ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 травня 2007 р.

№ 3/560

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого -судді

Дерепи В.І.

суддів :

Грека Б.М. -(доповідача у справі)
Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

Київського апеляційного
господарського суду від 06.03.07

у справі

№ 3/560

господарського суду

м. Києва

за позовом

Управління комунального майна
району виконавчого органу Оболонської районної у місті Києві ради
(Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації)

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

про

виселення та повернення
нежитлового приміщення

за участю представників від:

позивача

Саушкіна О.В. (дов. від 10.01.07)

відповідача

ОСОБА_2(дов. від 23.05.05)

В С Т А Н О В
И В :

Управління комунального майна
району виконавчого органу Оболонської районної у м. Києві ради (Оболонської
районної у м. Києві державної адміністрації) звернулось до господарського суду
м. Києва з позовом про виселення Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 з нежитлового приміщення площею 63,60 кв.м. в АДРЕСА_1, передавши
вказані приміщення позивачу.

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1звернулася до суду із зустрічним позовом про
визнання  договору оренди нежитлового
будинку НОМЕР_1 продовженим на той самий термін і на тих саме умовах, які були
передбачені договором, тобто таким, що діє до 29.03.07.

Рішенням господарського суду м.
Києва від 21.12.06 (суддя Хілінська В.В.), залишеним без змін постановою
Київського апеляційного господарського суду від 06.03.07 (колегія суддів у
складі: головуючого-судді Андрієнка В.В., суддів: Малетича М.М., Студенця
В.І.), первісний позов задоволено повністю, у задоволенні зустрічного позову
відмовлено. В частині задоволення первісного позову, судові акти мотивовані
тим, що договір оренди припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку його
дії. Щодо відмови у задоволенні зустрічного позову, то судові акти мотивовані
тим, що орендар отримав повідомлення про небажання продовжувати орендні
правовідносини.

Не погоджуючись з рішенням та
постановою у справі, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, в первісному позові
відмовити, зустрічний позов задовольнити. Касаційна скарга мотивована
порушенням судом ст. 43 Господарського процесуального кодексу України щодо
належної оцінки судом доказів.

Заслухавши  суддю -доповідача, пояснення представників
сторін,  розглянувши доводи, наведені в
касаційній скарзі, перевіривши  застосування судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що касаційна  скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається із матеріалів справи
та встановлено в судових актах, 31.03.05 між Управлінням комунального майна
району виконавчого органу Оболонської районної у місті Києві ради (Оболонської
районної у місті Києві державної адміністрації) та Суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою ОСОБА_1було укладено договір № НОМЕР_1 оренди
нежитлового приміщення.

В силу 1.1 договору оренди,
орендодавець на підставі розпорядження Оболонської районної у місті Києві
державної адміністрації НОМЕР_2 передав, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення
за адресою:АДРЕСА_1, загальною площею

63,60 кв. м. (для перукарні 32,70
кв. м., ремонту одягу -17,90 кв. м., офісу -13,0 кв. м.). Згідно п. 9.1.
договору оренди, сторонами встановлено термін дії договору оренди з 31.03.05 до
29.03.06.

За умовами пункту 9.4 договору,
закінчення строку його дії є підставою для припинення орендних правовідносин. А
пункт 7.5 договору оренди встановлює для орендаря обов'язок негайно повернути
за актом приймання-передачі об'єкт оренди орендодавцю. Відповідач по закінченню
договору оренди не повернув орендоване ним нежитлове приміщення загальною
площею 63,60 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 Листом НОМЕР_3,
надісланим поштою 12.04.06, позивач повідомив відповідача про припинення дії
договору оренди у зв'язку із закінченням терміну його дії. Судами встановлено,
що даний лист відповідачем був отриманий, оскільки він був доставлений за
адресою, вказаною в договорі та в свідоцтві про державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності (АДРЕСА_2) та вручений членам сім'ї відповідача.
Відповідач не надав суду доказів, які підтверджують відсутність його за
адресою: АДРЕСА_2, або докази, які підтверджують його проживання за іншою
адресою.

Тому суди зробили висновки про
обґрунтованість первісних позовних вимог та про безпідставність зустрічного
позову. Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з такою
правовою позицією господарських судів попередніх інстанцій з огляду на
наступне.

Відповідно до частини першої статті
27 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, у разі
розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його
продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві
об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Частина перша статті 785
Цивільного кодексу України теж встановлює обов'язок наймача у разі припинення
договору найму негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була
одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в
договорі. Договір оренди припинив свою дію внаслідок закінчення строку його
дії, тому вимоги Управління комунального майна району виконавчого органу
Оболонської районної у місті Києві ради (Оболонської районної у місті Києві
державної адміністрації) про виселення відповідача є законними та
обґрунтованими.

Щодо зустрічних позовних вимог, то
мотивуючи свої вимоги, позивачка за зустрічним позовом вказує на те, що вона
має право на пролонгацію договору всилу статті 17 Закону України “Про оренду
державного та комунального майна”, як орендар, який належно виконував свої
зобов'язання.

Одним з основних обов'язків
орендаря, відповідно до статті 18 Закону України “Про оренду державного та
комунального майна”, розділів 3, 4 договору оренди є обов'язок своєчасно та у
повному обсязі сплачувати оренду плату до 15 числа поточного місяця на рахунок
орендодавця.. В той же час, як було встановлено судами, позивач за зустрічним
позовом орендну плату у строки, встановлені договором оренди, не сплачував,
допускав періодичну несплату орендної плати, тобто належним чином не виконував
основний обов'язок  орендаря. Тому його
посилання на свій статус добросовісного орендаря є безпідставними.

До того ж, відповідно до частини
другої статті 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”,
у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору,
він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Дана стаття встановлює умову для
продовження договору та той же термін -відсутність заяви однієї із сторін про
припинення або зміну умов договору оренди. Але в даному випадку, як вірно
зазначили суди попередніх інстанцій, орендодавець протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору попередив орендаря про те, що договір оренди
продовжуватись не буде. Так, листом НОМЕР_3, надісланим поштою через 12 днів
після закінчення строку дії договору (який був отриманий орендарем),
орендодавець повідомив відповідача про припинення орендних правовідносин. Дані
обставини є встановленими судами попередніх інстанцій та всилу ст. 1117
Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути переоцінені Вищим
господарським судом, з огляду на відсутність у нього таких повноважень.

За таких обставин, Вищий
господарський суд України погоджується з висновками судів першої та апеляційної
інстанцій про те, що стаття 17 Закону України “Про оренду державного та
комунального майна” не повинна застосовуватися в даному випадку. А відтак,
зустрічний позов про визнання договору оренди НОМЕР_1 продовженим до 29.03.07,
не підлягає задоволенню.

За таких обставин, рішення та
постанова у справі підлягають залишенню без змін, як такі, що ухвалені при
повному з'ясуванні всіх обставин та при вірному правозастосуванні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115 , 1117, 1119, 11113
Господарського  процесуального
кодексу  України,  Вищий
господарський    суд   України

П О С Т А Н О
В И  В :

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення,
постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.03.07 по справі №
3/560 залишити без змін.

Головуючий - суддя                                                                      В. Дерепа

Судді
Б. Грек

Л. Стратієнко