ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 36/459-35/79
18.06.07 р.

За позовом    Київської міської ради

до                    Малого приватного підприємства „Продуктсервіс Купава”

про                 звільнення земельної ділянки

Суддя  М.Є. Літвінова

Представники:

Від позивача    Авдієнко С.В. –предст. за довір. № 225-КР-667 від 24.05.2007р.

Від відповідача  Біленко С.Б. –предст. за довір. №б/н від 18.09.2006р.,

Сенін О.М. –предст. за довір. №б/н від 21.12.2006р.

Рішення прийняте 18.06.2007, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв‘язку з оголошеними в судовому засіданні перервами з 05.06.2007р. по 12.06.2007р. та з 12.06.2007р. по 18.06.2007р.

В судовому засіданні  18.06.2007 року, за згодою сторін,  на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Київської міської ради до Малого приватного підприємства „Продуктсервіс Купава” про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 230 кв.м, яка розташована по проспекту Броварському (біля м. Дарниця) в Дніпровському районі м. Києва та приведення її у придатний стан.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 36/459 від 31.10.2005р. позов Київської міської ради було задоволено повністю: зобов’язано Мале приватне підприємство „Продуктсервіс Купава” в семиденний термін з дня набрання даним рішенням законної сили звільнити земельну ділянку розміром 230 кв. м, розташовану по проспекту Броварському (біля м. Дарниця) в Дніпровському районі м. Києва та привести її у придатний для використання стан; стягнуто з відповідача –Малого приватного підприємства „Продуктсервіс Купава” на користь позивача –Київської міської ради 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2006р. рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2005р. у справі № 36/459 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України у справі № 36/459 від 18.01.2007р. касаційну скаргу Малого приватного підприємства „Продукт сервіс Купава” задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2005р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2006р. у справі № 36/459 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

За резолюцією заступника Голови Господарського суду м. Києва від 23.01.2007р. справу № 36/459 передано на новий розгляд судді М.Є. Літвіновій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2007р. справу № 36/459 прийнято до провадження суддею М.Є. Літвіновою, присвоєно  їй номер 36/459-35/79 та призначено розгляд справи на 27.02.2007р.

Розгляд справи, призначений на 27.02.2007р., не відбувся у зв’язку із направленням справи за запитом до Вищого господарського суду України для передачі до Верховного Суду України.

Ухвалою Верховного Суду України від 15.03.2007р. відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 18.01.2007р. у справі № 36/459.

12.04.2007р. супровідним листом зазначену справу повернуто до Господарського суду міста Києва.

За резолюцією В.о Голови Господарського суду міста Києва від 17.04.2007р. справу передано судді М.Є. Літвіновій.

Ухвалою № 36/459-35/79 від 23.04.2007р. розгляд справи було призначено на 05.06.2007р.

У судовому засіданні 05.06.2007р. представник позивача надав суду документи до матеріалів справи для ознайомлення.

У судовому засіданні 05.06.2007р. представник позивача підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити  в задоволенні останніх в повному обсязі.

В судовому засіданні 05.06.2007р. було оголошено перерву до 12.06.2007р.

В судовому засіданні 12.06.2007р. було оголошено перерву до 18.06.207р.

Відповідно до ч. 1 ст. 111№І Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов’язковими для суду першої інстанції під час судового розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників  сторін,  Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2004 року Головним управлінням земельних ресурсів було здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства Малим приватним підприємством „Продуктсервіс Купава” (надалі відповідач).

В результаті проведеної перевірки було встановлено, що в Дніпровському районі м. Києва по проспекту Броварському (біля метро Дарниця) відповідачем розташовано на земельній ділянці площею 230 кв.м два продуктових павільйони та торгівельна палатка, без документів, що посвідчують право отримання земельної ділянки у власність або надання у користування.

Відповідач не набувши у встановленому Земельним кодексом України порядку права власності або права користування земельною ділянкою в Дніпровському районі м. Києва по проспекту Броварському (біля метро Дарниця) безпідставно та неправомірно користується вказаною земельною ділянкою.

Враховуючи вищевикладене, Київська міська Рада (надалі позивач) звернулась до суду з позовом до Малого приватного підприємства „Продуктсервіс Купава” про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан.

Рішенням Господарського суду міста Києва  від 31.10.2005р. у справі №36/459 позов Київської міської ради до Малого приватного підприємства „Продуктсервіс Купава” задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2006р. рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2005р. у справі №36/459 залишено без змін.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою Київського апеляційного господарського суду відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.01.2007р. у справі №36/459 касаційну скаргу Малого приватного підприємства „Продуктсервіс Купава” задоволено.

Рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2005р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2006р. у справі №36/459 скасовано.

Справу направлено на  новий  розгляд до Господарського суду м. Києва.

Позивачем були надані суду письмові пояснення з урахуванням мотивів викладених в постанові Вищого господарського суду України від 18.01.2007р. у справі №36/459, в яких останній зазначив наступне.

Київська міська рада не приймала відповідного рішення щодо звільнення самовільно зайнятої спірної земельної ділянки. Натомість позивач звернув увагу суду на те, що Мале приватне підприємство «Продуктсервіс Купава»зверталось до Київської міської ради з клопотанням від 06.10.05. №К-5453 про надання в орендне користування земельної ділянки для обслуговування існуючого павільйону –магазину площею 0,022 га за адресою м. Київ, просп. Броварський (біля виходу зі ст. м. «Дарниця»). Заступником Київського міського голови –секретарем Київради повідомленням від 06.12.06 відмовлено замовнику в згоді на розроблення проекту відведення у зв’язку з необхідністю комплексної забудови території (Додатки 1,2,3,4).

Отже, МПП «Продуктсервіс Купава»використовує дану земельну ділянку без належних документів, які посвідчують право на земельну ділянку, що призводить до порушення земельного законодавства.

Крім того, позивач зазначив, що обґрунтування правомірності знаходження МПП «Продуктсервіс Купава»на спірній земельній ділянці, договором на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 29.06.1998, укладеного між відповідачем та Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва суперечить фактичним обставинам справи, оскільки договір укладався на три роки і термін оренди скінчився 29.06.2001р.

При цьому договір на право тимчасового користування землею від 29.06.1998р., не передбачав автоматичного поновлення договору, відповідно не виникають правові підстави користування земельною ділянкою, оскільки ст. 26 Закону України «Про оренду землі»в редакції, чинній станом на 29.06.2001 передбачено, що договір оренди земельної ділянки припиняється у разі закінчення терміну на який було укладено договір. Також, не виникають правові підстави користування земельною ділянкою у зв’язку із вчиненням необхідних дій для належного оформлення користування земельною ділянкою.

Враховуючи те, що  МПП «Продуктсервіс Купава»земельна ділянка площею 230 кв.м., по проспекту Броварському (біля м. Дарниця) в Дніпровському районі м. Києва використовується без належних документів, які посвідчують право на земельну ділянку, що призводить до порушення земельного законодавства, дана земельна ділянка підлягає поверненню Київській міській раді.

Відповідачем були надані суду письмові пояснення з урахуванням мотивів викладених в постанові Вищого господарського суду України від 18.01.2007р. у справі №36/459, в яких останній зазначив наступне.

Питання, які стосуються звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок, в тому числі і шляхом звернення з відповідним позовом до суду, мають вирішуватися виключно на пленарних засіданнях Київської міської ради, наслідком чого має бути прийняття відповідного рішення.

Докази, які б підтверджували прийняття позивачем вказаного рішення, в матеріалах справи відсутні.

Відсутність такого рішення унеможливлює звернення Київської міської ради до суду з позовом про повернення (звільнення) самовільно зайнятих земельних ділянок.

Твердження позивача щодо безпідставного користування відповідачем земельною ділянкою не відповідають дійсності з огляду на наступне.

Відповідач отримав право користування земельною ділянкою загальною площею 229 кв. м розташованою біля ст. м. Дарниця у м. Києві згідно з договором на право тимчасового користування землею на умовах оренди, укладеним між відповідачем та Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва від 29.06.1998р. Згідно п. 1.2 договору відповідач мав користуватися земельною ділянкою до 09.06.2001р.

До закінчення вказаного строку відповідач звертався до орендодавця, а також до позивача з клопотанням про продовження терміну оренди. Проте відповіді на вказане клопотання не отримав.

Жодного рішення Київської міської ради, в якому були б викладені заперечення щодо продовження терміну дії договору відповідач не отримав.

Тому 10.06.2001р. договір в порядку ст. 260 Цивільного кодексу УРСР був поновлений на невизначений строк.

Відповідно до ст. 33 Закону України „Про оренду землі”, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то, за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Жодного рішення стосовно заперечень користування відповідачем земельною ділянкою Київською міською радою не приймалося. Тому з 01 січня 2004р. (з часу набуття чинності Цивільним кодексом України), договір був поновлений на строк, встановлений договором, тобто на три роки. Строк дії поновленого договору закінчився 0          1 січня 2007р.

Оскільки до цього часу рішень щодо заперечень користування відповідачем земельною ділянкою Київською міською радою не було прийнято. Договір був поновлений ще на три роки. Тобто до 01 січня 2010р.

Таким чином, користування земельною ділянкою відповідачем є правомірним.

З урахуванням наведеного відповідач просив суд відмовити Київській раді у задоволені позову повністю.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача  є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Заперечення відповідача викладені в письмовому відзиві та судовому засіданні судом до уваги не приймаються, оскільки Закон України „Про оренду землі” було доповнено ст. 33 Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про оренду землі” 1211 від 02.10.2003р. Дія цієї статті не поширюється на правовідносини, які виникли до набрання нею чинності. Тому до правовідносин, які виникли між Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва та Малим приватним підприємством „Продуктсервіс Купава” внаслідок укладення договору від 29 червня 1998 року необхідно  застосувати ст. 27 Закону України „Про оренду землі”, в редакції, чинній на момент укладання та дії договору, відповідно до якої, після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, який належно виконував обв’язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі продовження договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 27 Закону України „Про оренду землі”, поновлення договору оренди землі було можливе лише шляхом укладення нового договору в письмовій формі.

Доказів поновлення договору в установленому законом порядку відповідачем суду не було надано. Таким чином, термін дії договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 29 червня 1998 року закінчився 29 червня 2001р. і з цього часу у відповідача відсутні законні підстави користування спірною земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку або право оренди земельної ділянки виникає: після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації; після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно зі статтею 126 Земельного кодексу України, вказане право   посвідчується   державним   актом   встановленої   форми   або договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України підставами для набуття права на землю є рішення органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Статтею 9 Земельного кодексу України встановлено, що розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування відноситься до повноважень Київської міської Ради.

Отже, відповідач, не набувши у встановленому Земельним кодексом порядку права власності або права користування земельною ділянкою в Дніпровському районі м. Києва по проспекту Броварському (біля метро Дарниця) безпідставно та неправомірно користується вказаною земельною ділянкою.

Статтею 212 Земельного кодексу України встановлено, що самовільно зайнята земельна ділянка підлягає поверненню власнику землі або землекористувачу, без відшкодування затрат понесених за час незаконного користування ними.

Наявний в матеріалах справи лист МПП „Продуктсервіс Купава” від 02.04.2006р., яким останній звертався з клопотанням до Київської міської ради про оформлення права користування земельною ділянкою, розташованою біля входу станції метро Дарниця, що підтверджує вчинення відповідачем дій щодо належного оформлення відповідних документів для подальшого  використання земельної ділянки, не є підставою для набуття права власності або права користування земельною ділянкою.

Щодо посилань відповідача на лист Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 11.12.2006р. за №04-58/38401, в якому останній повідомив відповідача, що „в зв’язку з визначенням Замовника комплексної забудови території і після виготовлення та затвердження проекту, буде розглянуто питання надання земельної ділянки в оренду МПП “Продуктсервіс Купава””, слід зазначити, що відповідно до Регламенту розгляду питань щодо набуття та реалізації права користування землею в м. Києві, затвердженого рішенням Київради від 15.07.2004 року №457/1867 із змінами, внесеними рішенням Київради від 28.09.2006 року №36/93, на підставі висновку постійної комісії Київради з питань земельних відносин (протокол засідання постійної комісії з питань земельних відносин №29/281-133к від 10.10.2006 року) відмовлено замовнику (відповідачу) в згоді на розроблення документації із землеустрою у зв’язку з необхідністю комплексної забудови території. Повідомлення від 06.12.2006р., висновок №К-5453 від 10.10.2006 року та витяг з протоколу засідання постійної комісії з питань земельних відносин (розгляд клопотань) додані позивачем до справи.

Посилання відповідача на те, що Київська міська рада не приймала рішення у відповідності до ст. 9 Земельного кодексу України щодо звільнення земельної ділянки для обслуговування існуючого павільйону-магазину площею 0.022 га за адресою: м. Київ, просп. Броварськой (біля входу зі ст. м. „Дарниця”), до уваги судом не приймається з огляду на те, що згідно ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 Земельного кодексу України повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Пунктом «е»ч. 1 ст. 9 Земельного кодексу України передбачено прийняття Київською міською радою рішення щодо звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок.

З вищевикладеного вбачається, що чинним законодавством не  передбачено обов’язковості прийняття Київською міською радою рішення про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки до звернення з відповідним позовом до суду.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява Київської міської ради є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. Витрати по оплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються  на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись  ст. 27 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 9, 116, 123, 125, 126, 212 Земельного кодексу України,  ст.ст. 32, 33, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов’язати Мале приватне підприємство „Продуктсервіс Купава” (м. Київ, вул. Челябінська, 9, к. 121, ) в семиденний термін з дня набрання даним рішенням законної сили звільнити земельну ділянку розміром 230 кв. м, розташовану по проспекту Броварському (біля м. Дарниця) в Дніпровському районі м. Києва та привести її у придатний для використання стан.

3. Стягнути з Малого приватного підприємства „Продуктсервіс Купава” (02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9, к. 121, , рахунки в банку невідомі) на користь Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, МФО 820019, , рахунки в банку невідомі), а у випадку відсутності коштів –з будь якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, 85,00 грн. (вісімдесят п'ять гривень 00 коп.) - державного мита та 118,00 грн. (сто вісімнадцять гривень 00 коп.) –витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Суддя                                                                                               М.Є. Літвінова

Дата підписання повного тексту рішення: 22.06.2007р.