ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"24" квітня 2007 р.
Справа №  10/787

Господарський
суд Черкаської області в складі судді Шумка В.В.,  при секретарі судового засідання Холодній
Л.В., за участю представників сторін:

позивача - Махаринець В.І. -за
довіреністю,

відповідача - відсутній,

третьої особи - ОСОБА_3 -за
довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом ВАТ „Черкасиобленерго” в особі
Черкаського міського РЕМ

до приватного підприємця ОСОБА_1

третя особа на стороні відповідача
- приватний підприємець ОСОБА_2

про
стягнення  6530,68 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про стягнення 6530,68 грн.
збитків, завданих відповідачем безобліковим
споживанням електричної енергії.

Позивач подав суду письмові
уточнення позовних вимог, згідно з якими просить суд стягнути з приватного
підприємця ОСОБА_1 на користь Черкаського міського РЕМ ВАТ
„Черкасиобленерго”  недовраховану
електричну енергію внаслідок порушення Правил користування електричною енергією
в сумі 6530,68 грн.

Представник позивача  позов підтримав за уточненими вимогами з
підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач письмово, особисто та
його представник у засіданнях суду пог справі, які відбулись раніше, проти
позову заперечив, мотивуючи це тим, що ні споживачем електроенергії, ні
власником закладу, на потреби якого постачалась електрична енергія він не
являвся, а тому є неналежним відповідачем по справі.

Представник третьої особи
повідомив, що третя особа -  гр. ОСОБА_2
не є і не була представником відповідача, власником кафе-бару, для потреб якого
використовувалась електрична енергія, тому до суті спору відношення немає.

Встановивши на підставі поданих суду
доказів обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін у
засіданнях суду, що відбулись, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з
таких мотивів.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Підставою позовної вимоги є
неоплата відповідачем безобліково спожитої електричної енергії, поставленої
відповідачу згідно з договором НОМЕР_1 на користування електричною енергією,
укладеного 11.03.2002 р. (аркуші справи 7-9).

Згідно з п.п. 1.3 п.1 чинних Правил
користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ  України від 31.07.1996 р. №28, у редакції
постанови НКРЕ України від 22.08.2002 р. №903/7191 (в подальшому тексті
Правила, Правил) постачання електричної енергії здійснюється на підставі
договору, що укладається між споживачем та постачальником електричної енергії
за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії,
що укладається між споживачем та постачальником електричної енергії за
нерегульованим тарифом.

Згідно з п.п.1.2  п.1
Правил споживач електричної енергії (споживач) -юридична або фізична
особа -суб'єкт господарської діяльності, що використовує електричну енергію для
забезпечення власних електроустановок на підставі договору.

Договір НОМЕР_1 з якого виник спір,
укладений позивачем із споживачем -кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1», АДРЕСА_1, в особі
приватного підприємця ОСОБА_1 -відповідача по справі.

При укладанні цього договору
позивач не встановив, що кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1»юридичною особою не являється,
тому не може бути споживачем електричної енергії в контексті
"Правил".

Не відповідає дійсності твердження
позивача у позовній заяві про те, що відповідачу належить піцерія
«ІНФОРМАЦІЯ_2»(нова назва кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1»).

За матеріалами справи (а.с. 55-58)
приміщення кафе-бару, піцерії за адресою          АДРЕСА_1 до вересня 2003 р. належало
громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5, а після цієї дати, за договором купівлі-продажу,
перейшло  у власність гр.ОСОБА_6.

Згідно з ст. 62 ЦК Української РСР,
чинного на час укладення договору на користування електричною енергією,
повноваження представника в угоді виникає на підставі довіреності, закону або
адміністративного акту.

Згідно з частиною 3 ст. 237 ЦК
України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу  юридичної особи та з інших підстав,
встановлених актами цивільного законодавства.

Позивачем не подано суду доказів
наявності у відповідача повноважень на укладення договору користування
електричною енергією.

На заяві відповідача про укладення
договору (а.с. 51) працівником позивача зроблено запис про те, що лічильник
САУ-195 з показниками 000005 кв. перевірено в І кв. 2002 р.

У тексті цього договору сторін
номер лічильника не вказаний.

Згідно з поданими позивачем
письмовими  даними  (а.с. 47-50), споживач розрахувався за
спожиту електричку енергію щомісячно за показниками лічильника НОМЕР_3, до
укладання нового договору з іншим споживачем -Приватним підприємцем ОСОБА_6
(договір НОМЕР_2, а.с. 42-46).

За повідомленням представника
позивача заборгованість відповідача за електроенергію, обліковану приладом
обліку (лічильником) відсутня.

Згідно з позовною заявою,
поясненнями представника позивача, нарахована до стягнення сума боргу виникла
внаслідок безоблікового споживання споживачем електричної енергії, що
встановлено перевіркою, та відображено в акті обстеження складеному 25.02.2004
р. представниками позивача (а.с. 12).

На підставі вказаного акту  позивач здійснив розрахунок вартості спожитої
електричної енергії не за  показниками
лічильника, а за обсягом електричної енергії, недоврахованої внаслідок  порушення відповідачем Правил.

Вказаний акт обстеження не
відповідає вимогам, викладеним у п.п. 7.31 п. 7 Правил, згідно з якими у разі
виявлення уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від
якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації
порушень цих Правил або умов договору, на місці оформляється двосторонній акт
порушень за встановленою формою. Акт складається у присутності представника
споживача в двох примірниках, один з яких передається або надсилається
споживачеві. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови
споживача підписати акт робиться запис про відмову.

В цьому акті зазначено, що він
складений в присутності представника підприємства  ОСОБА_2 Доказів наявності у гр. ОСОБА_2
повноважень представника відповідача суду не подано.

За поясненнями третьої особи
-приватного підприємця ОСОБА_2, вона ніколи не являлась власником, керівником
споживача електричної енергії, представником відповідача.

Крім того, номер лічильника,
вказаного в цьому акті не відповідає номеру, зазначеному працівником позивача у
заяві  відповідача про укладення договору
на користування електроенергією.

За викладених обставин суд вважає,
що акт обстеження стану обліку електроенергії складений посадовими особами
позивача 25.02.2004 р. не являється доказом порушення Правил та позаоблікового
користування електричною енергією саме відповідачем.

Інших підстав для стягнення з
відповідача заявленої суми позивачем не вказано.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст. 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У позові відмовити.

Суддя
В.В. Шумко

Рішення підписано 08.05.2007 р.