ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.07.07р.

Справа № 34/25-07

За позовом  Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11255", м. Дніпропетровськ

до  Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ

Третя особа 1., яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області

Третя особа 2., яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство оборони України

про визнання права власності

Суддя  Примак С.А.

Представники:

від позивача - Фалько Ю.В., директор

Кошовий О.Г., предст., дов. №000135 від 25.12.06 р.

від відповідача - Зуєва Н.В., предст., дов. №29 від 20.03.07 р.

від третьої особи 1. - не з'явився

відтретьої особи 2. - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позов заявлено про визнання право власності на 80 одиниць автомототранспортних засобів загальною вартістю 273 000, 00 грн., на 23 одиниці автомобільних причепів загальною вартістю 46 000, 00 грн.; 3 190, 00 грн. держмита, 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що добросовісно заволодів спірним майном внаслідок збігу наступних обставин. При приватизації в 1997 р. державного підприємства „Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11255” та утворенні на його базі Відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11255», держава, як власник вказаного майна, фактично залишила його у складі майнового комплексу позивача, тобто фактично відбулося заволодіння спірним майном. Позивач зазначає, що добросовісність заволодіння вказаним майном полягає в тому, що воно відбулося без втручання у волевиявлення, не всупереч волі власника, та не будь-яким іншим чином поза його волею. При цьому позивач стверджує, що відкрито володіє спірним майном, оскільки починаючи з 1997 р. не приховує факту володіння вказаним майном, що знайшло відображення в наступних діях, а саме: з метою з’ясування правового режиму вказаного майна неодноразово звертався до Міністерства транспорту та зв’язку України, Фонду Державного майна України,  Дніпропетровської обласної державної адміністрації, інших державних органів, проводив реєстрацію та перереєстрацію вказаних транспортних засобів в органах ДАІ, регулярно сплачував податки, збори та інші обов’язкові платежі щодо вказаного майна, фактично витрачав власні кошти на утримання автотранспорту, хоча відповідно до п.1 Інструкції „Про порядок фінансування заходів з мобілізаційної підготовці народного господарства України” затвердженої наказом Міністерства Фінансів України від 30.06.1996р., №111/03 фінансування заходів з мобілізаційної підготовці народного господарства здійснюється за рахунок державного чи місцевого бюджетів. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що він є безтитульним володільцем, тому що володіє вказаним майном не на підставі документів про право власності та користування, оскільки свідоцтва про державну реєстрацію транспортних засобів не є правовстановлюючими документами, оскільки не зазначені в якості таких у Правил державної реєстрації та обліку автомобiлiв, автобусів, а також  самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобiлiв, мотоциклів усіх типів, марок i моделей, причепів, напiвпричепiв та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету  Мiнiстрiв України від 7 вересня 1998 р. N 1388. Крім того, позивач стверджує, що безперервно володіє спірним майном протягом 10 (десяти) років, починаючи з 1997 року.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне: згідно плану приватизації від 05.11.1997 р. спірне майно на загальну суму 423,7 тис. грн. не увійшло до статутного фонду ВАТ «Дніпропетровське АТП 12555», але залишилось на його балансі. Відповідач посилається на Закони України «Про державний матеріальний резерв»та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно яких у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України на позивача покладено обов’язки щодо утримання і збереження майна воєнізованої автоколони 2191, а також виконання заходів з мобілізації та мобілізаційної підготовки. Відповідач стверджує, що спірне майно є власністю держави, перебуває на балансі ВАТ «Дніпропетровське АТП № 11255»і віднесено до сфери управління центральних та місцевих органів виконавчої влади, які контролюють його збереження та використання. Відповідач вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про державний матеріальний резерв»спірне майно є державною власністю, а відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державний матеріальний резерв»та п. 4 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»на позивача покладено обов’язок своєчасно забезпечити розміщення, зберігання, своєчасне освіження, заміну, відпуск матеріальних цінностей із державного резерву власними силами та утримання в належному стані спірного майна відповідно. При цьому відповідач зазначає, що, оскільки, постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2005 р. № 915-08 мобілізаційне завдання для позивача було скасовано, то органом управління спірного майна є відповідач, відповідно до ст. 3 Закону України «Про управління об’єктами державної власності»та п. 1.3. Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затв. Наказом Фонду державного майна України, Міністерства економіки від 19.05.1999 р., №908/68. Також, в обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що в даному випадку є неправомірним застосування ст. 344 ЦК України, оскільки позивач володіє спірним майном недобросовісно.

Ухвалою від 24.01.07 р. залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачу Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області.

Третя особа 1. у письмових поясненнях зазначила, що відповідно до п.8 Правил ПКМ №1388 від 07.09.98 "Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок",  реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу.

Ухвалою від 16.04.07 р. залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачу Міністерство оборони України.

Міністерство оборони України у своїх письмових поясненнях зазначило, що  автоколони військового типу 2191-Г-1 не існує.  Всі автоколони військового типу скасовано постановою Кабінету Міністрів України від14.09.05 №915-08. Обліком і передачею автомобільної техніки та майна у 1997 році займалось Головне автомобільне управління штабу озброєння Збройних Сил України, правонаступником якого є Центральне автомобільне управління озброєння Головного управління логістики Командування сил підтримки Збройних Сил України. У Центральному автомобільному  управлінні озброєння Головного управління логістики Командування сил підтримки Збройних Сил України документи, які підтверджують чи спростовує статус зазначеного майна як військового відсутні, зазначена військова техніка у Збройних Сил України на обліку не знаходилась.

Крім того, третьою особою 2. заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника.

В порядку ч. 4 ст. 69 ГПК України ухвалами від 07.02.07 р., 10.04.07 р., 27.04.07 р., 07.06.07 р. строк розгляду спору продовжено до 07.03.07 р., 17.04.07 р., 15.06.07 р., 03.07.07р. відповідно.

В порядку ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошено перерву з 21.03.07 р. до 06.04.07 р. до 11год.45хв., з 10.04.07 р. до 10.04.07 р. до 17год.00хв., з 10.04.07 р. до 16.04.07 р. до 12год.00хв..

Справа згідно зі статтею 75 ГПК України розглядається за наявними у ній матеріалами.

В порядку ст.85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

При приватизації в 1997 р. державного підприємства „Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11255” та утворенні на його базі Відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11255», у складі майнового комплексу позивача залишилося спірне майно. Внаслідок цього фактично відбулося заволодіння спірним майном з боку позивача. Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Положення про спеціальні формування, призначені для передачі до складу Збройних Сил та інших військових формувань під час мобілізації»введеного в дію постановою Кабінету Міністрів України № 634 від 16 травня 2002 року, Інструкції про порядок утворення та утримання спеціальних формувань, які призначені для передачі до складу Збройних Сил України під час мобілізації та їх підготовки до розгортання, затвердженої наказом Міністерства транспорту України від 25.12.2003 року Інструкції про порядок фінансування заходів з мобілізаційної підготовки народного господарства України, затвердженої наказом Міністерства Фінансів України №111/03 від 30.06.1996р. передбачено укладання договору (контракту) при виконанні мобілізаційного завдання та фінансування видатків на утримання спец формувань за рахунок державного бюджету. Судом установлено, що правовідносини, які склалися  між позивачем та державою щодо спірного майна, повинні регулюватися контрактом, який і визначав би правовий режим спірного майна, права та обов’язки сторін щодо останнього.

Як вбачається з матеріалів справи та наданих до суду документів позивач з метою з’ясування правового режиму вказаного майна неодноразово звертався до Міністерства транспорту та зв’язку України, Фонду Державного майна України,  Дніпропетровської обласної державної адміністрації, інших державних органів. Крім того позивачем вичинялися інші дії щодо вказаного майна, які свідчать про відкрите володіння та користування позивачем спірним майном, а саме: проведення реєстрації та перереєстрації вказаних транспортних засобів в органах ДАІ, сплата податків, зборів та інших обов’язкових платежів щодо вказаного майна, витрачання власних коштів підприємства на утримання спірного майна.

Дослідивши матеріали справи суд з’ясував, що позивач володіє та користується спірним майном на підставі свідоцтв про державну реєстрацію транспортних засобів, які не є правовстановлюючими документами на транспортні засоби, відповідно до п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобiлiв, автобусів, а також  самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобiлiв, мотоциклів усіх типів, марок i моделей, причепів, напiвпричепiв та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету  Мiнiстрiв України від 7 вересня 1998 р. N 1388, оскільки не зазначені у якості таких. Вказана обставина підтверджується також поясненнями представника третьої особи-1. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо безтитульності володіння спірним майном.

Суд встановив, що норми Закону України «Про державний матеріальний резерв»не застосовуються до правовідносин щодо спірного майна, тому що цей Закон визначає загальні принципи формування, розміщення, зберігання, використання, поповнення та освіження (поновлення) запасів державного матеріального резерву i регулює відносини в цій сфері. При цьому судом встановлено, що відносини щодо спірного майна не є відносинами у сфері державного матеріального резерву, оскільки не підпадають під дію зазначеного Закону.

Посилання відповідача на необхідність застосування до правовідносин щодо спірного майна Закону України «Про державний матеріальний резерв»входить всупереч з з нормами «Положення про спеціальні формування, призначені для передачі до складу Збройних Сил та інших військових формувань під час мобілізації», оскільки Законом України «Про державний матеріальний резерв»на підприємства покладається обов’язок забезпечити розміщення, зберігання, своєчасне освіження, заміну, а також відпуск матеріальних цінностей із державного резерву, а відповідно до «Положення про спеціальні формування, призначені для передачі до складу Збройних Сил та інших військових формувань під час мобілізації»підприємства використовують зазначене майном у своїй діяльності та передають його до складу Збройних Сил під час мобілізації. Таким чином, норми Закону України «Про державний матеріальний резерв»забороняють використання майна, а норми «Положення про спеціальні формування, призначені для передачі до складу Збройних Сил та інших військових формувань під час мобілізації»дозволяють використання майна.  В цьому аспекті вказані акти є взаємовиключними.

Скасування статусу автоколони військового типу 2191 –Г –1, здійснене відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 915-08 від 14.09.2005, не впливає на спірні відносини з огляду на підстави володіння майном.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому посилання відповідача на те, що спірне майно залишилося на балансі позивача, позивач неправомірно заволодів та недобросовісно володіє спірним майном, а також посилання на те, що органом управління спірного майна є відповідач не знайшло підтвердження в ході судового засідання та не було доведено згідно ст. 33 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та осіб, які брали участь у справі, суд дійшов висновку, що позивач добросовісно заволодів спірним майном, є безтитульним володільцем, продовжує відкрито, безперервно володіти спірним майном протягом більш як п’яти років. При цьому, суд враховує перебіг строку володіння позивачем спірним майном, починаючи з 2000 року, коли сплив перебіг позовної давності щодо витребування спірного майна.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном  –протягом п’яти років набуває право власності на це майно.

Сукупність вказаних обставин є підставою для задоволення позовних вимог.

Третя особа 2. заявила клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника.

Дане клопотання підлягає задоволенню, оскільки відсутність представника третьої особи не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 344 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 43, 49 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, –

ВИРІШИВ:

Визнати за Відкритим акціонерним товариством «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11255»право власності на 80 одиниць автомототранспортних  засобів, загальною вартістю 273 000грн., а саме:

№
п/п
Тип транспортного засобу
Марка, модель транспортного засобу
Державний номер

1
Вантажний
ЗИЛ-138 А
0362 ЯАА

2
Вантажний
ЗИЛ-138 БА
14558 АА

3
Вантажний
ЗИЛ-138 А
2903 ДНН

4
Вантажний
ЗИЛ-138 БА
05837 АВ

5
Вантажний
ЗИЛ-138 БА
46998 АА

6
Вантажний
ЗИЛ- ДНХ

7
Вантажний
ЗИЛ-2 АВ

8
Вантажний
ЗИЛ-3 АВ

9
Вантажний
ЗИЛ- ДНХ

10
Вантажний
ЗИЛ-6 АА

11
Вантажний
ЗИЛ- ДНН

12
Вантажний
ЗИЛ-5 АВ

13
Вантажний
ЗИЛ- ДНХ

14
Вантажний
ЗИЛ-1 АВ

15
Вантажний
ЗИЛ-431610
АЕ 9268 ВА

16
Вантажний
ЗИЛ-2 АА

17
Вантажний
ЗИЛ-0 АА

18
Вантажний
ЗИЛ- ДНХ

19
Вантажний
ЗИЛ- ДНХ

20
Вантажний
ЗИЛ- ДНХ

21
Вантажний
ЗИЛ- ДНН

22
Вантажний
ЗИЛ-431610
АЕ 9322 ВА

23
Вантажний
ЗИЛ- ДНН

24
Вантажний
ЗИЛ-ДНН

25
Вантажний
ЗИЛ- ДНН

26
Вантажний
ЗИЛ- ДНХ

27
Вантажний
ЗИЛ-6 АА

28
Вантажний
ЗИЛ-3 АВ

29
Вантажний
ЗИЛ-4 АВ

30
Вантажний
ЗИЛ- ДНХ

31
Вантажний
ЗИЛ- ДНХ

32
Вантажний
ЗИЛ-ММЗ-4502
АЕ 9251 ВА

33
Вантажний
ЗИЛ-157 КЕ
2842 ДНН

34
Вантажний
ЗИЛ-7 АА

35
Вантажний
ЗИЛ- ДНТ

36
Вантажний
ЗИЛ- ДНТ

37
Вантажний
ЗИЛ-0 АВ

38
Вантажний
КАМАЗ-5511
3105 ДНХ

39
Вантажний
КАМАЗ-5511
АЕ 9269 ВА

40
Вантажний
КАМАЗ-5511
АЕ 9247 ВА

41
Вантажний
КАМАЗ-43101
8140 ДНХ

42
Вантажний
КАМАЗ-53212
АЕ 9266 ВА

43
Вантажний
КАМАЗ-53212
АЕ 9248 ВА

44
Вантажний
КАМАЗ-53212
6858 ДНХ

45
Вантажний
КАМАЗ-53212
АЕ 9323 ВА

46
Вантажний
КАМАЗ-5320
АЕ 9227 ВА

47
Вантажний
КАМАЗ-5320
АЕ 9250 ВА

48
Вантажний
КАМАЗ-5320
9070 ДНН

49
Вантажний
КАМАЗ-5320
АЕ 9253 ВА

50
Вантажний
КАМАЗ-5320
АЕ 9254 ВА

51
Вантажний
КАМАЗ-5320
АЕ 9321 ВА

52
Вантажний
КАМАЗ-5320
27318 АА

53
Вантажний
КАМАЗ-5320
АЕ 9230 ВА

54
Вантажний
КАМАЗ-5320
АЕ 9232 ВА

55
Вантажний
КАМАЗ-5320
27322 АА

56
Вантажний
КАМАЗ-5320
9071 ДНН

57
Вантажний
КАМАЗ-5320
17393 АА

58
Вантажний
КАМАЗ-5320
2795 ДНН

59
Вантажний
КАМАЗ-5320
АЕ 9271 ВА

60
Вантажний
КАМАЗ-5320
19417 АА

61
Вантажний
КАМАЗ-5320
5982 ДНН

62
Вантажний
КАМАЗ-5410
АЕ 9231 ВА

63
Вантажний
КАМАЗ-5410
АЕ 9252 ВА

64
Вантажний
КАМАЗ-5410
АЕ 9249 ВА

65
Вантажний
КАМАЗ-5410
50093 АА

66
Вантажний
КАМАЗ-5410
26993 АА

67
Вантажний
КАМАЗ-53208
8476 ДНХ

68
Вантажний
КАМАЗ-53208
5824 ДНХ

69
Вантажний
КАМАЗ-53208
6419 ДНХ

70
Вантажний
КАМАЗ-53208
05252 АВ

71
Вантажний
КАМАЗ-53208
8141 ДНХ

72
Вантажний
КАМАЗ-53208
8142 ДНХ

73
Вантажний
КАМАЗ-53208
2354 ДНХ

74
Вантажний
КАМАЗ-54112
АЕ 9270 ВА

75
Вантажний
ГАЗ-5327
6165 ДНН

76
Вантажний
ГАЗ-5327
5720 ДНХ

77
Вантажний
ГАЗ-5327
07261 АВ

78
Вантажний
ГАЗ-5228
7963 ДНН

79
Вантажний
МАЗ-54322
АЕ 9228 ВА

80
Льогковий
ВАЗ-2107
АЕ 9246 ВА

Визнати за Відкритим  акціонерним  товариством  „Дніпропетровське автотранспортне  підприємство 11255” право власності на 23 одиниці автомобільних причепів, загальною вартістю 46 000грн., а саме:

№
п/п

Марка, модель транспортного засобу
Державний номер

1

ГКБ-8350
24086 АА

2

ГКБ-8350
29101 АА

3

ГКБ-8350
АЕ 9722 ХХ

4

ГКБ-8350
АЕ 9717 ХХ

5

ГКБ-8350
25120 АА

6

ГКБ-8350
6875 ДП

7

ГКБ-8350
4589 ДО

8

ГКБ-8350
7195 ДО

9

ГКБ-8350
13899 АА

10

ГКБ-8350
АЕ 9718 ХХ

11

ГКБ-8350
7813 ДО

12

ГКБ-8350
3231 ДО

13

ГКБ-8350
7815 ДО

14

ГКБ-8352
АЕ 3186 ХХ

15

ГКБ-8352
3232 ДО

16

СЗАП-8352
АЕ 9720 ХХ

17

СЗАП-8352
АЕ 9723 ХХ

18

СЗАП-8352
0209 ХХ

19

СЗАП-8352
АЕ 5118 ХХ

20

СЗАП-8352
8446 ДО

21

СЗАП-8352
8780 ДО

22

СЗАП-8352
17328 АА

23

СЗАП-8352
8782 ДО

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ на користь Відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11255»1 690 грн. 00 коп. держмита, 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видати наказ.

Суддя

С.А. Примак

Рішення підписано 05.07.07 р.