ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.06.07 р.                                                                               Справа № 20/317

Суддя господарського суду Донецької області           ДонецьО.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Акціонерного товариства закритого типу “Страхова компанія “Азов”, м. Маріуполь

до відповідача: Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради “Донелектроавтотранс”, м. Донецьк

про  стягнення 1244,70 грн.

За участю представників:

від позивача: Юр’єва О.А.  –дов.

від відповідача: Федоров В.В. – дов.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Акціонерне товариство закритого типу “Страхова компанія “Азов”, м.Маріуполь, звернувся до господарського суду із позовом до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради “Донелектроавтотранс”, м.Донецьк, про стягнення 1244,70 грн., з яких – 994, 70 грн. сума, сплачена позивачем за заподіяну шкоду, 250, 00 грн. – сума, сплачена позивачем за проведення експертизи у зв’язку із дорожньо-транспортною пригодою (далі ДТП), що сталась 04.04.05 р. о 13.30 год. у Ворошиловському районі м. Донецька за участю автомобіля Опель-Астра, державний номер АН 07-90 АВ, що належить громадянину Дудніку В.Л. та застрахований позивачем, та автобуса МАЗ, державний номер 037-05 ЕА, що належить відповідачеві.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на надані суду копії довідки в ДАІ ДМУ УМВС України в Донецькій області № 11/8-40 від 07.04.05 р., договору страхування № ІС-05-25 від 02.09.04 р., звіту № 737 про експертну оцінку транспортного засобу, платіжних доручень, повідомлення про настання страхового випадку, платіжних документів, письмових пояснень громадянина Дудніка В.Л., Крука Д.Г., а також на приписи Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідач позову не визнав, посилаючись на недоведеність позовних вимог наданими позивачем документами.

Під час розгляду справи судом витребувані від Петровського районного суду м. Донецька матеріали адміністрації справи стосовно громадянина Ращепкіна В.І. – водія відповідача.

Судом дозволені клопотання сторін про продовження строку вирішення спору.

У судовому засіданні оголошена перерва  з 02.11.06 р. до 16.11.06 р.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

03 вересня 2004 р. позивачем (Страховик) та громадянином Дудніком В.Л. (Страхувальник) укладено договір страхування №-3359/А наземного транспорту (окрім залізничного) (далі договір), згідно із умовами якого позивач прийняв на себе зобов’язання  у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату Страхувальнику або третій особі, визначеній договором, а Страхувальник зобов’язався сплачувати страхові платежі в обумовлені сторонами договору строки (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2 Договору, предметом страхування є автомобіль OPEL-Astra, реєстраційний № АН 0790 АВ.

Умови страхування, порядок сплати, строки дії договору врегульовані п.п. 3, 4 Договору, умови виплати страхового відшкодування – пунктом 7 Договору.

Згідно з наданими позивачем платіжними документами, Страхувальник 04.09.04 р.  сплатив позивачеві передбачену Договором страхову премію в сумі 2546,30 грн.

04 квітня 2005 р. в Ворошиловському районі м. Донецька автобус МАЗ, державний № 037-05 ЕА, що належить відповідачеві, під керуванням працівника відповідача – водія Ращепкіна В.І. здійснив зіткнення з автомобілем Страхувальника, внаслідок чого транспортним засобам заподіяно механічної шкоди, а зазначеного водія притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.10.1 Правил дорожнього руху на підставі ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України, про що свідчить постанова Петровського районного суду м.Донецька від 12.05.05 р.

Під час ДТП у застрахованому автомобілі знаходились Страхувальник та громадянин Крук Д.Г.

13 квітня 2005  р. позивач сплатив 250, 00 грн. ТОВ “Маріупольське юридичне агентство” за експертну оцінку транспортного засобу застрахованого автомобіля.

Згідно із звітом зазначеного товариства № 737 від 18.04.05 р., внаслідок ДТП 04.04.05 р. Страхувальнику заподіяно шкоди в сумі 1647, 60 грн.

07 червня 2005 р. платіжним дорученням № 367 позивач перерахував Страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 994,70 грн.

Суть позову полягає в вимогах про стягнення з відповідача 1244, 70 грн., з яких 994, 70 грн., - сума, сплачена позивачем Страхувальнику на підставі Договору, 250, 00 грн. – сума, сплачена позивачем за оцінку матеріальної шкоди, заподіяної ДТП.

Відповідач позову не визнав, посилаючись на недоведеність позовних вимог.

Згідно із ст.4-2) Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1172 зазначеного кодексу, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Статтею 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ст.1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 979 зазначеного кодексу, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з:

1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування);

2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування);

3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 983 Цивільного кодексу України, договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 993 зазначеного кодексу передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За даних обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Факт ДТП та вина працівника відповідача у його скоєнні підтверджені матеріалами адміністративної справи Петровського районного суду м.Донецька.

Розмір заподіяної матеріальної шкоди визначено Звітом № 737, відповідачем не спростовано.

Договір страхування Страховиком та Страхувальником виконано – страхова премія та страхове відшкодування сплачені, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями платіжних документів.

Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, ст.ст. 979, 980, 983, 993, 1166, 1172, 1187, 1187 Цивільного Кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов –  задовольнити.

Стягнути з Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради “Донелектроавтотранс” (83086, м.Донецьк, вул.Донецька, 39, поточний рахунок 92 в ДФ АКБ УСБ, МФО 334011, ) на користь позивача Акціонерного товариства закритого типу “Страхова компанія “Азов” (87510, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Адмірала Луніна, д.18, кв.3, поточний рахунок 2100 у Маріупольської філії Закритого акціонерного товариства “Донгорбанк”, МФО 335786, ) 994, 70 грн. – суму сплаченого страхового відшкодування, 250, 00грн. – суму сплаченої експертної оцінки, 102, 00 грн. держмита, 118, 00 витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ у встановленому порядку.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені 26.06.07 р.

Повний текст рішення підписано 02.07.07 р.

Суддя

Надруковано 3 примірн.:

1 – позивачу,

1 – відповідачу,

1 – у справу