ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.07                                                                                        Справа №  22/350

Суддя

За позовом: Відкритого акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” (69096. м. Запоріжжя, вул. Каховська, 26),

до  відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Запорізький абразивний комбінат”, (69084, м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 44),

Третя  особа № 1 на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, (69107, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 164),

Третя  особа № 2 на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фонд державного майна України, (01000, м. Київ, вул. Кутузова, 18/9)

про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном

Суддя  Скиданова Ю.О.

Представники сторін:

Від позивача:          Матіс Т.В. –довіреність №179 від 29.09.2006 р.

Від відповідача:          Різніченко І.А. –довіреність №14/1042 від 21.03.2007 р.

Мельник М.І. –довіреність №14/3461 від 03.11.2006 р.

Репецький С.Є. –довіреність №14/1230 від 02.04.2007 р.

Від третьої особи № 1: Турчинський М.І. –довіреність №22/2 від 09.01.2007 р.

Іванова І.В. –довіреність №22/32 від 02.04.2007 р.

Від третьої  особи № 2:Голєв Ю.В. –довіреність №669 від 29.12.2006 р.

Сутність спору:

Заявлено позовні вимоги про визнання за відкритим акціонерним товариством “Запоріжжяобленерго” права власності на ошаткування ВРУ-150, гнучкі зв’язки від трансформаторів до реакторних підстанцій ЗАІ та спонукання відкритого акціонерного товариства “Запорізький абразивний комбінат” усунути перешкоди у користуванні майном (ошаткування ВРУ-150 і гнучкі зв’язки від трансформаторів до реакторних підстанції ЗАІ), що належать позивачу, зобов’язавши не включати ошаткування ВРУ-150 та гнучкі зв’язки від трансформаторів до реакторних підстанції ЗАІ до балансової належності відповідача.

Ухвалою суду від 16.09.2004 р. порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 01.11.2004 р. Ухвалою суду від 01.11.2004 р., за заявою сторін, строк розгляду спору продовжено, розгляд справи відкладено, судове засідання призначено на 18.11.2004 р.

У судовому засіданні 18.11.2004 р. представником позивача надано заяву про уточнення позовних вимог, в якій останній просить суд визнати за позивачем право власності на спірні об’єкти –ВРУ-150 підстанції ЗАІ, в тому числі приємні портали ПС “ЗАІ” з гнучкими зв’язками ВРУ 150 кВ, шинні перемички ВЛ 103, ВЛ 104 ВРУ 150, ошиновку силових трансформаторів 1Т, 2Т. Заборонити відповідачу включати в проект акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін до договору №20 від 01.01.2004 р. дані про те, що відповідач є власником приємних порталів ПС “ЗАІ” з гнучкими зв’язками ВРУ 150 кВ, шинних перемичок ВЛ 103, ВЛ 104 ВРУ 150, ошиновку силових трансформаторів 1Т, 2Т. Зазначена заява позивача відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, та приймається судом. Судом розглядаються  уточнені позовні вимоги.

Ухвалою суду від 18.11.2004 р., розгляд справи відкладено на 08.12.2004 р. ухвалою суду від 08.12.2004 р. розгляд справи було відкладено, судове засідання призначено на 10.01.2005 р. Ухвалою суду від 10.01.2005 р., за заявою сторін, строк розгляду спору продовжено, розгляд справи відкладено, судове засідання призначено на 03.02.2005 р. Ухвалою суду від 03.02.2005 р., без виклику сторін, розгляд справи відкладено на 17.02.2005 р. В судовому засіданні 17.02.2005 р. оголошено перерву до 04.03.2005 р. В судовому засіданні 04.03.2005 р. оголошено перерву до 16.03.2005 р.

16.03.2005 ухвалою суду провадження у справі зупинено до розгляду господарським судом міста Києва по суті справи № 39/205.

Враховуючи усунення обставин, що зумовили його зупинення, суд поновив провадження у справі, судове засідання призначив на 25.01.2006 р.

Ухвалою від 25.01.2006 р. суд зупинив провадження у справі № 22/350 до розгляду Вищим адміністративним судом України скарги по справі № 39/205.

Враховуючи усунення обставин що зумовили зупинення справи, суд ухвалою від 19.12.2006 поновив провадження у справі № 22/350, судове засідання призначено на 01.02.2007р.,  зобов’язавши сторони виконати вимоги суду.

Ухвалою від 01.02.2007 р. продовжено строк розгляду справи до 01.04.2007 р., в порядку ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача регіональне відділення Фонду державного  майна України по Запорізькій області. Розгляд справи відкладено до 19.02.2007 р.

Ухвалою від 19.02.2007 р. розгляд справи відкладено на 21.03.2007 р., в порядку  ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд державного майна України, м. Київ.

Ухвалою від 13.03.2007 р. розгляд справи  перенесено на 02.04.2007 р..

В судовому засіданні 02.04.2007 р.,  порядку ст. 85 ГПК України, суддею оголошено вступну та резолютивну частини рішення за згодою представників сторін.

За клопотанням сторін судовий розгляд справи здійснювався без застосування технічної фіксації судового процесу.

Позивач підтримав заявлені вимоги і просить на підставі ст. ст. 386, 391 Цивільного кодексу України, ст. 2, 48 Закону України “Про власність”, ст.ст. 20, 134 Господарського кодексу України визнати за ним право власності на спірні об’єкти –ошаткування ВРУ-150, гнучкі зв’язки від трансформаторів до реакторних підстанцій ЗАІ; та зобов’язати відповідача усунути перешкоди у користуванні майном (ошаткування ВРУ-150 і  гнучкі зв’язки від трансформаторів до реакторних підстанцій ЗАІ), що належать  позивачу, зобов’язавши не включаючи ошаткування  ВРУ-150 та гнучкі зв’язки від трансформаторів до реакторних підстанцій ЗАІ до балансової належності відповідача. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що ВАТ “Запоріжяобленерго” на праві власності належать ВРУ-150 підстанції ЗАІ, що підтверджується п. 7932 переліку майна, що передано в процесі корпоратизації позивача у відповідності з Указом Президента України №210/93 від 15.06.1993 р. та інвентарною карткою підприємства з переліком основних фондів. ВАТ “Запоріжжяобленерго стверджує, що відповідачем включено до проекту акту розмежування балансової належності і експлуатаційної відповідальності сторін спірне майно, що є складовою об’єктів права власності позивача, тим самим ВАТ “Запорізький абразивний комбінат” не визнає та порушує право власності позивача.

Відповідач не погоджуючись з позовними вимогами надав до суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що підстанція ВРУ 150/35/10 кВ, яка знаходиться  за адресою: м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 44, реконструйована в повному обсязі проекту “Енерогомережпроекта”, розробленого в 1978 році Дніпропетровською ОКП на замовлення Ленінградського відділення інституту “Гипростанок” для Запорізького абразивного комбінату в період з 1982 по 1986 рік за рахунок  відповідача, прийнята в експлуатацію “Актом о приемке в эксплуатацию рабочей комиссией законченной строительством (расширением и реконструкцией) подстанции 150/35/10 кВ “ЗАИ” від  25.12.1986 року, введена в експлуатацію актом №727 від 30.12.1986 року (інвентарний № 31001315) та прийнята на облік основних засобів по інвентарній картці №17. Право власності  на ВРУ-150 підстанції ЗАІ, в тому числі приймальні портали ПС “ЗАІ” з гнучкими зв’язками ВРУ-150 КВ, шинні перемички ВЛ 103, ВЛ 104, ВРУ 150 підстанції 150/35/10 належать ВАТ “Запорізький абразивний комбінат” на підставі Переліку нерухомого мана, переданого у власність відповідача згідно наказу Фонду державного майна України по Запорізькій області “Про перетворення Запорізького абразивного комбінату у відкрите акціонерне товариство” від 25.10.1995 р. №1379 зазначений перелік підписано 20.01.2001 р.. Окрім того 29.05.2003 р. між Запорізькою міською радою та відповідачем, на підставі  рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 20.01.2003 р. №25/10,  укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої за адресою м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 44, пунктом 1.3. якого визначено, що цільове призначення земельної ділянки: для розташування проммайданчика по виробництву шліфувальної шкурки з енергозабезпеченням.

Представником третьої особи №2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача,  надано письмові пояснення по справі (вих. №10-25-5020 від 29.03.2007 р.), в яких зазначено, що відповідно до Положення про впорядкування передачі об’єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого  наказом Фонду державного мана України від 25.11.2003 р. за №2097, зареєстрованого в міністерстві юстиції України від 23.12.2003 р. за №1201/8522 та звернення Міністерства палива та енергетики України від 25.01.2005 р. №26/12-105 Фонд державного майна надав Перелік нерухомого майна ВАТ “Запоріжжяобленерго” листом від 13.04.2005 р. за №10-21-4636. Окрім того, підтвердження на об’єкт ошаткування ВРУ-150, гнучкі зв’язки від трансформаторів  до реакторних підстанцій ЗАІ в зазначеному переліку Фондом не надавалося. Під номером п/п 22511 інв. №3647 значиться об’єкт “ОРУ 150 кВ підстанція “ЗАИ” (м. Запоріжжя, вул. Дмитрова, 44).

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що Актом “О приемке в эксплуатацию рабочей комиссией законченной строительством (расширением и реконструкцией) подстанции 150/35/10 кВ “ЗАИ” від 25.12.1986 р., згідно якого підстанція ВРУ 150/35/10 кВ, яка знаходиться  за адресою: м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 44, реконструйована в повному обсязі на підставі проекту №3301 “Розширення та реконструкція підстанції “ЗАІ”,  за рахунок  “ЗПО “Абразивний комбінат” (правонаступником якого є відповідач) та прийнята ним в експлуатацію.

Згідно з наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області від 25.10.2005 р. №1379 Запорізький абразивний комбінат перетворено у відкрите акціонерне товариство.

В матеріалах справи міститься перелік нерухомого майна, яке передане у власність  регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області відкритому акціонерному товариству “Запорізький абразивний комбінат”, серед якого під п. 85 міститься об’єкт ошаткування ВРУ і гнучкі зв’язки від трансформаторів до реакторних підстанцій, інвентарний №31001315, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 44.

Відповідачем додано до матеріалів справи  договір оренди земельної ділянки від 29.05.2003 р. (серія ВАК №833028) укладений між Запорізькою міською радою та відповідачем, на підставі  рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 20.01.2003 р. №25/10,  предметом договору є оренда земельної ділянки, розташованої за адресою м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 44, пунктом 1.3. якого визначено, що цільове призначення земельної ділянки: для розташування проммайданчика по виробництву шліфувальної шкурки з енергозабезпеченням.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається лише на п. 7932 Переліку майна, що передано в процесі корпоратизації, згідно Указу Президента України №210/93 від 15.06.1993 р., де зазначено, що до статутного фонду відкритого акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” станом на 01.06.1995 р. увійшло ВРУ-150 кВ підстанції ЗАІ, та інвентарну картку ВАТ “Запоріжжяобленерго” з переліком основних фондів.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає заявлені вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке:

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 ГПК України визначено, що підприємства,  установи,  організації, інші юридичні особи (у тому  числі  іноземні),  громадяни,  які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули   статусу   суб'єкта  підприємницької  діяльності  (далі  - підприємства  та   організації),   мають   право   звертатися   до господарського    суду   згідно   з   встановленою   підвідомчістю господарських справ за захистом своїх  порушених  або  оспорюваних прав   і  охоронюваних  законом  інтересів,  а  також  для  вжиття передбачених  цим  Кодексом  заходів,  спрямованих  на запобігання правопорушенням.

Згідно з розділом 7 Роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 02.04.1994 р. №02-5/225 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з судовим захистом права державної власності” (із змінами та доповненнями),  вирішуючи спори, пов’язанні з визнанням права власно, слід виходити з того, що знаходження майна на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності... Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства... Одним з основних критеріїв визначення законності володіння державним майном і відображення його на балансі підприємства є джерела фінансування (централізоване або власні кошти підприємства), передача підприємству у володіння майна безпосередньо власником (уповноваженими ним органом) чи підприємством, яке володіє майном на праві повного господарського відання.

Крім того, статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З матеріалів справи вбачається що джерелом фінансування будівництва  ВРУ-150 підстанції ЗАІ, в тому числі приємних порталів ПС “ЗАІ” з гнучкими зв’язками ВРУ 150 кВ, шинних перемичок ВЛ 103, ВЛ 104 ВРУ 150, ошиновки силових трансформаторів 1Т, 2Т, був - “ЗПО “Абразивний комбінат”,  підприємству відповідача зазначене майно передане у володіння безпосередньо від його власника у зв’язку з тим фактом, що Запорізький абразивний комбінат перетворено у відкрите акціонерне товариство.

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог, і надати докази.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позивач не надав суду документального підтвердження того, що він є власником ВРУ-150 підстанції ЗАІ, в тому числі приємних порталів ПС “ЗАІ” з гнучкими зв’язками ВРУ 150 кВ, шинних перемичок ВЛ 103, ВЛ 104 ВРУ 150, ошиновки силових трансформаторів 1Т, 2Т. Посилання   позивача на перелік майна, яке передане в процесі корпоратизації згідно Указу Президента України №210/93 від 15.06.1993 р. в  статутний фонд ВАТ “Запоріжжяобленерго” станом на 01.06.1995 р., судом не приймається як належний доказ права власності, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що право власності на зазначене майно належить ВАТ “Запорізький абразивний комбінат”, що підтверджується первинними документами, оскільки саме відповідач є замовником та творцем спірного майна та саме на його  земельній ділянці воно знаходиться.

Окрім того, позивачем  заявлено вимогу про заборону відповідачу включати в проект акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін до договору №20 від 01.01.2004 р. дані про те, що відповідач є власником приємних порталів ПС “ЗАІ” з гнучкими зв’язками ВРУ 150 кВ, шинних перемичок КЛ 103, ВЛ 104 ВРУ 150, ошиновку силових трансформаторів 1Т, 2Т. Зазначена позовна вимога судом визнана такою що не підлягає задоволенню як нормативно не обґрунтована та не підтверджена матеріалами справи, оскільки судом зроблено висновок, що позивач не є власником спірного майна.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили  після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлено і підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 27.04.2007 року.

Суддя                                                                             Ю.О. Скиданова