Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2007 р.                                                           Справа № 3/159-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В. , Барбашова С.В.

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Козлова О.В., Мілютін О.В.

відповідача -   Небилиця І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандра ЛТД», м. Шостка, Сумська область    (вх. № 1847 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 05.04.07 р. по справі № 3/159-07

за позовом ТОВ "Сандра ЛТД" м. Шостка

до ТОВ "Шостка-тепло", м. Шостка

про  стягнення заборгованості в розмірі 23 303,60 грн., -

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду Сумської області із позовноюзаявою про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті послуг по утриманню залізничної колії в розмірі 17880,00 грн., пеню в розмірі 5 423,60 грн., а також витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням господарського суду Сумської області від 05.04.2007р. по справі                  № 3/159-07 (суддя Левченко П.І.) у позові відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд відмовляючи у задоволенні позовних вимог послався на відсутність підстав у позивача для звернення до суду з позовом про захист  своїх не порушених прав та стягнення з відповідача суми плати за експлуатацію під’їзних колій та штрафних санкцій за відсутності рахунків позивача, на підставі яких мала сплачуватися плата за експлуатацію під’їзних колій.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповністю з’ясовані обставини, які мають значення для справи, посилаючись на те, що позивачем своєчасно, але не офіційно, в передбачені договором строки, були передані відповідачеві рахунки на оплату наданих послуг і акти виконаних робіт, а після ухвалення оскаржуваного рішення відповідачу були вже офіційно направлені рахунки на оплату заборгованості по експлуатації під’їзної колії. На цій підставі просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 05.04.2007р. та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті послуг по утриманню залізничної колії в сумі 17 880,00 грн. В частині відмови в стягненні пені позивачем рішення не оскаржується.

Відповідач  надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає рішення місцевого господарського суду мотивованим, таким, що відповідає дійсності, прийнятим на підставі чинного законодавства, посилаючись на те, що відсутні будь-які докази користування ТОВ «Шостка-тепло» під’їзною колією за спірний період (з 01.07.2006р. по 31.12.2006р.), позивачем своєчасно рахунки не виставлялись, а були надіслані лише після прийняття місцевим господарським судом рішення по суті. На цій підставі просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши уповноважених представників сторін, які підтвердили свої позиції, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Сумської області від 05.04.2007 року без змін, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Сум  ської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених обставин спору, за якими встановив, що  згідно умов договору № 4 на експлуатацію під’їзної колії від 01.01.2005р., укладеного між сторонами по справі, позивачем надано відповідачу у строкове платне користування під’їзну колію довжиною в 4,5 км строком на один рік.

Позивач звернувся до господарського суду Сумської області із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті послуг по утриманню залізничної колії в розмірі 17880,00 грн. за період з 1 липня 2006 року по 31 грудня 2006 року.

Відповідно до п. 2.2.3 договору № 4 відповідач зобов’язувався проводити оплату за використання під’їзної колії на протязі 5 банківських днів після виставлення рахунку.

Пунктом 3.2 вказаного договору передбачено, що оплата за використання під’їзної колії  проводиться помісячно як передплата, на підставі виставлених рахунків до 20 числа місяця наступного за звітним.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач не надав доказів виставлення відповідачеві рахунків у відповідності з умовами п.п. 2.2.3 та 3.2  договору № 4 від 01.01.2005р., в зв’язку з чим  місцевий господарський суд обґрунтовано визначився, що термін виконання відповідачем обов’язку щодо оплати 17 880,00 грн. плати за експлуатацію під’їзних путей не настав і права позивача відповідачем не порушені, а тому правомірно дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення зазначеної суми.

Твердження позивача в апеляційній  скарзі про те, що відповідачу офіційно були направлені рахунки на оплату заборгованості по експлуатації під’їзної колії колегією суддів до уваги не береться, оскільки додані позивачем до матеріалів справи квитанція, касовий чек та опис вкладення про відсилання на адресу ТОВ «Шостка-тепло»  рахунків свідчать про те, що зазначені рахунки за спірний період були направлені відповідачу 13.04.2007р., тобто вже після прийняття оскаржуваного рішення, а тому в даному випадку вони не можуть вважатися підставою для стягнення 17 880,00 грн. плати за експлуатацію під’їзних путей  відповідно до умов договору, укладеного між сторонами по справі.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, ТОВ «Сандра ЛТД» в обґрунтування своїх позовних вимог не надало ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді належних доказів виставлення відповідачеві рахунків у відповідності з умовами п.п. 2.2.3 та 3.2  договору № 4 від 01.01.2005р., та доказів порушення відповідачем умов даного договору  стосовно оплати за використання під’їзної колії,  натомість, саме з вини самого позивача, який своєчасно не виставляв рахунку, у відповідача не виникло зобов’язання щодо перерахування плати позивачу.

З огляду на такі фактичні обставини, колегія суддів вважає, що в даному випадку права позивача не порушено, а позовні вимоги, заявлені ТОВ «Сандра ЛТД» в частині стягнення суми боргу в розмірі 17 880,00 грн. за експлуатацію під’їзних путей, задоволенню не підлягають, оскільки вони заявлені передчасно, не ґрунтуються на умовах договору та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Враховуючи, що у відповідача не настав обов’язок  щодо сплати суми боргу в розмірі 17 880,00 грн., відсутні підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій за несвоєчасне перерахування позивачеві грошових коштів, а тому позовні вимоги в частині стягнення 5 423,60 грн. штрафних санкцій є необґрунтованими та правомірно визнані судом першої інстанції такими, що задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга позивача позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Сумської області від 05.04.2007 року по справі № 3/159-07 прийняте без порушень норм процесуального та матеріального права, а доводи з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Згідно ст. 1 ГПК України, юридичні особи мають право звертатись до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Отже, колегія суддів зазначає, враховуючи той факт, що позивач вже після прийняття оскаржуваного рішення направив на адресу відповідача рахунки плати за експлуатацію під’їзних путей, тому він  не позбавлений права звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті послуг по утриманню залізничної колії на підставі наданих рахунків та у відповідності з умовами  договору.

На підставі викладеного та керуючись  ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 05.04.2007р. по справі                  № 3/159-07 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                    Демченко В.О.

Судді                                                                    Такмаков Ю.В.

Барбашова С.В.