ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 698-166, факс 7-44-62
П О С Т А Н О В А

"01" серпня 2007 р.                                        Справа
№ 17/196а

м. Чернігів
«01 »серпня 2007 року

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому
засіданні за участю:

Секретаря судового засідання:
Колобова І.Є.

Позивача:  ОСОБА_1 -особисто (паспорт).

Представника
Відповідача: Ступак С.О. -старший держподатінспектор, дов.№3083/10/10-010 від
14.05.07р.

Представник
третьої особи: не з`явився.

матеріали справи №17/196а

За ПОЗОВОМ: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1   АДРЕСА_1

ТРЕТЯ ОСОБА на стороні позивача,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою
відповідальністю „Невада плюс”

14037, м. Чернігів, вул. Борисенка, 47

ДО ВІДПОВІДАЧА: Державної
податкової інспекції  у м. Чернігові

14000, м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 28

Про скасування рішення

СУТЬ СПОРУ:

СПД ОСОБА_1 пред`явлено позов про
скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПІ у м.
Чернігові НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1р., яким Позивачу визначено 1106,75 грн.
штрафних (фінансових) санкцій за невідповідність суми готівкових коштів на
місці проведення розрахунків коштів сумі коштів, яка зазначена в денному звіті
РРО, за незабезпечення зберігання фіскального звітного чеку в книзі обліку
розрахункових операцій та за незабезпечення цілісності пломб реєстратора
розрахункових операцій, з наступних підстав.

Працівники ДПІ виявили
невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті. Але виявлені під час перевірки кошти не
знаходились у місці проведення розрахунків, а у окремо обладнаному ящику. Ці
кошти належать ТОВ «Невада плюс»і є призовим фондом гральних автоматів,
установлених в магазині згідно договору оренди від ІНФОРМАЦІЯ_2 року ,
укладеного між СПД ОСОБА_1  та ТОВ
«Невада плюс». За умовами цього договору СПД ОСОБА_1 було передано призовий
фонд у розмірі 400грн., тому виявлені кошти, які є призовим фондом, не повинні
були включені до виручки магазину «Абсолют». Перевіряючим Позивач показувала
відповідні документи, які ними було проігноровані.

Відповідач позовних вимог не визнає,
вважаючи прийняте рішення законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи та надані
докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін та
свідків, суд

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_1 зареєстрована в якості
суб'єкта підприємницької діяльності Новозаводською районною радою м. Чернігова
ІНФОРМАЦІЯ_3р.

ІНФОРМАЦІЯ_4р. працівником ДПІ у м.
Чернігові ОСОБА_2 та працівником Регіонального управління Департаменту контролю
за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА в
Чернігівській області ОСОБА_3була проведена перевірка магазину-бару „Абсолют”,
який розташований за адресою: АДРЕСА_2, та який належить СПД ОСОБА_1

За її результатами було складено акт
перевірки НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_5р.

На підставі даного акту перевірки,
ДПІ у м. Чернігові прийняте спірне рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_6р., яким до СПД ОСОБА_1
застосовано штрафну санкцію у розмірі 1106,75 грн. за невідповідність суми
готівкових коштів на місці проведення розрахунків коштів сумі коштів, яка
зазначена в денному звіті РРО, за незабезпечення зберігання фіскального
звітного чеку в книзі обліку розрахункових операцій та за незабезпечення
цілісності пломб реєстратора розрахункових операцій.

На дане рішення Позивачем було
направлено до ДПІ у м. Чернігові скаргу від ІНФОРМАЦІЯ_7р.

Рішенням ДПІ у м. Чернігові від
ІНФОРМАЦІЯ_8р. НОМЕР_3 спірне рішення було залишено без змін, а скарга СПД
ОСОБА_1 -без задоволення.

На підставі цього Відповідачем було
прийнято та направлено Позивачу рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_9р., яким до СПД ОСОБА_1 застосовано штрафну
санкцію у розмірі 1106,75 грн. за невідповідність суми готівкових коштів на
місці проведення розрахунків коштів сумі коштів, яка зазначена в денному звіті
РРО, за незабезпечення зберігання фіскального звітного чеку в книзі обліку
розрахункових операцій та за незабезпечення цілісності пломб реєстратора
розрахункових операцій.

Вважаючи, що викладені в акті
перевірки факти наявності порушень не відповідають дійсності, СПД ОСОБА_1
звернулася з позовом про скасування рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_6р., яким до неї застосовано
штрафну санкцію у розмірі 1106,75 грн.

Згідно ч.ч.1,3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України

“Завданням адміністративного  судочинства
є  захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб,  прав  та
інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових  відносин від порушень  з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з  використанням  повноваження
з   метою,   з
якою   це повноваження надано;

3) обґрунтовано,  тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з  урахуванням  права
особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.”

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.11
вищевказаного Кодексу:

“Суд  вживає
передбачені  законом  заходи,
необхідні  для з'ясування всіх
обставин у справі,  у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати  особам,
які  беруть  участь
у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази,
яких, на думку суду, не вистачає.”

Відповідно до ч.2 ст.69 зазначеного
Кодексу:

«Докази суду надають особи, які
беруть участь у справі. Суд може
запропонувати   надати  додаткові
докази  або  витребувати додаткові докази за клопотанням
осіб,  які беруть участь у справі, або з
власної ініціативи.»

Згідно ч.ч.4,5 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України:

«Суб'єкт владних повноважень
повинен подати суду всі наявні у
нього  документи  та матеріали,
які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього
обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної
ініціативи.»

Як вбачається із акту перевірки,
перевіркою було встановлені наступні порушення під час торгівлі в магазині.

1. Невідповідність суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків коштів сумі коштів, яка зазначена в
денному звіті РРО, а саме, на місці проведення розрахунків знаходиться 100,60
грн., при цьому в денному звіті РРО зазначена сума 15,25 грн. Таким чином, сума
невідповідності склала 100,60 грн. -15,25 грн. = 85,35 грн.

Зазначеним порушено п.13 ст.3
Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.95р. №265/95-ВР (далі
Закон №265), згідно якого суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку
робочого дня.

Відповідно до ст.22 Закону №265, у
разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку використання
розрахункової книжки -загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено
невідповідність.

В даному випадку розмір штрафної
санкції складає 85,35 грн. х 5 = 426,75 грн.

Допитаний в судовому засіданні
ІНФОРМАЦІЯ_10р. в якості свідка перевіряючий ОСОБА_2 пояснив, що на момент
перевірки в магазині знаходилася бармен ОСОБА_4. Їй було запропоновано
перерахувати кошти, які знаходилися на місці проведення розрахунків. Діставала
кошти, які знаходилися біля касового апарату. Звідки конкретно бармен витягала
кошти він не пам`ятає, але вони знаходилися на місті проведення розрахунків.
Про розмір цих коштів була складена відповідна розписка, підписана ОСОБА_4.,
яка додана Відповідачем до матеріалів справи.

Разом з тим, як показали в судовому
засіданні Позивач та директор ТОВ «Невада Плюс»ОСОБА_5, магазин-бар, який був
об`єктом перевірки належить СПД ОСОБА_1, проте, на підставі договору про
співробітництво від ІНФОРМАЦІЯ_11р., копія якого надана Позивачем, для
залучення відвідувачів магазину, на його території ТОВ „Невада плюс” встановила
чотири гральні автомати. Виявлені під час перевірки кошти не знаходились у
місці проведення розрахунків, а у окремо обладнаному ящику. Ці кошти належать
ТОВ «Невада плюс»і є призовим фондом гральних автоматів, установлених в
магазині згідно договору оренди від ІНФОРМАЦІЯ_2 року , укладеного між СПД
ОСОБА_1  та ТОВ «Невада плюс». За умовами
цього договору СПД ОСОБА_1 було передано призовий фонд у розмірі 400 грн. для
розміну монет та видачі виграшів, в разі недостатності коштів  у гральному автоматі. Видавати виграші мав
працівник ТОВ «Невада Плюс», але в зв`язку з великою кількістю гральних
автоматів по місту та неможливістю фізично своєчасно прибути на всі місця
розташування гральних автоматів, кошти призового фонду видавалися працівниками
магазинів, де розташовувалися автомати. В наступному працівники третьої особи,
на підставі даних про виграші, поповнювали призовий фонд до первісної суми,
оскільки дана сума мала залишатися незмінною. Кошти, які є призовим фондом,
належали та рахувалися саме за ТОВ «Невада Плюс»і не належали суб`єктам господарювання,
в приміщеннях яких знаходилися гральні автомати, а тому зберігалися окремо від
їхніх готівкових коштів. Під час перевірки магазину-бару «Абсолют»,
перевіряючими було зараховано до готівкових коштів на місці проведення
розрахунків наявну на той час в магазині суму призового фонду, яка зберігалася
в окремому ящику і належала ТОВ «Невада Плюс», а не СПД ОСОБА_1, а тому не
повинна була включатися до готівкових коштів, що належать Позивачу.

Вищевикладені обставини
підтверджуються наданими Позивачем:

·          договором
про співробітництво від ІНФОРМАЦІЯ_11р.

·          актами
здачі-приймання гральних автоматів від ІНФОРМАЦІЯ_12р., ІНФОРМАЦІЯ_13р.,

·          Положенням
ТОВ «Невада Плюс»про призовий фонд від ІНФОРМАЦІЯ_14р.

·          актом
передачі призового фонду від ІНФОРМАЦІЯ_12р., згідно п.4 якого призовий фонд
повинен зберігатися окремо від касових грошей підприємства, у якого знаходяться
гральні автомати, та накладною НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_12р.,

·          договором
оренди частини приміщення для експлуатації гральних автоматів від
ІНФОРМАЦІЯ_15р., укладеного між СПД ОСОБА_1
та ТОВ «Невада плюс».

Як вбачається з акту, перевірка
була проведена в присутності бармена ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_16 року народження,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_3, яка підписала акт перевірки без зауважень,
отримала один примірник акту та надала перевіряючим письмове пояснення, в якому
зазначила наступне:

«Невідповідність суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті, а саме невідповідність 85,35 грн., я можу пояснити наступним, а саме
тим, що на місці проведення розрахунків знаходилися кошти з гральних
автоматів. Цей порядок розрахунків
був встановлений ОСОБА_1»

З викладеного вбачається, що на
момент перевірки бармен ОСОБА_4. давала пояснення перевіряючим про наявність на
місці проведення готівкових коштів, які відносяться не до безпосередньої
господарської діяльності Позивача, а до гральних автоматів, що знаходилися на
території магазину.

Допитати в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_4. не представилось можливим через неявку її в судові
засідання, призначені на ІНФОРМАЦІЯ_10р, ІНФОРМАЦІЯ_17р. Повістка в судове
засідання на ІНФОРМАЦІЯ_19р. повернулася без вручення свідку за терміном
зберігання.

За повідомленням помічника судді, в
судове засідання ІНФОРМАЦІЯ_18р., яке не відбулося в зв`язку з хворобою судді,
з`явилася особа, яка представилася як ОСОБА_4., та написала письмове пояснення
про обставини перевірки.

Разом з тим, дана особа в судовому засідання
через перевірку документів не ідентифікована, до присяги не проводилася, про
кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень не
попереджалася, а тому її письмове пояснення від ІНФОРМАЦІЯ_18р. судом не може
бути прийнято в якості доказу по даній справі.

Враховуючи, що двомісячний термін
розгляду справи, визначений ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства
України, закінчився ІНФОРМАЦІЯ_20р., судом ухвалено закінчити розгляд справи
без допиту свідка ОСОБА_4. через її неявку.

Допитати в якості свідка
перевіряючу ОСОБА_3 не представилось можливим, оскільки, згідно наданого нею
письмового пояснення, на момент розгляду справи вона перебуває у відпустці та
знаходиться за межами міста, а тому прибути в судове засідання не може.

Згідно ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства України:

Суд
оцінює  докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх  безпосередньому,  всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду
наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.»

Згідно абзацу 26 ст.2 Закону №265:

«Місце проведення розрахунків
-місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані
послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги)
готівкові кошти, а також місце отримання покупцем  попередньо оплачених товарів (послуг) із
застосуванням  платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо.»

З викладеного вбачається, що в п.13
ст.3 Закону України №265, йдеться мова відповідність сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків, які отримані за реалізовані товари (надані
послуги).

Разом з тим, як вбачається з
пояснень СПД ОСОБА_1 та директора ТОВ «Невада Плюс»ОСОБА_5 а також вищевказаних
документів, на підставі яких встановлювалися гральні автомати, передавався та
використовувався призовий фонд (зокрема акту передачі призового фонду від
ІНФОРМАЦІЯ_12р., згідно п.4 якого призовий фонд повинен зберігатися окремо від
касових грошей підприємства, у якого знаходяться гральні автомати), кошти, які
включені перевіряючими до коштів на місці проведення розрахунків, не тільки не
отримані СПД ОСОБА_1 за реалізовані товари (надані послуги), а взагалі не
пов`язані з її господарською діяльністю та не належать їй, а належать саме ТОВ
«Невада плюс», тому на момент перевірки зберігалися в окремо обладнаному від
касового апарату ящику.

Враховуючи не доведеність
Відповідачем належності коштів призового фонду до готівкових коштів саме
Позивача, суд вважає необґрунтованим посилання Відповідача на п.4.5. Порядку
реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів  розрахункових
операцій за товари (послуги), затвердженого Наказом Державної податкової
адміністрації України від ІНФОРМАЦІЯ_21р. НОМЕР_6, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 5 лютого 2001 р. за N107/5298, згідно якого
унесення  чи видача готівки з місця
проведення розрахунків повинні
реєструватись  через  РРО  з  використанням операцій "службове  внесення"  та
"службова  видача",  якщо
таке внесення  чи  видача
не  пов'язані  з
проведенням  розрахункових
операцій. Крім того, операція "службове внесення" використовується
для реєстрації суми готівки,  яка
зберігається на місці проведення розрахунків на момент реєстрації першої
розрахункової операції, що проводиться після виконання Z-звіту.

Згідно ч.ч.1,2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України:

«1. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього
Кодексу.

2. В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок
щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається
на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.»

З урахуванням викладеного та
вищенаведеного письмового пояснення бармена ОСОБА_4., наданого під час
перевірки, з якого вбачається, що на момент перевірки бармен ОСОБА_4. давала
пояснення перевіряючим про наявність на місці проведення готівкових коштів, які
відносяться не до безпосередньої господарської діяльності Позивача, а до гральних
автоматів, що знаходилися на території магазину, суд доходить висновку, що ДПІ
у м. Чернігові не спростовано належними, достовірними та достатніми доказами
доводи Позивача та ТОВ «Невада Плюс», що
кошти, які включені перевіряючими до коштів на місці проведення
розрахунків, не тільки не отримані СПД ОСОБА_1 за реалізовані товари (надані
послуги), а взагалі не пов`язані з господарською діяльністю Позивача та не
належать їй, а належать саме ТОВ «Невада плюс», тому на момент перевірки
зберігалися в окремо обладананому від касового апарату ящику.

Таким чином, вищевказані кошти
призового фонду не можуть враховуватися при визначенні суми готівкових коштів
Позивача на місці проведення розрахунків.

На підставі вищевказаного, суд
доходить висновку, що Відповідачем не доведено викладеного в акті перевірки
факту незабезпечення СПД ОСОБА_1 відповідності суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків коштів сумі коштів, яка зазначена в денному звіті
РРО.

2. Незабезпечення зберігання
фіскальних звітних чеків в КОРО, а саме: на момент проведення перевірки в КОРО
НОМЕР_7 ІНФОРМАЦІЯ_22р. не забезпечено зберігання фіскального звітного чека
НОМЕР_8 за період з ІНФОРМАЦІЯ_23р. по ІНФОРМАЦІЯ_24р. та фіскального звітного
чека НОМЕР_9 за період з ІНФОРМАЦІЯ_25р. по ІНФОРМАЦІЯ_26р. Записи про ремонт в
розділі 4 книги обліку розрахункових операцій за вказані періоди відсутні.

Зазначеним порушено п.9 ст.3 Закону
№265, згідно якого суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за
виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і
забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п.4 ст.17 Закону №265
за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції
у  розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального
звітного чеку або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

В даному випадку розмір штрафної
санкції складає 17 грн. х 20 = 340 грн.

Як вбачається з вищенаведеного
письмового пояснення бармена ОСОБА_4., наданого під час перевірки:

«Не зберігання фіскальних звітних
чеків НОМЕР_8та НОМЕР_9 КОРО НОМЕР_7 пояснити не можу, бо в цей час я не
працювала.»

Доказів наявності фіскального
звітного чека НОМЕР_8за період з ІНФОРМАЦІЯ_23р. по ІНФОРМАЦІЯ_24р. та
фіскального звітного чека НОМЕР_9 за період з ІНФОРМАЦІЯ_25р. по
ІНФОРМАЦІЯ_26р., як і доказів їх зберігання в книзі обліку розрахункових
операцій на момент перевірки, Позивачем суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд
доходить висновку про доведеність вищевказаного факту незабезпечення зберігання
фіскальних звітних чеків в КОРО Позивачем.

3. Застосування при здійсненні
розрахункових операцій опломбованого з порушенням встановленого порядку
реєстратора розрахункових операцій, а саме: на передньому боці реєстратора
розрахункових операцій Dateks МР - 50 заводський номер НОМЕР_11 наклеєна тільки
нижня частина пломби НОМЕР_10, верхня частина вказаної пломби відклеєна.

Зазначеним порушено п.4 ст.3 Закону
№265, згідно якого суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій
та незмінність його конструкції та програмного забезпечення.

Відповідно до п.2 ст.17 Закону №265
за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції
у  розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян - у разі застосування при здійсненні розрахункових
операцій опломбованого з порушенням встановленого порядку реєстратора
розрахункових операцій.

В даному випадку розмір штрафної
санкції складає 17 грн. х 20 = 340 грн.

Як вбачається з вищенаведеного
письмового пояснення бармена ОСОБА_4., наданого під час перевірки:

«Застосування при здійсненні
розрахункових операцій опломбованого з порушенням встановленого порядку РРО
„Датекс МП-50”, я можу пояснити тим, що верхня частина пломби НОМЕР_10
відклеєна та досталась мені в такому вигляді від хазяйки, про що неодноразово
її попереджала.»

Належних та достатніх доказів, що
спростовують зазначений факт порушення, підтверджений письмовим поясненням
бармена ОСОБА_4., Позивачем суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд
доходить висновку про доведеність вищевказаного факту застосування Позивачем
при здійсненні розрахункових операцій опломбованого з порушенням встановленого
порядку реєстратора розрахункових операцій.

Згідно ч.1 ст.216 Господарського
кодексу України від 16.01.03р., який набрав чинності з 01.01.04р.:

“Учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на
підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.217
даного Кодексу:

1. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові наслідки.

2. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських
санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські
санкції.

3. Крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій,
до суб'єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської
діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.

4. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку
за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські
санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого
самоврядування.”

Згідно ст.238 Господарського кодексу
України:

“За
порушення  встановлених  законодавчими
актами  правил здійснення
господарської діяльності  до  суб'єктів
господарювання можуть  бути  застосовані
уповноваженими органами державної влади або органами місцевого
самоврядування адміністративно-господарські санкції,   тобто заходи організаційно-правового або
майнового характеру, спрямовані  на  припинення
правопорушення   суб'єкта
господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських
санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими
законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені
виключно законами.”

Згідно ст.239 даного Кодексу:

“Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку,
встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання  такі адміністративно-господарські санкції:

·          вилучення
прибутку (доходу);

·          адміністративно-господарський
штраф;

·          стягнення
зборів (обов'язкових платежів);

·          зупинення
операцій за рахунками суб'єктів господарювання;

·          застосування
антидемпінгових заходів;

·          припинення
експортно-імпортних операцій;

·          застосування
індивідуального режиму ліцензування;

·          зупинення
дії ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання певних видів
господарської діяльності;

·          анулювання
ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання окремих видів
господарської діяльності;

·          обмеження
або зупинення діяльності суб'єкта господарювання;

·          скасування   державної
реєстрації  та  ліквідація
суб'єкта господарювання;

·          інші
адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими
законами.»

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.241
вищевказаного Кодексу:

“Адміністративно-господарський
штраф - це грошова сума,  що
сплачується  суб'єктом  господарювання  до
відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених  правил
здійснення  господарської
діяльності.

Перелік   порушень,
за  які  з
суб'єкта  господарювання
стягується штраф,  розмір і порядок  його  стягнення  визначаються законами,  що
регулюють  податкові  та
інші  відносини,  в  яких
допущено правопорушення.”

Штрафні санкції за порушення норм
Закону №265 за своєю правовою природою є вищевказаними
адміністративно-господарськими санкціями.

Згідно ст.250 Господарського
кодексу України:

“Адміністративно-господарські
санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом  шести
місяців  з дня  виявлення
порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим
суб'єктом встановлених законодавчими
актами  правил здійснення
господарської діяльності,  крім
випадків,  передбачених законом.”

Як вбачається з акту перевірки,
перше порушення Позивачем чинного законодавства
скоєне ІНФОРМАЦІЯ_23р., а спірне рішення винесено Відповідачем
ІНФОРМАЦІЯ_1р., тобто Відповідачем не порушено вищевказані вимоги ст.250
Господарського кодексу України.

З урахуванням викладеного, суд
доходить висновку, що Відповідачем доведено викладені в акті перевірки факт
незабезпечення зберігання фіскальних звітних чеків в КОРО Позивачем та факт
застосування Позивачем при здійсненні розрахункових операцій опломбованого з
порушенням встановленого порядку реєстратора розрахункових операцій, проте
Відповідачем не доведено викладений в акті перевірки факт невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення розрахунків коштів сумі коштів, яка
зазначена в денному звіті РРО, на суму 85,35 грн., а тому спірне рішення ДПІ у
м. Чернігові НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1р. підлягає скасуванню в частині
застосування до СПД ОСОБА_1 штрафних санкцій в розмірі 426 грн. 75 коп.

В решті позову має бути відмовлено.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України:

“Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень,  суд присуджує
всі  здійснені  нею документально підтверджені судові  витрати з Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був  орган
місцевого  самоврядування,  його
посадова чи службова особа).

Якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем,  присуджуються йому відповідно до задоволених
вимог, а відповідачу -відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.”

Враховуючи, що по даній справі задоволено
вимоги Позивача про скасування оскаржуваних рішень на 39%, Позивачу має бути
відшкодовано понесені судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 3,40
грн. х 0,39 = 1 грн. 33 коп.

Керуючись ст.ст.71, 94, 158-163,
п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О
В И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Державної
податкової інспекції  у м. Чернігові  НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1р. в частині
застосування до Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_12) штрафних санкцій в розмірі 426 грн. 75 коп.

3. В решті позову відмовити.

4. Відшкодувати з Державного
бюджету (р/р0002 УДК в Чернігівській області, МФО 853592, код
22825965) на користь Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_12)
понесені судові витрати в розмірі 1 грн. 33  коп.

Виконавчий лист видати після
набрання постановою законної сили в разі надходження заяви особи, на користь
якої ухвалено судове рішення.

5. Дана Постанова може бути
оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному
порядку. Про апеляційне оскарження рішення
суду  першої  інстанції спочатку  подається
заява.  Обґрунтування  мотивів
оскарження  і вимоги до суду
апеляційної інстанції  викладаються  в
апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до адміністративного суду
апеляційної  інстанції  через суд
першої  інстанції,  який
ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно  надсилається  особою,
яка  її подає, до суду апеляційної
інстанції. Заява  про  апеляційне
оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення,  а в
разі   складення   постанови
у  повному  обсязі
відповідно  до статті 160 цього
Кодексу -  з  дня
складення  в  повному
обсязі. Апеляційна  скарга  на
постанову  суду першої інстанції
подається протягом  двадцяти  днів
після  подання  заяви
про   апеляційне оскарження.
Апеляційна   скарга  може
бути  подана  без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

6. Дана Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження,  встановленого цим
Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву
про  апеляційне  оскарження,
але апеляційна  скарга  не
була  подана  у
строк,  встановлений  цим Кодексом,
постанова або  ухвала  суду
першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього
строку. У  разі  подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його  не  скасовано,
набирає  законної  сили
після   закінчення апеляційного
розгляду справи.

7. Дана Постанова після набрання
законної сили,  є обов'язковою для
осіб,  які беруть  участь
у  справі,  для
їхніх правонаступників,  а також
для всіх органів,  підприємств, установ
та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України. Обставини,
які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,
в  одній  адміністративній   справі не можуть оспорюватися в іншій
судовій справі за участю тих самих сторін.

Постанова виготовлена в повному
обсязі та підписана 03.08.07р.

Суддя
І.В. Кушнір