ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"04" травня 2007 р.                                            Справа № 15/131-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Клепай З.В. при секретарі О.С.Бєловій, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Херсонської обласної санітарно-епідеміологічної станції

до Державної інспекції з контролю за цінами в Херсонській області

про  визнання рішення про застосування економічних санкцій протиправними

за участю представників сторін:

від позивача:  Коваленко А.Є. - адвокат, дор. від 31.03.07р., Жмуцький Л.В. - заст. гол. лікаря, дор. № 01-48/594 від 04.05.07р.

від  відповідача- Кравець І.В. - ю/к, дор. № 03/494-05 від 23.04.07р., Остістова О.І. - заст. начальника відділу, дор. № 03/495-05 від 23.04.07р.

Позивач звернувся з позовом до господарського суду, в якому просить  визнати недійсним рішення відповідача про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін  №147 від 11.12.06р. про стягнення з Херсонської обласної санітарно-епідеміологічної станції до бюджету суми, отриманої в результаті  порушення  дисципліни  цін - 118901грн. 26коп. та штраф у сумі 237802грн. 52коп.

Листом б/н, який зареєстрований у господарському суді 24.04.07р., позивач уточнює позовні вимоги та просить визнати оскаржуване рішення протиправним та скасувати його.

Відповідач  проти позову заперечує на тій підставі, що його рішення винесено в межах його повноважень та відповідно до норм чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представників сторін, суд-

в с т а н о в и в:

Господарським судом розглянуто клопотання позивача про зміну предмету позову і зважаючи на те, що позов заявлений за нормами КАСУ, а ст. 160 КАСУ не передбачає права суду першої інстанції визнавати акти ненормативного характеру недійсними, клопотання позивача задовольняється і розглядаються вимоги про визнання рішення відповідача протиправним та його скасування.

11.12.06р. відповідачем винесено рішення № 147, яким у позивача вилучено у доход державного бюджету 118901грн. 26коп. сум отриманих позивачем в результаті порушення дисципліни цін та нараховані фінансові санкції за порушення дисципліни  цін у сумі 237802грн. 52коп.

Таке рішення прийнято на підставі актів перевірки від 14.11.06р., та від 15.11.06р., які судом досліджуються в якості доказів по справі.

Із вказаних актів вбачається, що позивач при розрахунках із споживачами за оплату  санітарно - епідеміологічних послуг понад тарифів, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України  від 27.08.03р. №1351 "Про затвердження тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, що виконуються за плату установами та закладами державної санітарно - епідеміологічної служби" нараховувалась непередбачена чинним законодавством націнка у розмірі 20% ( у вигляді ПДВ).  З огляду на вказане позивач отримав надлишково суму 33634грн. 82коп.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про ціни і ціноутворення" № 507-Х11 від 3.12.1990р. державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення державних фіксованих цін (тарифів), граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів. Стаття 9 Закону України „Про ціни і ціноутворення" визначає, що державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються державними органами. України. Цією ж статтею визначено коло товарів і послуг на які встановлюються державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи. Державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне (домінуюче) становище.

Державна податкова адміністрація України, на виконання Закону України "Про  порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними  цільовими фондами" та Закону України "Про державну податкову службу в Україні" згідно наказу ДПА України від 12.04.2003р. №176 „Про затвердження порядку надання роз'яснень окремих положень податкового законодавства", надіслала 15.09.03г. Міністерству охорони здоров'я України лист-роз'яснення щодо порядку оподаткування  податком на додану вартість робіт та послуг, що виконуються і надаються закладами державної санітарно-епідеміологічної служби за тарифами затвердженими постановою КМУ № 1351 від 27.08.03р., в якому зазначено, що тарифи (прейскуранти) на роботи, послуги, що виконуються і надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної  служби, затверджені постановою КМУ № 1351 від 27.08.03р. "Про затвердження тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, що виконуються і надаються за плату установами та закладами державної санітарної епідеміологічної служби" встановили без врахування податку на додану вартість, і при здійсненні зазначених  операцій  до ціни необхідно додавати цей податок у відповідності до вимог Закону України "Про податок на додану вартість".

Відповідно до підпункту 6.1.1 пункту 6.1 ст.6 вищезазначеного Закону податок на додану вартість становить 20% від бази оподаткування, визначеної статтею 4 цього Закону, і додається до ціни товарів (робіт, послуг).

Об'єктом оподаткування є операції платників податку з продажу товарів (робіт, послуг) на митній території України і т.д.

Згідно з пунктом 4.1 статті 4 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР "Про податок на додану вартість" база оподаткування податком на додану вартість операцій з продажу товарів (робіт, послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними (регульованими) цінами (тарифами) з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком податку на додану вартість, що включаються до ціни товарів (робіт, послуг) згідно із законами України з питань оподаткування.

Види послуг, що надаються закладами державної санітарно-епідеміологічної служби, та затвердженою Постановою КМУ №1351 від 27.08.03р., згідно вимог закону України від 03.04.1997р. № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" не відносяться до операцій, які звільняються від оподаткування або не є об'єктом оподаткування, і відповідно мають обкладатися податком на додану вартість. До ціни зазначених операцій, необхідно додавати податок на додану вартість.

Таким чином позивач в своїй діяльності, щодо застосування вартості робіт та послуг, що виконуються і надаються закладами державної санітарно-епідеміологічної служби за тарифами затвердженими постановою КМУ № 1351 від 27.08.03р. керувався нормами Закону "Про податок на додану вартість", прийнятого Верховною Радою України та роз'ясненнями Державної податкової адміністрації.

Крім  того,  відповідач  не  надав суду доказів  про  те,  що тарифи  фіксовані та затверджені з урахуванням податку на додану вартість. Його посилання на проекти розрахунку тарифів, які передували прийняттю вказаної постанови не відповідають нормам чинного законодавства, оскільки господарський суд при прийнятті рішення керується нормами чинного законодавства, а не його проектами.

За таких обставин, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується правомірність позовних вимог, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Оскаржуваним  рішенням позивача також притягнуто до фінансової відповідальності за порушення терміну введення в дію тарифів, передбачених Постановою КМУ №1351 від 27.08.03р. Такі висновки мотивовані тим, що такі тарифи позивачем застосовувались не з 11 травня (з моменту прийняття, як це передбачено вказаною постановою), а з 31.05.06р. з дня опублікування в офіційному друкованому органі.

Розглядаючи це питання, господарський суд виходить із того, що Постановою КМУ №662 від 11.05.06р. внесені зміни  до постанов Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2002 р. № 1544 "Про затвердження переліку робіт і послуг у сфері забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, які виконуються і надаються за плату" і від 27 серпня 2003 р. № 1351 "Про затвердження тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, що виконуються і надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби". В цій постанові не вказано, що зміни  вносяться з 11.05.06р., а тому відповідно до Указу Президента України №503/97 від 10.06.97р. "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно - правових актів та набрання ними чинності" громадяни, державні органи. підприємства, установи, організації під час здійснення своїх прав та обов'язків повинні застосовувати закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, опубліковані в офіційних друкованих виданнях або одержані у встановленому порядку  від органу, який їх видав.

Оскільки Кабінет Міністрів України Херсонській обласній санітарно-епідеміологічній станції свою постанову №662 від 11.05.2006 р. «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2002 р. №1544 і від 27 серпня 2003 р. №1351»у встановленому законом порядку не надсилав, то застосування нових тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, які виконуються і надаються за плату установами і закладами державної санітарно-епідеміологічної служби, Херсонська обласна СЕС могла здійснювати лише після офіційного опублікування зазначеної постанови.

Твердження відповідача, що згідно зі ст.5 Указу Президента України №503/97 від 10.06.1997 р. «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності»ця постанова як така, яка не визначає права та обов'язки громадян і в якій не зазначено більш пізній термін набрання нею чинності, набрала чинності з моменту її прийняття, не заслуговує на увагу.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №662 від 11.05.2006 р. встановлено, поряд з іншими, і тарифи (прейскуранти) на такі види робіт і послуг, які можуть виконуватися тільки на замовлення окремих громадян-фізичних осіб (наприклад, п.35 додатку).

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України №662 від 11.05.2006 р., поряд з юридичними особами, безпосередньо стосується прав і обов'язків громадян, у зв'язку з чим набуває чинності з моменту її офіційного оприлюднення.

Зазначена вище постанова була оприлюднена у газеті «Урядовий кур'єр»№100 від 31.05.2006 р.

За таких умов позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.158,160, 161 КАСУ, суд-

постановив:

1.Позов задовольнити у повному обсязі.

2.Визнати  рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Херсонській області  про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін  №147 від 11.12.06р. про стягнення з Херсонської обласної санітарно-епідеміологічної станції до бюджету суми, отриманої в результаті  порушення  дисципліни  цін - 118901грн. 26коп. та штраф у сумі 237802грн. 52коп. протиправним та скасувати його.

3.Стягнути з  Державної інспекції з контролю за цінами в Херсонській області, м. Херсон, пр. Ушакова, 47, код 21296080 на користь Херсонської обласної санітарно-епідеміологічної станції м. Херсон, вул. Уварова, 3 код 02010178 - 3грн. 40коп. судового збору.

4.Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили.

5.Постанову надіслати сторонам по справі.

Постанова набирає законної сили з  04.05.07.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  З.В. Клепай

Повний текст постанови

оголошено 04.05.07р.