ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"27" лютого 2007 р.                                                  Справа № 15/60

Позивач- прокурор Ічнянського району в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі, м. Ічня, вул. Орджонікідзе, 11.

До відповідача-  приватного підприємства „Авангард”, с. Гужівка Ічнянського району.

Про стягнення 48218,79 грн.

Суддя Ю.В.Федоренко             секретар Піщолка А.Г.

Представники  сторін:

Від позивача –Політун О.П., дов. від 01.02.07.

Від відповідача-  Кашуба М.О., дов. від 01.01.07.

С У Т Ь   С П О Р У:

Заявлено позов про стягнення з відповідача  заборгованості по страхових внесках на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування за липень –жовтень 2006 р., фінансових санкцій та пені.

Після порушення провадження у справі позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог в якій додатково до заявленого позову ставиться питання про стягнення з відповідача 3597,84 грн. заборгованості по страхових внесках за листопад 2006 р.

Заяву подано у відповідності до ст. 51 КАС України, вона стосується предмету спору, не порушує права сторін при розгляді справи, а тому прийнята до розгляду.

Відповідач відзив на позов не надав, суму забогрованості по страхових внесках визнав, висловив свою незгоду з розміром нарахованих штрафних санкцій та пені.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 15 Закону України „Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03 № 1058 ( далі –Закон № 1058 ) підприємство відповідача є страхувальником з загальнообов”язкового державного пенсійного страхування і набуло статусу платника страхових внесків з дня реєстрації у територіальному відділі Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17, ч. 6, 12 ст. 20 Закону № 1058 відповідач зобов”язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Зобов”язаний сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є календарний місяць. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до поданих відповідачем розрахунків суми страхових внесків на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування у 2006 р. відповідач зобов”язаний був сплатити: за липень 5086,89 грн., за серпень 5407,33 грн., за вересень 4693,57 грн., за жовтень 5540,68 грн., листопад 3597,84 грн. страхових внесків, з яких відповідачем сплачено 9000 грн.

Доказів про оплату15 326,31 грн. страхових внесків відповідач суду не надав.

02.10.06 позивачем прийнято рішення № 244 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату ( неперахування ) або несвоєчасну сплату ( несвоєчасне перерахування ) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду ( далі –Рішення ) за яким на відповідача накладено штраф у розмірі 27592,63 грн. та пеня у розмірі 8 897,69 грн.

Копію Рішення отримано відповідачем 23.10.06, що підтверджується підписом представника відповідача на рішенні.

Відповідачу направлено вимогу № Ю 69 від 01.01.07 на загальну суму 51816,63 грн., в тому числі недоїмка по внесках –15326,31 грн., фінансові санкції ( штрафи ) –27592,63 грн, пеня –8897,69 грн., яку отримано відповідачем 12.01.07, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення на а.с. 29.

Відповідно до абзацу 8 ч. 3 ст. 106 Закону № 1058   у разі    якщо    страхувальник,    який    одержав    вимогу територіального  органу  Пенсійного  фонду  про  сплату недоїмки і протягом  десяти  робочих  днів  після  її  отримання  не  сплатив зазначену  у  вимозі  суму  недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією,  включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним  органом  Пенсійного  фонду,  або не оскаржив вимогу в судовому порядку,  а  також  у  разі  якщо  страхувальник  узгодив вимогу,  але  не  сплатив  узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги,  відповідний орган Пенсійного  фонду  звертається  в  установленому законом порядку і подає  вимогу  про  сплату  недоїмки  до  відповідного  підрозділу державної   виконавчої   служби.   У   зазначених  випадках  орган Пенсійного  фонду  також  має  право   звернутися   до   суду   чи господарського  суду  з  позовом  про  стягнення недоїмки.  У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до   господарського   суду   передбачені   законодавством   заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Частиною 13 ст. 106 Закону № 1058 також встановлено, що суми пені  та  штрафів,  передбачених  частинами  дев'ятою  і десятою цієї статті,  підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією,  яка здійснює виплату і  доставку  пенсій,  протягом десяти  робочих  днів  з  дня одержання відповідного рішення.  При цьому в цей же  строк  страхувальник,  банк  чи  організація,  яка здійснює виплату і доставку пенсій,  має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним    обов'язковим    письмовим   повідомленням   про   це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення  виконавчого  органу  Пенсійного фонду про нарахування пені та накладання штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення  вищим  органом  Пенсійного  фонду  або  судом рішення у справі.  Строки сплати фінансових санкцій також призупиняються  до винесення  судом  рішення в разі оскарження страхувальником вимоги про сплату недоїмки,  якщо накладення фінансових санкцій пов'язано з її виникненням або несвоєчасною сплатою.

Відповідач рішення та  вимогу у встановленому порядку не оскаржив, суми недоїмки, штрафу та пені не сплатив, а тому суд не приймає заперечення позову відповідачем стосовно розміру нарахованих штрафних санкцій.

На підставі викладеного позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.  158 - 163, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю і стягнути з приватного підприємства «Авангард», с. Гужівка Ічнянського району, код 14246957, ( р/р 260064935 в АППБ «Аваль»м. Чернігова ), на користь Управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі, м. Ічня, вул. Орджонікідзе, 11, код 14248815, ( р/р 320 в Ощадбанку 3260 ), 15 326,31 грн. страхових внесків, 27 592,63 грн. штрафу та 8 897,69 грн. пені.

Постанова набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано  заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк, встановлений  цим Кодексом,  постанова суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не  скасовано,  набирає  законної  сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява.  Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в  апеляційній скарзі.

Заява  про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення.

Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після  подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                      Ю.В.Федоренко