донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.03.2007 р.                                                                           справа №40/377

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Долгов С.В. (довіреність №71-01/233 від 01.02.2005року),

від відповідача:
Лисенко О.В. (довіреність  №юр-01 від 02.01.2007р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства „Донецька залізниця” в особі Краснолиманськоїдирекції залізничних перевезень м.Красний Лиман

на рішення
господарського суду

Донецької області

від
09.01.2007 року

по справі
№40/377  (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом
Державного підприємства „Донецька залізниця” в особі Краснолиманськоїдирекції залізничних перевезень м.Красний Лиман

до
Товариства з обмеженою відповідальністю „Центральна збагачувальна фабрика „Узлівська” м.Горлівка

про
стягнення 7866грн.00коп.

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2006року позивач, Державне підприємство „Донецька залізниця” в особі Краснолиманської дирекції залізничних перевезень м.Красний Лиман, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Центральна збагачувальна фабрика „Узлівська” м.Горлівка, про стягнення збору за зберігання вантажу в сумі 7866грн.00коп. згідно договору №1/19 від 23.09.2002року.

Рішенням господарський суд Донецької області від 09 січня 2007року (суддя Підченко Ю.О.)  у задоволені позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що позивачем не доведена вина одержувача у затримці вагонів після закінчення терміну безоплатного зберігання.

Не погодившись з прийнятим рішенням,  позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати. Прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування своїх апеляційних вимог, заявник скарги посилається на те, що судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, тому просить  залишити його без змін, скаргу без задоволення.

Згідно зі ст.ст.28,29 Закону України “Про судоустрій в Україні” розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного суду була призначена нова колегія суддів для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, ст.ст. 44,811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного:

Як встановлено судом першої інстанції між позивачем та відповідачем укладений договір №1/19 від 23.09.2002року про подачу та забирання вагонів на залізничну під'їзну колію, яка належить залізниці при станції Трудова Донецької залізниці (станція призначення). Договором №26005 від 29.11.2005року про організацію перевезень  вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, передбачена плата за користування вагонами та контейнерами, поданими на під'їзні  колії згідно з  Правилами користування вагонами і контейнерами (а.с.8-13).

У  позові зазначено, що  17.05.2006року о 00годин 25 хвилин на станцію Трудова на адресу відповідача поїздом №4702 прибули 5 вагонів з вантажем, які знаходились на коліях станції в очікуванні розвантаження до 17 годин 40 хвилин 22.05.2006року у зв'язку з затримкою митного оформлення документів, про що свідчить акт загальної форми №1682 від 17.05.2006р. (а.с.15).

Пунктом 8 Правил зберігання вантажів передбачено збір за зберігання вантажів у вагонах  у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо. Однак, залізницею на підставі накопичувальній картці №245262 був нарахований збір, передбачений вказаним пунктом у сумі  7866грн.00коп.

Відмовляючи у задоволені позову, місцевий суд вірно мотивував тим, що  позивачем не доведена вина одержувача у затримці вагонів після закінчення терміну безоплатного зберігання.

Колегія суддів вважає, що господарський суд всебічно та повно дослідив всі обставини справи та дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Статтею 1 Митного кодексу України зазначено, що митне оформлення - це виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, і мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 43 Митного кодексу України у разі ввезення на митну територію України товарів і транспортних засобів митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України. Тривалість перебування товарів і транспортних засобів під митним контролем на території зони митного контролю у пункті пропуску на митному кордоні України встановлюється відповідно до технологічної схеми пропуску через митний кордон осіб, товарів і транспортних засобів.

Порядок та строки проведення митного контролю на залізничному транспорті у відповідності до ст. 140 Митного кодексу України визначаються спільними технологічними схемами, які затверджуються начальниками залізничних станцій, керівниками митних органів та органів охорони державного кордону України.

З метою узгодження дій посадових осіб митних органів і залізниць України, визначення їх прав, функціональних обов'язків і відповідальності під час проведення ними операцій із контролю і оформлення вантажів, що переміщуються через митний кордон України залізничними вантажними поїздами Державною митною службою України та Міністерством транспорту України розроблено Порядок взаємодії митниць і залізниць України при переміщенні через митний кордон товарів та інших предметів у вантажних залізничних поїздах (далі - Порядок), затверджений наказом Державної митної служби України та Міністерства транспорту України від 30.03.2001 р. №231/174 (зі змінами від 28.05.2004 р. №399/442).

У відповідності з п.2.3, 2.4 Порядку визначено, що залізниці зобов'язані доставити в митний орган, у зоні діяльності якого розташовано станцію призначення, товари (вантажі) без будь-яких змін упаковки або стану з непошкодженим митним забезпеченням, запірно-пломбу вальним пристроєм або пломбами, а також документи контролю за доставкою, супровідні й перевізні документи на ці товари (вантажі). Залізниці здійснюють перевезення товарів (вантажів) між митними органами як митні перевізники та гарантують обов'язкову доставку в митницю призначення товарів (вантажів), що перебувають під митним контролем.

Транспортні засоби з вантажем, що прибули на станцію призначення й перебувають під митним контролем у відповідності до п.3.10 Порядку, розміщуються на цій станції та перебувають під охороною залізниці. Про прибуття вантажу посадова особа станції призначення повідомляє митницю призначення та вантажоодержувача. За відсутності на станції призначення такого підрозділу митниця призначення та залізнична станція погоджують окремий порядок повідомлення й передання документів залежно від місцевих умов, який відображається в Технологічному процесі роботи станції.

Відповідно до п. 3.13 Порядку після проведення митного оформлення товарів (вантажів) перевізні документи з відповідними відмітками, підписом і відбитками особистої номерної печатки посадової особи митниці призначення повертаються на станцію призначення та служать підставою для видачі товарів (вантажів) вантажоодержувачу.

Частиною 3 ст. 23 Статуту залізниць України визначено, що в разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання вимог вищевказаного Порядку було затверджено Порядок взаємодії Донбаської регіональної митниці і Ясинуватської дирекції залізничних перевезень Донецької залізниці, яка знаходить у зоні діяльності Донбаської регіональної митниці, при переміщенні через митний кордон товарів та інших предметів у вантажних залізничних поїздах (а.с.71-77),  яким визначені права, функціональні обов'язки та відповідальність посадових осіб Донбаської регіональної митниці і Ясинуватської дирекції залізничних перевезень Донецької залізниці під час проведення ним операцій з контролю й оформлення товарів (вантажів), що переміщуються через митний кордон України залізничними вантажними поїздами.

Обов'язками відповідача  на протязі процесу митного оформлення є отримання супровідних й перевізних документів на товари (вантажі) від залізниці та надання їх до відділу КДВ Донбаської регіональної митниці та повернення їх залізниці після митного оформлення, що підтверджують п.2.2, 2.5 Порядку. Повернення вантажоодержувачем після митного оформлення перевізних документів є підставою для видачі вантажів.

У відповідності до п.п.2.1, 2.1.1 Порядку транспортні засоби з товаром, що прибули на станцію і перебувають під митним контролем розміщуються на станції призначення та перебувають під охороною залізниці. Подача таких транспортних засобів з товарами без проставлення на перевізних документах підпису та відбитків особистої номерної печатки особи митниці призначення допускається за зверненням вантажоодержувача.

Отже, дії відповідача по відмовленню від приймання транспортних засобів, які не пройшли митне оформлення є обґрунтованими, оскільки відповідно до п.7 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, видача імпортних вантажів провадиться після митного оформлення, про що свідчить акт загальної форми №1682 (а.с.15).

Як вбачається із матеріалів справи, 17.05.2006року на станцію Трудова ДП „Донецька залізниця” на адресу  відповідача надійшли імпортні вантажі за перевізними досилочними документами №844665 (вагон №63628747), №844664 (вагон №65117673), №844663 (вагон №67827121), №844662 (вагон №65210858), №844666 (вагон №68011745), які були затримані митною службою до 22.05.2006року, про що було складено акт загальної форми №1682 (а.с.15). Накопичувана картка №2405262 від 23.05.2006р. відповідачем підписана  із запереченням (а.с.16), про що також свідчить акт загальної форми 1732 від 24.05.2006р. (а.с.14).

Видача вантажів до закінчення митного оформлення забороняється у відповідності з п.3.12 Порядку взаємодії митниць і залізниць України.

В апеляційній скарзі скаржник стверджує, що  у відповідності до п.2.3 розділу 2 Тарифного керівництва №1, затвердженого наказом Мінтрансу України від 15.11.1991року №551, термін безкоштовного зберігання вантажу обчислювався залізницею з 24 годин 00 хвилин 17.05.2006р. до 24 годин 18.05.2006року. Таким чином, за період з 00 годин 25 хвилин 17 травня до 24 годин 00 хвилин 18 травня 2006року, тобто впродовж майже двох діб, залізницею збір за зберігання вантажу не нараховувався. Відповідач мав можливість впродовж зазначеного часу розмитнити вантаж,  оскільки згідно ст.78 Митного кодексу України встановлено, що митне оформлення здійснюється митним органом, як правило, протягом однієї доби з часу пред'явлення товарів і транспортних засобів, що підлягають митному оформленню, подання митної декларації та всіх необхідних документів та відомостей.

Дані твердження судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки  п.2.3 р.2 Тарифного керівництва №1 передбачає наявність вини одержувача і повідомлення його, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності вини, якщо інше не встановлено договором або законом. В даному випадку вина відповідача у затримці вагонів після закінчення терміну безоплатного зберігання не доведена.

Враховуючи викладене,  рішення господарського суду Донецької області від 09.01.2007р. у справі №40/377 відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Донецька залізниця” в особі Краснолиманської дирекції залізничних перевезень м.Красний Лиман  - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 09.01.2007р. у справі №40/377 -  залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС