ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007 р.
№ 9/688/06

Колегія  суддів  Вищого господарського суду України  у складі:

Головуючого  судді                                              Кузьменка М.В.,

суддів                                                                       Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши            касаційну   скаргу Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" в особі філії м. Миколаєва на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2007р. та рішення господарського суду Миколаївської області від 23.01.2007р.

у  справі                     №9/688/06 господарського суду Миколаївської області

за позовом                 Комунального підприємства "Миколаївліфт"

до відповідача          Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" в особі філії м. Миколаєва

третя особа                Житлово-комунальне підприємство №22

про                                     визнання недійсним рішення комісії

та за

зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго"

до                                    Комунального підприємства "Миколаївліфт"

про                                    стягнення 38 312,82грн.

за участю представників:

КП "Миколаївліфт" –Подволоцький А.П.;

ВАТ "Миколаївобленерго" –Крижановська І.М.;

ЖКП №22 –не з’явилися

в с т а н о в и л а :

Комунальне підприємство "Миколаївліфт" звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом та просило суд визнати недійсним рішення комісії ВАТ "Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго", яке оформлене протоколом №8 від 16.08.2006р., відповідно до якого йому донараховано 38 312,82грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що відповідач неправомірно визнав його таким, що допустив порушення Правил користування електричною енергію та донарахував у зв’язку з цим до сплати 38312,82грн. Позивач вказує на те, що не є споживачем електричної енергії, яка подається до приміщення диспетчерської, розташованої у будинку №2/1 по вул. Корабелів у м. Миколаєві (а.с.2-4).

Відповідач у справі – ВАТ "Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" у відзиві на позов заявлені вимоги відхиляє, посилаючись на те, що позивач сам звернувся до нього з проханням направити представника для опломбування та підключення приладів обліку та зобов’язався оплатити послуги енергопостачальника (а.с.25-26).

До прийняття рішення по суті заявлених вимог, позивачем змінено предмет позову. Відповідно до поданої заяви, позивач просить визнати недійсним повідомлення про припинення подачі електроенергії №44/1125/10/2 від 16.10.2006р. (а.с.71-72).

Відповідачем –ВАТ "Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" для спільного його розгляду з первісним подано зустрічний позов про стягнення з КП "Миколаївліфт" 38 312,82грн. в рахунок відшкодування вартості недоврахованої електроенергії у зв’язку з порушенням (а.с.81-82).

Зустрічний позов прийнятий для спільного його розгляду з первісним відповідно до ухвали господарського суду Миколаївської області від 26.12.2006р. (а.с.79).

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.01.2007р. провадження у справі за первісним позовом припинено, а у задоволенні зустрічного позову –відмовлено (а.с.115-117).

Припиняючи провадження у справі за первісним позовом суд першої інстанції виходив з того, що повідомлення про припинення постачання електроенергії не є актом, вимога щодо визнання якого може бути предметом розгляду у господарському суді.

Відмовляючи у задоволенні вимог зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до матеріалів перевірки здійснювалось обстеження диспетчерського пункту у будинку №12/1 по вул. Корабелів, який не належить позивачу і не знаходиться у його користуванні. Враховуючи не доведення безоблікового споживання електроенергії позивачем, суд першої інстанції визнав необґрунтованими вимоги зустрічного позову.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2007р. рішення господарського суду Миколаївської області від 23.01.2007р. залишено без змін (а.с.174-178).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, КП "Миколаївліфт" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить їх скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушенням та не застосуванням норм матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних відносин; порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час вирішення спорів у даній справі по суті заявлених вимог, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

07.08.2006р. представниками ВАТ Енергопостачальна компанія "Миколаївенерго" в особі філії м. Миколаєва складено акт №71931 про порушення Правил користування електричною енергією. Згідно вказаного акта встановлено факт споживання КП "Миколаївліфт" електроенергії без укладення договору.

16.08.2006р. комісією по розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією прийнято рішення, яке зафіксовано протоколом №87, щодо розрахунку заподіяної порушенням шкоди за 12 місяців з 07.08.2005р. по 07.08.2006р. відповідно до п.2.1(7) Методики.

Предметом спору у даній справі за зустрічним позовом є стягнення з КП "Миколаївліфт" заборгованості за  спожиту електроенергію, донараховану за результатами перевірки.

Оспорюючи вищевказане рішення комісії, позивач посилався на те, що приміщення, у якому здійснювалась перевірка, та обладнання не належать КП "Миколаївліфт" на праві власності або користування, у зв’язку з чим він не може нести відповідальність за безоблікове споживання електроенергії.

Вирішуючи спір у даній справі, суд першої інстанції та, переглядаючи прийняте рішення в апеляційному порядку, апеляційна інстанція встановили наступне.

Між сторонами у справі –ВАТ "Енергопостачальна компанія "Миколаївенерго" в особі директора філії та КП "Миколаївліфт" укладено договір №44/1125 на постачання електричної енергії і про технічне забезпечення електропостачання споживача.

Згідно умов зазначеного договору відповідач здійснює постачання електроенергії позивачу за плату.

Також, між ВАТ "Енергопостачальна компанія "Миколаївенерго" та ЖКП №22 у 1998р. укладено договір №1083/44, предметом якого є постачання електроенергії третій особі, що має зобов’язання щодо о її оплати.

При цьому, жодним із зазначених договорів (з урахуванням додатків до них) диспетчерський пункт ліфтів жилого будинку по вул. Корабелів, 12/1 у м. Миколаєві не визначений як об’єкт електроспоживання.

Вказаний диспетчерський пункт вже після проведення перевірки представниками ВАТ "Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" відповідно до розпорядження Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 26.09.2006р. закріплений на праві господарського відання за ЖКП №22.

Поряд з цим, судами встановлено, що між КП "Миколаївліфт" та ЖКП №22 укладено договір на технічне обслуговування ліфтів від 01.01.2006р., за умовами якого відповідач взяв на себе зобов’язання за плату за дорученням ЖКП №22 здійснювати організацію та виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів на об’єктах замовника. Даним договором передбачено надання відповідачу для виконання зобов’язань за договором опалювального технологічного приміщення з телефонним зв’язком для опорного пункту обслуговуючого персоналу (відповідно до санітарних норм).

Вищевказаним договором не передбачено зобов’язання КП "Миколаївліфт" щодо понесення витрат на утримання такого приміщення, у т.ч. зобов’язання оплачувати електроенергію.

При цьому, відповідно до п.3.2.12 Положення про диспетчеризацію пасажирських ліфтів на території Української РСР", затвердженого наказом Міністерства житлово-комунального господарства Української РСР від 28.11.86р. №269, визначено, що оплата всіх витрат, пов’язаних з утриманням приміщення диспетчерського пункту та його ремонту, оплата комунальних послуг та телефону здійснюється за рахунок організації, на балансі якої знаходиться диспетчерська система.

Витрати на утримання систем диспетчеризації ліфтів є складовою частиною витрат на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та входить до Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. №560.

Враховуючи зазначене, КП "Миколаївліфт" не зобов’язано нести витрати на оплату електричної енергії, що поставляється у диспетчерський пункт по вул. Корабелів, 12/1 у м. Миколаєві,  і, відповідно, укладати договір на постачання електроенергії на вказаний об’єкт.

За таких обставин, суди дійшли правильного висновку про необґрунтованість вимог зустрічного позову і відмовили у його задоволенні.

Також, колегія суддів погоджується з правильністю висновків судів щодо припинення провадження у справі в частині вимог первісного позову на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2007р. у справі №9/688/06 господарського суду  Миколаївської області залишити без змін, а касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Миколаївенерго" в особі філії м. Миколаєва – без задоволення.

Головуючий  суддя                                                        Кузьменко М.В.

Судді                                                                                 Васищак І.М.

Палій В.М.