ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.07.07 р.                                                                               Справа № 43/34

Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів:

Головуючий суддя   І.В. Зубченко

Судді                        О.М.Сковородіна

Н.О.Мартюхіна

При секретарі Максимовій В.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Миронівська ТЕС смт. Миронівське

до відповідача:  Комунального підприємства „Зугресжитлосервіс” м. Зугрес

про стягнення збитків в сумі 119938,59 грн.

В судовому засіданні брали участь:

Представники сторін:

Від позивача: Антохов Є.Ю. за дов. № 176-07 від 27.12.2006р.

Від відповідача: Савва Н.М. за дов. № 20-1/3 від 19.03.2007р.

Згідно із ст.69 ГПК України за клопотанням обох сторін ухвалою від 21.03.2007р., ухвалою голови господарського суду від 03.05.07р. справу розглянуто в більш тривалий термін.

Згідно із ст. 77 ГПК України в засіданні суду оголошувалась перерва з 14.06. по 02.02.2007р.

СУТЬ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Миронівська ТЕС смт. Миронівське, позивач, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Комунального підприємства „Зугресжитлосервіс” м. Зугрес, про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу від постачання теплової енергії та гарячої води споживачам за листопад 2006 року в розмірі 119938,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір № 08/21/2в, перелік житлових будинків, які обслуговуються відповідачем, інформацію про роботу системи центрального опалення житлових будинків, рішення виконкому Зугреської міської ради № 495 від 08.11.2006р. з додатком, розпорядження Зугреського міського голови № 72-р від 13.10.2006р., довідку про роботу системи опалення, розрахунок суми збитків, договір № 61 від 24.11.2005р., перелік договорів з абонентами про надання послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання, вимогу № 01юр-38/79 від 18.01.2007р., листування з питання видачі ліцензії на виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними та місцевими тепловими мережами, акти фіксації поривів ділянок тепломереж.

Відповідач у відзиві на позовну заяву № 26 від 21.03.2007р. позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своїх заперечень посилається на невідповідність температурного режиму наданих послуг з теплопостачання.

Розпорядженням голови господарського суду Донецької області від 23.05.2007р. справу на підставі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України призначено до слухання колегіально у складі теперішнього складу суддів.

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача, відповідача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

07 січня 2006 року між підприємством теплових мереж ВАТ „Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Миронівська ТЕС та житлово-експлуатаційною організацією – Комунальним підприємством „Зугресжитлосервіс” був укладений договір № 0821/2в про забезпечення населення тепловою енергією.

За умовами вказаного договору (п. 1.1) позивач узяв на себе зобов’язання забезпечувати житловий фонд відповідача тепловою енергією на потреби центрального опалення та гарячого водопостачання для населення, а відповідач (п. 1.2) – здійснювати утримання та технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем та забезпечувати розподілення та регулювання теплової енергії, яка подається позивачем до житлового фонду.

Відповідно до п. 3.1, 3.7 договору відповідач повинен забезпечувати своєчасну підготовку внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, запірної арматури до роботи в осінньо-зимовий період та негайно усувати аварії, ліквідувати витікання на внутрішньобудинкових системах теплопостачання.

З метою виконання своїх зобов’язань за вказаним договором позивачем укладено договір № 61 від 24.11.2005р. з Державним підприємством „ЗуЕТЕЦ”, замовлена і придбана теплова енергія з урахуванням обсягів постачання для відповідача, укладені договори про надання послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання з населенням.

Однак, як зазначено позивачем, відповідач свої обов’язки виконав не в повній мірі. Так, ним не була забезпечена своєчасна підготовка внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання для роботи в осінньо-зимовий період.

Внаслідок відсутності можливості подавати теплову енергію споживачам у листопаді 2006 року, позивачу завдано збитків у вигляді неодержаного доходу на суму 119938,59 грн., які він намагається стягнути в судовому порядку.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України  підставою виникнення цивільних прав і обов’язків є зобов’язання, які виникають з угод або внаслідок заподіяння шкоди.

За приписом ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За приписом ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Чинне законодавство, зокрема ст. 614 Цивільного кодексу України виходить з принципу вини (умислу або необережності) контрагента. Крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування збитків необхідно виходити з того, що збитки підлягають відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв’язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою.

Стаття 623 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

За приписом ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У відповідності зі ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються зокрема неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов’язання другою стороною.

Таким чином, у розумінні ст. 33 ГПК України, на позивачеві лежить тягар доказування:

1)          факту заподіяння йому збитків;

2)          розмір зазнаних збитків;

3)          причинно-наслідковий зв’язок між неправомірними діями відповідача та завданими збитками.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об’єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що не доведені, а тому задоволенню не підлягають, враховуючи наступне:

Згідно з п. 2.2.1 договору про постачання електричної енергії № 08-21/2в від 07.01.2006р., виконавець (позивач у справі) має забезпечувати подачу гарячої води нормативної температури, відповідно до температурного графіку та розрахунковим тискам на введенні.

Повноваження щодо управління об’єктами житлово-комунального господарства, затвердження норм споживання та якості цих послуг, контроль за їх дотриманням і забезпечення необхідного рівня та якості послуг, що надаються населенню, покладені Законами України „Про місцеве самоврядування в Україні”, „Про житлово-комунальні послуги” на органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 7 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, місцеві органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування мають право тимчасово визначати інші норми споживання, кількісні та якісні показники та режими надання послуг в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

На засіданні виконавчого комітету м. Зугрес було визначено в присутності Миронівської ТЕС, що до 25 листопада 2006 року на місто Зугрес подавалася вода температурою 300 С, яка не відповідала вимогам щодо кількісних і якісних показників послуг, згідно з вищевказаними вимогами плата за централізоване постачання гарячої води при температурі нижче 400 С не справляється за весь строк.

Такі факти підтверджені також інформацією про якість відпущеного теплоносія за листопад 2006 року Державного підприємства „Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль”.

Таким чином, суд не вбачає вини відповідача у заподіяних збитках за листопад 2006 року, оскільки вони утворилися не з причин не підготовки відповідачем системи опалення до осінньо-зимового періоду, а з причини подачі первісним теплопостачальником води у період, який розглядається, неналежним температурним режимом.

Суд звертаю увагу також на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.2006р. № 549 „Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2000 р. № 1698 і від 4 липня 2001 р. № 756” господарська діяльність на виробництво та транспортування теплової енергії підлягає ліцензуванню. Як свідчить листування з цього питання, позивач не має відповідної ліцензії на виробництво та транспортування теплової енергії та здійснює до цього часу послуги з теплопостачання без ліцензії.

На підставі викладеного, суд вважає доводи позивача необґрунтованим, а позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Миронівська ТЕС смт. Миронівське до Комунального підприємства „Зугресжитлосервіс” м. Зугрес про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу від постачання теплової енергії та гарячої води споживачам за листопад 2006 року в розмірі 119938,59 грн. такими, що задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Судові витрати покладаються на позивача згідно з приписами ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у позові відмовлено.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст. 22, 614, 623 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-3, 22, 33, 34, 44, ч. 5 ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Миронівська ТЕС смт. Миронівське до Комунального підприємства „Зугресжитлосервіс” м. Зугрес про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу від постачання теплової енергії та гарячої води споживачам за листопад 2006 року в розмірі 119938,59 грн. відмовити за недоведеністю.

Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні 02.07.2007р. оголошено повний текст рішення.

Суддя

Судді                                                                                          Н.О.Мартюхіна                                                                      О.М.Сковородіна