ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2007 р.
№ 4/24

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді                                                            Кривди Д.С.,

суддів                                             Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача:            не з’явився

від відповідача:        не з’явився

розглянувши  касаційну  скаргу  Колективного підприємства “Український науково-технічний екологічний центр “Перун“

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2007р.

у справі № 4/24  Господарського суду м. Києва

за позовом  Заступника прокурора Подільського району м. Києва в інтересах держави в особі Подільської районної у м. Києві ради, Комунального підприємства “Оренда“

до Колективного підприємства “Український науково-технічний екологічний центр “Перун“

про стягнення 16930,10 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Подільського району м. Києва в інтересах держави в особі Подільської районної у м. Києві ради, Комунального підприємства “Оренда“ звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Колективного підприємства “Український науково-технічний екологічний центр “Перун“ про стягнення 16930,10 грн. заборгованості.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 01.03.2007р. (суддя І.І.Борисенко) позовні вимоги задоволено: стягнуто з Колективного підприємства “Український науково-технічний екологічний центр “Перун“ на користь Комунального підприємства “Оренда“ 16016,95 грн. основного боргу, 913,15 грн. пені, стягнуто з Колективного підприємства “Український науково-технічний екологічний центр “Перун“ на користь Державного бюджету України 169,30 грн. державного мита, стягнуто з Колективного підприємства “Український науково-технічний екологічний центр “Перун“ на користь Державного підприємства “Судовий інформаційний центр“ 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з рішенням Господарського суду м. Києва від 01.03.2007р., Колективне підприємства “Український науково-технічний екологічний центр “Перун“  подало апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2007р. (судді: Н.М.Губенко, Т.Л.Барицька, Л.М.Ропій) рішення Господарського суду м. Києва від 01.03.2007р. змінено, позов задоволено частково: стягнуто з Колективного підприємства “Український науково-технічний екологічний центр “Перун“ на користь Комунального підприємства “Оренда“ 16016,95 грн. основного боргу, 760,88 грн. пені,  стягнуто з Колективного підприємства “Український науково-технічний екологічний центр “Перун“ в доход  Державного бюджету України 169,30 грн. державного мита, 116,94 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в решті позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Колективне підприємства “Український науково-технічний екологічний центр “Перун“ подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 01.03.2007р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2007р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Свою вимогу Колективне підприємства “Український науково-технічний екологічний центр “Перун“   мотивує тим, що господарським судом першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Сторони не скористались правом, наданим ст. 22 ГПК України щодо участі їх представників у судовому засіданні. Про час і місце розгляду касаційної скарги були повідомлені.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої та  апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Колективного підприємства “Український науково-технічний екологічний центр “Перун“ не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 2 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Отже, із приписів даної правової норми випливає, що об’єктом оренди державного та комунального майна є майно даної форми власності, щодо якого орендарем здійснюється підприємницька та інша діяльність.

Господарським судом апеляційної інстанції встановлено:

05.04.2005р. між Комунальним підприємством “Оренда“ та Колективним підприємством Український  науково-технічний екологічний   центр  “Перун“  був укладений договір № 3118/05, відповідно до умов якого, позивач передав, а відповідач прийняв в оренду приміщення, загальною площею 146,70 кв.м., які розташовані у лівому крилі першого поверху будинку 49-А по вул. Олени Теліги у м. Києві.

Факт передачі вищезазначеного приміщення в оренду підтверджується актом прийому-передачі приміщення в оренду від 05.04.2005р., підписаним уповноваженими особами з обох сторін.

В  акті   прийому-передачі  приміщення  сторони  визначили,   що  на момент прийняття приміщень в орендне користування вони перебувають у незадовільному стані і їх експлуатація можлива виключно після проведення ремонту.

Відповідно до договору, ремонт об'єкту оренди проводиться за узгодженням з орендодавцем до 01.07.2005р. Строк ремонту може бути продовжено за згодою орендодавця.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 19 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Господарським судом попередніх інстанцій встановлено:

Відповідач зобов'язався вносити орендні платежі в повному обсязі, незалежно від наслідків господарської діяльності, не пізніше 30 числа поточного місяця.

За користування орендованим приміщенням орендар сплачує орендодавцю орендну плату, місячний розмір якої на момент початку дії договору становив разом - 1464,42 грн.

Розмір місячної орендної плати на період проведення ремонту об'єкту оренди встановлено в розмірі 10% від місячної плати, вказаної в п. 1.4 договору, та складає 146,44 грн.

Відповідач не виконав свої договірні зобов'язання, борг відповідача по орендній платі на момент розгляду справи за період 01.01.2006р. по 01.11.2006р. становить 16016,95 грн.

Основні обов'язки орендаря визначені ст. 18 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, згідно ч. 1 якої за договором оренди орендаря може бути зобов'язано використовувати об'єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства, майно якого передано в оренду, та виробляти продукцію в обсягах, необхідних для задоволення потреб регіону. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що за договором оренди орендаря може бути зобов’язано використовувати об’єкт оренди за цільовим призначенням. Проте, господарський суд попередніх інстанцій не досліджував обставин щодо того, за яким призначенням зобов’язався використовувати відповідач об’єкт оренди за договором № 3118/05 05.04.2005р.

Згідно ст. 3 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що наймач звільняється від плати за час протягом якого майно не могло бути використано. Проте, господарський суд на підставі відповідних доказів у встановленому законом порядку не досліджував обставини щодо того чи користувався відповідач об’єктом оренди за призначенням, що встановлене договором, протягом часу, за який стягується орендна плата.

Наведене свідчить про неповне з'ясування судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, а, отже, і порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України  щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 111-5 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не наділена повноваженнями щодо встановлення обставин справи, а останні встановлені неповно, справа підлягає передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 3 ст. 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Колективного підприємства “Український науково-технічний екологічний центр “Перун“  задовольнити частково.

Рішення Господарського суду м. Києва від 01.03.2007р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2007р. у справі №4/24   скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Головуючий - суддя                                                Кривда Д.С.

судді                                                                         Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.