ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді
суддів

Кота О.В., Владимиренко С.В.,
Шевчук С.Р.

розглянувши касаційну скаргу

Приватного підприємства
“Коллегіум”

на постанову Київського
апеляційного господарського суду від 21 березня 2007 року

у справі

№26/340

за позовом

Відкритого акціонерного
товариства  комерційного банку “Надра”
в особі філії Київського регіонального управління

до

Приватного підприємства
“Коллегіум”

про

звернення стягнення на заставлене
майно в сумі   360 943,2 доларів США (1
822 763,17) грн.

встановив:

Подана касаційна скарга не
відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального
кодексу України з таких підстав.

Із заяв майнового характеру, що
подаються до господарських судів розмір ставок державного мита встановлено у
розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог п.2 Декрету
Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, враховуючи зміни, при поданні
касаційної скарги підлягає сплаті 50 відсотків ставки з оскаржуваної суми, що
підлягає сплаті в разі подання заяви для розгляду спору в першій інстанції.

Із заяв немайнового характеру, що
подаються до господарських судів розмір ставок державного мита встановлено у
розмірі 5 неоподаткованих мінімумів громадян.

Відповідно до п.33 наказу Головної
державної податкової інспекції від 22 квітня 1993 року за №15 "Про
затвердження Інструкції про порядок обчислення та справляння державного
мита" з позовних заяв, що носять одночасно майновий і немайновий характер,
державне мито сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв
майнового характеру, і за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового
характеру.

В порушення вказаних Декрету та
Наказу, додана до касаційної скарги квитанція від 6 квітня 2007 року містить
неправильне обрахування суми державного мита, яке підлягає сплаті в касаційній
інстанції.

Враховуючи наведене, дане платіжне
доручення не можна вважати належним доказом сплати державного мита у
встановленому порядку.

Відповідно до частини 3 статті 111
згаданого кодексу, касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу або
її уповноваженим представником.

Від імені юридичної особи
-скаржника касаційна скарга підписується керівником, а в разі її підписання
представником скаржника, то на вчинення такої процесуальної дії останній
повинен бути уповноважений довіреністю, засвідченою підписом керівника та
печаткою юридичної особи із обов`язковим залучанням такої довіреності до
скарги.

Проте, додана до касаційної скарги
довіреність ОСОБА_1 не завірена.

Касаційна інстанція зауважує на
тому, що відповідно до приписів частини 3 статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1,
2, 3, 4, 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно
подати касаційну скаргу з доде ржанням стислих строків для виправлення.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 111, п. 4 ст. 1113, 1115, 1117
Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Повернути касаційну скаргу на
постанову Київського апеляційного господарського суду від 21 березня 2007 року
у справі №26/340 Приватному підприємству “Коллегіум”.

Головуючий, суддя          О. Кот

Судді:          С.
Владимиренко

С. Шевчук