ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2007                                                                                   Справа № 20/454

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий  –суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді –Білецька Л.М., Науменко І.М.,

секретар судового засідання –Прокопець Т.В.,

за участю представників сторін:

від позивача –Пересипко Ю.С., довіреність від 12 травня 2006 року № 00-100; Копиленко О.М., довіреність від 20 вересня 2005 року № 1437;

від відповідача –Первушина Т.Г., довіреність від 17 січня 2007 року б/н; Подвальний І.А., наказ від 05 січня 1992 року № 1-К;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватної виробничо-комерційної фірми “Фобіс”, м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2006 року у справі № 20/454-06

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Дельта Експрес Інтернешнл”, м.Запоріжжя

до Приватної виробничо-комерційної фірми “Фобіс”, м.Дніпропетровськ

про стягнення 36770 грн.53 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2006 року у справі № 20/454-06 (суддя Пархоменко Н.В.) позов ВАТ “Дельта Експрес Інтернешнл” задоволено частково. Стягнуто з відповідача –ПВКФ “Фобіс” на користь позивача 33000 грн. основного боргу, 330 грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита, 105 грн.90 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу. В решті позову відмовлено.

При винесенні рішення господарський суд виходив із неналежного виконання відповідачем своїх обов’язків по оплаті вартості отриманого товару, в наслідок чого склалася заборгованість у розмірі 33000 грн., яка стягнута з відповідача. В частині відмову в задоволенні позову про стягнення інфляційних та річних суд зазначив про відсутність права вимоги у період, за який позивачем нараховані вказані суми.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач –ПВКФ “Фобіс”, звернувся до апеляційного господарського суд з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з’ясування суттєвих обставин справи, недоведеність встановлених судом обставин справи та порушення судом норм процесуального права, просить рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивач не надав доказів надсилання передбаченої п.5.1 договору копії письмового повідомлення продавця про факт відвантаження товару з країни імпортера, тому підстави для здійснення оплати за товар відсутні. Також відповідач вказує, що він не отримував поштового відправлення від позивача від 16 листопада 2006 року та зазначає про відсутність у позивача порушеного права на час звернення з позовом до господарського суду.

Позивач –ВАТ “Дельта Експрес Інтернешнл”, проти викладених в апеляційній скарзі доводів заперечує, рішення господарського суду вважає законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення. У поданому відзиві зазначає про отримання відповідачем товару на суму 110000 грн., який повинен був бути оплачений на умовах передоплати, строки оплати поставленого товару договором не визначені, факт направлення вимоги від 15 листопада 2006 року №№ 00-210, 00-209 вважає доведеним, заборгованість в сумі 33000 грн. до цього часу не погашена.

В порядку ст.77 ГПК України, в судовому засіданні оголошувались перерви з 08 лютого 2007 року до 15 лютого 2007 року, 22 лютого 2007 року, у зв’язку з неявкою в судове засідання представника позивача та необхідністю витребування додаткових доказів  розгляд справи відкладався до 15 березня 2007 року.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

06 липня 2005 року між сторонами –ВАТ “Дельта Експрес Інтернешнл” та ПВКФ “Фобіс” укладено договір № 20_2005, згідно умов договору продавець (позивач) зобов’язався поставити, а покупець (відповідач) зобов’язався прийняти та оплати імпортні товари, перелік та асортимент яких оформлені у вигляді додатку до чинного договору (п.1.1 договору) /а.с.10-11/.

В п.5.1 договору сторонами встановлені умови оплати –50% передоплати при розміщенні замовлення на постачання партії товарів проти рахунку на 50% передоплату продавця. Решта 50% –протягом трьох календарних днів після письмового повідомлення продавця про факт відвантаження товару з країни імпортера. Факт відвантаження підтверджується факсимільною копією відповідного транспортного документа.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач поставив відповідачу трубку кольорового зображення 21“ FST А51ЕJJ04Х01 у кількості 400 штук на загальну суму 110000 грн., в тому числі ПДВ –18333 грн.33 коп., що підтверджується  видатковою накладною від 29 липня 2005 року № 11-003, довіреністю від 27 липня 2005 року серії ЯКС № 064704 /а.с.14, 15/.

Факт отримання товару, його кількість, ціна та загальна вартість не заперечується і відповідачем.

Проте, відповідач зобов’язання по сплаті вартості товару належним чином не виконав, сплативши позивачу лише 77000 грн. платіжними дорученнями:

- від 20 липня 2005 року № 701 на суму 20000 грн.;

- від 07 вересня 2005 року № 756 на суму 10000 грн.;

- від 13 вересня 2005 року № 759 на суму 4500 грн.;

- від 15 вересня 2005 року № 760 на суму 5500 грн.;

- від 21 вересня 2005 року № 771 на суму 3000 грн.;

- від 22 вересня 2005 року № 776 на суму 10000 грн.;

- від 29 вересня 2005 року № 783 на суму 10000 грн.;

- від 30 вересня 2005 року № 787 на суму 5000 грн.;

- від 07 жовтня 2005 року № 790 на суму 3000 грн.;

- від 13 жовтня 2005 року № 794 на суму 5000 грн.;

- від 03 листопада 2005 року № 816 на суму 1000 грн. /а.с.89-99/.

Як вірно зазначено в рішенні господарського суду, строки оплати поставленого товару сторонами в договорі не визначені.

У відповідності з ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем –ВАТ “Дельта Експрес Інтернешнл”, 16 листопада 2006 року направлено на адресу відповідача ПВКФ “Фобіс” вимогу від 15 листопада 2006 року №  00-209 про сплату боргу в сумі 33000 грн. /а.с.27-31/.

Проте відповідач –ПВКФ “Фобіс” у встановлений ст.530 ЦК України семиденний строк повної оплати вартості отриманого товару не здійснив, доказів погашення суми заборгованості не надав.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що відповідачем не виконані в повній мірі зобов’язання по оплаті вартості отриманого товару, судова колегія вважає вірним висновок господарського суду про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми заборгованості.

Викладені відповідачем в апеляційній скарзі твердження про відсутність підстав для оплати вартості товару у зв’язку з ненаданням позивачем передбаченого п.5.1 договору від 06 липня 2007 року № 20_2005 письмового повідомлення про факт відвантаження товару з країни імпортера шляхом надсилання факсимільної копії відповідного транспортного документа, а також посилання відповідача щодо визначеності у договорі порядку та умов оплати отриманого товару судовою колегією відхиляться як необґрунтовані.

Пункт 5.1 договору від 06 липня 2005 року № 20_2005 встановлюють порядок оплати вартості товару на умовах передоплати, а саме –50% при розміщенні замовлення на поставку партії товару, а решта –50 % –протягом трьох днів після повідомлення про факт відвантаження товару із країни імпортера. Вказаними положеннями договору передбачається оплата вартості товару до його отримання, тобто на умовах попередньої оплати.

Що ж до умов оплати вартості товару після його отримання, то вони в договорі сторонами не визначені, у зв’язку з чим господарським судом правомірно застосовані положення ч.2 ст.530 ЦК України.

Також судова колегія визнає неспроможними доводи відповідача про відсутність права у позивача на звернення до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості до моменту надсилання вимоги про сплату боргу –16 листопада 2006 року.

Згідно ч.1 ст.712 України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки за своєю природою є платним, тобто передбачає сплату покупцем вартості поставленого товару.

Факт отримання відповідачем товару на суму 110000 грн. є встановленим, що свідчить про обов’язок останнього сплати позивачу вартість товару.

На момент винесення господарським судом оскаржуваного рішення відповідач зобов’язання по оплаті вартості товару на вимогу позивача від 16 листопада 2006 року не виконав, у зв’язку з чим порушене право позивача підлягає захисту.

Судова колегія вважає вірним рішення господарського суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення індексу інфляції та річних за період згідно наведеного позивачем розрахунку з 29 липня 2005 року по 17 жовтня 2006 року, оскільки обов’язок відповідача по сплаті боргу виник лише після отримання ним вимоги від 16 листопада 2006 року. Рішення в цій частині позивачем не оскаржується.

Посилання позивача в апеляційній скарзі та поясненнях на невідповідність викладених у рішенні суду висновків обставинам справи щодо описки у даті укладення договору судова колегія відхиляє як неспроможні.

Рішення господарського суду є правильним по суті, відповідає вимогам законодавства, при вирішенні спору господарським судом повно, всебічно і об’єктивно з’ясовані всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, підстав для скасування рішення не вбачається, а тому воно підлягає залишенню без змін як постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.103, 105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2006 року у справі № 20/454-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватної виробничо-комерційної фірми “Фобіс” – без задоволення.

Головуючий                                                                                              О.В.Голяшкін

Судді                                                                                                          Л.М.Білецька

І.М.Науменко