ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"13" липня 2007 р.
Справа № 9/43-2А.

За позовом Дочірнього підприємства "Савсервіс Волинь", м. Луцьк

До  Луцької об'єднаної державної податкової інспекції,  м. Луцьк

Про  скасування податкових повідомлень-рішень

Головуюча  суддя    Л.І. Соломка

При секретарі           Т.О. Кідиба

Представники:

Від позивача: Буйняк С.В. - представник,   довіреність від 24.05.2007 р.;

Курочка Ю.О. - представник, довіреність  від 24.05.2007 р.;

Зайцева М.Г.- представник, довіреність від 24.05.2007 р.

Від відповідача: Таран О.П. - гол. держ.  под. інспектор юридичного відділу, довіреність №54 від 10.04.2007 р.

Коптєва А.Є.  - начальник відділу , довіреність №30 від 04.09.2006 р.

Відповідно до ч.6 розділу VІІ „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Права та обов’язки сторонам роз’яснені відповідно до ст.ст. 49,51 КАС України.

Відводу складу суду не заявлено.

Відповідно до ст.126 КАС України представникам сторін повідомлено про здійснення повного фіксування  судового процесу  технічними засобами, а саме: програмно-апаратного комплексу  „Діловодство суду” за ініціативою суду.

У судовому засіданні оголошувалась перерва  до 12.07.2007 р., продовжена до 13.07.2007 р. для подачі сторонами додаткових доказів по справі.

Суть спору: Позивач - дочірнє підприємство «Савсервіс - Волинь» ТзОВ «Савсервіс - центр» звернувся до господарського суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень Луцької ОДПІ від 08.12.2006р.  №/0, від 12.01.07р. №/1, від 07.02.07р. №/2, згідно яких  позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 84 909 грн.(в тому числі 56 606,0 грн. основного платежу, 28 303, 0 грн. штрафні санкції).

Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним:

-          при проведенні перевірки та складанні акту від 01.12.2007 р. № 01800 працівниками податкового органу були порушені вимоги абзацу 3 підпункту 2.3.2, 2.3.4 п.2 Порядку оформлення результатів  невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України 10.08.2005р №327(далі Порядок № 327);

-          на думку позивача висновок Луцької ОДПІ про порушення ним підпункту 5.21 п. 5.2, підпункту 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України від 22.05.1997р №283/97-31 «Про оподаткування прибутку підприємств» є безпідставним, оскільки позивач правомірно уклав договори про надання послуг із суб’єктами підприємницької діяльності – фізичними особами, що підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, зокрема: договорами, актами виконання робіт, видатковими ордерами. На думку позивача включення до валових витрат підприємства згідно сум актів виконаних робіт на загальну суму 226 425, 48 грн. є правомірним, при цьому він не допустив порушень чинного законодавства з питань оподаткування;

-          в обґрунтування позовних вимог позивач послався на висновок № 197 від 31.01.2007р. спеціаліста – економіста КНІСЕ, яким підтверджено правомірність включення вартості зазначених вище послуг за договорами і актами виконаних робіт і одночасно нарахованої заробітної плати штатних працівників до валових витрат у 1кварталі 2005р.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

Відповідач – Луцька ОДПІ у відзиві від 02.07.2007 року №1571/10/10-011 та у судовому засіданні заперечує проти позову посилаючись, що при проведені планової документальної виїзної перевірки за період з 01.01.2005 по 30.06.2006р. встановлено, що позивачем допущено порушення ст. 5.2.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Зокрема, підприємством у першому кварталі 2005року до валових витрат зайво віднесено вартість консультаційних послуг на загальну суму 226 425, 48 грн., наданих згідно цивільно – правових договорів приватними підприємцями, які перебували на спрощеній системі оподаткування. При цьому дані працівники були штатними працівниками ДП «Савсервіс Волинь» працювали на умовах неповного робочого дня (1 годину) та отримували заробітну плату згідно штатного розпису.

На думку податкового органу предметом договорів про надання послуг фактично було виконання посадових обовґязків працівників, які визначені у посадових інструкціях, затверджених керівником підприємства, тому підприємство проводило подвійну оплату однотипної роботи даних працівників (23 працівники).

З даними підприємцями укладені цивільно – правові договори на надання послуг та виконання робіт, на підставі яких та актів виконаних робіт підприємцям виплачено кошти на загальну суму 226 425,48 грн., яку позивач відніс до валових витрат у декларації з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2005р. В запереченнях зазначено, що акти виконаних робіт не відповідають вимогам п. 1.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», та п.п. 2.4 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, зокрема в них не зазначено обсягу та одиниці виміру господарських операцій, акти складено загального характеру.

У судовому засіданні представники відповідача стверджували, що позивач таким чином проводив оготівкування коштів та штучно збільшив валові витрати, просили у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

При цьому суд виходив з такого.

Згідно з п.5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в редакції Закону України №283/97-ВР від 22.05.1997 р. (далі –Закон України №283/97-ВР) валові витрати виробництва  та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до  підп. 5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України №283/97-ВР до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно підпункту 5.3.9 п. 5.3 ст.5 Закону не належать до складу валових витрат будь – які витрати не підтверджені відповідними розпорядчими, платіжними та іншими документами, обовґязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, Луцькою ОДПІ проведена виїзна планова документальна перевірка дочірнього підприємства «Савсервіс Волинь» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2005р. по 30.06.2006р., про що складено акт від 01.12.2006р. №01800(а.с. 9-67)

Згідно висновку документальною перевіркою встановлені порушення підпункту 5.2.1 п.5.2 та підпункту 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України №283/97-ВР, в результаті чого занижено податок на прибуток на 56 606,0 грн. за 1 квартал 2005р.

Зокрема в розділі акту 3.1.2 «Валові витрати » зазначено, що перевіркою правильності визначення валових витрат за перевірений період встановлено завищення валових витрат в 1 кварталі 2005р. в сумі 226 425,48 грн. Підприємством до складу валових витрат зайво віднесено вартість консультаційних послуг на цю суму, наданих згідно цивільно правових-договорів приватними підприємцями, які перебували на спрощеній системі оподаткування. При цьому зазначені підприємці (23 особи) були штатними працівниками підприємства, працювали на умовах неповного робочого дня (1 годину) та отримували заробітну плату згідно штатного розпису.

Згідно штатного розкладу, затвердженого директором ДП «Савсервіс Луцьк» станом на 01.01.2005р. на підприємстві було 149 штатних одиниць (а.с. 128,129). Із них ставок з 1 годинним робочим днем 23, згідно табелів використання робочого часу за січень, лютий, березень 2005р. працівники працювали 1 годину в день.

Згідно наказу по підприємству № 13-к від 01.06.2000р., який за твердженнями представників позивача, чинний і на даний час, встановлено режим роботи працівники, що працюють на умовах неповного робочого дня (1 година) з 9 по 10год.(а.с. 1 т. 2).

Між тим, робота на умовах неповного робочого часу врегульована ст. 56 Кодексу законів про працю України, де зазначено, що за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватися як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день. Тобто, режим роботи  при неповному робочому дні встановлюється при укладанні угоди з кожним працівником, тому посилання позивача на наказ від 01.06.2000р. не заслуговує на увагу суду, оскільки не є належним доказом у розумінні ст.70 КАС України.

Порядок укладання та виконання договорів про надання послуг регламентовано главою 63 Цивільного кодексу України (ст.ст. 901-907).

Згідно ст. 901 Цивільного Кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На підприємстві на посаді головного бухгалтера працює Буйняк С.В., згідно наказу №133 ПП від 01.06.2000р. тривалість робочого дня головного бухгалтера триває 1 годину, середньомісячна заробітна плата 500грн. Відповідно до посадової інструкції головний бухгалтер забезпечує організацію бухгалтерського обліку на підприємстві, контроль за раціональним використанням всіх видів ресурсів, збереження власності, активним впливом на підвищення ефективності господарської діяльності підприємства, а в обов’язки головного бухгалтера входить забезпечення організації ведення бухгалтерського обліку відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Водночас,  Буйняк С.В. зареєстрована суб’єктом  підприємницької діяльності – фізичною особою (свідоцтво про державну реєстрацію від 14.06.2000 р.) та згідно з договором від 03.01.2005 р. №ПП-1 надає підприємству послуги по бухгалтерському обліку  згідно чинного законодавства, контролю за дотриманням порядку оформлення первинних документів,  відображених на рахунках бухгалтерського обліку всіх бухгалтерських операцій, забезпечення складання і подання  у встановлені строки фінансової та податкової звітності, що  стверджується актами виконаних робіт за січень, лютий, березень 2005 р., за надання яких підприємство виплатило Буйняк С.В. 25 949 грн., які включені до загальної суми  валових витрат та відображені в Декларації з податку на прибуток підприємства  за І кв. 2005 р.

Між тим,  відповідно до ч.4 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації:

- введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером;

- користування послугами спеціаліста з бухгалтерського обліку, зареєстрованого як підприємець, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи;

- ведення на договірних засадах бухгалтерського обліку централізованою бухгалтерією або аудиторською фірмою;

- самостійне ведення бухгалтерського обліку та складання звітності безпосередньо власником або керівником підприємства. Ця форма організації бухгалтерського обліку не може застосовуватися на підприємствах, звітність яких повинна оприлюднюватися.    Тобто підприємство  самостійно обирає  для  себе одну із форм організації бухгалтерського обліку.

Обов’язки головного бухгалтера визначено ст.7 Закону та Положенням  про головних бухгалтерів,  затвердженого постановою  Ради Міністрів СРСР від 24.01.1980 р. №59, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Обрана позивачем форма бухгалтерського обліку суперечить даному Закону та Положенню. А оформлення Буйняк С.В. одночасно по штату і за цивільно-правовим договором для виконання обов’язків головного бухгалтера, які чітко визначені законодавством, не відповідає вимогам трудового та цивільного законодавства. Тому при наявності у штаті посади головного бухгалтера оформлення виконання цих же обов’язків договором на надання бухгалтерських послуг та актами виконаних робіт з СПД- фізичною особою – платником єдиного податку розцінюється судом як подвійна оплата однієї і тієї ж роботи.

Також в штаті ДП «Савсервіс-Волинь» були введені посади з 1-годиннним робочим днем:

-          системний адміністратор 1 ставка;

-          начальник торгового відділу непродовольчої групи 2 ставки;

-          керівник торгової групи 1 ставка;

-          торговий представник непродовольчої групи 7 ставок;

-          асистент 2 ставки;

-          начальник торгового відділу продовольчої групи 1 ставка;

-          керівник торгової групи 2 ставки;

-          торговий представник продовольчої групи 3 ставки;

-          спеціаліст відділу логістики 1 ставка;

-          адміністратор відділу логістики 1 ставка;

-          завскладом 1 ставка (а. с. 128-129, том 1).

На зазначених посадах працювали штатні працівники Дудінький О. В., Чайка Б. П., Кофанов С. В., Гайовий О. С., Павлось О. В., Пастушок Ю. В.. Самолюк С. І., Серський С. П., Звіль О. О., Гуменюк М. І., Погонюк О. М., Карпюк О. І., Василюк О. О.. Березинський С. В., Березюк А. М., Вітоник Р. М., Гриб А. М., Князєв Р. М.

Одночасно з даними працівниками, як приватними підприємцями, які перебували на спрощеній системі оподаткування – єдиному податку, укладені цивільно-правові договори про надання послуг аналогічних тим, які визначені в посадових обов’язках. Виконання робіт оформлено актами здачі-приймання виконаних робіт, де зміст наданих послуг дублюється зі змістом обов’язків виконавця по договору, дані документи є формальними, що не відповідають вимогам п. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», як по суті, так і по формі заповнення обов’язкових реквізитів.

Тому висновок податкового органу про завищення валових витрат по цих операціях є підставним.

Твердження позивача про порушення при проведенні перевірки і складанні акту Порядку № 327 спростовується матеріалами справи, зокрема в акті перевірки не допущено необґрунтованих даних чи суб’єктивних припущень перевіряючи як-то: «приховування об’єкта оподаткування». «розкрадання», «привласнення» чи ін.

Посилання позивача на висновок КНІСЕ від 31.01.2007 р. № 197 є безпідставним, оскільки питання призначення судової експертизи вирішує суд відповідно до ст.. 81 КАСУ. Згідно п. 5 ст. 82 КАСУ висновок експерта для суду не є обов'язковим. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86 КАСУ). Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86 КАСУ).

Враховуючи вищенаведене, керуючись Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. ст.ст.69,71,79,86,158-160 КАС України, господарський суд,

постановив:

У позові відмовити.

Суддя                                                                                                     Л .І.Соломка

Дата підписання постанови у повному обсязі – 16.07.2007 р.

Суддя