СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

14 червня 2007 року
Справа № 2-11/3037-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача:Рябова Віра Петрівна, довіреність №  140/01   від 14.03.07; Целіщева Галина Олексіївна, довіреність №  395/01   від 13.06.07

відповідача: Османов Ескендер Рустемович, довіреність №  326/0/10   від 01.03.07;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в АвтономнійРеспубліці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Цикуренко А.С.) від 27.03.2007 по справі № 2-11/3037-2007А

за позовом           Бахчисарайського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства (вул. Гагаріна, 6, Бахчисарай, 98404)

до           Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в АвтономнійРеспубліці Крим (вул. Сімферопольська, 3, Бахчисарай, 98403)

про відміну податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією  у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим  на підставі акту про несвоєчасність сплати суми узгодженого  податкового зобов’язання  від 12.12.2006 № 330/15-02 було прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 28.12.2006 про нарахування Бахчисарайському виробничому підприємству водопровідно-каналізаційного  господарства суми штрафних санкцій 171111,90 грн.   на підставі  підпункту 17.1.7. пункту 17.1. статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за несвоєчасну сплату  суми узгодженого податкового зобов’язання  протягом встановленого Законом граничного терміну. За результатами оскарження у порядку апеляційного узгодження вказаного повідомлення-рішення податковим органом було прийняте повідомлення-рішення № /1 від 26.01.2007, яке є предметом спору.

Так, на думку податкового органу, позивачем,  у порушення підпункту 1 пункту 3  статті 5 вищеназваного Закону несвоєчасно перераховано до бюджету узгоджену суму податкового зобов’язання  по податку на додану вартість.

Постановою  господарського суду Автономної Республіки Крим від 27.03.2007 у справі № 2-11/3037-2007А (суддя А.С. Цикуренко)  позов задоволено, податкове повідомлення-рішення № /1 від 26.01.2007 визнане нечинним.

При прийнятті постанови суд першої інстанції дійшов висновку про те, що податковий орган не мав права самостійно змінити призначення платежу та перерахувати  суму  узгодженого податкового зобов’язання по податку на додану вартість  у рахунок погашення податкового боргу, який виник раніше  у   позивача.

Відповідач оскаржує постанову місцевого господарського суду у зв’язку з порушенням судом норм матеріального права.

Так, апелянт зазначає, що при наявності у платника податків податкового боргу, кошти, які надійшли у рахунок погашення зобов’язань  по податкам і зборам прямують на погашення зобов’язань  з того ж самого платежу у порядку календарної черговості  граничних строків їх сплати. Така черговість погашення діє незалежно від волі платника  податків і стосується  як самостійно розрахованих платником податків податкових зобов’язань, так і податкових зобов’язань, нарахованих контролюючими органами.

Доводи відповідача також мотивовані іншими обставинами, не маючими значення для розгляду справи.

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, апеляційну скаргу визнає такою, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до пункту 4.1.1. статті 4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181 від 21.12.2000, платник  податків самостійно обчислює суму податкового  зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації.

Відповідно до пункту 5.1. статті 5 Закону, податкове зобов'язання,    самостійно   визначене   платником податків у податковій  декларації,  вважається  узгодженим  з  дня подання такої податкової декларації.

Підпункт 17.1.7. Закону передбачає, що у разі коли платник  податків  не  сплачує  узгоджену  суму   податкового   зобов'язання   протягом   граничних  строків,  визначених  цим  Законом,  такий  платник   податку   зобов'язаний сплатити штраф.

Відповідач обгрунтовує апеляційні вимоги пунктом 7.7 статті 7 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, відповідно до якого податковий  борг  погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань,  які  не  є податковим боргом,  у порядку календарної черговості його виникнення,  а в разі одночасного його  виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях, на думку судової колегії, є безпідставними. У зв’язку з зазначеним, податкова інспекція вважає правомірним зарахування коштів, сплачених за поточними податковими зобов’язаннями, на погашення податкового боргу, що виник раніше.

Однак, дані доводи судовою колегію не приймаються до уваги, оскільки відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, статтею 13 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” N 509-XII від 04.12.1990, посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримувати Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

З аналізу норм Закону України „Про державну податкову службу в Україні” вбачається, що діючим законодавством не передбачено право податкового органу самостійно без згоди платника податків  або відповідного рішення суду визначати призначення платежу.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов'язкових платежів), що надходять до бюджетів та до державних цільових фондів, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації №37 від 12.05.1994, облік, контроль і складання звітності щодо платежів, що надходять  до бюджету, проводяться органами державної податкової служби з використанням автоматизованої інформаційної системи.

Пунктом 5.3 зазначеної Інструкції встановлено, що при обробці розрахункових документів про сплату платежів до бюджету в автоматичному режимі з використанням даних електронного реєстру розрахункових документів відповідальною особою, яка проводить їх обробку, за зовнішніми ознаками перевіряються дані заповнення реквізиту "Призначення платежу" на відповідність необхідним вимогам та на його паперовій копії проставляється дата та підпис відповідальної особи.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податковим органом  безпідставно не враховувалось призначення платежів, визначене позивачем у платіжних документах, та неправомірно зараховувались кошти, сплачені позивачем, на погашення податкової заборгованості, яка виникла раніше. Більш того, нормами Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачені повноваження органів державної податкової служби щодо застосування засобів примусового погашення податкового боргу.

За таких обставин, апеляційна інстанція  не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2.Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим  від 27.03.2007 у справі № 2-11/3037 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді