СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03.08.07                                                                                 Справа № 18/257н-ад.

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши матеріали справи за позовом Попаснянського житлово-комунального об’єднання, м. Попасна Луганської області

до Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області,  м. Луганськ

про визнання недійсним акту перевірки та нечинними рішення про застосування економічних санкцій і припису

за участю представників сторін:

від позивача:                    Артьомова Н.А. за дов. від 01.08.2007;

від відповідача:                Новосьолова О.С. за дов. від 01.08.2007.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги:

-          про визнання недійсним акту відповідача від 23.03.2007 № 02212, який складено за результатами перевірки;

-          про визнання нечинним рішення відповідача про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 19.04.2007 № 71, яким до позивача застосовані економічні санкції в сумі 19917,33 грн.;

-          про визнання нечинним припису відповідача від 23.04.2007 № 34-08/1544.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що оспорювані акти є незаконними та необґрунтованими.

Заявою від 02.08.2007 № 1174 позивач відмовився від двох вимог:

-          про визнання недійсним акту відповідача від 23.03.2007 № 02212, який складено за результатами перевірки;

-          про визнання нечинним припису відповідача від 23.04.2007 № 34-08/1544.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що оспорювані акти є законними та обґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

В період: з 19.03.2007 по 23.03.2007 відповідачем в межах своїх повноважень була здійснена перевірка дотримання позивачем державної дисципліни цін при встановленні, формуванні та застосуванні тарифів на житлово-комунальні послуги (в тому числі з теплопостачання).

Перевірка проводилася на вимогу прокуратури Попаснянського району.

За результатами перевірки відповідачем було складено акт від 23.03.2007 № 02212.

Проведеною відповідачем перевіркою було встановлено, наступне:

-          рішенням виконавчого комітету Попаснянської міської ради від 12.12.2006 № 239 були затверджені підвищені тарифи (на порівняння з тарифами які існували до прийняття цього рішення) на послуги з постачання теплової енергії, які надає позивач;

-          у вказаному рішенні виконкому було зазначено, що воно набирає чинності з дня його прийняття (тобто з 12.12.2006);

-          позивач на виконання вказаного рішення застосував підвищені тарифи з 12.12.2006;

-          згідно п. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію;

-          рішення виконавчого комітету Попаснянської міської ради від 12.12.2006 № 239 було оприлюднене 21.12.2006 в газеті «Город и мы»№ 51;

-          позивач у порушення п. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»застосував рішення виконкому про затвердження підвищених тарифів за 9 днів до його оприлюднення, і таким чином необґрунтовано отримав додаткову виручку за рахунок застосування завищених тарифів.

За результатами перевірки, на підставі акту від 23.03.2007 № 02212 відповідач виніс рішення від 19.04.2007 № 71 про застосування до позивача економічних санкцій в сумі 19917,33 грн. за порушення державної дисципліни цін, а також вніс позивачу припис від 23.04.2007 № 34-08/1544, яким рекомендував позивачу повернути необґрунтовано нараховану суму бюджетним організаціям шляхом зменшення майбутніх платежів за послуги.

Позивач вважає висновки, зроблені відповідачем за результатами перевірки, невірними посилаючись на положення ст. 144 Конституції України, ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування», якими встановлено, що рішення органів місцевого самоврядування є обов’язковими для виконання на відповідній території.

Позивач зазначив, що рішення виконкому Попаснянської міської ради від 12.12.2006 № 239 ніким не було визнано недійсним або незаконним, і тому, у нього не було законних підстав не виконувати це рішення (у рішенні було вказано, що воно набирає чинності з дня його прийняття, тобто з 12.12.2006).

Позивачем заявлено вимоги:

-          про визнання недійсним акту відповідача від 23.03.2007 № 02212, який складено за результатами перевірки;

-          про визнання нечинним рішення відповідача про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 19.04.2007 № 71;

-          про визнання нечинним припису відповідача від 23.04.2007 № 34-08/1544.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що оспорювані акти є незаконними та необґрунтованими.

Заявою від 02.08.2007 № 1174 позивач відмовився від двох вимог:

-          про визнання недійсним акту відповідача від 23.03.2007 № 02212, який складено за результатами перевірки;

-          про визнання нечинним припису відповідача від 23.04.2007 № 34-08/1544.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що оспорювані акти є законними та обґрунтованими.

Відповідач також зазначив, що рішення виконкому Попаснянської міської ради від 12.12.2006 № 239, в частині, якою визначено, що дане рішення набирає чинності з дня його прийняття, є незаконним, і позивач не повинен був застосовувати це рішення у цій частині, а керуватися законом.

Відповідач також зазначив, що згідно ст. 57 Конституції України нормативно-правові акти, що визначають права і обов’язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду (ч. 2 ст. 144 Конституції України).

Рішення виконкому Попаснянської міської ради від 12.12.2006 № 239, яким затверджені тарифи, застосовані позивачем, в суді не оскаржувалося.

Таким чином, вказане рішення не зупинялося і було обов’язковим для виконання позивачем.

Відповідач необґрунтовано посилається на ст. 57 Конституції України (якою встановлено, що нормативно-правові акти, що визначають права і обов’язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними), так як зазначене рішення виконкому Попаснянської міської ради не визначає права і обов’язки громадян. Це рішення стосується лише бюджетних організацій та госпрозрахункових організацій при сумісному опаленні з бюджетними організаціями.

Відповідач також необґрунтовано посилається на п. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»(яким встановлено, що рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію), так як тарифи були затверджені не рішенням ради, а рішенням виконавчого комітету.

Згідно ч. 9 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (п. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Враховуючи, що рішення виконкому Попаснянської міської ради від 12.12.2006 № 239, не визнано в судовому порядку незаконним, - вказане рішення вважається законним і є та було обов’язковим для виконання позивачем в силу вимог ч. 1 ст. 144 Конституції України.

Таким чином, висновок відповідача про те, що позивачем незаконно застосовано завищені тарифи на послуги з постачання теплової енергії, а також про те, що позивачем необґрунтовано отримано додаткову виручку, є безпідставним та незаконним.

Відповідно, застосування до відповідача вищевказаних економічних санкцій є також незаконним.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання нечинним рішення відповідача про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 19.04.2007 № 71, підлягають задоволенню.

Заявою від 02.08.2007 № 1174 позивач відмовився від позову в частині двох своїх вимог:

-          про визнання недійсним акту відповідача від 23.03.2007 № 02212, який складено за результатами перевірки позивача;

-          про визнання нечинним припису відповідача від 23.04.2007 № 34-08/1544.

Відмова від позову в цій частині прийнята судом.

Позивачу судом роз’яснено наслідки цієї процесуальної дії.

За таких обставин, справа, в частині вимог про визнання недійсним акту відповідача від 23.03.2007 № 02212 та про визнання нечинним припису відповідача від 23.04.2007 № 34-08/1544, підлягає закриттю.

Відповідно до ст. ст. 87, 94 Кодексу адміністративного судочинства України витрати позивача на державне мито в сумі 1,13 грн. (відповідно до задоволених вимог –з трьох вимог задоволена одна вимога (3,40 : 3=1,13) підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 87, 94, п. 2 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати нечинним  рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 19.04.2007 № 71.

3.          Стягнути з Державного бюджету України, на користь Попаснянського житлово-комунального об’єднання, м. Попасна Луганської області, вул. Пєрвомайская, 34,  ідентифікаційний код 05445416, витрати на державне мито в сумі 1,13 грн.

4.          В решті позову справу закрити.

03 серпня 2007 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови. Постанова, оформлена відповідно до ст. 163 КАСУ, підписана 08 серпня 2007 р.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторонами по справі протягом десяти днів з 08 серпня 2007 р. може бути подана заява про апеляційне оскарження даної постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через господарський суд Луганської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається  протягом  двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                              В.В. Корнієнко