АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

04.04.07
Справа  № 19/318

Львівський апеляційний
господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                           Д.Новосад

суддів                                      О.Михалюк

Г.Мельник

розглянувши апеляційну
скаргу СПД ФО ОСОБА_1, м.Рівне  НОМЕР_1
від 01.02.07

на рішення господарського
суду Рівненської області від 22.12.07

у справі №
19/318

за позовом: ТзОВ
“Поліколор”, м.Дніпродзержинськ Дніпроперовської області

до відповідача: СПД
ФО ОСОБА_1, м.Рівне

про стягнення в сумі 115 339,13 грн.

за участю представників сторін:

від позивача -не
з'явився;

від відповідача
-не з'явився.

В С Т А Н О В
И В :

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 22.12.06 у справі № 19/318 (суддя О.Тимошенко)
задоволено позов ТзОВ “Поліколор” та стягнено з відповідача -суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на користь позивача основний
борг в сумі 108 613, 99 грн., нараховану пеню в сумі 4 552, 86 грн., збитки від
інфляції в сумі 2 172, 28 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 1 153,
39 грн., витрати на оплату послуг за інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 118, 00 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням
відповідач - суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1, подав
апеляційну скаргу з підстав порушення господарським судом Рівненської області
норм процесуального права, а саме ст.ст. 22, 77 ГПК України, внаслідок чого
відповідач був позбавлений можливості спростувати під час розгляду справи в
суді першої інстанції заявлені позивачем вимоги. Крім того, скаржник стверджує,
що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для
справи, зазначаючи при цьому про те, що на дату розгляду спору в суді першої інстанції
заборгованість відповідача перед позивачем складала 65 797, 65 грн., а відтак,
у зв'язку з невірним встановленням розміру основного боргу, суд дійшов хибного
висновку щодо розміру нарахованої пені за прострочення платежу. На підставі
наведеного скаржник просить рішення господарського суду Рівненської області
22.12.06 у справі № 19/318 скасувати в частині задоволення позову та стягнення
основного боргу в сумі 42 816, 34 грн., пені в розмірі 339, 44 грн. та
відповідно державного мита в розмірі 431, 60 грн. і витрат по сплаті послуг за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 44, 16 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 22.02.07 подані скаржником матеріали визнано достатніми
для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд апеляційної
скарги призначено на 04.04.07.

Позивач у справі - ТзОВ “Поліколор”
правом, наданим ст. 96 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну
скаргу не подав.

Сторони явки повноважних представників
в судове засідання не забезпечили, причин неявки до відома суду не довели,
холча про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені
(повідомлення про вручення поштових відправлень НОМЕР_2 та НОМЕР_3), причин
неявки до відома суду не довели, а відтак, беручи до уваги п.п. 5, 6 ухвали
Львівського апеляційного господарського суду від 22.02.07, апеляційна скарга
розглядається за їх відсутності за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення
господарського суду Рівненської області від 22.12.06 у справі № 19/318 слід
скасувати.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного:

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, у відповідності до укладеного сторонами договору НОМЕР_4 від
15.03.06 купівлі-продажу, позивач (продавець за договором) взяв на себе
зобов'язання передати у власність відповідача (покупець за договором), а
покупець -прийняти та оплатити лако-фарбову продукцію згідно кількості і цін,
які вказані у накладних, на умовах та в порядку, передбаченому даним договором.

Вірно встановлений господарським
судом на підставі належних документальних доказів (накладна від 08.06.06
НОМЕР_5, довіреність на отримання товару від 07.06.06 серії ІНФОРМАЦІЯ_1) факт
передачі 08.06.06 на виконання умов договору позивачем відповідачу товару на
загальну суму 108 613, 99 грн.

Встановлено судом в оскаржуваному
рішенні і те, що в строк, встановлений п. 2 договору НОМЕР_4 від 15.03.06 -до
07.07.06, так само як і на день розгляду справи в суді першої інстанції
відповідач оплати за отриманий товар, всупереч умов договору, не провів.

Посилання скаржника, викладені ним
в апеляційній скарзі, на часткове повернення ним позивачу придбаного в нього
товару, всього на загальну суму 42 816, 34 грн., не можуть бути взяті судом до
уваги, оскільки накладні НОМЕР_6 та НОМЕР_7 від 20.10.06, на які посилається
скаржник, не відповідають вимогам ст. 34 ГПК України щодо їх належності як
доказів повернення відповідачем зазначеного в них товару позивачу. Зокрема, в
накладних НОМЕР_6 та НОМЕР_7 від 20.10.06 відсутні прізвища та підписи
уповноважених на їх отримання осіб, а також вказані документи скріплені лише
печаткою відповідача у справі.

Відтак, колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується з застосуванням місцевим господарським судом до спірних
правовідносин ст. 526 Цивільного кодексу України щодо обов'язку належного
виконання зобов'язань, на підставі аналізу якої господарський суд дійшов
вірного висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині
стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 108 613, 99 грн.

Крім того, на підставі вірно
застосованих господарським судом Рівненської області ст. 611, ч. 2 625
Цивільного кодексу України, п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, на
підставі яких місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про
обґрунтованість нарахованої відповідачу, згідно п. 5.2 договору НОМЕР_4 від
15.03.06, пені за період з 10.07.06 по 10.11.06 в сумі 4 552, 86 грн. та
інфляційних нарахувань за період з 01.09.06 по 01.10.06 на суму 2 172, 28 грн.

На підставі наведеного колегія
суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про законність та
обґрунтованість позовних вимог ТзОВ “Поліколор” та необхідність їх задоволення
в повному обсязі.

Однак, колегія суддів встановила,
що при винесенні рішення господарський суд Рівненської області допустив
порушення норм процесуального права, а саме неналежно повідомив відповідача у
справі про час та місце судового засідання (арк. спр. 31) та, знаючи про його
непоінформованість щодо дати відкладення розгляду справи, виніс рішення за його
відсутності в судовому засіданні 22.12.06, що є порушенням прав відповідача,
наданих ст.. 22 ГПК України, а також приципи рівності та змагальності сторін,
передбачені ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України. Вказане, у відповідності до п. 2 ч. 3
ст. 104 ГПК України, є безумовною підставою для скасування оскаржуваного
рішення місцевого господарського суду.

Щодо інших посилань скаржника,
викладених ним в апеляційній скарзі, то вони є безпідставними, документально не
обгрунтованими, такими, що не базуються на законодавстві, що регулює дані
правовідносини, належним чином досліджені судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення, а відтак скаржник, в порушення вимог ст. 33 ГПК України,
не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Отже, беручи до уваги наведене,
колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Рівненської
області від 22.12.06 у справі № 19/318 прийняте з порушенням норм
процесуального права, а відтак підлягає скасуванню. Однак,  посилання скаржника, викладені ним в
апеляційній скарзі, належним чином досліджені судом першої інстанції, висновків
господарського суду Рівненської області не спростовують, а відтак, колегія
суддів вважає, що позовні вимоги ТзОВ “Поліколор” підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 25, 33,
43, 44, 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний
господарський суд -

П О С Т А Н О
В И В:

1.          Апеляційну скаргу задоволити
частково.

2.          Рішення господарського суду
Рівненської області від 22.12.06 у справі № 19/318  скасувати.

3.          Позов задоволити.

4.          Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на користь ТзОВ “Поліколор” основний борг в
сумі 108 613, 99 грн., нараховану пеню в сумі 4 552, 86 грн., збитки від
інфляції в сумі 2 172, 28 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 1 153,
39 грн., витрати на оплату послуг за інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 118, 00 грн.

5.          Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку.

6.          Матеріали справи скеровуються до
господарського суду Рівненської області.

Головуючий-суддя                              Д.Новосад

Суддя
О.Михалюк

Суддя                                         Г.Мельник