ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 34/271
31.07.07 р.

За позовом
Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Національний стандарт»

до
Закритого акціонерного товариства Фінансова група «Страхові традиції»

про
стягнення 2 835,94 грн.

Суддя
Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –
не з’явився;

від відповідача –
Чеменко С.О. (довіреність № 135-Д від 25.06.2007).

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Національний стандарт»(далі –Банк) звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з  Закритого акціонерного товариства Фінансова група «Страхові традиції»(далі –Страхова компанія) заборгованості за договором добровільного страхування автотранспортних засобів від 13.11.2006 № 011864-06/ТР (далі –Договір) в сумі 2 835,94 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Страхова компанія не у повному обсязі виконала свої обов’язки за Договором, оскільки розмір завданих збитків внаслідок настання страхового випадку склав 19 929,34 грн., відповідач же відшкодував лише 17 093,4 грн. Таким чином, на думку позивача, Страхова компанія порушила положення абз. 4, 14 статті 9, статті 16, 18 Закону України «Про страхування», статтю 982 ЦК України та в односторонньому порядку змінила умови Договору.

Відповідач позов не визнав, зазначивши при цьому, що відсутні правові підстави для доплати суми страхового відшкодування за Договором, оскільки пунктом 4.2 цього Договору передбачено, що якщо на момент страхового випадку страхова сума буде меншою від дійсної (оціночної) вартості транспортного засобу (далі –ТЗ) на 10% і більше, то вважається, що такий ТЗ був застрахований за варіантом «в частці від повної вартості». Згідно з Договором ринкова вартість застрахованого ТЗ (страхова сума) складала 80 840 грн., відповідно ж до висновку автотоварознавчої експертизи дійсна ринкова вартість забезпеченого автомобіля на момент споєння ДПТ складає 94 254,16 грн., отже у даному випадку відповідач правомірно застосував положення пункту 4.2 Договору. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого об’єкта, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2006 відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля Банк придбав автомобіль ROVER 75, реєстраційний номер АА 7108 СА (далі-Автомобіль) за ціною 80 840 грн.

Вартість автомобіля ROVER 75, реєстраційний номер АА 7108 СА у розмірі 80 840 грн. підтверджується звітом від 31.10.2006 № 5/31.

13.11.2006 між Банком та Страховою компанією було укладено Договір.

Пунктом 1.5 Договору встановлено, що  ринкова вартість автомобіля ROVER 75, реєстраційний номер АА 7108 СА становить 80 840 грн.

Відповідно до пункту 2.2 Загальних умов страхування до Договору, об’єктом страхування є майнові інтереси Банку, що не суперечать законодавству України, пов’язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та додатковим обладнанням до нього, а саме автомобілем ROVER 75, реєстраційний номер АА 7108 СА (далі –застрахований або забезпечений ТЗ), що належить Банку на правах власності або інших законних підставах.

Згідно з пунктом 4.2 Загальних умов страхування до Договору якщо буду встановлено, що на момент страхового випадку страхова сума менша від дійсної (оціночної вартості) ТЗ на 10 відсотків і більше, вважається, що ТЗ був застрахований за варіантом «в частці від повної вартості».

Підпунктом 7.4.2 пункту 7.4 Правил добровільного страхування наземного транспорту від 15.12.2005 № 30 (далі –Правила) встановлено, що при страхуванні «в частці від повної вартості», виплата страхового відшкодування проводиться в такому співвідношення, в якому знаходиться страхова сума до дійсної (оціночної) вартості ТЗ.

13.02.2007 сталося дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого ТЗ, внаслідок чого автомобілю Банка були завдані механічні пошкодження.

15.03.2007 було складено страховий акт № 202/03-07 та проведено розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати Банку відповідно до Договору, Правил, звіту від 19.02.2007 № 117 про оцінку забезпеченого ТЗ виконаного СПД Ханжин О.О. та рахунку від 21.02.2007 № 0124 виставленого ТОВ «АКТИВ»на суму 17 093,40 грн.

15.03.2007 Страхова компанія на підставі заяви Банку від 27.02.2007 про виплату страхового відшкодування перерахувала на поточний рахунок станції технічного обслуговування ТОВ «АКТИВ»страхове відшкодування за ремонт забезпеченого ТЗ у розмірі 17 093,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 15.03.2007 № 62.

19.03.2007 листом № 679/13 Банк повідомив Страхову компанію про те, що він не погоджується з її позицією щодо виплати страхового відшкодування, а тому просить Страхову компанію провести перерахунок суми страхового відшкодування й зробити доплату.

27.03.2007 листом № 575/07 Страхова компанія повідомила Банк про відсутність підстав для перегляду вищевказаного рішення.

13.04.2007 Банк направив Страховій компанії претензію № 1462/05 про відшкодування недоплаченої суми страхової виплати у розмірі 2 835,94 грн.

28.04.2007 листом № 872/07 Страхова компанія направила Банку відповідь на вищевказану претензію, у якій зазначила, що правові підстави для проведення перерахунку і доплати суми страхового відшкодування за вищезазначеним страховим випадком відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 14 ЦК України цивільні обов’язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Договір є обов’язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про страхування»встановлено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування  при  настанні  страхового випадку.

У разі коли страхова сума становить певну частку вартості  застрахованого

предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у  такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено  умовами  страхування (частина 17 статті 9 Закону України «Про страхування»).

Суд вважає, що відповідно до умов Договору та Правил забезпечений ТЗ був застрахований за варіантом «в частці від повної вартості», а підставою для зниження суми страхового відшкодування став звіт від 19.02.2007 № 117 про оцінку забезпеченого ТЗ виконаний СПД Ханжин О.О., в якому визначено, що ринкова (дійсна) вартість забезпеченого ТЗ на момент ДТП становила 94 254,16 грн.

Тому, при розрахунку розміру страхового відшкодування в його основу був покладений звіт від 19.02.2007 № 117 про оцінку забезпеченого ТЗ виконаний СПД Ханжин О.О., згідно з яким розрахована Страховою компанією страхова сума дорівнює 85,77% від дійсної (оціночної) вартості забезпеченого ТЗ на момент ДТП.

Таким чином, розрахунок вартості матеріального збитку, який був виконаний Страховою компанією за формулою: С (вартість відновлювального ремонту) = 19 929,34 грн., а В (страхове відшкодування) = 19 929,34 грн. х 85,77% = 17 093, 40 грн. є обґрунтованим та відповідає вимогам чинного законодавства України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що Страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування Банку у повному обсязі, а тому не має підстав для здійснення додаткової виплати страхового відшкодування у сумі 2 835,94 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті  обставини, на які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті  докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до  законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не    можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при  відмові в позові покладаються на позивача (частина п’ята статті 49 ГПК України).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, статтями 13, 14, 629 ЦК України, статтею 9 Закону України «Про страхування», суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя
Сташків Р.Б.

Рішення підписано –22.08.2007.