ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2007 р.
Справа № 3/98

за позовом   Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго"  вул. Б.Хмельницького,59А,Івано - Франківськ,76007

до відповідача  Житлово-експлуатаційної організації №7  вул. Мазепи,66, м.Івано-Франківськ,76000

про стягнення боргу на суму 84 416 грн. 80 грн.

Cуддя  Фрич Марія Миколаївна

При секретарі   Толочко Інна Валеріївна

Представники:

Від позивача:  Давидова Ніна Петрівна - юрисконсульт, (довіреність № 260-2/07 від 15.06.2007 року)

СУТЬ СПОРУ:  позивачем подано позовну заяву про стягнення з відповідача  84 416 грн. 80 грн., що становить 66798 грн. 99коп. основного боргу ( 50653 грн. 48 коп. за спожиту теплоенергію та 16145 грн. 51 коп. вартості витоків), 8387 грн. 47коп. пені, 7048грн. 66коп інфляційних, 2181грн. 68коп. річних.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказуючи на:

–          укладені з відповідачем договори № 7.1 від 24.11.05р, № 7.1 від 11.01.2005р про постачання теплової енергії та №7.1 від 01.04.1999р про відпуск теплової енергії , згідно умов яких сторони взяли на себе відповідні права та обов'язки;

–          неналежне виконання відповідачем умов договору щодо оплати за постачання теплової енергії, внаслідок чого виник борг ;

–          пункт 7.5  Договору № 7.1 від 24.11.05р; пункт 6.3.5. Договору №7.1 від 11.01.2005р,

- ст.ст.546, 625 Цивільного кодексу України, на підставі яких позивачем нарахована відповідачу  пеня, інфляційні та річні.

Відповідач у відзиві на позов та в  судовому засіданні проти позову в загальній сумі 84416грн 80 коп заперечує, посилаючись на те, що об'єкти які знаходяться по вул.Мечнікова2 та вул.Набережна 42/а у м.Івано-Франківську не значаться на балансі відповідача, відповідно оплату за використану енергію за них відповідач не повинен сплачувати , в зязку з чим,  просить зробити перерахунок і зменшити позовні вимоги в межах балансової відповідальності.

Суд,  дослідивши усі докази, встановив, що підлягає стягненню заборгованість  в сумі 50653 грн. 48 коп. за спожиту теплоенергію, 5816 грн. 94 коп. пені, 5643 грн. 24 коп. інфляційних, 1766 грн. 69 коп. річних, як такі, що обґрунтовані позивачем та підтверджені матеріалами справи і не спростовані відповідачем відповідно до розрахунку № 411/14 від 07.06.2007р.

При цьому враховано наступне. У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Статтею 526 частиною 1 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобов’язання, а саме  зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Між сторонами  були укладені договори № 7.1 від 24.11.05р, № 7.1 від 11.01.2005р про постачання теплової енергії та №7.1 від 01.04.1999р про відпуск теплової енергії,  відповідно до яких, позивач взяв на себе обов'язок по  постачанню Споживачеві ( відповідачу) теплову енергію у відповідності з умовами Договорів, а Споживач зобов'язався своєчасно проводити оплату за використану енергію за встановленими тарифами в термін, передбачені Договором. Так, згідно п. 23 Договору № 7.1 від 01.04.1999 року, оплату за використану енергію Споживач зобов'язується проводити щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця;  згідно п.6.3.5 Договору № 7.1 від 11.01.2005р оплата платіжних документів здійснюється Споживачами самостійно з платежів поточного розрахункового періоду в 5 денний термін після дати зазначеної в платіжному документі але не пізніше 31-го числа розрахункового місяця; згідно п. 7.4 Договору № 7.1 від 24.11.2005 року, оплата здійснюється на підставі виставлених рахунків-фактур в 5-денний термін після дати одержання рахунку-фактури, які представлені в матеріалах справи.

Проте, як вказав представник позивача, відповідач в порушення договірних зобов'язань, не оплачував надані послуги, в зв'язку з чим,  утворилась заборгованість, доказів погашення якої відповідачем не подано.

За таких обставин, враховуючи наведене, беручи до уваги доводи позивача, неподання відповідачем доказів у спростування доводів позивача, доказів належного виконання договірних зобов'язань в частині оплати за використану енергію, відсутність доказів погашення заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача в частині стягнення  50653 грн. 48 коп. за спожиту теплоенергію,  та наявність підстав для її задоволення.

Щодо вимог позивача про стягнення 5816 грн. 94 коп. пені, 5643 грн. 24 коп. інфляційних, 1766 грн. 69 коп. річних, суд вказує на наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 546,  ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею у відповідності до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України  є  неустойка,  що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно  виконаного  грошового  зобов'язання  за  кожен   день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Пунктом 7.5  Договору № 7.1 від 24.11.05р, передбачено  відповідальність Споживача (відповідача) в разі несплати за використану енергію у встановлені терміни у вигляді пені в розмірі 0,1 % за кожний день прострочення до дня фактичної оплати;  п.6.3.5. Договору №7.1 від 11.01.2005р у випадку порушення термінів оплати нараховується пеня  в розмірі 0,5% за кожний день прострочення до дня фактичної оплати, але не більше розміру встановленого чинним законодавством.

За таких обставин, враховуючи наведене, беручи до уваги доводи позивача, неподання відповідачем доказів своєчасного здійснення розрахунків за поставлену енергію згідно укладених договорів, суд приходить до висновку про те, що порушення строків виконання зобов'язання в спірному випадку мало місце, що не спростовано відповідачем, а отже, вимоги позивача про стягнення 5816 грн. 94 коп. пені, 5643 грн. 24 коп. інфляційних, 1766 грн. 69 коп. річних, є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення 16145 грн 51 коп  вартості витоків,  2570 грн. 53коп. пені, 1405грн. 42коп інфляційних, 414грн. 99коп. річних, суд прийшов до висновку про  відмову в цій частині, оскільки  вартість  витоків  позивачем  не  доведена, та не підтверджена  матеріалами справи.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог, щодо стягнення  вартості витоків подані копії актів по встановленню фактів витоків води, які судом не беруться до уваги з наступних підстав:

-   подані ксерокопії актів належним чином не засвідчені  всупереч ч.2 ст.36 ГПК України;

-  акти складені в односторонньому порядку, оскільки при складені таких відсутні представники позивача;

- із поданих актів не  можливо встановити періоди за які здійснювались витоки, оскільки, акти складені комісією протягом одного дня, а не підчас фіксування початку  витоків та   терміну їх усунення.

Відповідно за таких обставин, відсутні  також підстави для стягнення штрафних санкцій.

Судові витрати  відповідно до ст. 49 ГПК України, покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене та керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 526, 546, 548, 549, 625 Цивільного кодексу України,  ст.ст. 49,  82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з Житлово-експлуатаційної організації №7, вул. Мазепи,66, м.Івано-Франківськ, (п/р 452 в Укрсоцбанку", МФО 336019 код 19400191) на користь Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", м. Івано–Франківськ,  вул. Б. Хмельницького, 59-а (п/р № 1 в Івано-Франківській філії ВАТ “Кредобанк”, МФО 336161, код 03346058) –50653 грн 48 коп за спожиту теплоенергію, 5816 грн 94 коп пені, 5643 грн 24 коп інфляційних, 1766 грн 69 коп річних, 638грн. 79коп. витрат по сплаті державного мита, 118грн. 00коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу .

Наказ суду видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 16145 грн. 51 коп.  витоків,  2570 грн. 53коп. пені, 1405грн. 42коп інфляційних, 414грн. 99коп. річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                            Фрич Марія Миколаївна

рішення підписане 09.07.07

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Жураківська Мар'яна Ігорівна