ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

22.08.07                                                                  Справа №  49/1-17/209-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕП Транско”

до          Київського обласного державного об’єднання спиртової та лікеро-горілчаної

промисловості “Київспирт”

про        стягнення 134 388,05 грн.

Суддя  В.Г. Суховий

Представники: згідно протоколу судового засідання

СУТЬ СПОРУ:

В господарський суд міста Києва звернулося з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю “ТЕП Транско” до Київського обласного державного об’єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості “Київспирт” (далі –Відповідач)  про стягнення 134 388,05 грн., з яких 120 429,75 грн. –сума основного боргу, 6 021,49 грн. –штраф та 7 936,81 грн. - інфляційні.

Ухвалою господарського суд м. Києва від 27.04.2007р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду. Ухвалою господарського суд м. Києва                     від 14.05.2007р. справу передано за підсудністю до господарського суду Київської області. Ухвалою господарського суду Київської області від 11.06.2007р. справа призначена до розгляду.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань по договору поставки № 1/15-03-06 від 15.03.2006р. щодо оплати отриманого товару (кукурудзи).

Під час судового розгляду справи позивачем подано клопотання № 14/05 від 14.05.2007р., відповідно до якого у зв’язку з частковою оплатою відповідачем суми основного боргу, позивач на підставі ст. 22 ГПК України зменшує розмір позовних вимог і просить суд стягнути з відповідача 80 429,75 грн. – основного боргу та                4 021,49 грн. –штрафу.

В судовому засіданні 08.08.2007р. у зв’язку з неподанням витребуваних документів відповідачем судом було оголошено перерву до 22.08.2007р.

В судовому засіданні 22.08.2007р. представником позивача подано клопотання від 22.08.2007р., відповідно до якого позивач на підставі ст. 22 ГПК України відмовляється від вказаних в позовній заяві позовних вимог в частині 7 936,81 грн. –інфляційних витрат. Решту позовних вимог, з урахуванням поданого клопотання про уточнення позовних вимог, представник позивача підтримав, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнає суму основної заборгованості перед позивачем за Договором у сумі 80 429,75 грн., що підтверджується також актом звірки розрахунків. Щодо стягнення 4 021,49 грн. штрафу, то відповідач в цій частині позовні вимоги заперечує, посилаючись на те, що п. 7.4 Договору передбачає нарахування штрафу за необґрунтовану відмову від розрахунків. Відповідач же в даному випадку не відмовляється від розрахунків, заборгованість визнає, та невзмозі її одразу сплатити у зв’язку з тяжким фінансовим становищем. Відповідачем в судовому засіданні заявлено також клопотання про розстрочення виконання рішення протягом 6 місяців після набрання рішенням законної сили.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, та представника відповідача  суд  в с т а н о в и в:

15 березня 2006 року між “ТЕП Транско” до Київським обласним державним об’єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості було укладено договір поставки № 1/15-03-06 (далі - Договір), відповідно до якого (п. 1.1) позивач (постачальник) зобов’язується постачати (передавати) товар у власність відповідача (покупця), для використання його у підприємницькій діяльності, а відповідач зобов’язується прийняти вказаний товар та сплатити за нього на умовах Договору. Предметом поставки є кукурудза (далі – товар), ціна за 1 тону дорівнює 573 грн.               (п.п 1.2 і 1.3 Договору). Між сторонами також було укладено додаткові угоди від 28.03.2006р. та від 19.04.2006р. (а.с. 9, 10) до Договору  що додаткових поставок.

На підставі зазначеного Договору позивачем по довіреності № 329203 від 27.03.2006р. (а.с. 14) було поставлено відповідачу товару на загальну суму 1 245 018,36 грн., а саме згідно видаткових накладних № РН-0000012 від 17.03.2006р.,  № РН-0000013 від 20.03.2006р., № РН-0000014 від 21.03.2006р., № РН-0000016 від 22.03.2006р., № РН-0000017 від 23.03.2006р., № РН-0000018 від 24.03.2006р., № РН-0000019 від 27.03.2006р., № РН-0000020 від 27.03.2006р., № РН-0000021 від 28.03.2006р., № РН-0000022 від 29.03.2006р., (належним чином завірена копія в матеріалах справи, а.с. 13-34).

Відповідно до п. 4.2 Договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку протягом 10 календарних днів з моменту підписання акту прийому-здачі товару. В даному випадку підписання сторонами, у тому числі і відповідачем, видаткових накладних за своєю природою прирівнюється до актів прийому-здачі.

Проте, як свідчать матеріали справи, на час звернення позивача з позовом до суду, відповідачем, на виконання Договору було сплачено позивачу за отриманий товар кошти у сумі 1 124 588,61 грн., що підтверджується платіжними дорученнями  (а.с. 40-49).

Таким чином, заборгованість відповідача за отриманий товар (кукурудзу) на час подання позову по Договору поставки № 1/15-03-06 від 15.03.2006 року становить 120 429,75 грн. (1 245 018,36 грн. - 1 124 588,61 грн.).

Під час судового розгляду справи позивачем подано клопотання № 14/05 від 14.05.2007р., відповідно до якого у зв’язку з частковою оплатою відповідачем суми основного боргу, позивач на підставі ст. 22 ГПК України зменшує розмір позовних вимог і просить суд стягнути з відповідача 80 429,75 грн. – основного боргу

Таким чином, основний борг відповідача за отриманий товар (кукурудзу) по Договору поставки № 1/15-03-06 від 15.03.2006 року на час прийняття судом рішення становить 80 429,75 грн.

За змістом положень частини першої та частини сьомої статті 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Заборгованість за отриманий товар за Договором поставки № 1/15-03-06                     від 15.03.2006 року у сумі 80 429,75 грн. визнається та підтверджується і відповідачем у відзиві від 22.08.2007р. на позовну заяву та акті звірки взаєморозрахунків станом на 04.05.2007р. підписаним представниками сторін та скріпленими печатками підприємств (в матеріалах справи).

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за отриманий товар за Договором поставки № 1/15-03-06                     від 15.03.2006 року у сумі 80 429,75 грн. є обґрунтованими, документально підтверджуються, тому підлягають задоволенню.

В судовому засіданні 22.08.2007р. представником позивача подано клопотання від 22.08.2007р., відповідно до якого позивач на підставі ст. 22 ГПК України відмовляється від вказаних в позовній заяві позовних вимог в частині 7 936,81 грн. –інфляційних витрат.

Таким чином, позивач відмовився від позову в частині стягнення 7 936,81 грн. –інфляційних витрат. Відповідно до ст. 78  ГПК України господарський суд попередив позивача про наслідки відмови від позову.

Згідно з ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Отже, відповідно до частини 1 п. 4 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі в частині стягнення 7 936,81 грн. –інфляційних витрат.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 4 021,49 грн. штрафу (клопотанням                 № 14/05 від 14.05.2007р. уточнено розмір) суд зазначає наступне.

Пунктом 7.4. Договору передбачено, що за необґрунтовану відмову від розрахунку за товар відповідач (покупець) виплачує штраф у розмірі 5% від суми неоплаченого товару.

Позивачем не подано суду доказів необґрунтованої відмови відповідача від розрахунку з отриманий товар. У відзиві ж на позовну заяву відповідач заборгованість визнає, та посилається на невчасну оплату у зв’язку з скрутним фінансовим становищем (загальна сума поставки по Договору 1 245 018,36 грн. - оплачено відповідачем 1 164 588,61 грн.).

З урахуванням наведеного, позовні вимоги в частині стягнення 4 021,49 грн. штрафу задоволенню не підлягають.

Відповідачем в судовому засіданні 22.08.2007р. заявлено клопотання про розстрочення виконання рішення протягом 6 місяців після набрання рішенням законної сили, посилаючись на скрутне фінансове становище підприємства.                    Суд відхиляє дане клопотання відповідача, оскільки відповідачем не подано належних доказів скрутного фінансового становища. Подана ж відповідачем довідка за підписом директора підприємства відповідача не є належним доказом скрутного фінансового становища відповідача.

На підставі ст. 49 ГПК України судові (господарські) витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 49, п. 4 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.  Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Київського обласного державного об’єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості “Київспирт” (код 24920337) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕП Транско” (код 32291375) 80 429,75 грн. –основного боргу, а також судові витрати: держмито у розмірі 804,30 грн. та 102,73 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

3. В частині вимог про стягнення 4 021,49 грн. штрафу –відмовити.

4. Провадження у справі в частині стягнення інфляційних витрат в сумі 7 936,81  грн. - припинити.

Суддя