ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 7-38-36, факс 7-44-62
П О С Т А Н О В А

"17" квітня 2007 р.                                        Справа
№ (11/323)-3/62а

« 17 »    квітня
2007 року
справа № ( 11/323 ) -3/62а

09 год. 30 хв.

За позовом  Суб”єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 м.Чернігів, АДРЕСА_1

до    Державної податкової інспекції у місті
Чернігові м.Чернігів, вул.Кирпоноса, 28

про  визнання частково недійсним податкового
повідомлення-рішення

Суддя               В. М. Репех

За участю секретаря судового засідання   Карнабеда Т. О.

Представники
сторін :

від позивача:ОСОБА_2
-представник СПД ОСОБА_1, довіреність №НОМЕР_1.

від відповідача: Кузьменко
Г. П. -заступник начальника юридичного відділу ДПІ у м.Чернігові, довіреність №
1175/9/10-010 від 22.02.2007р.

Фесенко О. В. -начальник відділу
контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у
м.Чернігові, довіреність № 725/9/10-010 від 06.02.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач
заявив позов  про визнання частково
недійсним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у
місті Чернігові від 22.07.2004р. №
НОМЕР_2, яким Суб”єкту підприємницької діяльності -фізичній особі
ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання
по податку з доходів фізичних осіб в сумі 1554348,60 грн.

СПД ОСОБА_1 свої вимоги мотивує
невідповідністю оспорюваного акту інспекції вимогам податкового законодавства,
а саме тим, що відповідачем безпідставно
донараховано 1553999,51 грн. податку з доходів фізичних осіб.

Відповідач
позовних вимог не визнає, посилаючись на обґрунтованість прийнятого рішення і
відповідність його чинному законодавству.

Суд,  вислухавши пояснення представників сторін,
з'ясувавши обставини та докази по справі, встановив наступне:

Працівниками ДПІ у м.Чернігові була
проведена комплексна документальна перевірка дотримання вимог податкового та
валютного законодавства України СПД -фізичною особою ОСОБА_1 за період з
01.07.2001р. по 31.12.2003р. з врахуванням вимог п.3 „В” Указу Президента
України від 23.07.1998р. № 817/98 „Про деякі заходи з дерегулювання
підприємницької діяльності”.

В результаті проведеної перевірки,
про що і було складено акт № НОМЕР_3  від
19.07.2004р.,  були  встановлені порушення п.7.1 ст.7, ст.13 та
п.19.1 ст.19 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. № 13-92 „Про
прибутковий податок з громадян”, зі змінами та доповненнями, а саме: заниження
СПД ОСОБА_1 у 2002 році суми оподатковуваного чистого доходу на 1554877,80
грн., яке виникло внаслідок не включення ним доходу по операціях з погашення
простих векселів до складу сукупного річного оподатковуваного доходу.

На підставі акту перевірки
податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення №  НОМЕР_2 від 22.07.2004р., яким позивачу
визначено податкове зобов'язання  з
податку з доходів фізичних осіб в сумі 1554877,80 грн. основного платежу,
штрафні санкції не застосовувались.

Не погоджуючись з цим податковим
повідомленням-рішенням позивач, звернувшись з позовною заявою, просить визнати
його частково недійсним в сумі 1554348,60 грн.

Так, як вбачається з матеріалів
справи, протягом перевіряємого періоду
СПД ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування обліку та
звітності за умови сплати єдиного податку.

В акті перевірки зазначено, що
перевіркою даних про рух коштів по розрахунковому рахунку № НОМЕР_4 АБ
„Приватінвест” та по розрахунковому рахунку № НОМЕР_5 ЧФ КБ „Приватбанк”, які
належать СПД ОСОБА_1, встановлено, що на р/р № НОМЕР_4 АБ „Приватінвест” у
листопаді та грудні 2002 року надійшли грошові кошти на загальну суму
2187918,00 грн. та на р/р  НОМЕР_5 ЧФ КБ
„Приватбанк” у червні -листопаді 2002 року надійшли грошові кошти на загальну
суму 1707871,18 грн., як оплата за векселі, емітовані ТДВ „ПСК” та ТДВ СК „Союзспецстрах”.

Відповідно до актів пред”явлення
векселів, перелік яких наведено в додатку до акту перевірки, СПД ОСОБА_1
передав до сплати, а „Приватбанк” відповідно до договорів про оплату особовим
платником № НОМЕР_6  та № НОМЕР_7  прийняв векселі для оплати на розрахункові
рахунки СПД ОСОБА_1  № НОМЕР_4 в АБ
„Приватінвест” в сумі 2187918,00 грн. та № НОМЕР_5 в ЧФ КБ „Приватбанк” в сумі
397890,00 грн.

Згідно вищевказаних договорів,
клієнти в особі ТДВ СК „Союзспецстрах” та ТДВ „ПСК” доручають, а „Приватбанк”
приймає на себе оплату векселів. Оплата здійснюється законному векселедержателю
в момент їх пред”явлення одразу з настанням строку платежу.

Відповідно до актів пред”явлення
векселів до оплати, СПД ОСОБА_1 передав до сплати, а АКБ „Правекс-банк” згідно
договорів „Про доміціляцію векселів” № НОМЕР_8
від 16.05.2001р. та НОМЕР_9  від
18.03.2002р. прийняв векселі для оплати на розрахунковий рахунок СПД ОСОБА_1 №
НОМЕР_5 в ЧФ КБ „Приватбанк” в сумі 661060,00 грн.

Векселедавці в особі ТДВ СК
„Союзспецстрах” та ТДВ „ПСК”, відповідно до вищевказаних договорів, поручають,
а АКБ „Правекс-банк” приймає на себе погашення випущених векселедавцем веселів.
Оплата здійснюється законному векселедержателю в момент їх пред”явлення одразу
з настанням строку платежу.

Також в ході перевірки даних про
рух коштів по розрахунковому рахунку СПД ОСОБА_1 встановлено, що на
розрахунковий рахунок № НОМЕР_5 ЧФ КБ „Приватбанк” у червні -вересні 2002 року
надійшли грошові кошти в сумі 648921,18 грн. із зазначенням платежу „Погашення безумовного
грошового зобов”язання по акту від ....” та назвою платника ТДВ „ПСК”.

Отже, на розрахункові рахунки
ОСОБА_1 надійшли грошові кошти від:

-          АКБ „Правекс-банк” в сумі 661060,00
грн.;

-          АКБ „Приватбанк” в сумі 2585808,00
грн.;

-
ТДВ „ПСК” в сумі 648921,18
грн.

Таким чином,  на розрахункові рахунки ОСОБА_1 № НОМЕР_4,
відкритий в АБ „Приватінвест” та № НОМЕР_5, що відкритий в ЧФ КБ „Приватбанк” у
період червень -грудень 2002 року надійшли грошові кошти на загальну суму 3895789,18
грн., як оплата за векселі, емітовані ТДВ „ПСК” та ТДВ СК „Союзспецстрах”, в
тому числі:

2 квартал 2002р. -131000,00 грн.;

3 квартал  2002р. -1293981,18 грн.;

4 квартал  2002р. -2470808,00 грн.

Відповідно до ст.21 Закону України
„Про цінні папери і фондову біржу” порядок випуску та обігу векселів в Україні
визначається Кабінетом Міністрів України ( чинній на час . Пунктом 1 розділу II
Правил виготовлення і використання вексельних бланків, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 10.09.1992р. № 528
та частиною 5 статті 24 Закону України „Про підприємства в Україні”
передбачено, що векселі можуть видаватися лише для оплати за поставлену
продукцію, виконані роботи, надані послуги.

Перевіркою бланків векселів
встановлено, що векселедержателями даних векселів були ТОВ ФК „Асаром -Дніпро”;
ЗАТ СК „Аура” ( м.Дніпропетровськ ); ВАТ „Українська перестрахувальна компанія”
( м.Львів ). Індосамент на зворотній стороні векселів вчинено на користь вищевказаних
фірм.

На підставі даних про зустрічні
перевірки встановлено, що між векселедержателями, емітентами та СПД ОСОБА_1
вексельних розрахунків не проводилось.

Враховуючи вищевикладене, векселі
емітовані ТДВ „ПСК” та ТДВ СК „Союзспецстрах” не виступали як оплата за
фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги ОСОБА_1, отримання
коштів на розрахунковий рахунок внаслідок погашення простого векселя протягом
2002 року відноситься до виду діяльності, який підлягає ліцензуванню і не є
результатом діяльності, яка була вказана у свідоцтві про сплату єдиного податку
СПД.

Законом України „Про оподаткування
прибутку підприємств” від 22.05.1997р. № 283/97-ВР передбачено, що товари -це
матеріальні та нематеріальні  активи,  а  також цінні
папери  та  деривативи,
що  використовуються  у
будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення (
п.1.6 ст.1 ).

Статтею 13 Декрету Кабінету Міністрів
України від 26.12.1992р. № 13-92 „Про прибутковий податок з громадян”, зі
змінами та доповненнями, передбачено, зокрема, при  здійсненні операцій з купівлі-продажу
корпоративних прав та визначених законом цінних паперів, оподатковуваним
доходом громадянина,  у  тому
числі  зареєстрованого  як
суб'єкт підприємницької діяльності, вважається прибуток, тобто різниця
між доходом,  отриманим від продажу таких
корпоративних прав та цінних паперів
протягом  звітного року,  та документально підтвердженими
витратами  на  їх
придбання,  понесеними  громадянином
протягом звітного  року  або
попередніх  звітному років.  Облік фінансових результатів  операцій
з  купівлі-продажу  корпоративних
прав  та цінних  паперів
ведеться  у  порядку,
встановленому  пунктом 7.6 статті
7 Закону України "Про оподаткування
прибутку  підприємств".  Прибуток,
отриманий  громадянином  від операцій з купівлі-продажу корпоративних
прав та цінних  паперів,  обчислений за   результатами   звітного
року,  включається  до
складу  його сукупного  річного
оподатковуваного доходу.

Тому, з огляду на викладене, дохід
СПД ОСОБА_1 в сумі 3895789,18 грн.

по операціях з погашення простих
векселів повинен включатися до складу його сукупного річного оподатковуваного
доходу і підлягає оподаткуванню прибутковим податком згідно вимог Декрету Кабінету
Міністрів України від 26.12.1992р. № 13-92 „Про прибутковий податок з
громадян”.

Договір про надання агентських (
посередницьких ) послуг від 01 червня 2002 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 при проведенні перевірки до органів ДПС не
надавався ( в акті перевірки відсутнє посилання на даний договір ), що також
підтверджується і іншими доказами, а саме: протоколом допиту ОСОБА_3 від
07.09.2004р., поясненнями позивача від 15.04.2004р., нотаріально засвідченою
заявою ОСОБА_3 від 08.12.2004р. Згідно пояснень позивача, наданих 15 квітня
2004 року, його доходи в 2002 році склали 2358,18 грн., які одержані від
надання транспортних послуг. Ніяких документів, які б підтверджували доходи та
витрати позивача, крім книги обліку доходів і витрат, немає.

Частиною 5 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що висновки і
мотиви, з яких скасовані рішення, є обов”язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при розгляді справи.

Згідно зауважень Вищого адміністративного
суду України, викладених в  ухвалі суду
від 14.12.2006р. по даній справі, а також в зв”язку з суперечністю наданих
сторонами доказів, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору,
судом була витребувана кримінальна справа № 901/0530, порушена за фактом
підроблення документів, що знаходиться в провадженні СВ ЧМВ УМВС України в
Чернігівській області.

В постанові слідчого СВ ЧМВ УМВС
України в Чернігівській області про зупинення досудового слідства від
20.07.2006р. вказано, що згідно висновку № 26 судово-почеркознавчої експертизи
від 28.11.2005р. підпис від імені ОСОБА_3 в договорі надання агентських (
посередницьких ) послуг від 01.06.2002 року укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
виконано не ОСОБА_3.

З висновку № 26 судово-почеркознавчої
експертизи за матеріалами кримінальної справи № 901/0530 складеного 28 січня
2005 року ( том 3 стр.248 ) вбачається,
що підпис від імені ОСОБА_3 в графі „Доверитель” в договорі надання
агентських ( посередницьких ) послуг від 01.06.2002 року, який наданий на
експертизу до Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту
судових експертиз МЮ України від СВ ОВС ПМ ДПА в Чернігівській області,
виконано не ОСОБА_3 , не ОСОБА_1, а іншою особою.

Тобто, договір про надання агентських
( посередницьких ) послуг від 01.06.2002 року ОСОБА_3  не укладався.

Отже, виходячи з вищезазначеного,
податковим органом правомірно визначено суму податкового зобов”язання з податку
з доходів фізичних осіб, оскільки позивач не включив до складу свого сукупного
річного оподатковуваного доходу по операціям з погашення простих векселів дохід
в сумі 3895789,18 грн.

При таких обставинах, враховуючи
вищезазначене, доводи позивача є неправомірними, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись  ст.ст. 69, 70, 71, 72, 86, 158, 160-163, 167,
186, 254, 255, пунктом 6 розділу VII
Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Відповідно до статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява  про  апеляційне
оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення,  а в
разі   складення   постанови
у  повному  обсязі
відповідно  до статті 160 цього
Кодексу -  з  дня
складення  в  повному
обсязі. Апеляційна  скарга  на
постанову  суду першої інстанції
подається протягом  двадцяти  днів
після  подання  заяви
про   апеляційне оскарження.

Згідно статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження,  встановленого цим
Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано  заяву
про  апеляційне  оскарження,
але апеляційна  скарга  не
була  подана  у
строк,  встановлений  цим Кодексом,
постанова  суду  першої
інстанції  набирає законної сили
після закінчення цього строку.

У
разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його
не  скасовано,  набирає
законної  сили   після
закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду,  яка набрала законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть
участь  у  справі,
для  їхніх правонаступників,  а також для всіх органів,  підприємств, установ та організацій,
посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій
території України.

Обставини,  які
були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,
в  одній  адміністративній   справі
не   можуть оспорюватися в іншій
судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя
В. М. Репех

Повний
текст постанови підписаний