ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
01.03.07                                                                                           Справа  № 5/3252-13/370А
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Процик Т.С.

Галушко Н.А.

розглянув апеляційну скаргу Луцької об”єднаної державної податкової інспекції, м.Луцьк

на постанову Господарського суду Волинської області від 07.11.2006р.

у справі № 2/28-2А

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Фотаком”, м.Луцьк

до Луцької об”єднаної державної податкової інспекції, м.Луцьк

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 11.11.2005р. № /0, від 19.12.2005р. № /1-39823-10, від 13.01.2006р. № /2-259-201, від 16.03.2006р. № /3-5064/10/23-1 в частині донарахування податкового зобов”язання по податку на прибуток в сумі 74589 грн., з яких 59569 грн. основний платіж по податку на прибуток та 15020 грн. –штрафна санкція

За участю представників сторін:

від позивача: Пироганич Ю.Б. - представник.

від відповідача: Шевчук В.В. –головний державний податковий інспектор.

Особам, які беруть участь у справі, права і обов’язки, передбачені ст.ст.49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України, роз’яснено. Заяв про відвід суддів не поступало.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Волинської області від 07.11.2006р. у справі № 2/28-2А задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Фотаком”, м.Луцьк до Луцької об”єднаної державної податкової інспекції, м.Луцьк та визнано нечинними податкові повідомлення-рішення від 11.11.2005р. № /0, від 19.12.2005р. № /1-39823-10, від 13.01.2006р. № /2-259-201, від 16.03.2006р. № /3-5064/10/23-1 в частині донарахування податкового зобов”язання по податку на прибуток в сумі 74589 грн., з яких 59569 грн. - основний платіж, 15020 грн. –штрафна санкція.

Постанова місцевого господарського суду мотивована тим, що позивачем відповідно до приписів Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” правильно віднесенно цифрову телефонну комутаційну систему SI 2000 до 2 групи основних фондів та правомірно проведено амортизаційні відрахування за нормою для основних фондів 2 групи в розмірі 6,25%.

Скаржник, відповідач у справі, з постановою місцевого господарського суду не погоджується, подав апеляційну скаргу, просить постанову суду скасувати, у задоволенні позову відмовити, з підстав, наведених в апеляційній скарзі. Зокрема відповідач покликається на порушення судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач у запереченні на апеляційну скаргу та представники позивача в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечили, просили постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, доводи позивача, наведені в запереченні на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що постанову місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з акту Луцької об'єднаної державної податкової інспекції № 01140 від 04.11.2005р. "Про результати комплексної планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТзОВ "Фотаком" за період з 01.01.2004р. по 30.06.2005р., позивачем до групи 1 основних фондів включено лінійно-кабельні споруди, а вартість автоматичної телефонної станції SI 2000 включено до групи 2 основних фондів. Відповідач вважає, що позивач у даному випадку помилково нарахував амортизаційні відрахування по основних фондах 2 групи із застосуванням норм амортизації 6,25% балансової вартості групи на початок звітного періоду, так як зазначені фонди відповідно до пп.8.2.2 п.8.2 ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та на підставі Державного класифікатора України "Класифікація основних фондів", затвердженого Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 19.08.1997р. № 507, підлягають віднесенню до 1 групи основних фондів із застосуванням норм амортизації 1,25%. До переліку основних фондів 2 групи безпідставно віднесено вартість автоматичної телефонної станції, оскільки технічні особливості цифрової телефонної комунікаційної системи SI 2000 дозволяють експлуатацію такої системи лише у комплексі із станційними та лінійно-кабельними спорудами, обладнання цифрової телефонної комунікаційної системи SI 2000 відноситься до основних фондів групи 1 із такими станційними кабельними спорудами (а.с.13,14).

За наслідками перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.11.2005р. № /0, яким визначено позивачу суму податкового зобов'язання по податку на прибуток в розмірі 76102,50 грн., з яких 60578 грн. основного платежу та 15524,50 грн. штрафних санкцій. За наслідками адміністративного оскарження останнього складено податкові повідомлення-рішення від 19.12.2005р. № /1-39823-10, від 13.01.2006р. № /2-259-201, від 16.03.2006р. № /3-5064/10/23-1, якими суми визначених зобов'язань первинним податковим повідомленням-рішенням залишені без змін. Позивач оспорює вказані податкові повідомлення-рішення в частині визначення податкового зобов”язання по податку на прибуток в сумі 74589 грн., з яких 59569 грн. - основний платіж, 15020 грн. –штрафна санкція.

Частиною 3 ст.1 Закону України "Про систему оподаткування" передбачено, що ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів щодо оподаткування.

Згідно з актом перевірки, актом державної приймальної комісії від 28.09.1999р. про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта Товариством з обмеженою відповідальністю «Фотаком»введено в дію цифрову телефонну комунікаційну систему SI 2000 на 1000 номерів в м.Луцьку по вул.Карбишева 2а на розширення АТС, яка була введена в експлуатацію закінченого об'єкту. Кабельні споруди товариством включено до групи 1 основних фондів, а вартість автоматичної станції SI 2000 включено до групи 2 основних фондів.

При цьому в акті зазначено, що розподіл основних фондів на групи здійснюється відповідно до Державного класифікатора України ДК 013-97 „Класифікації основних фондів”, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 19.08.1997р. № 507, за кодом 130201, до якого включено „Лінії та вузли зв'язку”, а за кодом 130202 - „Станції та системи телефонів”.

Відповідно до пп.8.2.2 п.8.2 ст.8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” основні фонди підлягають розподілу за такими групами:

- група 1 - будівлі, споруди, їх структурні компоненти та передавальні пристрої, в тому числі жилі ' будинки та їх частини (квартири і місця загального користування), вартість капітального поліпшення землі;

- група 2 - автомобільний транспорт та вузли (запасні частини) до нього; меблі; побутові електронні, оптичні, електромеханічні прилади та інструменти, інше конторське (офісне) обладнання, устаткування та приладдя до них;

- група 3 - будь-які інші основні фонди, не включені до груп 1, 2 і 4;

- група 4 - електронно-обчислювальні машини, інші машини для автоматичного оброблення інформації, пов'язані з ними засоби зчитування або друку інформації, інші інформаційні системи, і комп'ютерні програми, телефони (у тому числі стільникові), мікрофони і рації, вартість яких перевищує вартість малоцінних товарів (предметів).

В матеріалах справи містяться відповіді фахівців Державної податкової служби України щодо віднесення вище зазначеної цифрової телефонної комунікаційної системи SI 2000 до групи основних фондів.

Згідно з листом ДПА України „Щодо визначення груп основних фондів” від 22.03.2003р. № 3038/6/15-2116, обладнання цифрової телефонної комутаційної системи SI 2000 відповідно до вимог пп.8.2.2 п.8.2 ст.8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” з врахуванням Перехідних положень цього Закону „за своїми технічними характеристиками відноситься до основних фондів другої групи” (т.1 а.с.31).

Проте у листі ДПА України „Щодо визначення груп основних фондів” від 19.08.2003р. № 12998/7/15/1117 зазначено, що „класифікація основних фондів здійснюється відповідно до Державного класифікатора України „Класифікації основних фондів ДК 013-97”, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 19.08.1997р. № 507 „Щодо затвердження державного класифікатора України Класифікація основних фондів”, і є складовою частиною державної системи класифікації та кодування техніко-економічної інформації.

Відповідно до пп.5.1.3 п.5.1 П(С)БО 7 та Класифікатора для цілей бухгалтерського обліку основні засоби розподіляються на групи, зокрема, група 1 - будинки, споруди та передавальні пристрої.

Кодом 130202 „Станції та системи телефонні” Класифікатора визначено, що передавальні пристрої відносяться до групи 1 основних фондів.

Таким чином, цифрова автоматична телефонна станція SI 2000 та лінійна магістраль, введені в експлуатацію позивачем, відносяться до групи 1 основних фондів і підлягають амортизації відповідно до Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” (т.1 а.с.35).

Згідно з наданим додатковим роз'ясненням ДПА України від 30.05.2006р. № 10569/7/15-1117 обладнання цифрової телефонної комутаційної системи SI 2000 відповідно до кодів вищевказаного Державного класифікатора України ДК 013-97 та „зважаючи на технічні особливості цифрової телефонної комутаційної системи SI 2000, які дозволяють експлуатацію такої системи лише у комплексі із станційними та лінійно-кабельними спорудами, обладнання цифрової телефонної комутаційної системи SI 2000 відноситься до основних фондів 1 групи із такими станційними та кабельними спорудами”.

Аналізуючи наведене, зі сторони податкового органу існує неоднозначне тлумачення питань в зв'язку віднесенням до групи основних фондів цифрової телефонної комунікаційної системи SI 2000. Крім того, в листах-роз'ясненнях міститься посилання на Класифікатор.

Нормою п.21.5 ст.21 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” встановлено, що обов'язковими до виконання платником податку є тільки акти центрального податкового органу, видані у випадках, прямо передбачених цим Законом, та зареєстровані Міністерством юстиції України,

Оскільки Державний класифікатор України „Класифікація основних фондів” від 19.08.1997р. № 507 прийнятий не на виконання законів у сфері оподаткування, затверджений наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації, в Міністерстві юстиції не зареєстрований, тобто не носять обов'язкового характеру, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що його норми до спірних правовідносин застосовуватися не можуть.

Можливість віднесення цифрової телефонної комунікаційної системи SI 2000 до 2 або 4 групи основних фондів, з врахуванням технічних, функціональних характеристик і призначення даного обладнання стверджується копією експертного висновку, наданого фахівцями НТК статистичних досліджень Держкомстату України від 22.02.2006р. № 24-03/27 та копією листа Державного департаменту з питань зв'язку та інформації (Держзв'язку) від 24.02.2006р. № 1053/11-Ю. (а.с.50-51).

Відповідно до ст.71 КАС України відповідачем не надано доказів належності майна позивача до будівель або споруд, житлових будинків, квартир або місць загального користування, структурних компонентів та передавальних пристроїв будівель або споруд.

Обладнання, згідно з матеріалами справи, відповідає визначенню інформаційної системи, тобто є нерухомим майном або його частиною, тому апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність віднесення відповідачем зазначеного майна до 1 групи основних фондів.

Законом України „Про внесення змін до Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств” від 01.07.2004р. № 1957-ІV передбачено, що норми амортизаційних відрахувань, зазначені у статті 8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” для основних фондів груп 1, 2 і 3 застосовуються щодо витрат, понесених (нарахованих) платником податку після 1 січня 2004 року у зв'язку з придбанням або спорудженням нових основних фондів груп 1, 2 і 3, а також витрат на поліпшення таких нових основних фондів.

Амортизація витрат, понесених (нарахованих) платником податку у зв'язку з придбанням, спорудженням та поліпшенням основних фондів груп 1, 2 і 3 до 1 січня 2004 року, здійснюється за нормами амортизації, що діяли до 1 січня 2004 року. При цьому для цілей податкового обліку платники податку зобов'язані вести окремий облік витрат, понесених у зв'язку з придбанням, спорудженням та/або поліпшенням основних фондів, що здійснюються після 1 січня 2004 року.

Таким чином, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про правильність віднесення позивачем цифрової телефонної комутаційної системи SI 2000 до 2 групи основних фондів, та правомірність проведення ним амортизаційних відрахувань за нормою для основних фондів 2 групи в розмірі 6,25%.

Дана обставина підтверджується також Висновком № 0329 судово-бухгалтерської експертизи по справі № 2/28-2А, складеним 10.10.2006р. Волинським відділенням Львівського науково-дослідного Інституту судових експертиз , в якому зазначено, що за результатами проведеного дослідження по операціях з нарахування ТзОВ «Фотаком»за період з 01.01.2004р. по 30.06.2005р. амортизаційних відрахувань за нормою для основних фондів 2 групи в розмірі 6,25% невідповідностей вимогам нормативно-законодавчих актів, що регламентують порядок нарахування амортизації, не встановлено.

При цьому, суд, оцінюючи висновок експертизи на рівні з іншими доказами, врахував приписи п.5 ст.82 КАС України, згідно з яким висновок експерта для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі, та п.п.1,2 ст.86 КАС України, відповідно до яких суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні; ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог і задоволив позов.

Доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано.

Оскаржувана постанова місцевого господарського суду є такою, що прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у відповідності до фактичних обставин та матеріалів справи. Відтак, підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, -

Львівський апеляційний господарський суд УХВАЛИВ:

Постанову Господарського суду Волинської області від 07.11.2006р. у справі № 2/28-2А залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.212 КАС України.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                                      Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                          Процик Т.С.

Суддя                                                                                          Галушко Н.А.