ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.07
Справа №АС16/148-07.

Господарський суд Сумської області у складі:

Головуючого судді – Моїсеєнко В.М.

секретаря судового засідання – Сорока Л.М.

розглянувши справу

За позовом           Державне територіально-галузеве об’єднання « Південно-Західна залізниця»

до відповідача     Управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп

про скасування  вимоги про сплату боргу  № Ю-103/1 від 22.01.2007р.

за участю представників сторін:

Від позивача                     Матях Н.І., доручення № 1692-НЮ від 19.06.07 р.

Від відповідача:                Пацала В.В., доручення  від 29.12.06р.

Суть спору:  Позивач звернувся  до суду з позовом  до Управління Пенсійного фонду України  в м. Конотоп про скасування вимоги відповідача про сплату боргу № Ю-103/1 від 22.01.2007р. на суму 47786,90 грн. та рішення відповідача № 78 від 19.05.2006р. про застосування до позивача  141081,42 грн. фінансових санкцій за приховування ( заниження) страхувальниками сум заробітної плати ( виплат, доходу) , на які нараховуються страхові внески.

Відповідач проти позову заперечує, рішення своє вважає законним та обґрунтованим.

Позивач  в судовому засіданні подав пояснення , в яких зазначає ,що недоїмка та штрафні санкції застосовані до нього  незаконно , тому просить  скасувати вимогу про сплату боргу від 22.01.2007р.№ Ю-103/1.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази по справі, суд встановив наступне :

Спірне рішення прийняте на підставі акту № 35  від 19.05.2006р. перевірки відповідача  щодо правильності  повноти нарахування, своєчасної  сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду України.

Перевіркою встановлено факт  порушення норм пенсійного  законодавства в частині заниження оплати праці на суму витрат пов’язаних з наданням безкоштовного проїзду працівникам підприємства.

На підставі зазначеного акту відповідачем було донараховано страхового збору на суму 47786,90 грн., а також за порушення фінансової дисципліни застосована штрафна ( фінансова)  санкція в розмірі 141081 грн.42 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.14 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІV від 09.07.2003 року відповідач є страхувальником і зареєстрований як платник страхових внесків в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Конотоп та  згідно ст. 17  зазначено  Закону зобов’язаний нараховувати та сплачувати страхові внески.

Згідно з ч.1 ст.19  зазначеного Закону для роботодавців страхові внески нараховуються на суми фактичних  витрат на оплату праці  працівників, що включають витрати на виплату заробітної плати основної і додаткової та інших компенсаційних та заохочувальних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України « Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24.03.19995р., відповідно до ст.1 Закону заробітна плата – це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, які за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за  виконану ним  роботу, структура якої передбачена ст.2 Закону України « Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24.03.19995р.

Додаткова заробітна плата включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій та інші" додаткові блага", які відповідно до статті 4 Закону України " Про податок з доходів фізичних осіб" № 889 від 22.05.2005 р. є об'єктом оподаткування, які включаються до складу загального місячного оподаткованого доходу, з яких обчислюється податок за правилами визначеними пунктом 3.4 статті  зазначеного Закону. Далі  ст.4 цього Закону зазначає, що  до складу сукупного оподаткованого доходу входять доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та компенсації, нараховані( виплачені) платнику податків відповідно до умов трудового або цивільно - правового договору. Пунктом 4.3 статті 4 зазначеного Закону передбачено перелік доходів, які не включаються до складу загального місячного або річного оподаткованого доходу. Перелік є виключним, який не підлягає розширеному тлумаченню.  Отже, витрати пов'язані з наданням безкоштовного проїзду до вказано переліку не включені.

Враховуючи те, що до складу фонду додаткової заробітної плати входять витрати, пов'язані з наданням безкоштовного проїзду працівникам залізничного авіаційного, морського, річкового, автомобільного транспорту та міського електротранспорту, яка в свою чергу входить в складову фонду оплати праці, на них розповсюджуються вимоги статті 19.Закону Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІV від 09.07.2003 року, зокрема п.4 ст.19  передбачено, що страхові внески нараховуються на суми максимальної величини фактичних витрат на оплату праці (ФОП) найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу, з якого справляються страхові внески.

Відповідно до норм статті 5 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІV від 09.07.2003 року дія інших нормативно - правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином витрати пов'язані з наданням безкоштовного проїзду входять до складу загального оподаткованого доходу в складовій заробітної плати, як додаткова заробітна плата та підлягають оподаткуванню відповідно до норм Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" тобто на них розповсюджуються вимоги статті 19 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІV від 09.07.2003 року. , відповідно до яких витрати пов'язані з наданням безкоштовного проїзду входять до складової фонду оплати праці ( ФОП) найманих працівників, на який нараховуються та справляються внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що суперечать вимогам закону. Отже - не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.                    В задоволені позову відмовити.

2.         Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                          В.М.МОЇСЕЄНКО

Повний текст постанови складений і підписаний 21.06.2007р.

З оригіналом згідно

Секретар судового засідання                                        Л.М.Сорока