ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 квітня 2007 р.

№ 33/8-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді
суддів

Кота О.В., Самусенко С.С., Шевчук
С.Р.

розглянувши касаційну скаргу

Фізичної особи приватного
підприємця ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду
Київської області від 24  січня 2006
року  у справі                                       №
33/8-06

за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальності "А.Д.С.-Трейдінг"

До

Фізичної особи приватного
підприємця ОСОБА_2

Про

стягнення 52 200 грн.

за участю представників:

позивача -Дудник А.В.;

відповідача -ОСОБА_3;

скаржника -не з'явились;

встановив:

Ухвалою господарського суду Київської області від 24 січня 2006 року
(суддя Чорна Л.В.) накладено арешт на майно: нежитлове приміщення магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1" ("ІНФОРМАЦІЯ_2"), за адресоюАДРЕСА_1 приміщення
№ 45; нежитлове приміщення кафе "ІНФОРМАЦІЯ_3", що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого
господарського суду, приватний підприємець ОСОБА_1 звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального
права.

Згідно з приписами ст. 1114
Господарського процесуального кодексу України сторони належним чином були
повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, проте скаржник не
скористався передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною
інстанцією.

Перевіривши повноту встановлення
господарським судом обставини справи та правильність застосування норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 107 Господарського
процесуального України сторони у справі мають право подати касаційну скаргу, а
прокурор касаційне подання на рішення місцевого господарського суду, що набрало
законної сили, та постанову апеляційного суду. Касаційну скаргу мають право
подати також особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв
рішення чи постанову, що стосується їх прав і обов'язків.

Приватний підприємець ОСОБА_1
зазначає, що судом  накладено арешт на
нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, власником якого він
являється.

Відповідно до статті 66 ГПК
України, господарський суд за заявою сторони, або з своєї ініціативи має право
вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно статті 67 ГПК України позов
забезпечується накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать
відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим
особам  вчиняти дії, що стосуються
предмету спору та ін.

Місцевий господарський суд
помилково наклав арешт на нежитлові приміщення, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, оскільки вказане майно не належить відповідачеві, що підтверджується
витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Білоцерківським
міжміським бюро технічної інвентаризації за НОМЕР_1 від 4 жовтня 2005 року.

Наведене свідчить, що винесена
ухвала підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117,
1119-11111, 11113 ГПК України, Вищий
господарський суд України

постановив:

Касаційну
скаргу  приватного підприємця ОСОБА_1
задовольнити.

Ухвалу господарського суду Київської
області від 24 січня 2006 року у справі № 33/8-06 скасувати.

Головуючий суддя
О. Кот

судді:
С. Самусенко

С. Шевчук