СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

17.07.2007
Справа №  2/160-ПН-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді
Скобєлкіна С.В. при секретарі
Тереховій І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовомОСОБА_2,
м.Скадовськ

до
ОСОБА_1, м.Херсон

про
визнання права власності на частку в статутному фонді товариства

за
участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_3., довіреність б/н від ІНФОРМАЦІЯ_1 року

від відповідача: не прибув

в с т а н о в
и в:

Фізична особа - ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до іншої фізичної особи, якою є ОСОБА_1, про визнання права
власності  на частку в статутному фонді
товариства з обмеженою відповідальністю.
Позовні вимоги ґрунтуються на ствердженні позивача про те, що
відповідач  передав йому свою частку в
статутному фонді ТзОВ Торгово-роздрібне підприємство "Парус".

В судовому засіданні представником
позивача позовні вимоги ОСОБА_2. підтримані у повному обсязі, з посиланням на
матеріали справи і надані докази. Позивач просить визнати за ним  право власності на частку у статутному фонді
товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-роздрібне підприємство
"Парус"  у розмірі 50%
статутного капіталу  товариства.

Відповідач у черговий раз до суду
не з'явився, надіславши телеграму  на
адресу суду про своє знаходження у відрядженні.

Позивач у своїй письмовій заяві
наполягає на розгляді справи у межах процесуального строку передбаченого
статтею 69  ГПК України, і категорично
заперечує проти продовження строку вирішення спору.

Порушуючи провадження по даній
справі, суд зобов'язував відповідача надати
відзив на позов, але ОСОБА_1. ці вимоги не виконав, ніяким чином свою
позицію щодо заявлених  до нього вимог не
висловив. Крім того, з травня до липня 2007 року відповідач не надав жодних
документів, які б переконливо свідчили про його знаходження у
довгостроковому відрядженні, неможливість
особисто прибути в призначені судові засідання або  доручити прийняти участь у розгляді справи
іншій особі.

За таких обставин, враховуючи
вищезазначене, суд вважає можливим та доцільним розглянути справу у межах
процесуальних строків, без участі відповідача ОСОБА_1. та на підставі
наявних  наданих позивачем матеріалів і
доказів.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, з'ясувавши
правовідносини сторін, заслухавши представника позивача, суд прийшов до
висновку про те, що позов ОСОБА_2. підлягає задоволенню у повному обсязі
виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається
з матеріалів справи, 30 жовтня 2002 року ОСОБА_1 (відповідач по даній справі)
передав позивачу - ОСОБА_2 свою частку  в
статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю  Торгово-роздрібне підприємство
"Парус" (ТзОВ ТРП "Парус"), якою він володів згідно
протоколу зборів засновників ТзОВ ТРП "Парус" від ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Зазначену передачу було оформлено заявою
від 30.11.2002 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_4, що зареєстровано в реєстровій книзі за
НОМЕР_1. Текст цієї заяви містить ствердження ОСОБА_1. про відсутність у нього
претензій до Статутного фонду  ТзОВ ТРП
"Парус" та до самого товариства. У зв'язку з його особистим виходом
із складу засновників, відповідач (ОСОБА_1.) просив внести відповідні
зміни до Статутних документів товариства "Парус".

Позивач стверджує, що в рахунок
оплати за передану  відповідачем  частку в статутному фонді ТзОВ ТРП
"Парус" він, ОСОБА_2., передав ОСОБА_1. грошову суму в розмірі 10 000,00
доларів США..

Відповідно до ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення,
зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно вимог ст.368 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 369 ЦК України передбачено,
що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми
договору не встановлені законом.

На підставі аналізу чинного
законодавства  України суд дійшов до
висновку про те, що  діючими законами не
встановлено спеціальної форми договору для даних правовідносин, а позивач і
відповідач досягли між собою домовленості спрямованої  на зміну
прав та обов'язків, надавши цій домовленості необхідної форми.

Таким чином, виходячи  з наведених вище норм закону вбачається, що
між Позивачем та Відповідачем було укладено договір передачі частки у
статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-роздрібного
підприємства "Парус".

В подальшому, як свідчать  матеріали справи, протоколом загальних зборів
учасників ТзОВ ТРП "Парус" від 02.11.2003р. було прийняте рішення про
погодження даної угоди та про прийняття ОСОБА_2. до складу учасників ТзОВ ТРП
"Парус" з усіма правами та обов'язками учасника. Таким чином, при
вищезазначених обставинах, позивач - ОСОБА_2.
правомірно набув право власності на частку учасника товариства з
обмеженою відповідальністю торгово-роздрібного підприємства "Парус",
що раніше належала відповідачу - ОСОБА_1.

Статтею 316 ЦК України встановлено,
що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317
ЦК України зміст права власності визначено як право власника на володіння,
користування та розпорядження майном.

Згідно вимог ст.319 ЦК України
власник здійснює право власності на власний розсуд. Власник має право вчиняти
щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути
обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до
користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених
законом.

Статтею 321 ЦК України встановлено,
що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

В порушення зазначених вище норм
закону до цього часу, позивача станом на момент заявлення позову не введено до
складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-роздрібного
підприємства "Парус". Частка учасника належна позивачу перебуває у
фактичному володінні відповідача по справі. Дана обставина підтверджується тим
фактом, що відповідач приймав участь у Загальних зборах учасників Товариства
(протокол загальних зборів від ІНФОРМАЦІЯ_3р.).

Таким чином, відповідач не визнає
право власності ОСОБА_2. на частку у статутному фонді Товариства чим самим
позбавляє позивача можливості здійснення законних прав власника.

Відповідно до ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.328 ЦК України
право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена
судом.

За таких обставин суд прийшов до
висновку  про те, що позовні вимоги
ОСОБА_2. до відповідача - ОСОБА_1. є законними та обґрунтованими, а тому  такими, що підлягають задоволенню. Задовольняючи
позов суд вирішує питання відносно судових витрат по справі,  які стягує
на користь позивача  з
відповідача, оскільки з вини останнього спір доведено до судового розгляду.

На підставі викладеного,
вищезазначених правових норм, керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

в и р і ш и
в:

1. Позов задовольнити.

2.
Визнати право власності на частку в статутному фонді товариства з обмеженою
відповідальністю торгово-роздрібного підприємства "Парус" у розмірі
50% статутного капіталу товариства за ОСОБА_2.

3.
Стягнути з ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер у ДРФО - НОМЕР_2 на
користь ОСОБА_2, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 - 505,00 грн.
(п'ятсот п'ять грн. 00 коп.) сплати державного мита та 118,00 грн. (сто
вісімнадцять грн. 00 коп.) витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

4. Рішення господарського суду
набирає законної сили  після
закінчення десятиденного  строку з
дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише  вступну і резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили  після закінчення
десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті
84 Господарського процесуального кодексу України (вступна, описова,
мотивувальна  і резолютивна частини).

5. Рішення
направити сторонам по справі.

Суддя
С.В.Скобєлкін

Дата підписання рішення

відповідно до вимог ст. 84 ГПК
України
27.07.2007р.