ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29.05.2007р.
м.Київ
№ 48/122-А

17:43

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

№48/122-А
м. Київ
29.05.07р.

17год. 43хв.

За позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «Паритет Моторс»;

До
Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики

Про
визнання недійсним рішення

Головуючий суддя
Сулім В.В.

Секретар судового засідання
Мисник Т.М.

Представники сторін:

Від позивача:
Коба М.М. –пред. за дов.

Від відповідача:
Овсепян А.В. –пред. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Паритет Моторс” звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики про визнання недійсними акту Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 000081 від 01.03.07р. та постанови Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 000565 від 23.03.07р. про стягнення з Позивача штрафу у розмірі 937770 грн., а також просило забезпечити позов - зупинити стягнення з ТОВ «Паритет Моторс» штрафу на підставі оскаржуваного рішення (постанови) Відповідача.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що претензія гр. Кунцевського І.В., на підставі якої були складені спірні акти, була направлена з порушенням вимог ч.3 ст.8 Закону України „Про захист прав споживачів”, при проведенні перевірки було порушено п.п. 2.4, 3.1 та 3.2 Порядку проведення перевірок у суб’єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, в тому числі ресторанного господарства, якості продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженого Наказом Держспоживстандарту України № 311 від 25.10.06р., Товариство з обмеженою відповідальністю „Франсавто” розглянуло претензію гр. Кунцевського І.В. з приводу виявлення недоліків агрегатів у придбаному автомобілі та зобов’язалося її задовольнити за умови своєчасного надання автомобілю для гарантійного ремонту.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 13.04.07р. було відкрито провадження по справі №48/122-А та призначено її до розгляду.

13.04.07р. ухвалою Господарського суду міста Києва вжито заходи забезпечення позову.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін ознайомлено з їх правами та обов’язками у відповідності із ст.49, 51 КАС України.

Крім цього, представникам сторін у судовому засіданні роз’яснено вимоги ст.45-46 Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні 21.02.07р. суд виніс ухвалу про відкладення судового засідання по справі.

Судом, у відповідності з вимогами ст. 45, 46 КАС України складено протоколи, які долучено до матеріалів справи.

Судові засідання відкладалися неодноразово.

Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву, в яких не визнає позовних вимог, оскільки претензію гр. Кунцевського І.В. Позивачем не було виконано, що є порушенням ст.ст. 8 та 10 Закону України „Про захист прав споживачів”, за які ст.ст. 23 та 26 Закону передбачена відповідальність; твердження про те, що претензія мала бути направлена гр. Кунцевським І.В. на фактичну адресу Позивача є безпідставним, оскільки в договорі не зазначено, за якою саме адресою має звертатися споживач зі своїми претензіями, за юридичною або фактичною.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 1 Положення про головні управління (управління) у справах захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.11.2006 № 332, Головне Київське міське управління у справах захисту прав споживачів підпорядковується Державному комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики та є його територіальними органами. Відповідач забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів на території відповідного регіону. Відповідач входить до системи органів Держспоживстандарту України і в межах своїх повноважень здійснюють державний захист прав споживачів.

Пунктом 3 Положення визначено, що основними завданнями Відповідача є, зокрема: здійснення державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів місцевими органами виконавчої влади та суб'єктами господарювання на території відповідного регіону; захист прав громадян як споживачів у разі придбання, замовлення або використання ними продукції для власних побутових потреб.

Згідно із п.4 Положення Відповідач відповідно до покладених на них завдань розглядає скарги, заяви і пропозиції громадян з питань, що належать до компетенції Відповідача.

Відповідач на підставі п. 5 Положення має право, зокрема, давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів. Результати перевірок суб'єктів господарювання оформлюються відповідними актами; накладати стягнення на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, а також рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами, на підставі статті 23 Закону України "Про захист прав споживачів", статті 27 Закону України "Про рекламу", статті 20 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення".

27.11.05р. Позивач уклав із громадянином Кунцевським І.В. договір купівлі-продажу № 27/11/01, відповідно до п.1.1 якого Позивач, як Продавець, зобов’язався поставити та передати у власність транспортний засіб та послуги з облаштування автомобіля додатковим обладнанням (у випадку замовлення покупцем такого обладнання), а гр. Кунцевський І.В., як Покупець, зобов’язався прийняти та оплатити його на умовах даного договору. Назва транспортного засобу Citroen C4, рік випуску - 2005, колір - білий, тип –легковий, тип кузова –хетчбек, номер кузова (рами) VF7LCNFUC74355046, об’єм двигуна –1600, додаткове обладнання замовлено не було.

Якість автомобіля, що постачається Продавцем, повинна відповідати вимогам до автомобілю, що висуваються законодавством України і підтверджується сертифікатом відповідності (п.2.1 договору).

Ціна автомобіля 93777,00 гривень. Загальна ціна договору становить 93777,00 гривень.

Згідно із п.7.1 договору передача (прийом-передача) автомобіля (з урахуванням додаткового обладнання) від Продавця до Покупця здійснюється в пункті продажу автомобіля за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 18.

25.01.06р. Позивач уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю „Франсавто” дилерський договір № 10-07. Пунктом 1.1 договору ТОВ „Франсавто”, як Імпортер, надає право Позивачу, як Дилеру, здійснювати на території Дилера реалізацію контрактних продуктів, що поставляються Імпортером, кінцевим споживачам. Дилер організовує діяльність з продажу Контрактних продуктів та обслуговування автомобілів марки Citroen на території Дилера, використовуючи потенціал ринку цієї території. На Дилера покладаються зобов’язання з ефективного обслуговування клієнтів та забезпечення їх Контрактними продуктами (п.1.2 договору).

Пунктом 6.3 дилерського договору на Імпортера покладено зобов’язання із забезпечення гарантії, яку бере на себе Citroen по відношенню до контрактних продуктів, що постачаються Дилеру. Гарантія на автомобіль Citroen складає 24 місяці без обмеження пробігу, але не більше ніж 30 місяців від дня передачі автомобіля Дилеру.

24.02.06р. гр. Кунцевським І.В. було складено заяву про гарантійний випадок. За результатами розгляду заяви було встановлені наявність помилок та нестабільність роботи двигуна автомобіля, необхідність зміни окремих складових елементів двигуна.

Відповідно до сертифікату гарантійного договору та нарядів-замовлень №№ НЗ-0000679 від 24.02.06р., НЗ-0005751 від 14.07.06р., НЗ-0002347 від 01.08.06р., НЗ-0006340 від 04.09.06р., НЗ-0010193 від 06.11.06р. та НЗ-0001945 від 14.02.07р. в період з 24.02.06 по 14.02.07р. ПІІ АТ «Автоінвестстрой»проводилися гарантійні роботи автомобіля, придбаного Кунцевським І.В. у Позивача за договором купівлі-продажу.

04.12.06р. гр. Кунцевський І.В. направив ТОВ „Франсавто” та Позивачу претензії. Претензія Позивачу була направлена на юридичну адресу: м. Київ, вул. Автозаводська, 99/4, к.8. Претензії були мотивовані тим що, незважаючи на проведений ремонт фахівцями станції технічного обслуговування „Автоінвестстрой”, дефект роботи двигуна не був усунений, а тому на підставі Цивільного кодексу України та Закону України „Про захист прав споживачів” гр. Кунцевський І.В. вимагав від ТОВ „Францавто” та Позивача замінити товар неналежної якості на аналогічний належної якості.

Судом встановлено, що Позивач не отримував претензію гр. Кунцевського І.В. від 04.12.06р.

05.01.07р. ТОВ „Франсавто” листом від 05.01.07р. № 3 просило гр. Кунцевського І.В. для розгляду претензії надати належний йому автомобіль для здійснення огляду автомобіля офіційною комісією в складі кваліфікованих фахівців „Франсавто”, безпосереднього продавця автомобіля – ТОВ „Паритет Моторс” та виконавця ПІІ АТ „Автоінвестстрой” та прийняти його особисто у проведенні огляду. Цим же листом гр. Кунцевського І.В. повідомлено, що за результатами огляду буде складений рекламаційний акт, в резолютивній частині якого буде прийнято рішення по суті заявлених вимог та просили повідомити про зручний для нього час та місце для проведення огляду.

23.02.07р. ТОВ «Франсавто»листом № 38 повідомило Позивача про прийняте рішення замінити двигун на автомобілі гр. Кунцевського І.В. у строк до 23.03.07р.

26.02.07р. гр. Кунцевський І.В. надав Відповідачу заяву (вхідний № 156), в якій зазначив що 14.02.07р. на авторизованому СТО ПІІАТ «Автоінвестстрой» було встановлено витрати мастила понад 1л. мастила на 1 тис. км.; 18.02.07р. автомобіль не завівся та 23.02.07р. був доставлений в неробочому стані на СТО для усунення несправності. Громадянин Кунцевський І.В. просив забезпечити заміну автомобіля на аналогічний.

Судом встановлено, що заява не містить відомостей про те, що гр. Кунцевський І.В. скориставшись наданим йому Законом України «Про захист прав споживачів»та звернувся із вимогами про заміну неякісного товарну на аналогічний якісний не тільки до Позивача, а також й до ТОВ «Франсавто».

01.03.07р гр. Кунцевський І.В. звернувся до ТОВ «Франсавто»та Позивача з претензіями, які обґрунтовані тими самими підставами, що й претензії від 04.12.06р. Судом встановлено, що гр. Кунцевський І.В. направив претензію Позивачу на адресу: вул. Н. Грінченка, 18-а, м. Київ, 03039, яка не є його ані юридичною, ані фактичною адресою. Позивач не отримував претензію гр. Кунцевського І.В. від 01.03.07р.

01.03.07р. Відповідачем було здійснено перевірку Позивача у присутності адміністратора Позивача Лункова Андрія Сергійовича. За результатами перевірки було складено акт № 000081 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 01.03.07р. Перевіркою встановлено, що гр. Кунцевський І.В. звертався із претензіями до ТОВ «Франсавто»та Позивача із вимогою замінити автомобіль неналежної якості на аналогічний належної якості; ТОВ «Франсавто»запропонувало здійснити огляд автомобіля фахівцями ТОВ «Франсавто», ТОВ «Паритет Моторс»та ПІІ АТ «Автоінвестстрой»; на момент перевірки автомобіль гр. Кунцевському І.В. не замінено, що є порушенням вимог ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»; ТОВ «Франсавто»листом від 23.02.07р. № 38 взяло на себе зобов’язання по гарантійній заміні двигуна автомобіля до 23.03.07р. Із зазначених підстав Відповідач дійшов до висновку, що в діях Позивача по відношенню до Кунцевського І.В. вбачається відмова йому як споживачу в реалізації його прав, установлених ч. 1 ст. 8 і ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»в частині невиконання вимог Кунцевського І.В. про заміну товару на такий же товар (автомобіль), що тягне за собою відповідальність згідно ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Приписом Акту Відповідач зобов’язав вирішити заяву гр. Кунцевського І.В. згідно вимог чинного законодавства та надати письмові пояснення по акту перевірки та зверненню Кунцевського І.В.

Позивачу було надано повідомлення про розгляд справи про накладення стягнення відповідно до ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів»26 березня 2007 року.

Позивач надав Відповідачу пояснення (вих. № 07-17 від 06.03.07р.), яким повідомив про те, що письмових звернень від гр. Кунцевського І.В. не надходило, але гарантує проведення ремонту автомобілю або заміни агрегату.

23.03.07р. Відповідач постановою про накладання стягнень передбачених статтею 23 Закон України «Про захист прав споживачів»№ 000565 застосував до Позивача за відмову споживачу в реалізації прав штраф у розмірі 937770 грн. Постанова у резолютивній частині не містить перелік порушень, за які статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів»передбачена відповідальність.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором (ст.7 Закону). Гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов'язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв'язку з введенням її в обіг (ст.1 Закону).

Права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості визначені ч.1 ст. 8 Закону, а саме: у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Порядок пред’явлення та задоволення вимог споживача визначені ч.3 ст. 8 Закону. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Таким чином, чинне законодавство у сфері захисту прав споживачів України надає право споживачу звернутися із вимогою, передбаченої ч. 1 ст. 8 Закону, лише до однієї особи, яку споживач обирає самостійно: або до продавця, або виробника, або підприємства, що задовольняє вимоги споживачів. Громадянин Кунцевський І.В. в порушення порядку ч.3 ст.8 Закону звернувся до Позивача та ТОВ «Франсавто»одночасно із вимогою про заміну неякісного товару на аналогічний якісний. Надіслані претензії не містили вказівки на те, що копія відповідної претензії направлялася ще одному суб’єкту гарантійних зобов’язань.

Частиною 3 ст. 13 Цивільного кодексу України встановлено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. З огляду на зазначене, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що звернення гр. Кунцевського І.В. із вимогами до двох суб’єктів, що несуть гарантійні зобов’язання, одночасно було зловживанням наданими йому Законом України «Про захист прав споживачів» правами, а отже є неправомірними.

Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження Відповідача про те, що у договорі купівлі-продажу № 27/11/01 не зазначено, за якою саме адресою має звертатися споживач зі своїми претензіями за юридичною чи за фактичною. Частиною 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»визначено, що у разі звернення із вимогою до продавця, покупець має звертатися за місцем купівлі товару. Отже, чинне законодавства не надає сторонам договору купівлі-продажу повноважень у договорі визначати іншу адресу ніж визначено в Законі, за якою споживач звертається до продавця у разі виявлення недоліків у придбаному товарі.

Судом встановлено, що Позивач у договорі купівлі-продажу із гр. Кунцевським І.В. у п.7.1 зазначив адресу, за якою здійснювався продаж товару. За таких обставин, вказівка в договорі на адресу місця продажу товару, є належним повідомленням споживача про місце звернення із вимогою, передбаченою ч.1 ст.8 Закону. Крім того, заява гр. Кунцевського І.В. до Відповідача доводить факт, що гр. Кунцевському І.В. була відома адресу, за якою здійснено продаж автомобіля та якою він мав звертатися до Позивача із вимогою, оскільки саме адресу продажу автомобіля він зазначив у заяві.

Як свідчать надані сторонами докази, гр. Кунцевський І.В. не надсилав вимогу про заміну неналежної якості товару на аналогічний якісний Позивачу за адресою, де був здійснений продаж товару, ані 04.12.06р., ані 01.03.07р., тобто не виконав припис ч.3 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, гр. Кунцевський І.В. належним чином не звертався до Позивача із вимогою, передбаченою ч.1 ст.8 Закону, а отже Позивач не знав і не міг знати про заявлені гр. Кунцевським І.В. вимоги та не мав можливості розглянути її в порядку, визначеному чинним законодавством у сфері захисту прав споживачів, тому висновок Відповідача про те, що Позивач відмовив гр. Кунцевському І.В. як споживачу у реалізації його прав, встановлених ч.1 ст.8 і ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Не приймається судом до уваги й твердження Відповідача про те, що відповідно до п.3 Додатку № 3 до Дилерського договору № 10-07 від 25.01.06р. гарантійний відділ Позивача мав піклуватися про те, щоб Позивач своєчасно отримував інформацію про претензії від ТОВ «Франсавто». По-перше, гр. Кунцевський І.В. направив претензію особі, яка зобов’язалася забезпечувати гарантію на території Позивача за Дилерським договором № 10-07 від 25.01.06р., тобто одній із тих осіб, які мають виконувати вимогу споживача, передбачену ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до чинного законодавства України, а тому у разі, якщо б Позивачу стало відомо про заявлену претензію, у нього не було б підстав її розглядати та приймати за нею рішення, оскільки претензія від 04.12.07р. була направлена гр. Кунцевським І.В. належним чином та належній особі. По-друге, згідно із ч.3 ст.8 Закону споживачу належить право заявити вимогу лише одній особі, а тому у Позивача в разі своєчасного повідомлення про претензію, направлену до ТОВ «Франсавто», не було підстав вважати, що гр. Кунцевський І.В. буде зловживати своїми правами споживача та заявить свою вимогу також і йому.

Акт № 000081 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів 01.03.07р. доводить той факт, що Відповідачу на момент здійснення перевірки було відомо про звернення гр. Кунцевського І.В. із вимогами про заміну товару неналежної якості як до Позивача, так і до ТОВ «Франсавто», а також про те, що ТОВ «Франсавто»взяло на себе зобов’язання  із гарантійної заміни двигуна автомобіля.

Пунктом 2.4 Порядку проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затверджений Наказ Держспоживстандарту України 25.10.2006 № 311, встановлено, що під час проведення позапланової перевірки встановлюються обставини, які призвели до порушення вимог законодавства про захист прав споживачів. Отже, на Відповідача під час проведення перевірки на підставі заяви гр. Кунцевського І.В. покладався обов’язок об’єктивно і всебічно дослідити всі обставини та встановити наявність чи відсутність порушення вимог законодавства про захист прав споживачів.

За результатами проведеної перевірки складається акт за встановленою формою (п.3.1 Порядку).  Пунктом 3.2. встановлено, що при описі виявлених порушень вимог законодавства повинні бути зазначені нормативно-правові акти чи нормативні документи, вимоги яких порушені, їх повне найменування та реєстраційний номер. Зміст порушення має бути конкретизований та викладений відповідно до норм законодавства. Довільне викладення або трактування вимог нормативно-правових актів та документів не допускаються. Опис порушень закінчується аргументованими висновками з посиланням на відповідні законодавчі, нормативно-правові акти та нормативні документи.

У Акті перевірки не зазначено конкретно дії, які свідчать про порушення Позивачем прав гр. Кунцевського І.В., а зазначені факти виконання ПІІ АТ «Автоінвестстрой»гарантійних зобов’язань перед гр. Кунцевським І.В., направлення гр.. Кунцевським І.В. одночасно двом суб’єктам претензій з вимогою замінити неякісний товар на якісний. Разом з тим, акт не містить відомостей щодо отримання Позивачем претензії від 04.12.06р., а тому висновок Відповідача в Акті про наявність порушення Позивачем прав гр. Кунцевського І.В., передбачених ч.1 ст. 8 ст ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів»є безпідставним та необґрунтованим. Крім того, у висновку Акту зазначено, що Позивач порушив права гр. Кунцевського І.В., передбачені ч. 3 ст.10 Закону. Однак, статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів»визначені права споживачів у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Між гр. Кунцевським І.В. та Позивачем не укладався договір із виконання робіт (надання послуг), а отже Позивач не міг порушити права, передбачені ч.3 ст.10 Закону, оскільки таких відносин між Позивачем та споживачем не виникало.

Крім того, в Акті зазначено, що ТОВ «Франсавто»запропонувало гр. Кунцевському І.В. здійснити гарантійну заміну двигуна до 23.03.07р., а отже Відповідачем був встановлений факт виконання ТОВ «Франсавто»своїх гарантійних зобов’язань перед гр. Кунцевським І.В.

З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість висновку Відповідача про те, що Позивачем було допущено порушення чинного законодавства у сфері захисту прав споживачів шляхом відмови у реалізації прав гр. Кунцевського І.В. як споживача.

Відповідно до п.4.2 Порядку за результатами перевірки відповідно до виявлених порушень керівником органу у справах захисту прав споживачів або його заступником приймаються рішення, зокрема, про накладення на винних осіб адміністративних стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів (п. 4.2.6 Порядку).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів»підставою для притягнення до відповідальності є порушення законодавства про захист прав споживачів. Статтею 26 Закону Відповідачу надане право накладати на винних осіб у випадках, передбачених законодавством, адміністративні стягнення.

Як встановлено судом, Позивачем не було допущено порушень чинного законодавства України у зв’язку із претензією гр. Кунцевського І.В. від 04.12.06р., тобто була відсутня вина Позивача як правова підстава для притягнення Відповідачем до відповідальності Позивача на підставі претензії від 04.12.07р. та заяви від 26.02.07р. гр. Кунцевського І.В., акту № 000081 від 01.03.07р.

Враховуючи вищенаведене, Постанова про накладання стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», № 000565 від 23.03.07р. складена за відсутності факту порушень Позивачем чинного законодавства про захист прав споживачів України.

Крім того, надане Позивачу повідомлення містило відомості про те, що розгляд справи про накладення стягнення буде проведений 26.03.07р., в той час як Постанова № 00565 була прийнята 23.03.07р. Таким чином, Позивача було позбавлено права на участь розгляді справи про накладення на нього адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

Зважаючи на те, що Акт № 000081 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 01.03.07р. та Постанова про накладання стягнень передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів»№ 000565 від 23.03.07р. прийняті Відповідачем із порушеннями п.п. 2.4, 3.2 та 4.2 Порядку проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, та ч.3 ст.8, ст.ст. 23 та 26 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що обґрунтованість позовних вимог про визнання недійсними акт № 000081 від 01.03.07р. та постанови № 000565 від 23.03.07р. про стягнення з ТОВ «Паритет Моторс»штрафу у розмірі 937770 гривень.

Статтею 2 КАСУ на адміністративні суди покладено обов’язок у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень перевіряти, чи прийняті вони : 1) на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення ( вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.2, 7, 17, 158, 161, 162, 163 та п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Господарський суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним акт № 000081 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 01.03.07р. Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики.

3. Визнати недійсною постанову про накладання стягнень передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів»№ 000565 від 23.03.07р. Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики.

4. Понесені витрати присудити на користь позивача.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Дана постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

В.В. Сулім