ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.08.07 р.                                                                               Справа № 9/27

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Марченко О.А.

при секретарі судового засідання Гутевич С.Ю.

розглянувши у  відкритому судовому засіданні  матеріали справи

за позовом: Державного підприємства “Донецька залізниця”, м.Донецьк

до відповідача: Державного підприємства „Донецьквантажтранс”, м.Донецьк

про: стягнення 13 117грн.08коп.

За участю:

представників сторін:

від позивача: Андрєєнков А.В. – довіреність №Н-01/1572 від 16.05.2007р.;

від відповідача: Херувімов Ю.В. – довіреність №5 від 18.02.2007р.

Суть спору:

Позивач, Державне підприємство “Донецька залізниця”, м.Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства „Вугілля України” в особі Відокремленого підрозділу „Вантажно-транспортне управління” Державного підприємства „Вугілля України”, м.Донецьк про стягнення плати за користування вагонами в сумі 13 117грн.08коп. (у тому числі ПДВ – 2 186грн.18коп.).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договори №1/104 від 23.05.2005р. та від 23.08.2005р., відомості плати за користування вагонами,  пам`ятки про користування вагонами, розрахунки за перевезення та надані послуги, Лист Укрзалізниці від 06.12.2005р.

Ухвалою від 20.02.2007р. господарський суд на підставі ст.25 Господарського процесуального кодексу України здійснив заміну відповідача - Державного підприємства „Вугілля України” в особі Відокремленого підрозділу „Вантажно-транспортне управління” Державного підприємства „Вугілля України”, м.Донецьк його правонаступником - Державним підприємством “Донецьквантажтранс”, м.Донецьк.

Відповідач надав суду відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що вантажовласник та власник під’їзних колій – не одна й таж особа. Відповідач пояснив, що позивач невірно трактує поняття подвійної операції.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд встановив:

23.05.2005р. між позивачем та Державним підприємством „Вугілля України” в особі Відокремленого підрозділу „Вантажно-транспортне управління” Державного підприємства „Вугілля України”, м.Донецьк (правонаступником якого є Державне підприємство „Донецьквантажтранс”, м.Донецьк) був укладений договір на експлуатацію залізничної під’їзної колії Державного підприємства „Донецьквугілля” при станції Донецьк Донецької залізниці №1/104.

Умовами вказаного договору сторони погодили здійснення експлуатації належної вітковласнику під’їзної колії, що примикає до станції Донецьк Донецької залізниці стрілкою №32 до колії №12р та обслуговується власними локомотивами.

Вітковласник взяв на себе зобов’язання зі сплати: збору за подачу та уборку вагонів, плати за користування всіма вагонами (контейнерами), зданими на під’їзну колію, інші збори та плати.

В свою чергу 23.08.2005р. між ДП „Донецька залізниця” (Залізниця) та відповідачем (Вантажовласник) був укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Предметом цього договору є надання Залізницею Вантажовласнику послуг, пов’язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

На виконання умов договору №1/104 від 23.05.2005р. позивачем у липні 2006р. на під’їзну колію при ст.Донецьк, що належить відповідачу подавалися вагони під вивантаження та навантаження.

Відповідно до розділу 2, 3 „Правил користування вагонами і контейнерами” облік часу перебування вагонів на під’їзній колії відповідача здійснювався станцією Донецьк за відомостями плати за користування вагонами №№0307238, 0307240, 0407241, 0607244, 0707246, 0807248, 0907249, 1007250, 1107252, 1207254, 1307256, 1407257, 1507260, 1707263 внаслідок чого відповідна плата за користування вагонами склала 95 780грн.28коп. (у тому числі ПДВ –15 963грн.38коп.).

Вказані відомості плати за користування вагонами відповідач підписав із зауваженнями, частину нарахованої по ним плати, а саме 13 117грн.08коп. (в т.ч. ПДВ – 2 186грн.18коп.), не визнав, вважаючи, що залізницею невірно визначені вантажні операції як здвоєні, оскільки спірні вагони розвантажувалися та навантажувалися на під`їзній колії різними контрагентами відповідача.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень, стверджує, що вимоги позивача суперечать чинному законодавству України, що регулюють правовідносини, пов`язані з перевезенням вантажів. За твердженням відповідача, він здійснив оплату за використання спірних вагонів у червні 2006р., доказом чого є виставлені Ясинуватським ТехПД  переліки з.д. документів, в яких вказана до оплати сума, відповідна сумі, зазначеній в відомостях плати за користування вагонами, податкові накладні за червень 2006р. та акти звірки взаєморозрахунків на 01.08.2006р.

Крім того, в заперечені проти позовної заяви №2/1169 від 12.06.2007р. відповідач вважає позов необґрунтованим у зв`язку з відсутністю предмету спору. При цьому він посилається на п.п.19 п.4 „Правил користування вагонами і контейнерами”, згідно з яким позивач неправомірно використав ставки подвійних операцій.

Суд не приймає посилання відповідача з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.119 Статуту залізниць України, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами-СПД вноситься плата.

Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Відповідно до ст.6 Статуту Правила перевезення конкретизують передбачені Статутом положення, які регламентують участь та обов`язки сторін у процесі перевезення вантажів.

Порядок і умови користування вагонами і контейнерами визначений „Правилами користування вагонами і контейнерами”, відповідно до п.3 яких облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станції відправлення та призначення за „Відомістю плати за користування вагонами (контейнерами)”, „Актів про затримку вагонів”, „Актів загальної форми ГУ-23”.

За приписом п.4 Правил час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про користування вагонами, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій. Пам`ятка підписується відповідальною особою станції і вантажовласника. Про зарахування для подвійних операцій (розвантаження одержувачем та наступне навантаження вагона цим же одержувачем) у графі 14 „Примітки” Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) робиться відмітка „Подвійна операція”.

Згідно п.7 Правил час користування вагонами на залізничних під`їзних коліях, що обслуговуються локомотивами власників колій, обчислюються з моменту їх передавання на передавальних коліях.

За приписом п.2.7 „Правил обслуговування залізничних под`їзних колій” для под`їзних колій, які обслуговуються власними локомотивами, порядок обслуговування контрагентів встановлюється договорами, що укладаються безпосередньо між контрагентом і підприємством, якому належить залізнична под`їзна колія, без участі залізниці. Відповідальність перед залізницею за користування вагонами контрагентом несе підприємство, якому належить залізнична под`їзна колія.

Згідно з п.2.6 „Правил розрахунків за перевезення вантажів” підставою для розрахунків за користування вагонами є відомості плати за користування вагонами.

Зазначені норми законодавства відображені і в умовах договорів №418 та №1/104, укладених між сторонами.

Так, умовами договору передбачено, що вагони подаються залізницею на під`їзну колію відповідача для нього і його контрагентів та зараховуються у користування власнику колії. Виключення вагонів із користуваня власника колії здійснюється моментом закінчення приймально-здавальних операцій, оформлення пам`яток користування вагонами та підписання їх представниками залізниці і власника колії.

Пункт 14 договору визначає, що власник колії за цим договором сплачує залізниці плату за користування всіма вагонами (контейнерами), які здані на під`їзну колію, відповідно до Правил.

Отже, за умовами договору всі вагони передаються залізницею у користування безпосередньо власнику залізничної під`їзної колії, який відповідно до п.2 Правил у цьому випадку є вантажовласником, а не контрагентам останнього (п.5 договору). Підписання пам`яток і відомостей плати за користування вагонами здійснює саме власник під`їзної колії (п.п3 п.16 договору).

Факт користування відповідачем спірними вагонами підтверджується належним чином підписаними та оформленими відомостями плати за користування вагонами та відповідними пам`ятками, які наявні в матеріалах справи.

Що стосується правомірності подвійних операцій, суд дійшов наступного висновку.

З урахуванням п.7 Правил та умов договору №1/104 операція буде вважатися подвійною, якщо вивантаження і навантаження вагона здійснюється на під`їзнії колії, незалежно від того, що вивантаження може здійснюватися одним контрагентом, а навантаження – іншим.

Надані позивачем пам`ятки про користування вагонами свідчать про те, що вагони після вивантаження їх одним контрагентом та до подавання під навантаження іншому контрагенту залізниці відповідачем не поверталися, отже увесь час вагони знаходились на під`їзнії колії у розпорядженні власника колії (відповідача). Зазначені пам`ятки підписані відповідачем, що підтверджує зазначений в них час користування вагонами. Докази повернення вагонів залізниці раніше, ніж це зазначено у пам`ятках, відповідачем суду не надані.

Таким чином, на підставі ч.1 ст.119 Статуту залізниці, п.п.4, 12 Правил відповідач повинен сплатити залізниці плату за користування вагонами за весь час перебування вагонів у його безпосередньому розпоряджені.

Той факт, що розрахунок плати за користування вагонами здійснений із застосуванням ставок, встановлених для подвійних операцій, не може вплинути на рішення суду, оскільки застосування цих ставок зменшує нарахування порівняно із застосуванням звичайних ставок (згідно наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 12.05.2005р. №540). Тобто, позивач заявив позовні вимоги у меншому розмірі, ніж мав би нарахувати, застосовуючи звичайні ставки.

Пунктом 2 Правил розрахунків за перевезення вантажів визначений порядок таких розрахунків через технологічні центри по обробці перевізних документів (ТехПД). Відповідно до п.2.5 2.6 Правил платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на дохідний субрахунок  ТехПД кошти для оплати перевезень і додаткових послуг. Отримані кошти ТехПД заносить на особовий рахунок платника і списує їх з рахунку в міру надходження розрахункових документів за здійснення перевезення та надання послуг. Списування грошей з рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами.

Такий же порядок передбачений договором №418 від 23.08.2005р.

Так, суму 95 780грн.28коп., нараховану відповідачу за надані залізницею послуги, єдиним ТехПД не було списано в повному обсязі з особового рахунку відповідача відповідно до п.2.10 Правил розрахунків. Частину нарахованої суми, а саме 82 663грн.20коп., яка була визнана відповідачем згідно відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, залізницею було списано з особового рахунку відповідача по Єдиному ТехПД, про що свідчать переліки ТехПД, наявні в матеріалах справи. А сума 13 117грн.08коп. (в т.ч. ПДВ – 2 186грн.18коп.), невизнана відповідачем, залізницею не була списана.

Стосовно порядку проведення розрахунків між сторонами по спірним правовідносинам суд вважає, що єдиним ТехПД не було порушено діюче транспортне законодавство .

Таким чином, відповідач повинен сплатити ДП „Донецька залізниця” кошти за користування вагонами у липні 2006р. у сумі 13 117грн.08коп. (в т.ч. ПДВ – 2 186грн.18коп.).

На підставі вищенаведеного, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, належним чином доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача в порядку, що передбачений  ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись Статутом залізниць України, Правилами користування вагонами і контейнерами, Правилами розрахунків та перевезення вантажів, ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 49, 77, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський  суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства “Донецька залізниця”, м.Донецьк до Державного підприємства „Донецьквантажтранс”, м.Донецьк про стягнення плати за користування вагонами в сумі 13 117грн.08коп. (в т.ч. ПДВ – 2 186грн.18коп.) –задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства „Донецьквантажтранс” (за адресою: вул.Словацька, Куйбишевський р-н, м.Донецьк, 83012, р/р 1958 в філії „Куйбишевське відділення Промінвестбанку в м.Донецьку”, МФО 334408, ) на користь Державного підприємства “Донецька залізниця” (за адресою: вул..Артема, 68, м.Донецьк, 83000, р/р 508 в Укрексімбанку м.Донецька, МФО 334817, ) плату за користування вагонами в сумі 13 117грн.08коп. (в т.ч. ПДВ – 2 186грн.18коп.), витрати державного мита в розмірі 131грн.17коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118грн.00коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

У судовому засіданні 17.08.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 20.08.2007р.

Суддя