ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 червня 2007 р.

№ 31/292-06

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди Д.С.,

суддів:

Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

розглянувши клопотання про
прийняття касаційної скарги

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

від 18.04.07 Дніпропетровського
апеляційного господарського суду

та на рішення

від 04.10.06

у справі

№31/292-06

господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

Прокурора Дзержинського району м.
Кривого Рогу в інтересах держави в особі виконавчого комітету Криворізької
міської ради

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

третя особа

Криворізька міська рада

про

стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Подана касаційна скарга Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на постанову від 18.04.07
Дніпропетровського апеляційного господарського суду та на рішення від 04.10.06
господарського суду Дніпропетровської області у справі №31/292-06 не може бути
прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки вона не
відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального
кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113
Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається
до провадження і повертається судом без розгляду, якщо до скарги не додано
документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку і
розмірі.

Відповідно до п. “г” ч. 2 ст. 3
Декрету КМУ “Про державне мито”, що стосується розміру ставок державного мита,
із апеляційних та касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про
перегляд їх за нововиявленими обставинами, які подаються до господарських
судів, сплачується 50 % ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для
розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру -50 %
ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Як вбачається з матеріалів справи,
спір між сторонами виник у зв'язку зі стягненням 63099,4 грн. боргу та 6377,58
грн. пені.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції стягнув з відповідача 694,77 грн. державного мита.

В касаційній скарзі оскаржується
рішення суду першої інстанції і постанова суду апеляційної інстанції в повному
обсязі та заявлено вимоги про припинення провадження у справі.

Додана до касаційної скарги
квитанція НОМЕР_1 від 30.04.07 свідчить про сплату скаржником державного мита в
сумі 298 грн., що не відповідає вимогам п. “г” ч. 2 ст. 3 Декрету КМУ “Про
державне мито”. Таким чином, зазначене платіжне доручення не є доказом сплати
держмита у встановленому розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 1113
ГПК України скаржник не обмежується у праві повторного подання касаційної
скарги після усунення зазначених порушень в загальному порядку, тобто з
дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема, приписів ст.ст. 53,
110 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на постанову від 18.04.07
Дніпропетровського апеляційного господарського суду та на рішення від 04.10.06
господарського суду Дніпропетровської області у справі №31/292-06 повернути
скаржнику без розгляду, а справу направити до місцевого господарського суду.

Головуючий
Д.Кривда

Судді
Г.Жаботина

А.Уліцький