ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.07.07 р.
Справа № 39/225

Господарський суд Донецької області
у складі головуючого судді Морщагіной Н.С.

при секретарі судового засідання
Бахрамовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

За позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 м. Єнакієве

до відповідача:  Комунального підприємства “Житлово-ремонтне
управління № 2” м. Єнакієве

про: стягнення 21 785, 15 грн. .

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність
від  07.07.2007 р.;

від відповідача: Степанова Т.О. -
довіреність № 456 від 18.07.2007 р.;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1 м. Єнакієве, звернувся до господарського суду з позовом до
відповідача, Комунального підприємства “Житлово-ремонтне управління № 2” м.
Єнакієве,  про стягнення заборгованості в
сумі  21 785, 15 грн., яка складається з
основного боргу в сумі 17 034 грн. 50 коп., пені в сумі 1 912 грн. 60 коп., 3%
річних в сумі 338 грн. 05 коп.

В обґрунтування  позовних вимог позивач посилається на договір
купівлі-продажу від 16.01.2006 р., накладні НОМЕР_1 від 05.10.2006 р., НОМЕР_2
від 06.09.2006 р., НОМЕР_3 від 15.09.2006 р., НОМЕР_4 від 03.10.2006 р.,
рахунки, розрахунки.

Відповідач надав відзив на позов,
позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнав у повному обсязі,
додатково надав суду платіжні доручення НОМЕР_5 від 12.07.2007 р. на суму
1512,50 грн., НОМЕР_6 від 21.06.2007 р. на суму 2859 грн. на підтвердження
часткової оплати суми боргу, просив суд не стягувати пеню та 3% річних та
розстрочити виконання рішення строком на 12 місяців.

Позивач, згідно ст. 22
Господарського процесуального кодексу України, уточнив позовні вимоги, зменшив
їх розмір, у зв'язку з частковою оплатою відповідачем заборгованості в сумі 4
371, 50 грн. та просив стягнути з відповідача 17 413, 65 грн.

Суд розглядає позовні вимоги з
урахуванням уточнень.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника позивача та оцінивши подані докази суд
встановив.

16.01.2006 р. між позивачем
Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 м. Єнакієве,   та відповідачем, Комунальним підприємством
“Житлово-ремонтне управління № 2” м. Єнакієве, був укладений договір
купівлі-продажу, який за своїм змістом та своєю правовою природою є договором
поставки та підпадає під правове регулювання норм статей 712 ЦК України та
статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного
правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Згідно даного договору позивач
зобов'язався поставити відповідачеві продукцію в обсяг і за ціною, зазначених в
товарно-транспортних документах, а відповідач в свою чергу зобов'язався
прийняти та оплатити поставлену продукцію.

На виконання умов Договору позивач
згідно накладних НОМЕР_1 від 05.10.2006 р., НОМЕР_2 від 06.09.2006 р., НОМЕР_3 від
15.09.2006 р., НОМЕР_4 від 03.10.2006 р. поставив відповідачеві продукцію на
загальну суму 17 034 грн. 50 коп., що також підтверджується актом звірки
взаєморозрахунків між сторонами.

Згідно п. 3.2 Договору відповідач
зобов'язався оплатити поставлену продукцію за кожним фактом поставки на умовах
безготівкового розрахунку з відстроченням платежу на п'ять банківських
днів.

Проте взяті на себе зобов'язання
відповідач не виконував, вартість поставленої продукції оплатив частково,
згідно платіжних доручень НОМЕР_5 від 12.07.2007 р., НОМЕР_6 від 21.06.2007 р.
на суму 4371,50 грн.

Залишок несплаченої відповідачем
суми складає 12 633 грн. 00 коп.

На момент прийняття рішення,
грошове зобов'язання перед позивачем на суму 12 633 грн. 00 коп. відповідачем
залишилось невиконаним, що є порушенням норм статей 525 та 526 ЦК України, які
передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Відповідно до  ст. 33 Господарського процесуального кодексу
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів оплати
заборгованості на суму 12 633 грн. 00 коп. не надав, заявлені позовні вимоги в
цій частині не оспорив.

За таких обставин, враховуючи те,
що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи, та відповідачем не
заперечується, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 12 633
грн. 00 коп. суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що
підлягають задоволенню.

Пунктом 4.2 Договору сторони
передбачили, що у випадку несвоєчасної оплати товару Покупець сплачує
Постачальнику пеню в розмірі 1% за кожний день прострочення платежу від
неоплаченої суми отриманого товару, що не повністю відповідає змісту статей
231-232 ГК України та статті 3 Закону України „Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”.

Зокрема, частиною 6 статті 231 ГК
України передбачено, що штрафні санкції за порушення виконання грошового
зобов'язання встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою
ставкою НБУ, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або Договором.
Водночас, частина 1 вказаної правової норми зазначає, що законом щодо окремих
видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за
погодженням сторін не допускається. Статтями 1 та 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” встановлено, що
платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, наразі
розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за
який сплачується пеня.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення
пені у сумі 1 912  грн. 60 коп.
підлягають лише частковому задоволенню, за арифметичним розрахунком суду - у
розмірі 1443,97 грн. ((2859 грн. Х 8,5% Х 2 / 100 Х 182 дня / 365 днів) +
(4212,50 грн. Х 8,5% Х 2 / 100 Х 182 дня / 365 днів)+(3408 грн. Х 8,5% Х 2 /
100 Х 182 дня / 365 днів) + (6555 грн. Х 8,5% Х 2 / 100 Х 182 дня / 365 днів).

Прострочення відповідачем грошового
зобов'язання  також тягне за собою
обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків
річних з простроченої суми, на підставі ст. 625 ЦК України.

Однак позивачем висунуто вимоги
лише в частині стягнення 3% річних, відповідно до представленого позивачем
розрахунку, 3% річних за період з 11.09.2006 р. по  29.05.2007 р., складають 338 грн. 05 коп.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок, та з огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача
в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що
підлягають задоволенню.

До складу судових витрат позивачем
віднесено витрати, що пов'язані з оплатою юридичних послуг в сумі 2 500 грн. 00
коп., згідно договору від 07.05.2007 р.

Судом згідно ухвали від 04.07.2007
р. витребувано, але позивачем не представлено суду доказів на підтвердження
фактичного виконання умов договору від 07.05.2007 р. про надання юридичних
послуг, з огляду на що відповідні витрати стягненню не підлягають  через недоведеність.

Відповідачем додатково надано заяву
щодо розстрочення погашення наявної заборгованості на 12 місяців.

Згідно ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України господарський суд має право за заявою сторони,
державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за власною
ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи розстрочити
виконання рішення.

Підставою для розстрочки виконання
рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у строк або встановлений господарським судом способом.

Вирішуючи питання про розстрочку
виконання рішення суд враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини справи.

Звертаючись до господарського суду
з заявою про розстрочку виконання рішення відповідач не представив жодних
доказів, які б підтверджували викладені ним у заяві обставини, через що у
задоволенні заяви слід відмовити

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на
відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі ст.ст.525, 526, 625 та
655-697, 712 ЦК України, ст. ст. 173,193, 264-271 Господарського кодексу
України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 47, 49, 75, 82-85, 121 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 м. Єнакієве
- задовольнити частково.

Стягнути Комунального підприємства
“Житлово-ремонтне управління № 2” м. Єнакієве на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 м. Єнакієве основний борг в сумі 12 633 грн.
00 коп., пеню в сумі 1 443, 97 грн., 3% річних в сумі 338, 05 грн., витрати по
оплаті державного мита в сумі 180, 71 грн. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у розмірі 97, 88 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути
оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку
протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом
одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя