ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.06.07 р.
Справа № 20/132

Суддя господарського суду Донецької
області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому
засіданні суду справу

за позовом: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м.Київ

до відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Донецькморепродукти плюс", м.Донецьк

про стягнення 31500,00 грн.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - дов.

від відповідача: Оробейко В.О. -
директор

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької
області звернулась Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, м.Київ, із позовом до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькморепродукти плюс",
м.Донецьк про стягнення  31500,00 грн. -
суми штрафу за несвоєчасну сплату відповідачем послуг з перевезення вантажу за
договором організації транспортних послуг НОМЕР_1 від 13.11.06 р.
(далі-Договір).

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на зазначений договір, акт НОМЕР_2 здачі-приймання робіт (надання
послуг) (далі-Акт), рахунок-фактуру НОМЕР_2 від 14.11.06 р.,
товарну-транспортну накладну від 13.11.06 р. (далі-ТТН), банківську виписку від
15.12.06 р., претензію на адресу відповідача, а також на приписи Господарського
та Цивільного кодексів України.

Відповідач позов не визнав, посилаючись
на безпідставність позовних вимог.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва з 07.06.07 р. до 11.06.07 р.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2006 р. позивачем
(Виконавець) та відповідачем (Замовник) укладено Договір, відповідно до умов
якого позивач зобов'язався виконати (організувати) перевезення вантажу
відповідача, а останній сплатити вартість перевезення в сумі 3500,00 грн. (п.1
Договору).

Зі змісту п.1.3 Договору випливає,
що сплата послуг позивача здійснюється відповідачем у безготівковій формі та за
фактом вивантаження вантажу, перевезення якого здійснюється транспортом
Закритого акціонерного товариства “Донецький булочно-кондитерський комбінат”.

Згідно із п.3.2.2. Договору,
позивач зобов'язався забезпечити своєчасне подання автотранспортного засобу в
пункти завантаження та вивантаження, забезпечити виконання перевезення вантажу
відповідно до всіх пунктів Договору, в тому числі п.1.3.

Відповідно до п.5.1 Договору,
платежі за послуги, які надаються по даному договору, повинні бути здійснені
Замовником на користь Виконавця шляхом перерахування грошових коштів на
поточний рахунок по факту доставки вантажу в точку призначення.

Пунктом 5.3 Договору передбачено,
що за прострочку платежу Замовник несе відповідальність  перед Виконавцем у розмірі 30% від суми
фрахту за кожен день прострочки оплати.

Згідно із п.п.6.1, 6.2 Договору,
він набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє на одне перевезення
до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Відповідно до п.6.4 Договору, всі
зміни та доповнення до Договору мають юридичну силу за умови їх здійснення у
письмовій формі і підписання уповноваженими представниками сторін.

13 листопада 2006 р. сторонами
підписано Акт, яким зафіксовано надання позивачем відповідачеві
транспортно-експедиційних послуг по маршруту м.Київ - м.Донецьк на суму 3500,00
грн.

Згідно до банківської виписки,
копія якої додана до позову, 15.12.06 р. відповідач перерахував позивачеві
зазначену суму.

Суть позову полягає у вимогах про
стягнення з відповідача на користь позивача 31500,00 грн. - суми штрафу,
передбаченого п.5.3 Договору (30% від суми простроченого платежу за кожний день
прострочки).

Зазначену суму позивачем визначено
за 30 днів - з 14.11.06 р. (дата складання рахунку-фактури НОМЕР_2) по 15.12.06
р. (дата перерахування відповідачем позивачеві 3500,00 грн.).

Відповідач проти позову заперечив у
зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

Згідно із ст.4-2) Господарського
процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється
на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного
кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах
змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Статтею ст.33 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.36 Господарського
процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи і матеріали,
які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення
спору.

Згідно із ст.43 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За своєю правовою природою
укладений сторонами Договір є договором транспортного експедирування.

Відповідно до ст.316 Господарського
кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з
перевезенням вантажу.

Договором транспортного
експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати
перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або
клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення
вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших
зобов'язань, пов'язаних із перевезенням.

Договором транспортного
експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для
доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та
вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання
вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для
експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно із ст.306 зазначеного
кодексу, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська
діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення
та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними
та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Суб'єктами відносин перевезення
вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Перевезення вантажів здійснюють
вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський
вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний
транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Допоміжним видом діяльності,
пов'язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

Статтею 307 Господарського кодексу
України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник)
зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником)
вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк
та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену
плату.

Договір перевезення вантажу
укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу
підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної,
коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані
забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з
правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно із ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань,
крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або
відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим
договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а
за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 зазначеного кодексу
передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання,
то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін)
виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати,
підлягає виконанню з настанням цієї події.

В обґрунтування своїх вимог позивач
надавав суду, зокрема, копію товарно-транспортної накладної 02АБД від 13.11.06
р., яка свідчить про перевезення вантажу приватним підприємцем ОСОБА_3, а не
Закритим акціонерним товариством “Донецький булочно-кондитерський комбінат”, як
це передбачено п.1.3 Договору.

Зазначена ТТН не містить даних про
те, що перевезення вантажу відбулося саме на виконання укладеного сторонами
Договору.

В ТТН відсутні відомості про те, що
вантаж було доставлено відповідачеві та ним прийнято у встановленому порядку,
тобто зазначена ТТН не підтверджує факту, а отже й дати доставки вантажу
відповідачеві та його вивантаження.

Таким чином, позивачем
документально не доведено того, що відповідач взагалі отримав вантаж та у нього
виник обов'язок сплатити послуги позивача в порядку і строки, передбачені
п.п.1.3, 5.1 Договору (по факту доставки вантажу в точку призначення).

Ствердження позивача  про те, що відповідач мав сплатити його
послуги в день отримання рахунку-фактури, є необґрунтованим, оскільки Договором
передбачена оплата цих послуг за фактом доставки вантажу.

Крім того, позивачем не надано
доказів направлення (отримання) відповідачем рахунку-фактури. Наявні в
матеріалах справи світлокопії фіскальних чеків, не завірені будь-яким чином,
можуть свідчити лише про сплату послуг відділення зв'язку, а не про направлення
відповідачеві саме рахунку-фактури.

Згідно із ст.549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється
у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється
у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен
день прострочення виконання.

За змістом п.5.3 Договору та за
своєю правовою природою передбачена Договором штрафна санкція - 30% від суми
фрахту за кожний день прострочки оплати, є пенею.

Відповідно до ст.1 Закону України
“Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”, платники
грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно із ст.3 зазначеного закону,
розмір пені, передбачений ст.1 цього закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За даних обставин, розмір позовних
вимог, визначений позивачем виходячи з неустойки 30% від суми простроченого
платежу за кожний день прострочки без врахування приписів ст.ст.1, 3
вищезазначеного закону, є необґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, суд
дійшов висновку про неможливість задоволення позову.

Судові витрати покладаються на
позивача.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст.4.2), 4-3), 33, 36, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, ст.ст.193, 306, 307, 316 Господарського кодексу
України, ст.ст.526, 530, 549 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 3 Закону
України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”,
суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити
повністю.

Вступна та
резолютивна частини рішення оголошені 11.06.07р.

Повний текст рішення підписано 16.06.07 р.

Суддя

Надруковано
3 примірники:

1
- позивачеві;

1
- відповідачу;

1
- у справу.