ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

26.06.07                                                                                           Справа №  358/17-06

За позовом    Закритого акціонерного товариства “НТЦ Экспертцентр”, м. Москва

до                    Державне підприємство “Білоцерківський завод “Еталон”

про                  стягнення 1 660 500 рос. руб.

Суддя  Суховий В.Г.

Представники:

позивача:       Зуєв В.Б.;

відповідача:   не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

В господарський суд Київської області звернулося з позовом Закрите акціонерне товариство “НТЦ Экспертцентр” (далі –Позивач) до Державного підприємства “Білоцерківський завод “Еталон” (далі –Відповідач)  про стягнення 1 660 500 рос. руб.  заборгованості.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань по контракту № 3-03-294 від 06.11.2003р. щодо оплати отриманого товару.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що контракт № 3-03-294 від 06.11.2003р. є недійсним, оскільки ДП “Білоцерківський завод “Еталон” засноване на державній власності і майно відповідача закріплене за ним на праві господарського відання. А згідно з ч.3 ст. 1 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” розпорядники державних коштів –є органи державної влади. Частина четверта ст. 2 зазначеного Закону передбачає, що забороняється укладання договорів, які передбачають витрачання державних коштів, та/або оплата розпорядником державних коштів товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, передбачених цим Законом, крім випадків, передбачених цим Законом.

В судовому засіданні 07.02.2007р. оголошувалась перерва.

У зв’язку з оскарженням відповідачем ухвали Голови суду про відмову в задоволенні заяви про відвід, розгляд справи було призначено на 26.06.2007р.

26.06.2007р. в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач свого представника в судове засідання 26.06.2007р. не направив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином ухвалою суду від 07.06.2007р., яку отримав 08.06.2007р. його повноважний представник.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд  в с т а н о в и в:

6 листопада 2003 року між Закритим акціонерним товариством “НТЦ Экспертцентр” та Державним підприємством “Білоцерківський завод “Еталон” було укладено контракт № 3-03-294 (далі –Договір), відповідно до якого (п. 1.1) відповідач (покупець) замовляє, а позивач (продавець) виготовляє та поставляє відповідачу на умовах поставки: СРТ Біла Церква, науково-технічну продукцію, найменування якої викладено в Додатку № 1 (а.с. 12) до даного Контракту.

Відповідно до п. 2.2 Контракту загальна сума Контракту становить 3 321 000 рос. руб. Визначена даним Контрактом продукція повинна бути поставлена протягом 6-ти тижнів після надходження авансового платежу на розрахунковий рахунок позивача, але не пізніше 30.12.2003р. (п. 3.1 Контракту).

Відповідачем на виконання умов Контракту було здійснено авансовий платіж у сумі 1 660 500 рос. руб., що підтверджується платіжними дорученням № 337 від 09.12.2003р. та № 682 від 16.12.2003р. (а.с. 24, 25).

На виконання своїх зобов’язань за Контрактом позивачем було поставлено відповідачу продукцію відповідно до Контракту та Доповнень до нього на загальну суму 3 321 000 грн., що підтверджується актом приймання передачі від 31.01.2004р. (а.с. 18), актом приймання передачі від 09.03.2004р. (а.с. 19), рахунками-фактури № 54 від 22.01.2004р. та № 79 від 12.02.2004р. (а.с. 16, 17), товарно-транспортними накладними  № 54 від 22.01.2004р. та № 79 від 16.02.2004р. (а.с. 22, 23), вантажними митними деклараціями № 38100298 від 28.01.2004р. та № 38098020 від 01.03.2004р. (а.с. 20-21).

Пунктами 5.2, 5.3, 5.4 Контракту передбачено, що оплата за отриману продукцію здійснюється шляхом авансового платежу в розмірі 50% від загальної суми контракту. Решта 50% від загальної суми Контракту сплачується відповідачем протягом 10 банківських днів після дати поставки. Датою поставки за Контрактом є дата відвантаження товару зі складу Позивача.

Проте, як свідчать матеріали справи в порушення своїх зобов’язань відповідач решту (50%) від загальної суми за Контрактом позивачу за отриманий товар не сплатив.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар за Контрактом від 06.11.2003р.  становить 1 660 500 рос. руб. (3 321 000 рос. руб. (вартість поставленого позивачем товару) –1 660 500 рос. руб. (сума сплачена позивачем як передоплата –50%).

Оскільки позивач в даному спорі знаходиться на території іншої держави (учасниці Співдружності Незалежних Держав), суд при вирішенні даного спору керується “Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності” від 20.03.1992р. (далі –Угода).

Відповідно до ст.1 ця Угода регулює питання вирішення справ, що випливають з договірних та інших цивільно-правових відносин між господарюючими суб'єктами, з їх відносин з державними та іншими органами, а також виконання рішень за ними.

За змістом п. “е” ст. 11 Угоди цивільне законодавство однієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав застосовується на території іншої держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав згідно з такими правилами: права і обов’язки Сторін за угодою визначаються за законодавством місця здійснення, якщо інше не передбачене угодою Сторін.

Таким чином, оскільки сторонами в Контракті № 3-03-294 від 06.11.2003р. не визначено законодавство якої країни буде застосовуватися в разі виникнення спору між сторонами, суд для вирішення даного спору застосовує положення Гражданського кодексу РФ.

Відповідно до ст. 506 Гражданського кодексу РФ за договором поставки поставщик –продавець, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати в обумовлений строк або строки товари, що виробляються або закупаються ним покупцеві для використання в підприємницькій діяльності або з іншою метою, що не пов’язана з особистим, сімейним, домашнім чи іншим подібним використанням.

Згідно з ст. 309 Гражданського кодексу РФ зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Покупець зобов’язаний оплатити товар по ціні визначеній в договорі (ч.1 ст. 485 Гражданського кодексу РФ).

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення позивачем з відповідача 1 660 500 рос. руб.  заборгованості за отриманий товар за Контрактом                        № 3-03-294 від 06.11.2003р. є обґрунтованими, документально підтверджуються, а тому підлягають задоволенню.

Посилання відповідача у відзиві на Закон України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” є необґрунтованим, оскільки названий Закон (в редакції на час укладення Контракту  № 3-03-294 від 06.11.2003р.) не поширювався на закупівлю товарів за кошти державних підприємств, а регулював закупівлю товарів, яка здійснювалась за державні кошти, тобто бюджетні. Доказів того, що закупівля за контрактом № 3-03-294 від 06.11.2003р. здійснювалась за державні кошти матеріали справи не містять, відповідачем суду їх не подано.

На підставі ст. 49 ГПК України судові (господарські) витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.  Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства “Білоцерківський завод “Еталон”                 (код 05828703) на користь Закритого акціонерного товариства “НТЦ Экспертцентр”            (м. Москва, код 52654900) 1 660 500 російських рублів  заборгованості, а також судові витрати: держмито у розмірі 16 605  російських рублів та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Суддя