ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2007 р.
№ 2/336-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дерепи В.І. –головуючого,
Грека Б.М.,
Стратієнко Л.В.,

за участю повноважних представників:

позивача
Іскри Л.О., Василика В.В.,

відповідача

розглянувши у відкритому засіданні касаційну скаргу
Дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт"

на постанову
від 3 травня 2007 року Житомирського апеляційного господарського суду

у справі
№ 2/336-06

за позовом
Дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт"

до
Міського комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори №12

про
стягнення 92651, 18 грн.,

встановив:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 9 січня 2007 року (суддя Мельник П.А.) позов задоволений частково в сумі 21514, 51 грн. В задоволенні позову в частині стягнення 56869, 79 грн. відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 21514, 51 грн. боргу, 215, 16 грн. витрат по сплаті державного мита, 32, 29 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" 1451 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 3 травня 2007 року рішення господарського суду скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог на суму 11608 грн. та змінено в частині стягнення судових витрат. В іншій частині рішення залишене без змін. Викладено резолютивну частину рішення в такій редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори №12 на користь Дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" 33122 грн. 51 коп. боргу, 331, 22 грн. витрат по сплаті державного мита, 42,18 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" на користь Міського комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори №12 1154 грн. 86 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

В решті позовних вимог відмовити."

У касаційній скарзі позивач просить вказану постанову суду скасувати, як прийняту з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваної постанови суду норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 1 січня 2006 року між сторонами у справі був укладений договір підряду №512 на технічне обслуговування, ремонт ліфтів і диспетчерських систем, відповідно до умов якого позивач (підрядник) зобов'язався здійснювати повне технічне обслуговування ліфтів і диспетчерських систем на об'єктах відповідача відповідно з додатками №1, які є невід'ємною частиною договору, а відповідач (замовник) зобов'язався своєчасно вносити плату за виконані роботи.

На підставі п.п.2.1, 5.3 укладеного договору передбачено, що щомісячна оплата згідно відомостей обсягів робіт та договору складає 21830, 55 грн. та проводиться замовником на підставі підписаних актів виконаних робіт не пізніше 5-го числа наступного місяця.

Згідно п.5.6 вказаного договору, заборгованість за виконані роботи (послуги) на ліфтах погашається по мірі її виникнення.

У відповідності до пункту 6.1 договору, за необгрунтовану відмову замовника від підписання акту приймання виконаних робіт протягом більше, ніж три робочих дні, за підрядником залишається право призупинити обслуговування ліфтів до вирішення спірних питань.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору позивачем за період з січня по травень 2006 року були виконані роботи на загальну суму 101503, 37 грн., що підтверджується актами виконаних робіт.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що в 2006 році відповідач здійснив оплату наданих позивачеві послуг по технічному обслуговуванню ліфтів та диспетчерських систем на суму 92380, 53 грн.

Відповідно до протоколів-узгодження про взаємозалік з розрахунків за виконані роботи, послуги, які знаходяться в матеріалах справи, між сторонами у справі було проведено взаємозаліків заборгованості на загальну суму 6119, 07 грн.

Позивачем, також, було зараховано на поточний рахунок 9000 грн.,  перерахованих відповідачем згідно банківських виписок від 16.03.2006 року та від 20.04.2006 року.

Приймаючи постанову, апеляційний господарський суд правильно визнав неправомірним зарахування позивачем суми 35 850 грн., перерахованої з транзитного рахунку відповідача на рахунок позивача, в погашення боргу, який виник до 01.01.2006 року, оскільки відповідачем вказані кошти перераховувались в погашення боргу за 2006 року, що підтверджується підсумками по зведених касових  відомостях по прийнятих платежах на адресу комунальних служб.

Тобто, грошові кошти в сумі в сумі 35 850 грн. були перераховані відповідачем в погашення заборгованості, яка виникла згідно укладеного договору підряду №512 від 01.01.2006 року.

При розгляді справи, суд апеляційної інстанції вірно встановив той факт, що відповідач безпідставно відніс перераховані ним кошти на загальну суму 5000 грн. в рахунок погашення боргу за 2006 рік, що виник за договором №512 від 01.01.2006 року, оскільки, як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, платежі здійснювались за технічне обслуговування ліфтів згідно рахунку б/н від 30.12.2005 року, тобто в рахунок погашення боргу, що виник до укладення сторонами договору №512 від 01.01.2006 року. Тому, позивач вірно зарахував дану суму в рахунок погашення заборгованості за 2005 рік, не включивши її до заліку оплати виконаних робіт за договором №512 на 2006 рік.

В інших платіжних дорученнях, згідно яких перераховувались кошти з рахунку відповідача на рахунок позивача, зазначено відповідний місяць 2006 року, за який перераховуються кошти, тому позивач не мав права зарахувати їх в погашення боргу за інший період.

При прийнятті оскаржуваної постанови, апеляційний господарський суд правильно вважав безпідставним висновок місцевого суду в тому, що кошти в сумі 11608 грн., перераховані згідно платіжного доручення №2 від 24.01.2006 року на суму 20 000 грн. підлягають зарахуванню в погашення боргу за 2006 рік, оскільки у вказаному платіжному дорученні в графі "призначення платежу" зазначено "за технічне обслуговування та ремонт ліфтів згідно актів виконаних робіт за листопад, грудень 2005 року та договору №512 від 31.12.2004 року",  а не договору №512 від 01.01.2006 року.

Враховуючи викладене, у постанові, вірно застосувавши норми матеріального права, апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку про те, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором №512 від 01.01.2006 року складає 33122, 51 грн., тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог на суму 11608 грн. та зміні в частині стягнення судових витрат.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону і обставинам справи, тому підстав для її зміни немає.

Доводи позивача, викладені в касаційній скарзі, суд вважає необгрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи і не відповідають вимогам закону.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111           Господарського процесуального кодексу України,  Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 3 травня 2007 року залишити без змін, а касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" - без задоволення.

Головуючий, суддя                                                                                В.Дерепа

Б.Грек

Л.Стратієнко