ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

29.01.2007 року                                                Справа № 9/743н-ад

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                         Перлова Д.Ю.

суддів                                                   Іноземцевої Л.В.

Журавльової Л.І.

при секретарі

судового засідання                               Михайличенко Д.В.

за участю

представників сторін:

від позивача                                        представник не прибув

від відповідача                                        Хворостян Л.А., дов. № 374/10   від 26.01.2007,

розглянувши  матеріали

апеляційної скарги                                        ЗАТ „Старобільський механічний завод”, м. Старобільськ

на постанову

господарського суду                               Луганської області

від                                                             05.12.06

у справі                                                    № 9/743н-ад (суддя Ворожцов А.Г.)

за позовом                                                      ЗАТ „Старобільський механічний завод”, м. Старобільськ

до відповідача                                        Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції в Луганській області

про                                                             визнання нечинним рішення

в с т а н о в и в:

суддя доповідач Д.Ю. Перлов

Постановою господарського суду Луганської області від 05.12.06 у справі № 9/743н-ад відмовлено у задоволенні позову ЗАТ „Старобільський механічний завод” до Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції в Луганській області про визнання нечинним рішення відповідача від 20.07.98 про накладення податкової застави на все майно та майнові права позивача.

Постанова суду мотивована наступним.

Суд погодився з доводами позивача про безпідставність твердження відповідача про те, що рішення КСУ від 24.03.05 № 2-рп/2005 щодо поширення права податкової застави на активи боржників з урахуванням їх сум податкового боргу стосуються лише тих платників податків, активи яких передаються у податкову заставу, починаючи з 24.03.05.

Суд погодився з доводами відповідача, що позивач пропустив строк для звернення до суду, оскільки відповідно до п. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд вважає, що позивач не надав належних доказів того, що йому стало відомо про внесення запису до Державного реєстру застав рухомого майна від 18.04.2000 та про витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 29.03.05, тобто накладення податкової застави на все майно та майнові права підприємства лише у березні 2006 року.

ЗАТ „Старобільський механічний завод”, не погодившись з прийнятою постановою, звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на те, що постанову прийнято з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Відмова суду у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності звернення до суду за захистом своїх прав є необґрунтованою. Заявник погодився з висновком суду щодо того, що розмір податкової застави повинен відповідати сумі податкового зобов”язання, що забезпечувало б конституційну вимогу справедливості та розмірності.

Відповідач у запереченні на апеляційну скаргу вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, просить постанову суду залишити без змін, посилаючись на те, що постанову винесено з дотриманням вимог процесуального права.

Представник позивача в судове засідання не прибув, надав заяву від 26.01.07 № 17, в якій просить відкласти розгляд справи у зв”язку з відрядженням представників підприємства.

Заява представника позивача судовою колегією залишається без задоволення з урахуванням вимог ст. 122 КАС України щодо строку розгляду і вирішення адміністративної справи. Позивач не позбавлений можливості направити до участі у судовому засіданні інших представників.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ЗАТ “Старобільський механічний завод” створено шляхом реорганізації колективного підприємства “Старобільський РМЗ” і є його правонаступником.

За КП “Старобільський РМЗ” створилася заборгованість по сплаті податкового зобов’язання. Для забезпечення податкового зобов’язання та на виконання Указу Президента України “Про заходи щодо підвищення відповідальності за розрахунки з бюджетами і державними цільовими фондами”, Старобыльською МДПІ 18.04.00 застосовані заходи по податковій заставі згідно до Державного реєстру застав рухомого майна з 20.07.98.                                                   Старобільською МДПІ 29.12.01 до позивача у справі були застосовані заходи щодо стягнення суми податкового боргу за рахунок активів, що перебувають у його власності.

У відповідності до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 29.03.05 № 2923075 до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 18.04.2000 були внесені зміни щодо виправлення відомостей, а саме:

боржника, КП “Старобільський РМЗ”, замінено на боржника –ЗАТ “Старобільський механічний завод”, термін дії запису реєстрації рухомого майна з 17.04.05 продовжено до 28.03.2010.

Таким чином, усе майно та майнові права позивача знаходяться у податковій заставі, при цьому не врахована адекватність суми податкового зобов’язання з розміром заставлених активів позивача.

Підставою зазначених дій став п.п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (далі –Закон 2181).

Рішенням Конституційного Суду України від 24.03.05 № 2-рп-2005 визнано положення п. 8.2.2 ст. 8 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” таким, що не відповідає Конституції України в частині поширення права податкової застави на будь-які види активів платника податків без врахування суми його податкового боргу.

Відповідно до зазначеного рішення Конституційного Суду України, розмір податкової застави повинен відповідати сумі податкового зобов’язання, що забезпечувало б конституційну вимогу справедливості та розмірності. Крім того, податковому органу надається законна підстава узгоджувати стосовно боржника проведення таких господарських операцій з його активами, що забезпечить виконання податкового зобов’язання та реалізацію у зв’язку з цим конституційного обов’язку боржника щодо сплати податків і зборів.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що Рішення КСУ щодо невідповідності конституції норм Закону 2181 не може ставитися в залежність від строку передавання у податкову заставу активів платників податків, оскільки у цьому випадку порушується конституційний принцип верховенства права, закріплений у ст. 8 Конституції України, та принцип рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, закріплений у ст. 10 КАС України.

Щодо пропуску строку для звернення до суду з адміністративним позовом, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Датою державної реєстрації відомостей про зміну умов обтяження рухомого майна вважається дата та час внесення відповідних змін та додаткових відомостей до запису Державного реєстру застав рухомого майна.

Пунктом 5 Наказу Міністерства юстиції України „Про затвердження Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв„ про внесення змін та додаткових відомостей до запису до Реєстру Реєстратор видає Обтяжувачу примірник витягу. Другий примірник витягу Реєстратор протягом 5 календарних днів надсилає боржнику.

Матеріали справи містять довідку ЛФ ДП “Інформаційний центр” Міністерства юстиції України від 29.11.06 № 01-16/692 про те, що на адресу позивача були направлені поштою витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна у дні їх реєстрації, а саме: витяг № 108914 –18.04.2000, витяг № 2923075 –29.03.05.

Судовою колегію при системному аналізі зазначеного наказу та Наказу Міністерства юстиції України та ДПА України від 07.02.03 № 9/5/59 „Про реєстрацію податкових застав нерухомого майна”  зроблено висновок, що дані нормативні акти не містять прямої вказівки на необхідність направлення примірнику витягу рекомендованим листом чи рекомендованим листом з повідомленням.

Посилання заявника скарги на те, що про існування довідки ЛФ ДП “Інформаційний центр” Міністерства юстиції України від 29.11.06 № 01-16/692 йому стало відомо лише у ході судового засідання в день оголошення постанови суду, що позбавило позивача можливості використати свої права та надати заперечення на надані до суду докази, судовою колегією відхиляються з наступного.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у  нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Вимоги положення ст. 71 КАС України відповідачем виконані.

Щодо надання заперечень на докази, судова колегія зазначає наступне.

Представник позивача мав право ознайомитися з матеріалами справи, у тому числі з даною довідкою. Позивач своїм правом не скористався, даного клопотання не заявляв.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно зробив висновок, що позивач не надав належних доказів того, що йому стало відомо про внесення запису до Державного реєстру застав рухомого майна від 18.04.2000 та про витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 29.03.05, тобто накладення податкової застави на все майно та майнові права підприємства лише у березні 2006 року.

Дане ствердження спростовується наявним в матеріалах справи листуванням та складанням документів за участю позивача (акти опису майна).

Крім того, відповідач у запереченні на позовну заяву наполягав у відмові у задоволенні позову не лише по суті вимог, а внаслідок пропуску позивачем строку для звернення до суду з адміністративним позовом.

Судова колегія зазначає, що поточна заборгованість позивача постійно збільшується (а.с.47-48), нема погашення податкового боргу, що свідчить про неналежне виконання своїх податкових зобов”язань та правомірність застосування до платника податкової застави.

Апеляційна інстанція відмічає, що відповідно до вимог ст. 8 Закону 2181 платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом.

При наявності потреб розпорядження майном, що перебуває у податковій заставі, платник податків має право звернутися до контролюючого органу для узгодження розпорядження таким майном.

За таких обставин суд  першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що доводи заявника скарги спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, постанова суду відповідає чинному законодавству і скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями  160, 167, 195, 196, 198 п.1 ч. 1, 200, п. 1 ст. 205, 206, 254, пунктами 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ЗАТ „Старобільський механічний завод” на постанову господарського суду Луганської області від 05.12.2006 у справі № 9/743н-ад залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Луганської області 05.12.2006 у справі                   № 9/743н-ад залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Ухвалу апеляційної  інстанції може бути оскаржено протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили у касаційному порядку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала апеляційної інстанції виготовлена в повному обсязі протягом п’яти днів з дня  проголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Головуючий суддя                                                                Д.Ю. Перлов

Суддя                                                                       Л.В. Іноземцева

Суддя                                                                      Л.І. Журавльова