ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.06.2007  року                                                            Справа № 16/13(13/347(14/1)

Луганський апеляційний господарський суд  у складі колегії суддів:

головуючого:                              Перлова Д.Ю.,

суддів                                                           Бородіної Л.І.,

Журавльової Л.І.

при секретарі

судового засідання                             Михайличенко Д.В.

за участю

представників сторін:

від позивача                                         представник у судове засідання не прибув,

від відповідача                               представник у судове засідання не прибув,

розглянувши

апеляційну скаргу                              Товариства з обмеженою відповідальністю                               „Донбаспромпоставка”, м. Луганськ

на рішення

господарського суду                              Луганської області

від                                                  03.05.07

у справі                                                          № 16/13(13/347(14/1)) (суддя Шеліхіна Р.М.)

за позовом                                        Товариства з обмеженою відповідальністю                                 „Донбаспромпоставка”, м. Луганськ

до відповідача                              Управління державної автомобільної інспекції

Управління міністерства внутрішніх справ                               України в Луганській області

про                                                   стягнення 7 467 грн.  41 коп.

В С Т А Н О В И В:

Суддя –доповідач Д.Ю. Перлов.

Позивач –ТОВ „Донбаспромпоставка” звернувся до господарського суду Луганської області з позовом від 21.12.05 № 07-21/12-05 до відповідача - Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про стягнення в рахунок погашення завданих збитків 7 467,41 грн.

14.02.06 позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача збитки у розмірі 7 467,41 грн.

Ця сума складаються із збитків у вигляді не отриманого прибутку у сумі 4900грн. та реальних збитків у розмірі 2567,41грн., які, стверджує позивач, він змушений був витратити у результаті неправомірних дій відповідача по видачі свідоцтва про державну реєстрацію автотранспортного засобу.

В позовній заяві позивач вказує про порушення відповідачем його права на мирне володіння своєю власністю –автомобілем –і на порушення законних інтересів позивача по отриманню прибутку у сумі 4900грн., що є встановленою договором платою за перевезення вантажу, у разі належного виконання позивачем своїх обов’язків перевізника по договору на транспортне обслуговування від 14.12.05. №52/тр, укладеному позивачем зі Спільним підприємством “Донбаспромзабезпечення” на перевезення вантажу за кордон.

Грошову суму у розмірі 2450грн., яку позивач сплатив СП “Донбаспромзабеспечення” платіжним дорученням від 21.12.05. № 637 як штрафні санкції у відповідності до умов укладеного договору на транспортне обслуговування від 14.12.05. №52/тр за відмову від транспортного обслуговування (п.4.2), позивач вважає спричиненими відповідачем збитками і просить стягнути вказану суму на свою користь.

Грошову суму у розмірі 117,41грн. позивач, по його твердженню, витратив на оплату встановлених законом платежів при видачі 16.12.05. відповідачем свідоцтва про державну реєстрацію автомобільного транспорту на вимогу позивача. Позивач вказує в позовній заяві, що він не зобов’язаний був робити цих витрат при видачі свідоцтва, оскільки звернення до відповідача з письмовою заявою від 15.12.05. № 171 про заміну техпаспорту зумовлено допущеною відповідачем помилкою, як вважає позивач, при видачі свідоцтва від 2003 року.

Рішенням господарського суду Луганської області від 24.02.06 у справі № 14/1 (суддя Лісовицький С.А.) у задоволенні позову ТОВ „Донбаспромпоставка” до УДАІ м. Луганська УМВС України в Луганській області відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.06.06 у справі № 14/1 згадане рішення скасоване, справа направлена на новий розгляд до господарського суду Луганської області.

21.08.06 господарський суд Луганської області виніс рішення у справі № 13/347(14/1) (суддя Яресько Б.В.), яким у задоволенні позову ТОВ „Донбаспромпоставка” до УДАІ м. Луганська УМВС України в Луганській області відмовив повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.12.06 у справі № 13/347(14/1) згадане рішення скасоване, справа направлена на новий розгляд до господарського суду Луганської області.

Ухвалою Верховного Суду України від 08.02.07 відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 05.12.06 року у справі № 14/1.

Рішенням господарського суду Луганської області від 03.05.07 у справі № 16/13(13/347(14/1)) (суддя Шеліхіна Р.М.) у задоволенні позову ТОВ „Донбаспромпоставка” до УДАІ м. Луганська УМВС України в Луганській області відмовлено.

Рішення мотивоване наступним.

Необхідність видачі свідоцтва про держреєстрацію автомобілю виникла у 2005 році у позивача не у зв’язку з помилкою, припущеною відповідачем при оформленні свідоцтва у 2003 році, а у зв’язку з тим, що позивач замінював номерний знак на машині, а у цьому разі перереєстрація є обов’язковою і необхідні платежі при вчиненні таких позивач зобов’язаний здійснити. За таких підстав, позов в часті 117,41грн. задоволенню не підлягає.

Позов в часті стягнення упущеної вигоди та штрафу за відмову подати транспортний засіб під завантаження у відповідності до умов укладеного позивачем договору на транспортне обслуговування від 14.12.05. №52/тр зі Спільним підприємством “Донбаспромзабезпечення”15.12.05. не підлягає до задоволення за таке.

Вочевидь, що позивач почав готуватися до перевезення вантажу за кордон у відповідності до умов укладеного ним договору на транспортне обслуговування від 14.12.05. №52/тр зі Спільним підприємством “Донбаспромзабезпечення”15.12.05., сподіваючись на те, що він встигне подати транспортний засіб під завантаження 16.12.05. в 8 годин ранку.

Між тим, докази того, що позивач має право перевозити вантажі за кордон і це право оформлене у відповідності до ст.ст. 57,67 Закону України “Про автомобільний транспорт” у позивача відсутні.

Сплата штрафу у сумі 2450грн., який позивач сплатив контрагенту за договором на транспортне обслуговування від 14.12.05. №52/тр, не знаходиться у причинному зв’язку з діями відповідача по видачі свідоцтва від 16.12.05., оскільки згідно з Інструкцією відповідач діє в межах Закону України “Про звернення громадян” при зверненні до нього з заявами про заміну свідоцтва і видавати свідоцтво “день в день” або на слідуючий день після звернення  - не зобов’язаний.  Тобто, укладаючи договір з такими умовами, позивач повинен був не тільки мати необхідні документи для міжнародного перевезення вантажу, а й повинен був знати строки та порядок видачі відповідачем свідоцтва про держреєстрацію машини.

Позивач –ТОВ „Донбаспромпоставка”, не погодившись з винесеним рішенням, звернувся до Луганського апеляційного суду з апеляційною скаргою без дати, якою просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 03.05.07 у справі №  16/13(13/347(14/1)), як винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Суд помилково стверджує, що у позивача відсутні докази наявності дозволу на міжнародні перевезення, оскільки вони не були витребувані в ході розгляду справи, тому це суперечить обставинам справи.

Стаття 67 Закону України „Про автомобільний транспорт” відсутня, а ст. 57 цього закону встановлює особливості перевезення пасажирів і вантажів на території України іноземними перевізниками.

Ретельне викладення у рішенні п. 8 Правил, які містять перелік документів, необхідних при реєстрації у відповідності до п. 4 Постанови Пленуму ВГС України від 29.12.76 № 11 „Про судове рішення” є надмірною деталізацією, що не має правового значення для справи та відповідно неприпустимо.

У відповідності до п. 4.4.2 розділу 4 Інструкції про проведення державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них та здійснення перевірок реєстраційно –екзаменаційних підрозділів Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 10.04.02 № 335 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.06.02 за № 472/6760, при перереєстрації проводиться огляд ТЗ не відповідність вимогам стандарті, правил технічної експлуатації, інструкцій підприємства –виробника, Правил дорожнього руху. У відповідності до п. 22.1 Правил дорожнього руху, маса вантажу, що перевозиться не повинна перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Таким чином висновок суду та дії відповідача з обґрунтування відсутності вини у зазначенні у технічному паспорті повної маси із слів позивача –неправомірні, оскільки ці дані відповідач зобов’язаний встановлювати при проведенні перереєстрації та огляду транспортного засобу.

Відповідач письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Повноважні та компетентні представники сторін у судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно ч.2 ст.99 Господарського процесуального кодексу України   апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, судова колегія  дійшла висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаспромпоставка” слід залишити без задоволення, рішення  господарського суду Луганської області від 03.05.07 у справі № 16/13(13/347(14/1)) слід залишити без змін з  наступних підстав.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю „Донбаспромпоставка” зареєстровано у якості суб’єкта господарювання Виконавчим комітетом Луганської міської ради 11.06.98, про що зроблено запис в журналі обліку реєстрації за номером 233/10450.

Довідка № 8345 про внесення позивача до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України видана 09.06.98 Обласним управлінням статистики Державного комітету статистики України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з біржового договору (угоди), реєстраційний № 05/260 від 30.08.03 позивач придбав у ТОВ Українсько-німецьке „Рефавтотранс ЛТД” транспортний засіб – автомобіль, марки DAF 95.380, 1998 року випуску, номерний знак 56864КН, та звернувся до відповідача з заявою № 131219607 (1713755) про проведення огляду транспортного засобу та його реєстрації, у якій вказав повну масу 13000, масу автомобіля без вантажу –7100.

На підставі цієї заяви відповідач - МРЕВ УДАІ м. Луганськ 02.12.03 зареєстрував у транспортний засіб позивача реєстраційний № 12252АР, марки DAF, вантажний (сідловий тягач), модель ТЕ47W435, 1988 року випуску, білого кольору, повна маса 13000, маса без навантаження 7100, про що було видане свідоцтво АІС № 605302. У якому вказано повну масу 13000, масу автомобіля без вантажу – 7100.

Управлінням державного автошляхового нагляду  у Белгородській області (Росія) 23.11.05 був винесений припис № 31408, яким засвідчується, що при проведенні транспортного контролю встановлено, що на транспортному засобі ДАФ 12252АР П/П 15290 АМ, держава реєстрації –Україна, що належить ТОВ „Донбаспромпоставка” у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу відсутні дані про його повну масу та зобов’язано у термін до 20.12.05 усунути це порушення.  Даний припис отриманий позивачем 23.11.05.

14.12.05 між Спільним підприємством „Донбаспромзабеспечення” (замовником) та відповідачем у справі –ТОВ „Донбаспромпоставка” (перевізником) був укладений договір № 52/тр на транспортне обслуговування, розділом 1 якого передбачено, що перевізник зобов’язується надати замовнику 16.12.05 о 8-00 годині автомобіль марки DAF, державний номер 12252 АР з напівпричепом державний номер № 15290АМ, а замовник зобов’язується скористатися послугами наданого автомобілю та оплатити їх у порядку та на умовах, передбачених цим договором. Маса та об’єм вантажу –тент 20 тн. Адреса навантаження –м. Луганськ, адреса розвантаження –м. Москва, Росія.  Розділом 4 цього договору, передбачена відповідальність сторін, а саме п. 4.1 за запізнення  автомобіля під завантаження штраф 150,00 грн., п. 4.2. у випадку відмови від транспортного обслуговування – штраф у розмірі 50% від загальної суми фрахту. Сума фрахту складає 4 900,00 грн.

15.12.05 позивач звернувся до відповідача з заявами № 170, 171 (а.с. 12,13, саме ці заяви маються у відповідача а.с. 138, 139) про заміну без оплати технічного паспорту автомобілю у зв’язку з тим, що, як стверджує позивач в цих заявах, працівником відповідача було припущено помилку при видачі свідоцтва, а у позивача виникла необхідність виїхати на цьому автомобілі за кордон, у Росію. Слід вказати, що ані заява від 15.12.07 №170, ані від 15.12.05. №171 позивача не містять будь-яких позначень про суть помилки, яку, начебто, припустив відповідач при оформленні свідоцтва.

Окрім того, позивач подав відповідачу заяву № 131219607 (1997117) (а.с. 140), у якій просив провести діагностичний огляд ТЗ, огляд ТЗ по обліку зареєстрованого, вкраденого АМТ у т.ч. по НЦБ Інтерпол з наданням необхідних консультацій, у зв’язку з перереєстрацією у зв’язку з заміною номерного знаку.

За видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач сплатив квитанціями: від 16.12.05 № 2001/з54 72,82грн., від 16.12.05 № 2001/з55 –3,10 грн., від 16. 12.05 № 2001/з57 –34,00 грн., від 16.12.05 № 2001/з56 –7,49 грн., а всього 117,41 грн.

Нове свідоцтво КХС № 798845 про реєстрацію транспортного засобу реєстраційний № 12252АР, марки DAF, вантажний (сідловий тягач), модель FT 95.360, 1988 року випуску, білого кольору, повна маса 20500, маса без навантаження 7100, було видане відповідачем у відповідності до заяви позивача № 131219607 (1997117) та отримане позивачем 16.12.05. В ньому вказана повна маса ТЗ 20500 кг., маса без навантаження 7100, як і вимагав позивач в заяві.

У відповідності до вимоги від 19.12.05 № 19/12-07 СП „Донбаспромзабеспечення” про сплату штрафу позивач перерахував платіжним дорученням від 21.12.05 № 637 2 450,00 грн. штрафних санкцій за ненадання транспортного засобу для перевезення вантажів до м. Москва згідно договору № 52/тр/14.12.05.

Відповідачем надані до матеріалів справи копії документів поданих позивачем для реєстрації транспортного засобу.

Як встановлено ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно ст.22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Так, деліктна відповідальність передбачає обов’язкову наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та поведінкою; вина. За загальним правилом шкода, завдана правомірними діями, не підлягає відшкодуванню.

У даному випадку, позивач зобов’язаний довести суду обставини щодо наявності шкоди, протиправної поведінки відповідача, яка спричинила шкоду, причинний зв'язок між шкодою та поведінкою, вину відповідача як підставу для настання відповідальності, підстави виникнення обов’язку відповідача по відшкодуванню збитків та надати докази понесених позивачем збитків у заявленому розмірі. Відповідач зобов’язаний довести відсутність вини.

Аналізуючи норми Закону України “Про дорожній рух” від 30.06.93 № 3353-ХІІ, Закону України “Про автомобільний транспорт” від 05.04.01 № 2344-ІІІ, Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.98 № 1388 (далі за текстом –Правила) та Інструкції про проведення державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них та здійснення перевірок реєстраційно –екзаменаційних підрозділів Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 10.04.02 № 335 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.06.02 за № 472/6760 (далі за текстом –Інструкція) суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність у відповідача обов’язку перевіряти дані з маси автомобілю, вказані позивачем у заяві на ім’я відповідача про реєстрацію та перереєстрацію машини. З урахуванням цілей і задач, встановлених вказаними нормами права, реєстрація та облік автотранспортних засобів в Україні здійснюється повноважними на це органами Державтоінспекції України з метою контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів встановленим в Україні вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням вимог законодавства, що визначає порядок сплати податків та інших обов’язкових платежів, використання транспортних засобів в умовах воєнного та надзвичайного стану, а також для забезпечення їх обліку та попередження протиправних дій щодо них.

Відповідно до п. 8 Правил реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Цим пунктом також наведено перелік документів, які заявник (позивач) зобов’язаний подати органам ДАІ (відповідачу) для реєстрації транспортного засобу, серед яких можуть бути: довідка-рахунок встановленого зразку, договори, в тому числі угоди, укладені на товарних біржах, та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб або рішення суду чи довідка органу соціального захисту населення, акт приймання-передачі транспортного засобу, за формою встановленою додатком № 6 до Правил, вантажна митна декларація, або належним чином оформлені довідка-рахунок та вантажна митна декларація (засвідчена митним органом копія); договір фінансового лізингу. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку.

Реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Таким чином, за інформацію, вказану у перелічених документах, несе відповідальність заявник (позивач), а повноважний орган (відповідач) перевіряє тільки ту інформацію, яку необхідно перевірити згідно з вимогами законодавства. З урахуванням того правила, що чим більше вага машини, тим більше розмір податку, на цей показник більше уваги має приділяти власник машини, тому, законодавець не встановив обов’язку органів ДАІ по контролю за таким показником як вага машини.

Пунктом 14 Правил встановлено обов’язок відповідача у разі реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку транспортного засобу провести огляд з метою перевірки відповідності ідентифікаційних номерів вузлів і агрегатів обліковим даним, перебування в розшуку за наявною інформацією баз даних викраденого транспорту, а технічного стану - вимогам безпеки дорожнього руху. Огляд проводиться працівниками підрозділів ДАІ за місцем реєстрації транспортних засобів та експертом експертно-криміналістичного відділення (групи) з автотехнічних досліджень МВС або іншими експертами, що мають відповідну ліцензію. За результатами огляду в документах, які подаються на реєстрацію, робиться відповідна відмітка.

Такий огляд був проведений, як при перереєстрації транспортного засобу у 2003 році, так і у 2005 році, що підтверджується матеріалами справи, а саме довідкою експерта від 03.09.03 № 131501/54897, службовими відмітками ДАІ на заявах позивача №131219607 (1713755) та № 131219607 (1997117).

Враховуючи викладене, перевіряти в особливому режимі вказані позивачем дані по масі машини, відповідач не зобов’язаний.

Як вбачається з матеріалів справи, при реєстрації придбаного позивачем транспортного засобу у 2003 році, відповідач вказав в свідоцтві про держреєстрацію машини від 02.12.03 в графі “повна маса” показники з заяви повноважного представника позивача від 03.09.03 (заява та довіреність представника додана відповідачем до матеріалів справи). При видачі свідоцтва від 16.12.05. відповідач заповнив графу “повна вага” з заяви позивача від 15.12.05. (відповідач надав до матеріалів справи), якою він просив відповідача провести діагностичний огляд, огляд по встановленому законом обліку з наданням необхідних консультацій у зв’язку з заміною номерного знаку.

Правилами визначено, що у разі заміни державного номерного знаку на машині, заміна свідоцтва про держреєстрацію обов’язкова.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що  необхідність видачі свідоцтва про державну реєстрацію автомобілю виникла у 2005 році у позивача не у зв’язку з помилкою, припущеною відповідачем при оформленні свідоцтва у 2003 році, а у зв’язку з тим, що позивач замінював номерний знак на машині, а у цьому разі перереєстрація є обов’язковою і необхідні платежі при вчиненні таких позивач зобов’язаний здійснити. Тому позов в часті 117,41грн. задоволенню не підлягає.

Вочевидь, що позивач почав готуватися до перевезення вантажу за кордон у відповідності до умов укладеного ним договору на транспортне обслуговування від 14.12.05. № 52/тр зі Спільним підприємством “Донбаспромзабеспечення” тільки 15.12.05., сподіваючись на те, що він встигне подати транспортний засіб під завантаження 16.12.05. в 8 годин ранку.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з припису від 23.11.05 № 31408 Управління державного автошляхового нагляду  у Белгородській області (Росія) позивач повинен був усунути виявлені порушення у строк до 20.12.05, тобто позивачу нічого не заважало виконати свої зобов’язання за договором 14.12.05. № 52/тр та подати транспортний засіб під завантаження 16.12.05 о 8 годин ранку, згідно з умовами угоди.

Таким чином, з аналізу наявних матеріалів можливо зробити висновок про порушення договору від 14.12.05. № 52/тр перевезення з вини самого позивача.

Посилання суду першої інстанції на той факт що, докази того, що позивач має право перевозити вантажі за кордон і це право оформлене у відповідності до ст.ст. 57,67 Закону України “Про автомобільний транспорт” у позивача відсутні, тому позивач взагалі не мав права на укладення такого договору, у зв’язку з чим не можна стверджувати про отримання позивачем винагороди за надання послуги з перевезення за кордон, не враховуються. Оскільки для правильного вирішення даного спору по суті цей факт не має значення.

У відповідності до п. 3.9. Інструкції звернення громадян або юридичних осіб з питань, пов'язаних із проведенням реєстрації ТЗ, розглядаються в порядку і терміни, що встановлені Законом України "Про звернення громадян".

Враховуючи викладене сплата позивачем штрафу у сумі 2 450,00 грн. контрагенту за договором на транспортне обслуговування від 14.12.05. № 52/тр та неотримання прибутку у сумі 4 900,00 грн., не знаходиться у причинному зв’язку з діями відповідача по видачі свідоцтва про державну реєстрації транспортного засобу від 16.12.05, оскільки згідно з Інструкцією відповідач діє в межах Закону України “Про звернення громадян” при зверненні до нього з заявами про заміну свідоцтва і видавати свідоцтво “день в день” або на наступний день після звернення  - не зобов’язаний.

Тобто, укладаючи договір з такими умовами, позивач повинен був знати строки та порядок видачі відповідачем свідоцтва про державну реєстрацію машини. Окрім того позивачу нічого не заважало виконати свої зобов’язання за договором 14.12.05. №52/тр та подати транспортний засіб під завантаження 16.12.05 о 8 годин ранку.

За таких підстав, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові по стягненню (відшкодуванню) збитків у сумі 7467,41грн. у зв’язку з відсутністю складу правопорушення і вини відповідача.

Враховуючи викладене судова колегія дійшла висновку, що підстави для виникнення обов’язку по відшкодуванню відповідачем позивачу збитків відсутні. Відповідач довів, що його посадові особи не спричинили позивачу збитків при веденні своєї діяльності по видачі свідоцтв про державну реєстрацію машини позивача: склад правопорушення відсутній, відсутня вина відповідача як підстава відповідальності за статтею 1166 ЦК України та відсутній  причиний зв’язок між шкодою та діями відповідача.

Відповідачем 08.06.07 телеграфним повідомленням, подане клопотання про відкладення розгляду справи № 16/13(13/347(14/1)), призначеного на 11.06.07 на 14год. 40 хв. у зв’язку з хворобою представника.

Дане клопотання розглянуто колегією суддів та відхиляється у зв’язку з його необґрунтованістю (відповідачем не подано жодних документів, що підтверджують викладене у клопотанні) та недоцільністю відкладення розгляду справи.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційної скарги   спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, рішення господарського суду Луганської області відповідає чинному законодавству і скасуванню не підлягає.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито по апеляційній скарзі покладається на позивача –Товариство з обмеженою відповідальністю „Донбаспромпоставка”, заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу без дати Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаспромпоставка” на  рішення господарського   суду   Луганської   області   від  03.05.07  у справі № 16/13(13/347(14/1))  залишити без задоволення.

2.          Рішення  господарського суду Луганської області від 03.05.07  у справі  №  16/13(13/347(14/1)) залишити без змін.

3.          Витрати із сплати державного мита по апеляційній скарзі в сумі 51 грн. 00 коп. покласти на позивача, заявника апеляційної скарги – Товариство з обмеженою відповідальністю „Донбаспромпоставка”, м. Луганськ.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий                                                                       Д.Ю. Перлов

Суддя                                                                                           Л.І. Бородіна

Суддя                                                                                   Л.І. Журавльової