ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"11" червня 2007 р.
справа № 20-11/172

За позовом Державного акціонерного товариства “Чорноморнавтогаз”

до Комунального підприємства “Севтеплоенерго”  Севастопольської міської ради

про стягнення заборгованості

Суддя Дмитрієв В.Є.

Представники сторін:

від позивача – Бутенко О.В., довіреність № 11/88 від 07.11.2006

від відповідача –Дорожко О.Л., довіреність № 01-юр від 02.01.2007

СУТЬ СПОРУ:

Державне акціонерне товариство “Чорноморнавтогаз” звернулося до суду з позовом до Комунального підприємства “Севтеплоенерго” Севастопольської міської ради  про стягнення заборгованості.

Представник позивача на  задоволенні позовних вимог наполягає,  позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням  відповідачем умов договору № 523-ТГ-2004 від 18.02.2004 на надання послуг з транспортування природного газу.

Представник відповідача у відзиві на позов просить в задоволенні позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості відмовити у зв`язку з погашення боргу, а також  зменшити штрафні санкції у зв`язку з тим, що  підприємство являється збитковим.

Відповідно до ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представникам сторін  були роз'яснені їх права і обов'язки.

Розглянувши матеріали  справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення сторін,  суд,  встановив:

18.02.2004 між Державним акціонерним  товариством “Чорноморнавтогаз” та   Комунальним підприємством  “Севтеплоенерго”  Севастопольської міської ради було укладено договір № 523-ТГ-2004 від 18.02.2004 на надання послуг з транспортування природного газу (далі - Договір), який був пролонгований до 31.12.2006.

Відповідно до умов Договору позивач надав відповідачу послуги з транспортування газу з 01 по 30 грудня 2006 року у кількості 23372821 м.куб. газу на суму 560947,7 грн. (акт прийому –передачі природного газу від 31.12.2006, арк. с. 13).

Відповідно до п. 5.2 Договору розрахунки за послуги з транспортування газу сплачуються відповідачем  шляхом перерахування коштів на рахунок позивача не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Остаточний розрахунок за послуги здійснюється  відповідно до акту прийому –передачі фактично спожитого   за місяць газу.

Відповідачем зобов`язання за Договором в частині оплати вартості спожитого газу виконувалися не належним чином та не в повному обсязі, у зв`язку з чим у нього, станом на 20.01.2007 утворилася заборгованість в розмірі 231754,73 грн.,  на підтвердження чого сторони склали акт звірення  взаєморозрахунків (арк.с. 33).

В процесі судового розгляду справи представником відповідача надано суду докази погашення основної заборгованості - платіжні доручення № 211 від 26.01.2007 на суму 50000,0 грн., № 203 від 25.01.2007 на суму 50000,0 грн., № 571 від 28.02.2007 на суму 131754,73 грн. (арк. с. 34-36).

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості  в розмірі 131755,18 грн. не підлягають задоволенню у зв`язку з погашенням заборгованості відповідачем  ще до подачі позовної заяви.

Додатково позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 5377,56 грн., 3% річних в розмірі 928,65 грн., та  інфляційне відшкодування в розмірі 1296,04 грн.

Суд, розглянувши позовні вимоги в цієї частині вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково у зв`язку з наступним.

Згідно ст. 546,  ст. 549, п.3 ст.611  Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є  неустойка, що обчислюється  у відсотках від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.2 Договору при несвоєчасній оплаті транспортування газу споживач сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки.

Таким чином, за розрахунками позивача  пеня складає 5377,56 грн.

Відповідач у судовому засіданні суму заборгованості визнає частково,  просить зменшити розмір пені у зв’язку з тим, що він є збиточним підприємством, на підтвердження чого надав суду звіт про фінансові результати за 1 квартал 2007 року (арк. с. 52-54), також мотивуючи клопотання тим, що порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.  Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягнення зі сторони, що порушила зобов`язання.

Розглянувши матеріали справи, враховуючи скрутне фінансове становище відповідача, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає за можливе  зменшити розмір та стягнути з відповідача пеню в розмірі 2700,0 грн.

Відповідно до п. 6.3 Роз`яснення Вищого господарського суду України № 02-5/78 від 04.03.1998 “Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України” у разі, коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою державного мита, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України  боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, зобов’язаний сплатити кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3%  річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Перевіривши  розрахунок 3 % річних та інфляційного відшкодування, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних в розмірі 928,65 грн. та інфляційного відшкодування в розмірі 1296,04 грн.  підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пропорційно сумі задоволених вимог  з урахуванням п. 6.3 Роз`яснення Вищого господарського суду України № 02-5/78 від 04.03.1998 “Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України”.

Керуючись статтями 49,  82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИ Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства “Севтеплоенерго”  Севастопольської міської ради (99011 м. Севастополь, вул. Л. Павліченко, 2; р/р 6831 в СФ УСБ м. Севастополя, МФО 324195; ) на користь Державного акціонерного товариства “Чорноморнавтогаз” (95000 м. Сімферополь, проспект Кирова/пров. Совнаркомовський, 52/1; р/р 0204 в П.И.Б. м. Сімферополя, МФО 324430,  ) заборгованість в розмірі 4924,69 грн., з яких пеня - 2700,0 грн., 3% річних - 928,65 грн., інфляційне відшкодування -  1296,04 грн.,  а  також витрати по сплаті державного мита в сумі  - 76,02  грн.  та інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу в  розмірі 6,4 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

2. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Копії  рішення направити сторонам.

Суддя                                                                                                                В.Є. Дмитрієв

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано   14.06.2007