Керченський морський торговельний порт»позовні вимоги складаються з :

- необґрунтовано віднесено на витрати нарахування та оплати премій (з нарахуванням до соціальних фондів) у 2004 році - 9,09 тис. грн.. у 2005 році - 62,51 тис. грн.

- необґрунтовано завищено витрати в частині нарахування амортизаційних відрахувань по плавучого крану у 2006 року у сумі 4,65 тис. грн.

Що стосується нарахування ДП «Керченський морський торговельний порт»71,6 тис. грн. витрат нарахування та оплати премій (з нарахуванням до соціальних фондів) у 2004 році та 2005 році.

У додатку 10.4 до колективного договору на 2005 року, зареєстрованого Керченським міським управлінням по праці та соціальному захисту (реєстраційний № 8 від 18 лютого 2005 року) приведений перелік особливо важливих виробничих завдань, за виконання яких можуть бути премійовані працівники порту згідно пункту 3.3 Положення про оплату праці.

У вказаному Переліку є примітка про те, що преміювання по даному переліку проводиться за виконання особливо важливих виробничих завдань, зокрема пов'язаних з функціональною діяльністю працівника.

Преміювання здійснювалося за виконання особливо важливих виробничих завдань. У додатку № 13 до акту перевірки контрольно-ревізійного управління, приведений перелік наказів керівника Керченського морського порту за особливо важливі виробничі завдання. На думку ревізорів в перерахованих в додатку № 13 до акту перевірки наказах відсутнє фактичне призначення премії «за особливо важливі виробничі завдання».

Преміювання здійснено на підставі наказів, погоджених з головою профспілкової організації порту, в межах кошторису на виплату преміювання за особливо важливі завдання.

Частинами 2, 3, 5 статті 97 Кодексу законів України про працю передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Згідно із  статтею 143 Кодексу законів України про працю до працівників підприємств, установ, організацій можуть застосовуватись будь-які заохочення, що містяться в затверджених трудовими колективами правилах внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці», додаткова заробітна плата включає доплати, надбавки, інші виплати, передбачені законодавством, а також премії, не встановлені законодавством, а передбачені у колективному договорі.

Статтею 7 Закону України «Про колективні договори й угоди»передбачено, зокрема, що зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.). Колективний договір може передбачати додаткові, в порівняні з чинним законодавством і угодами, гарантії, соціально-побутові пільги.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що  позовні вимоги Контрольно-ревізійного управління в Автономній Республіці Крим про безпідставне завищення витрат необґрунтовані.

Що стосується нарахування Державному підприємству «Керченський морський торговельний порт»4,65 тис. грн. витрат в частині нарахування амортизаційних відрахувань по плавучого крану у 2006 року.

Відповідно до Наказу Міністерства транспорту України № 418 від 19 травня 2004 року Генічеським морським торговельним портом переданий Керченському морському торговельному порту на баланс плавучий кран СПК-7 «Генічеськ»1962 року випуску, інв.№105. На момент прийому-передачі плавучий кран СПК-7 «Генічеськ»знаходився у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Интерклуб ЛТД»по договору бербоут-чартера № 24/ПФ/00 від 8 листопада 2002 року, але сума ремонту не була погашена попереднім судновласником - Генічеським портом.

У зв'язку із тім, що зміна балансоутримувача майна не є правовою підставою для припинення договору бербоут-чартеру і його умови зберігають чинність для нового судновласника, Керченським морським торговельним портом було досягнуто згоди з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерклуб ЛТД»про припинення дії договору бербоут-чартеру з моменту прийняття плавучого крана на баланс Керченського морського торговельного порту.

Актом інвентаризації основних коштів, які підлягають списанню з балансу Генічеського морського торговельного порту від 23 березня 2004 року і актом про оцінку вартості, які підлягають передачі від 11 березня 2004 року, оформленим Генічеським морським торговельним портом і спрямованими до Державного департаменту морського і річкового транспорту України, підтверджується сума проведеного капітального ремонту плавучого крана СПК-7 (2341913,24 грн.), але первісна і балансова вартості Генічеським морським торговельним портом не були збільшені на цю суму.

У наказі Міністерства транспорту України № 418 від 19 травня 2004 року, на підставі якого проводилася передача плавучого крана з балансу Генічеського порту на баланс Керченського морського торгового порту, не була вказана балансова вартість переданого об'єкту. Передача проводилася на підставі первинних документів Генічеського порту, до яких не були внесені зміни на суму проведеного ремонту. Актом прийому-передачі від 31 травня 2004 року були обумовлені умови передачі СПК-7, згідно яким Керченський порт приймає на себе зобов'язання по погашенню заборгованості за ремонт плавучого крана перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерклуб»в сумі 2 135 813.24 грн.

У зв'язку з тим, що Генічеській порт не збільшив первинну і балансову вартість на суму проведеного капітального ремонту, Керченський порт збільшив його вартість відповідно до акту прийому-передачі плавучого крана СПК-7.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про безпідставне завищення залишкової вартості плав крану на суму прийнятої кредиторської заборгованості і донарахування частини прибутку в сумі 4,65 тис. грн. є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного судова колегія дійшла висновку, що постанова у справі прийнята при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим вимоги Контрольно-ревізійного управління  в Автономній Республіці Крим, викладені в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають, підстави для скасування постанови місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись статтями 195, пунктом 1 статті 198, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтею 206, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління  в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 01 червня 2007 року по справі № 2-11/19133-2006А залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

4. Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після набрання законної сили цією ухвалою та в порядку,  передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        М.І. Ткаченко

Судді                                                                      Л.М. Заплава

О.Л. Котлярова