ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.06.07                                                                                           Справа № 1/500-15/91

За заявою Регіонального відділення ФДМУ по Львівській області, м.Львів

Позивач Регіональне відділення ФДМУ по Львівській області, м.Львів

Відповідач Приватне підприємство „Фірма АВТО Парк”, м.Львів

про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

Суддя  Т.Костів

Представники:

від позивача –Бриковський О.Я. (довіреність № 11-169 від 10.01.2007р.).

від відповідача –Чупахін І.Р. (довіреність № 2 від 12.09.2006р.).

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області надійшла заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м.Львів про перегляд рішення господарського суду Львівської області від 25.09.2006 р. по справі №1/644-15/211 (за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м.Львів до приватного підприємства “АВТОпарк”, м.Львів за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –державне підприємство “Укрконверс” та фізичної особи –підприємця Сагайдачної Валентини Григорівни, м.Львів про розірвання договору оренди №10 від 21.05.2005 р., стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 3767,03 грн., пені в сумі 107,82 грн., зобов’язання повернути орендоване майно державному підприємству “Укрконверс”) за нововиявленими обставинами.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 16.05.2007 р. заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області призначено до розгляду на 12.06.2007 р. Розгляд справи відкладався на 19.06.2007 р. з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 12.06.2007 р.

У відповідності до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами. Представникам роз’яснено їх права, передбачені ст. 22 ГПК України.

В судовому засіданні представник заявника вимоги підтримав з мотивів, зазначених у заяві. Ствердив зокрема, що ухвала господарського суду м. Києва від 20.12.2005 р. в справі №43/464 про визнання банкрутом державного підприємства “Укрконверс” про затвердження мирової угоди була скасована постановою Верховного Суду України від 10.10.2006 р., а справу передано на новий розгляд до господарського суду м. Києва. Зазначив, що у постанові міститься посилання на те, що Закон України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” не передбачає перехід права власності на майно боржника третій особі.

Вважаючи, що підставою для відмови позивачу у позові по даній справі стала скасована ухвала господарського суду м. Києва від 20.12.2005 р. в справі №43/464 про визнання банкрутом, просить  скасувати за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Львівської області від 25.09.2006 р. у справі №1/644-15/211 та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача вимоги позивача заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на заяву про перегляд рішення господарського суду Львівської області від 25.09.2006 р. по справі №1/644-15/211 за ново виявленими обставинами. Ствердив, зокрема, що рішення суду не ґрунтується на скасованій ухвалі, а ґрунтується на положеннях ч. 2 ст. 512 ЦК України щодо можливості заміни сторони у зобов’язаннях. Зазначив, що постановою Верховного Суду України орендодавець майна –ТзОВ “Нафта-Трейд” не був позбавлений права власності на майно, яке орендує відповідач. Не позбавлений він цього права і станом на дату подання позивачем заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Оскільки нововиявлених обставин, які є суттєвими для даної справи, немає, просить відмовити у задоволенні заяви позивача.

Розглянувши матеріали заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Львівської області від 25.09.2006 р. по справі №1/644-15/211 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів, до приватного підприємства “АВТОпарк”, м. Львів, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –державне підприємство “Укрконверс” та фізичної особи –підприємця Сагайдачної Валентини Григорівни, м. Львів, про розірвання договору оренди №10 від 21.05.2005 р., стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 3767,03 грн., пені в сумі 107,82 грн., зобов’язання повернути орендоване майно державному підприємству “Укрконверс” у позові відмовлено повністю. Рішення вступило в законну силу. В ході судового розгляду вимог про визнання права власності на передане в оренду майно позивач не заявляв, предметом спору було виконання умов договору оренди відповідачем. Рішення не ґрунтується на преюдиційних фактах, що не потребують доказування, передбачених ст. 35 ГПК України, на що помилково посилається заявник.

Приймаючи рішення суд констатував належність орендованого майна на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю “Нафта-Трейд” на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.01.2006 р.. Рішення суду ґрунтується на висновку про проведену заміну кредитора у зобов’язанні –орендодавця за договором оренди відповідно до ст. 770 ЦК України.

Зі змісту рішення суду випливає факт посилання на ухвалу господарського суду м. Києва від 20.12.2005 р. по справі №43/464 про визнання банкрутом державного підприємства “Укрконверс” як на передумову для переходу права власності на орендоване майно при виконанні досягнутих у мировій угоді умов.

Зазначена ухвала господарського суду м. Києва була скасована Постановою Верховного Суду України від 10.10.2006 р. –після вступу рішення господарського суду Львівської області у цій справі в законну силу. Однак, зі змісту постанови не випливає автоматичного позбавлення власника права власності на майно, передане в оренду відповідачу. Як випливає з вказаної постанови Верховного Суду України, ухвала господарського суду м. Києва від 20.12.2005 р. у справі №43/464 скасована, а справа передана на новий розгляд до господарського суду м. Києва. З пояснень сторін вбачається, що за результатами нового розгляду справи господарським судом м. Києва судове рішення ще не прийняте.

Належних доказів, які б свідчили про нововиявлені обставини, які мали б істотне значення саме для даного спору щодо відповідного предмету позову суду не надано. Зі змісту заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та доданих матеріалів не вбачається наявності підстав для перегляду висновків суду в цій частині.

Згідно зі ст.112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, однак лише якщо вони мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові. Однак, суду у встановленому порядку не доведено істотність для даної справи вказаних обставин і те, що вони не могли бути відомі заявникові. Окрім того, згідно із ч. 1 ст. 113 ГПК України, судове рішення може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони не пізніше двох місяців з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. Постанова Верховного Суду України датована 10.10.2006 р. згадка про цю постанову в ухвалі господарського суду Львівської області від 1/1116-2/128 від 27.02.2007 р. не є переконливим доказом того, що лише з неї позивач довідався про винесення цієї постанови, оскільки заявник долучив до матеріалів справи копію постанови Верховного Суду України в цілому, у той час як із зазначеної ухвали він міг довідатись лише про факт її винесення. До того ж зі змісту вказаної хвали вбачається, що відповідь №43/464-23/583-б була отримана 19.02.2007 р., а відтак із нею міг ознайомитись позивач. Відповідно, заявник не довів в ході судового розгляду заяви вчасність її подання.

Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Одержання позивачем нового доказу по справі не є достатньою підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами. При цьому суд наголошує на обов’язку сторін, передбаченому ч.3 ст.22 ГПК України, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення заяви та скасування рішення суду.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст. ст. 33, 35 43, 75, 86, 112-114 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 25.09.2006р. по справі №1/644-15/211 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м.Львів до приватного підприємства “АВТОпарк”, м.Львів, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –державне підприємство “Укрконверс” та фізичної особи –підприємця Сагайдачної Валентини Григорівни, м.Львів про розірвання договору оренди №10 від 21.05.2005 р., стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 3767,03 грн., пені в сумі 107,82грн., зобов’язання повернути орендоване майно державному підприємству “Укрконверс” залишити без змін.

Суддя