ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" липня 2007 р.
Справа  № 28/163-07-3327

За позовом   Мале приватне підприємство "КИПАРИС";

до відповідача   Національна Спілка Художників України  Підприємство "Управління майном" Одеської обласної організації Національної Спілки Художників України

3-тя особа відповідача: Одеська обласна організація Національної спілки художників України;

про стягнення 379090,48грн.

Суддя

Представники:

Від позивача: Куруч С.І. - за дорученням;

Від відповідача: Содоль А.М. - за дорученням, Геращенко О.Є. - директор;

Від третьої особи:Донцов Д.Ю. - за дорученням;

СУТЬ СПОРУ: позивач –Мале приватне підприємство «КИПАРИС»звернулося із позовом до відповідачів –Національна Спілка Художників України та Підприємство «Управління майном»Одеської обласної організації Національної Спілки Художників України, про стягнення з відповідачів витрат на ремонт та поліпшення нежитлового приміщення, яке знаходиться у м. Одесі, по вул. Церковній, 29, в сумі 379090,48 грн.

Представник позивача в судовому засіданні надав заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких просить суд стягнути з відповідача - Національної спілки художників України затрати на капітальний ремонт, ремонт та полібшення нерухомого майна що знаходиться у місті Одесі по вулиці Церковій 29 в сумі 379 090,48 гривень та визнати договір найму що знаходиться у місті Одесі по вулиці Церковій 29, укладений між малим приватним підприємством "КИПАРИС" та та Підприємством "Управління майном" Одеської обласної організації Національної Спілки Художників України від 3 лютого 2005 року за №2 - дійсним.

Відповідач –Національна Спілка Художників України, згідно наданих господарському суду усних пояснень позов не визнає.

Відповідач –Підприємство «Управління майном»Одеської обласної організації Національної Спілки Художників України, згідно наданих господарському суду усних пояснень позов не визнає.

Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Одеську обласну організацію Національної спілки художників України, ухвалою суду від 16 липня 2007 року.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у справі, суд встановив:

Згідно договору найму нежитлового приміщення № 2 від 03 лютого 2005 року, укладеного між Малим приватним підприємством «КИПАРИС»та Підприємством «Управління майном»Одеської обласної організації Національної Спілки Художників України, позивач орендує нежитлове приміщення площею 55,7 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Церковна, 29.

Позивач вважає, що він належним чином виконує умови договору найму нежитлового приміщення № 2 від 03 лютого 2005 року, за свої власні кошти здійснює поточний та капітальний ремонт орендованого майна, ліквідовує наслідки негативних стихійних явищ, при цьому, позивач зауважив, що поточний та капітальний ремонт орендованого приміщення він здійснює протягом п’ятнадцяти років, так як орендує нежитлове приміщення з 1992 року, хоч згідно умов договору найму нежитлового приміщення № 2 від 03 лютого 2005 року проведення капітального ремонту є обов’язком наймодавця.

На думку позивача, відповідачі не дбають про нерухоме майно площею 55,7 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Церковна, 29 –зі сторони відповідачів не було вжито жодних заходів по його збереженню.

Підставою звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення з відповідачів затрат на ремонт та поліпшення нерухомого майна, яке знаходиться у м. Одесі, по вул. Церковній, 29, в сумі 379090,48 грн., є те, що як стало відомо позивачу, відповідачі  з 2006 року намагаються продати нежитлове приміщення площею 55,7 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Церковна, 29, третім особам, що на думку позивача є порушенням його прав і охоронюваних законом інтересів як наймача вказаного майна, при цьому позивач неодноразово виявляв намір придбати це майно у власність.

В обгрунтування свого позову позивач посилається на положення ст. ст. 776, 778 ЦК України, ст. ст. 21, 23, 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»та на те, що 29 липня 2005 року наймодавцем були затверджені гарантійні зобов’язання до договору найму нежитлового приміщення № 2 від 03 лютого 2005 року згідно яких відповідачі визнали всі документально підтверджені грошові вклади малого приватного підприємства «КИПАРИС»у нежитлове приміщення площею 55,7 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Церковна, 29, (минулі, теперішні і майбутні) як єдину неминучу умову збереження власності Національної Спілки Художників України незалежно від строків таких вкладень.

Також позивач зауважив, що ним не було пропущено строк позовної давності встановлений ст. 786 ЦК України, так як договір найму нежитлового приміщення № 2 від 03 лютого 2005 року в силу діючого законодавства (ст. 764 ЦК України) на дійсний час є продовженим, а відповідно перебіг строку позовної давності навіть не розпочався.

В заперечення на позов позивача відповідачі зауважили про відсутність правових підстав для задоволення позову позивача.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, які приймали участь у справі, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з’ясування і доведеність, господарський суд доходить до висновку, що позовні вимоги Малого приватного підприємства «КИПАРИС» задоволенню не підлягають за наступних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 2002 року орендував нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Церковна, 29, за:

-          договором оренди від 02 січня 2002 року зі строком дії один рік;

-          договором оренди № 18 від 03 лютого 2003 року без зазначення строку;

-          договором оренди нежитлового приміщення від 03 серпня 2004 року зі строком дії 11 місяців;

-          договором найму нежитлового приміщення № 2 від 03 лютого 2005 року зі строком дії 11 місяців.

Проте, ціна позову складається з витрат позивача на ремонт орендованого приміщення, які він зазнав у період дії договору оренди нежитлового приміщення від 03 серпня 2004 року, який припинив свою дію 03 липня 2005 року та у період дії договору найму нежитлового приміщення № 2 від 03 лютого 2005 року доказів про припинення якого суду надано не було.

Згідно ч. 1 ст. 258 ЦК України, для окремих вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до ст. 786 ЦК України, до вимог про відшкодування витрат на поліпшення речі застосовується позовна давність в один рік. Перебіг позовної давності щодо вимог наймача починається з моменту припинення договору найму.

Отже, за договором оренди нежитлового приміщення від 03 серпня 2004 року строк дії якого скінчився 03 липня 2005 року, позивач мав право звернутися із позовом до суду про відшкодування витрат на поліпшення речі до 03 липня 2006 року. При цьому, згідно наданих суду листів як позивача так і відповідача2, надісланих у період дії договору оренди нежитлового приміщення від 03 серпня 2004 року, вбачається, що позивачу було дозволено здійснити ремонтні роботи орендованого приміщення із зарахуванням вартості ремонтних робот в рахунок плати за користування об’єктом оренди з чим погодився і позивач.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про відшкодування витрат на поліпшення речі які він зазнав у період дії договору оренди нежитлового приміщення від 03 серпня 2004 року судом не приймаються.

Пунктом 3 статті 776 ЦК України встановлено, що, якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення  та умов договору, наймач має право відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту.

Частиною 3 ст. 778 ЦК України встановлено, що якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Як свідчать матеріали справи, позивач з 2003 року здійснював ремонт орендованого ним майна, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Церковна, 29, за погодженням з наймодавцем, при цьому, згідно листів позивача та відповідачів, витрати позивача на ремонт об’єкта оренди повинні були бути зараховані у рахунок плати за користування позивачем об’єктом оренди. Тобто згідно положень ст. ст. 776, 778 ЦК України, вартість поліпшень орендованого майна зроблені позивачем зараховувались в рахунок плати за користування майном.

Посилання позивача на те, що 29 липня 2005 року наймодавцем були затверджені гарантійні зобов’язання до договору найму нежитлового приміщення № 2 від 03 лютого 2005 року згідно яких відповідачі визнали всі документально підтверджені грошові вклади малого приватного підприємства «КИПАРИС»у нежитлове приміщення площею 55,7 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Церковна, 29, (минулі, теперішні і майбутні) як єдину неминучу умову збереження власності Національної Спілки Художників України незалежно від строків таких вкладень не можуть бути прийняти судом до уваги.

Так, листом № 125-х від 17 січня 2005 року відповідач2 направив позивачу пропозицію щодо трактування договору найму нежитлового приміщення № 2 від 03 лютого 2005 року, а листом № 76 від 29.07.2005р. відповідач2 доповнив свою пропозицію викладену у листі № 125-х від 17 січня 2005 року.

Однак, доказів стосовно прийняття позивачем пропозиції відповідача2 викладеної у листі № 125-х від 17 січня 2005 року суду надано не було. Проте, у матеріалах справи міститься лист позивача № 135 від 20.01.2005р. згідно якого позивач відмовився від пропозиції відповідача2 викладеної у листі № 125-х від 17 січня 2005 року як некоректної та необгрунтованої. Тобто домовленості між позивачем та наймодавцем щодо змін та трактування умов договору найму нежитлового приміщення № 2 від 03 лютого 2005 року досягнуто не було.

Не приймається до уваги і ствердження позивача, стосовно того, що відповідачами було порушено його права як належного наймача в зв’язку з ігноруванням відповідачами пропозиції позивача щодо викупу об’єкта оренди на намір відповідачів продати об’єкт оренди іншій особі, так як доказів про те, що відповідачі вирішили продати об’єкт оренди іншій особі суду надано не було, а лист відповідача1 № 01-07/101 від 07.12.2006р. на адресу Буріменко І.Г. свідчить лише про можливість продажу нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Церковна, 29-Б, у випадку відсутності будь-яких спорів з цього приводу, що жодним чином не свідчить про намір відповідачів продати нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Церковна, 29.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову Малого приватного підприємства «КИПАРИС»слід відмовити.

Керуючись ст. ст.  82-85 Господарський процесуальний кодекс України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає чинності в порядку ст. 85 ГПК України.

Суддя