ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.03.07 р.                                                                              Справа № 39/7

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіної Н.С.

при секретарі  судового засідання Стреліній М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Донбукомплект” м. Гірник

до відповідача: Державного підприємства “Торезантрацит” м. Торез

про: стягнення 27 454,36 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Гуляєв О.О. – представник за довіреністю № 7/10 від 10.01.2007 р.;

від відповідача: Мочкаєв Ю.І. – представник за довіреністю № 1-93 від 18.01.2007 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю  “Донбудкомлект” м. Гірник, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства “Торезантрацит” м. Торез,  про стягнення заборгованості в сумі 27 454, 36 грн., яка складається з 20 000 грн. основного боргу, пені за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань в сумі 1 695, 34 грн., 3 % річних в сумі 936, 98 грн., інфляційних витрат в сумі 4 822, 04 грн.

В ході розгляду справи позивач, в порядку ст. 22 ГПК України уточнив позовні вимоги, просив стягнути основний борг в сумі 20 000 грн., пеню в сумі 931, 50 грн., 3% річних в сумі 164, 38 грн., інфляційні витрати в сумі 645,95 грн.

Судом розглянуті уточнені позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № ГП-100/03.05 від 01.03.2005 р., та додатки до нього, платіжне доручення № 1821 від 25.04.2005 р., наказ міністерства палива та енергетики № 237 від 26.05.2005 р., акти звірки розрахунків від 01.07.2005 р. та від 01.10.2005 р., претензію №м 164/10 від 23.11.2006 р., розрахунок ціни позову.

Відповідач надав відзив на позов, вважав позовні вимоги безпідставними, у зв’язку з тим, що договір поставки № ГП-100/03.05 від 01.03.2005 р. не породжує прав та обов’язків безпосередньо для ВП «Шахта ім. К.І. Кісельова», ВП «Шахтоуправління Волинське» ДП “Торезанатрацит”.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

01.03.2005 р., між Державним підприємством «Донецька вугільна енергетична компанія», правонаступником якого, в частині діяльності його відокремлених підрозділів «Шахта ім. К.І. Кісельова» та «Шахтоуправління Волинське»  є відповідач, та позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбудкомплект», був укладений договір № ГП-100/03.05, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Згідно згаданого Договору ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» зобов’язалося поставити вугільну продукцію, а позивач, в свою чергу зобов’язався прийняти та оплатити поставлену продукцію.

Відповідно до п.п. 4.1 Договору поставка Продукції здійснюється на умовах  попередньої оплати шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок ДП «Донецька вугільна енергетична компанія».

На виконання умов Договору, позивач, згідно платіжного доручення № 1821 від 25.04.2005 р. здійснив попередню оплату вугілля на суму 133 388, 21 грн.

Однак, ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», взяті на себе за Договором зобов’язання виконало частково, поставивши вугільну продукцію на суму 94 168, 55 грн. Вартість недопоставленої продукції складає 39219,66 грн.

Позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача основний борг в сумі 20 000 грн., що підтверджений актами звірки з ВП «Шахта ім. К.І. Кісельова», ВП «Шахтоуправління Волинське» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», та згідно наказу міністерства палива та енергетики № 237 від 26.05.2005 р. переданий на баланс ДП «Торезантрацит».

Позивач помилково визначає зобов’язання відповідача з поставки вугільної продукції як грошове, застосовуючи відповідальність, передбачену нормами ст. 625 ЦК України, ст. 231 ГК України, Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових  зобов’язань”, у той час як згідно загальних положень про поставку, у Постачальника виникає обов’язок з поставки відповідної продукції згідно умов Договору.

Невиконання Постачальником покладених на нього обов’язків, в разі проведення попередньої оплати Продукції, тягне наслідки передбачені нормами ст. 693 ЦК України.

Таким чином, спір виник з неправильного тлумачення відповідачем змісту спірних відносин.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на позивача.

На підставі ст.ст.509, 525, 526, 614,625,759-786 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

В уточнених позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю “Донбукомплект” м. Гірник про стягнення з Державного підприємства “Торезантрацит” м. Торез основного боргу в сумі 20 000 грн., пені в сумі 931, 50 грн., 3% річних в сумі 164, 38 грн., інфляційні витрати в сумі 645,95 грн. – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Морщагіна Н.С.