ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.02.07 р.                                                                               Справа № 25/134пд

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С., судді Мєзєнцева Є.І., Плотніцького Б.Д., при  секретарі судового засідання Стреліній М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю “Алтай” м. Маріуполь Донецької області

до відповідача 1: науково –виробничого товариства з обмеженою відповідальністю “Градієнт    ЛТД” м. Маріуполь Донецької області

відповідача 2: Управління міського майна Маріупольської міської ради м. Маріуполь Донецької області

до відповідача 3: Маріупольської міської ради м.Маріуполь

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Маріупольського бюро технічної інвентаризації м.Маріуполь

про: визнання частково недійсним договору купівлі-продажу № 795 нежитлового приміщення №139, розташованого в м. Маріуполі, по вул. Февральській, б 42, укладеного між Управлінням міського майна та НВ ТОВ „Градієнт ЛТД” 02.09.2005, в частині продажу НВ ТОВ „Градієнт ЛТД” приміщень під літ. 3, І, які є складовими частинами пожежного виходу; зобов’язання НВ ТОВ „Градієнт ЛТД” передати вище перелічені приміщення в комунальну власність; зобов’язання Управління міського майна Маріупольської міської ради прийняти вищевказані приміщення (літ. 3, І) в комунальну власність; зобов’язання Маріупольського БТІ внести зміни в реєстраційні документи; зобов’язання НВ ТОВ „Градієнт ЛТД” демонтувати дві двері: першу –між приміщеннями літ. 3 та літ. І, другу –між літ. І та вулицею.

За участю представників сторін:

Від позивача: Папуш В.А. – директор, Шличков Є.М. – представ. за довір.;

Від відповідача 1: Ляшко С.А. – директор;

Від відповідача 2: Бурлаченко О.В. – представ. за довір.;

Від відповідача 3: Бурлаченко О.В. – представ. за довір.;

Від третьої особи: Конивченко В.В. представ. за довір.;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Алтай”, звернувся  до господарського суду Донецької області з позовом до відповідачів, Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю „Градієнт-ЛТД”, Управління міського майна Маріупольської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Маріупольського бюро технічної інвентаризації, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу №795 від 02.09.05р. нежитлового приміщення №139, розташованого у м. Маріуполі по вул. Февральській, 42, в частині продажу Науково-виробничому товариству з обмеженою відповідальністю „Градієнт-ЛТД” приміщень під літ. 3, І, які є складовими частинами пожежного виходу,  зобов’язання НВ ТОВ „Градієнт ЛТД” передати вище перелічені приміщення в комунальну власність, зобов’язання Управління міського майна Маріупольської міської ради прийняти вищевказані приміщення (літ. 3, І) в комунальну власність, зобов’язання Маріупольського БТІ внести зміни в реєстраційні документи; зобов’язання НВ ТОВ „Градієнт ЛТД” демонтувати дві двері: першу –між приміщеннями літ. 3 та літ. І, другу –між літ. І та вулицею.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на рішення господарського суду по справі № 35/84пд від 18.03.2002р., рішення господарського суду по справі № 12/470-в від 20.01.2004р., договір № 540-0 від 24.11.1998 на оренду нежитлового приміщення (будівлі), що знаходиться в комунальній власності міста,  договір № 795 купівлі-продажу нежитлового приміщення від 02.09.2005р.

У ході розгляду спору позивач неодноразово уточнював позовні вимоги згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

В останній заяві №204 від 16.02.2007р. про уточнення позовних вимог позивач просить суд:

-визнати недійсним договір від 02.09.2005 р. купівлі-продажу нежитлового приміщення літ. А/п, розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Февральська, 42, укладеного між Управління комунального майна Маріупольської міської ради та Науково-виробничим  Товариством з обмеженою відповідальністю “Градієнт ЛТД” м. Маріуполь в частині передання у власність Науково-виробничому Товариству з обмеженою відповідальністю “Градієнт ЛТД” м .Маріуполь площадки до сходин площею 3,9 кв.м.. (кім. №3) та сходин площею 6,6 кв.м. (кім. №1) під літером 139, що є протипожежним евакуаційним входом та виходом до приміщення загального користування для Товариства з обмеженою відповідальністю “Алтай” м. Маріуполь та для Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю “Градієнт ЛТД” м. Маріуполь.

-залишити без розгляду заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю “Алтай” м. Маріуполь від 15.12.2006 р. та від 25.01.2007 р. “Про доповнення позовних вимог про визнання частково недійсним рішення Маріупольської міської ради від 09.06.2005 р. № 1007 р.” та виключити зі справи в якості відповідача Маріупольську міську раду.

-залишити без розгляду вимоги, викладені в п. 3 позовних заяв від 15.12.2006 р. та від 25.01.2007 р., про зобов’язання Маріупольського бюро технічної інвентаризації внести відповідні зміни в реєстраційні документи.

Оскільки Господарським процесуальним кодексом України не передбачено таких підстав для залишення позову без розгляду як заява позивача, суд розцінює її як відмову від позову.

Враховуючи,  що така відмова не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб та не суперечить законодавству, господарський суд приймає відмову позивача від позову в частині визнання частково недійсним рішення Маріупольської міської від 09.06.2006 р. “Про затвердження переліку  об’єктів міської комунальної власності, що підлягають приватизації” та, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, припиняє провадження у справі в цій частині .

Суд розглядає вимоги позивача з урахуванням останніх уточнень.

Відповідач 1: проти позовних вимог заперечив, посилався на рішення господарського суду по справі № 16/451, і те, що він не має можливості використовувати приміщення магазину по вул. Февральській, 42 у м. Маріуполі без зазначених приміщень, так як вони являються входом –виходом у  торговий зал, вважав, що договір укладено відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.12.06р. суд відповідно до ст. 24 Господарського процесуального кодексу України залучив до участі у справі іншого відповідача – Маріупольську міську раду.

Відповідачі 2, 3: надали заперечення, зазначили, що рішеннями по справі № 35/84пд від 18.03.2002р. та № 12/470-в від 20.01.2004р. встановлене право позивача на використання спірними приміщеннями, зміна форми власності на майно не спричиняє припинення у ТОВ “Алтай” права користування пожежними виходами, в зв’язку з чим спірний договір не порушує його прав, додатково посилався на лист СДПЧ № 70 від 02.02.2007 р., вважав достатнім наявність у позивача двох евакуаційних протипожежних виходів.

Представник третьої особи проти позовних вимог заперечив, вважав, що діяв відповідно до  приписів чинного законодавства, в межах  наданих повноважень.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

24.11.1998р. між Управлінням міського майна Маріупольської міської ради та Науково-виробничим товариством з обмеженою відповідальністю „Градієнт ЛТД” був укладений договір № 540-0 від 24.11.1998р.  на оренду нежитлового приміщення (будівлі), що знаходиться в комунальній власності міста.

Відповідно до умов зазначеного договору, на підставі патенту № 141 від 05.08.1996р., Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування  нежитлове приміщення (будівлю), розташоване за адресою: вул. Февральська, 42, загальною площею 41,7 кв. м, для використання під магазин.

До складу переданих в оренду приміщень увійшли й приміщення, які в технічному паспорті БТІ позначені як площадка до сходин площею 3,9м.кв. (літ.3) та сходини площею 6,6м.кв. (літ.1)

Рішенням Маріупольської міської ради №1107 від 09.06.05р. був затверджений перелік об’єктів міської комунальної власності, які підлягають приватизації шляхом викупу у другому півріччі 2005 року, до якого увійшло, зокрема, і спірне нежитлове приміщення, розташоване у м. Маріуполі по вул. Февральській,42.

У зв’язку   цим, 02.09.05р. Управління міського майна Маріупольської міської ради та НВ ТОВ „Градієнт ЛТД” уклали договір №795 купівлі-продажу вбудованого нежитлового приміщення літ. А/п прим.139 кімн.1,2,3,1, загальною площею 41,7м.кв. в цілому, розташоване за адресою м. Маріуполь, вул. Февральська,42 на земельній ділянці Маріупольської міської ради.

Однак, рішенням господарського суду Донецької області по справі № 35/84пд від  18.03.2002р. договір оренди нежитлового приміщення від 24.11.1998р. №540-0 в частині передачі в оренду НВ ТОВ „Градієнт-ЛТД” приміщень у вигляді площадки до сходин площею 3,9м.кв. та сходин площею 6,6м.кв. визнаний недійсним на майбутнє, оскільки зазначені приміщення є приміщеннями загального користування для ТОВ „Алтай” та НВ ТОВ „Градієнт-ЛТД” як протипожежні евакуаційні виходи.

Дане рішення господарського суду набрало законної сили і відповідно до ст. 124 Конституції України є обов’язковим до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно ч.7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються по правилам, встановленим Господарським кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами відносно окремих видів договорів.

Право на укладання договору купівлі-продажу від 02.09.05р. №795 для НВ ТОВ „Градієнт”  випливає з умов договору оренди від 24.11.1998р. №540-0.

Як встановлено частиною 5 статті 188 Господарського кодексу України, якщо судовим рішенням договір змінений або розірваний, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даного рішення, якщо інший строк набрання чинності не встановлений рішенням суду. Таким чином,  юридичні підстави для здійснення будь-яких правочинів, зокрема купівлі-продажу у відношенні спірних приміщень, відсутні, оскільки судом договір оренди в частині передання в оренду приміщень площадки до сходин та сходин визнаний недійсним, в тому числі і на майбутнє.

Згідно частини 2 статті 236 Цивільного кодексу України, якщо по недійсному правочину права та обов’язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх в майбутньому припиняється.

Крім того, рішенням суду від 20.01.2004 р. по справі № 12/470в встановлено, що спірні приміщення є допоміжними приміщеннями загального користування для обох сторін ТОВ “Алтай”  та НП ТОВ “Градієнт ЛТД”, тому відповідно до рішення Конституційного суду України  від 02.03.04р. №4-рп/2004 по справі №1-2/2004 приватизації не підлягають.

Згідно вимог статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недотримання в момент укладення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним принципам суспільства.

Таким чином, договір купівлі-продажу №795 від 02.09.05р.в частині продажу спірних приміщень суперечить вимогам діючого законодавства, що в свою чергу, відповідно до ст. ст. 203,215 ЦК України тягне за собою визнання договору недійсним.

Продаж одному з  власників підвального приміщення по вул. Февральській, буд. 42 у м. Маріуполі спірних приміщень є порушенням прав позивача, оскільки ТОВ “Алтай” та НП ТОВ “Градієнт ЛТД” відповідно до належним їм на праві власності  частин підвального приміщення по вул. Февральській, буд. 42, згідно п. 4.3 Рішення Конституційного суду України є рівноправними власниками допоміжних приміщень, тобто згідно ч. 3 ст. 4 Закону України “Про власність” їм забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За таких обставин, посилання першого відповідача на те, що рішенням господарського суду, позивачу надано право проходу по спірних приміщеннях є неправомірним, оскільки таке право фактично являє собою лише право користування, що є складовою частиною права власності.

У той же час позивач відносно спірних приміщень, має й інші, окрім користування, права, що випливають зі змісту права власності.

Твердження другого відповідача, Управління міського майна Маріупольської міської ради, про те, що зміна форми власності не тягне за собою перешкод в користуванні майном, а також посилання на лист СДПЧ № 70 від 02.02.2007 р., щодо відсутності потреби у наявності трьох евакуаційних виходів для ТОВ “Алтай”, судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного, згідно рішення Конституційного суду України  від 02.03.04р. №4-рп/2004 по справі №1-2/2004   Закону України „Про власність”, ст. ст. 203, 215, 236 Цивільного кодексу України, ст.ст. 179, 188, 207 Господарського кодексу України, ст. ст. 33, 35, 44, 49, 66, 80,  82-85 Господарського  процесуального  кодексу  України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Алтай” до  науково –виробничого товариства з обмеженою відповідальністю “Градієнт ЛТД” м. Маріуполь Донецької області, Управління міського майна Маріупольської міської ради м. Маріуполь Донецької області про визнання недійсним договору від 02.09.2005 р. купівлі-продажу нежитлового приміщення літ. А/п, розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Февральська, 42, укладеного між Управління комунального майна Маріупольської міської ради та Науково-виробничим  Товариством з обмеженою відповідальністю “Градієнт ЛТД” м. Маріуполь в частині передання у власність Науково-виробничому Товариству з обмеженою відповідальністю “Градієнт ЛТД” м .Маріуполь площадки до сходин площею 3,9 кв.м.. (кім. №3) та сходин площею 6,6 кв.м. (кім. №1) під літером 139, що є протипожежним евакуаційним входом та виходом до приміщення загального користування для Товариства з обмеженою відповідальністю “Алтай” м. Маріуполь та для Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю “Градієнт ЛТД“ м. Маріуполь– задовольнити.

Визнати недійсним договір від 02.09.2005 р. купівлі-продажу нежитлового приміщення літ. А/п, розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Февральська, 42, укладеного між Управління комунального майна Маріупольської міської ради та Науково-виробничим  Товариством з обмеженою відповідальністю “Градієнт ЛТД” м. Маріуполь в частині передання у власність Науково-виробничому Товариству з обмеженою відповідальністю “Градієнт ЛТД” м .Маріуполь площадки до сходин площею 3,9 кв.м. (кім. №3) та сходин площею 6,6 кв.м. (кім. №1) під літером 139, що є протипожежним евакуаційним входом та виходом до приміщення загального користування для Товариства з обмеженою відповідальністю “Алтай” м. Маріуполь та для Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю “Градієнт ЛТД” м. Маріуполь.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю до Маріупольської міської ради в частині  визнання недійсним рішення Маріупольської міської ради від 09.06.2006 р. № 1107 “Про затвердження переліку об’єктів міської комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу Науково-виробничим Товариством з обмеженою відповідальністю “Градієнт ЛТД”, м. Маріуполь площадки до сходин площею 3,9 кв.м. та сходин площею 6,6 кв.м. за адресою м. Маріуполь, вул. Февральска, будинок 42 - припинити.

Стягнути з Науково –виробничого товариства з обмеженою відповідальністю “Градієнт    ЛТД” м. Маріуполь Донецької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Алтай” витрати по оплаті державного мита у розмірі 42,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 59,00 грн.

Стягнути з Управління міського майна Маріупольської міської ради м. Маріуполь Донецької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Алтай” витрати по оплаті державного мита у розмірі 42,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 59,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя