ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2007 р.
№ 536/10-06

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів:

головуючий суддя
Ходаківська І.П.

судді
Данилова Т.Б.

Савенко Г.В.

розглянув

касаційну скаргу
Приватного підприємства "Автосервіс"

на постанову
від 01.03.2007р. Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі
№ 536/10-06 Господарського суду Київської області

за позовом
Військового прокурора Дарницького  гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства  оборони України

до  відповідачів
1)          Приватного підприємства "Аватосервіс", м.Бориспіль
2)          Військової частини А2215, м. Бориспіль

про

визнання недійсним договору та додаткової угоди

За участю представників сторін:

від позивача –Парамонов Є.В., представник Військової прокуратури

Центрального гарнізону

Міхед О.В., представник Військової прокуратури

Київського гарнізону

від відповідача –1: не з’явилися

від відповідача –2: не з’явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.12.2006 року зупинено провадження у справі № 536/10-06 до розгляду Київським апеляційним господарським судом апеляційного подання Військового прокурора Дарницького гарнізону та скарги Відкритого акціонерного товариства «Спецтехсервіс»на рішення господарського суду м. Києва від 19.10.2006 року у справі № 41/154-18/170 за позовом Приватного підприємства «Автосервіс» до  Дочірнього підприємства «Укроборонсервіс», Відкритого акціонерного товариства «Спецтехсервіс», Міністерства оборони України, про визнання недійсним договору та зобов'язано сторони повідомити місцевий господарський суд про результати розгляду апеляційної інстанції м. Києва.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 01.03.2007 р. у справі № 536/10-06 Господарського суду Київської області апеляційне подання військового прокурора Центрального регіону України на ухвалу господарського суду Київської області від 11.12.2006 року  задоволене. Ухвалу господарського суду Київської області від 11.12.2006 року по справі   № 536/10-06 - скасовано.

Приватне підприємство "Автосервіс" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 01.03.2007 р. у справі № 536/10-06 з підстав неправильного застосування норм процесуального права та залишити в силі ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2006 року

Відповідно до розпорядження Заступника голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й.  від 19.07.2007 р. у зв’язку з відпусткою судді Першикова Є.В. справа розглядається по суті колегією суддів у наступному складі: головуючий – Ходаківська І.П., судді – Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2003 року між Військовою частиною А 2215 (орендодавець) та Приватним підприємством «Автосервіс»(орендар) було укладено Договір оренди нежитлових приміщень №З1с/2003/Голов КЕУ, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно воєнного містечка № 1 загальною площею 2427 м. кв., а саме: нежитлові приміщення будівлі інв. № 43 - 220м.кв., будівлі інв. № 44 - 38 м. кв., будівлі інв. № 45 - 464 м. кв., будівлі інв. № 46 - 125 м. кв., будівлі Інв. № 48 - 790 м. кв., будівлі інв. № 49 -790 м. кв., яке розміщене в м. Бориспіль.

23.10.2003р. між Військовою частиною А 2215 (орендодавець) та Приватним підприємством «Автосервіс»(орендар) було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору оренди нежитлових приміщень № З1с/2003/Голов КЕУ від 31.03.2003р., щодо продовження дії зазначеного Договору з 01.04.2003року по 01.04.2018 року.

На думку позивача, передача нежитлових приміщень була здійснена з порушенням п. 1.3, п. 1.4, п. 1.5, п. 2.1, п. 2.3, п. 3.1, п. 4.2 Порядку та умов проведення конкурсів на право укладення договорів оренди військового майна, який затверджений наказом Фонду державного майна України, Міністерства оборони України від 26.07.2000р. № 1549/241; п. 8, п. 7 п. 9 Порядку про надання дозволів військовим частинам Збройних сил на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2000р. №778; Положення про порядок створення та діяльність комісій з оцінки вартості військового майна, що підлягає передачі в оренду, яке затверджене наказом Міністерства оборони України, Фонду державного майна України від 17.09.2001року № 333/1697, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09Л0.2001року № 871/6062; ч. 2 ст. 180 ГК України. На думку позивача, умови Додаткової угоди № 1 до Договору оренди нежитлових приміщень № З1с/2003/Голов КЕУ від 31.03.2003р. суперечать також дозволу Міністерства оборони України від 13.02.2003р. № 144/1/6/326 та Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Разом з цим 05.12.2004 року між Міністерством оборони України та ДП «Укроборонсевіс»було укладено Договір комісії на реалізацію нерухомого військового майна № Д -29-15/1326, відповідно до п. 1.1 Міністерство оборони України доручило, а ДП «Укроборонсевіс»прийняло на себе зобов'язання за комісійну плату реалізувати на конкурсних засадах покупцям від свого імені в інтересах Міністерства оборони України та за рахунок останнього нерухоме військове майно.

За результатами проведеного конкурсу з продажу військового майна переможцем визнано ВАТ «Спецтехсервіс», з яким було укладено Договір купівлі-продажу № Д-29-1.5/26 від 12.01.2005року, предметом якого є нерухоме майно, яке було передано Приватному підприємству «Автосервіс», 1-й відповідач, по Договору оренди нежитлових приміщень № 31 с/2003/Голов КЕУ від 31.03.2003р.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням господарського суду м. Києва від 19.10.2006р. по справі № 41/154-18/170 за позовом ПП «Автосервіс»до ДП «Укроборонсервіс», ВАТ «Спецтехсервіс»та Міністерства оборони України про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 12.01.2005р., який укладено між ДП «Укроборонсервіс»та ВАТ «Спецтехсервіс»визнано недійсним. Зобов'язано Міністерство оборони України повернути ВАТ «Спецтехсервіс»виручені кошти, а ВАТ «Спецтехсервіс»повернути куплене нерухоме військове майно, також зобов'язано Міністерство оборони України здійснити відчуження військового майна будівель № 44, 45, 46, 47, 48, 49, що розташовані у м. Бориспіль, Київської області, Соц. Містечко 1, а відтак, з урахуванням ст. 777 ЦК України, а саме переважного права наймача (ПП «Автосервіс») перед іншими особами на його придбання.

Як встановлено апеляційним судом, прокурором до суду першої інстанції було подано копію ухвали Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2006р. по справі № 41/154-18/170 про прийняття апеляційного подання Військового прокурора Дарницького гарнізону до провадження та скарги Відкритого акціонерного товариства «Спецтехсервіс»на рішення господарського суду м. Києва від 19.10.2006р. у справі № 41/154-18/170 за позовом Приватного підприємства «Автосервіс»до 1. Дочірнього підприємства «Укроборонсервіс», 2. Відкритого акціонерного товариства «Спецтехсервіс», 3. Міністерства оборони України про визнання недійсним договору.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України, переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи органом, що вирішує господарські спори.

Як вбачається з вищенаведених обставин спори про визнання недійсним договору оренди від 31.03.2003 року та визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного майна у 2005 році мають різний предмет спору та правове підґрунтя.

Предметом спору в цій справі є визнання недійсним договору оренди від 31.03.2003 року та додаткової угоди до нього № 1 від 23.10.2003 року між військовою частиною А 2215 та вищезгаданим ПП «Автосервіс», які за часом передували рішенню щодо продажу спірного майна військової частини А 2215.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що рішення про законність реалізації військового майна, що є предметом спору у справі № 41/154-18/170,  не може вплинути на рішення щодо визнання недійсним договору оренду військового майна, а навпаки рішення у даній справі може вплинути на вирішення спору у справі № 41/154-18/170.

Таким чином, підстави для застосування ст.79 ГПК України та зупинення провадження у цій справі відсутні.

Отже, оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає вимогам  процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до  ст.ст.85, 111-5 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою сторін оголошена  вступна   та резолютивна частини постанови.

Керуючись, ст.ст. 111-5,  111-9, 111-7, 111-11 Господарського процесуального кодексу України,   Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Автосервіс" залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду        від 01.03.2007р. у справі № 536/10-06 залишити без змін.

Головуючий    суддя                                                                     І.  Ходаківська

Судді                                                                                              Т. Данилова

Г. Савенко