ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Справа №  07/1473а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня
2007 р.

14 год., м. Черкаси

За
адміністративним позовом приватного підприємця ОСОБА_1

до
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті

про
визнання неправомірними дій посадових осіб та скасування постанови

Суддя
Дорошенко М.В.

Секретар
судового засідання Долженкова І.М.

Представники
сторін:

від
позивача: особисто позивач ОСОБА_1 і адвокат ОСОБА_2;

від
відповідача: Глущенко О.С. -за довіреністю від 09.11.2006р.

Заявлено
адміністративний позов про визнання неправомірними дій інспектора
територіального управління відповідача в Черкаській області ОСОБА_3 щодо
складання протоколу НОМЕР_1 про виявлене порушення позивачем законодавства про
автомобільний транспорт та начальника територіального управління відповідача в
Черкаській області ОСОБА_4 щодо прийняття постанови НОМЕР_2 про застосування до
позивача 1700грн. фінансових санкцій, а також про скасування цієї постанови.

В
обґрунтування адміністративного позову позивач заперечив сам факт порушення ним
законодавства про автомобільний транспорт і вказав на невідповідність спірної
постанови фактичним обставинам. При цьому позивач зазначив, що 12 квітня 2006р.
на ринку м. Христинівка він скуповував і завантажував у власний автомобіль
горіхи для їх подальшого продажу, що є предметом його підприємницької діяльності.
Ніяких послуг з перевезення картоплі з м. Христинівки до замовника у м. Умані
за твердженням позивача він не надавав і замовника на такі послуги не мав, а
протокол НОМЕР_1 про виявлене порушення законодавства про автомобільний
транспорт був складений ОСОБА_3 після того як позивач відмовився заплатити на
пропозицію осіб, що здійснювали перевірку, 150грн.

Крім
того, позивач стверджує, що з протоколом НОМЕР_1 про виявлене порушення
законодавства про автомобільний транспорт його ніхто не ознайомлював і не повідомляв
йому про дату, час і місце розгляду цього протоколу.

У
засіданні суду позивач і його представник позов підтримали з викладених вище
підстав.

Відповідач
проти позову заперечив, вказавши при цьому на відповідність встановлених
перевіркою обставин порушення позивачем законодавства про автомобільний
транспорт фактичним обставинам та на правомірність застосування до позивача за
спірною постановою 1700грн. фінансових санкцій. За твердженням відповідача
позивач був ознайомлений зі змістом
протоколу НОМЕР_1 та повідомлений про дату, час і місце його розгляду,
але відмовився від підписання цього протоколу.

У
засіданні суду представник відповідача підтримав заперечення проти позову.

У
засіданні суду були допитані як свідки громадяни України ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8.

Заслухавши
пояснення сторін, показання свідків та дослідивши наявні у справі письмові
докази, господарський суд встановив наступне.

16
серпня 2004р. у виконавчому комітеті Уманської міської ради державним
реєстратором Плотніковою Л.П. була проведена державна реєстрація позивача як
фізичної особи -підприємця.

12
квітня 2006р. об 9 годині 30 хвилин на ринку м. Христинівка інспектором
територіального управління відповідача в Черкаській області ОСОБА_3 була
проведена перевірка автотранспортного засобу марки „Фольцваген” державний
номер     НОМЕР_3, який належав позивачу,
з питання дотримання останнім вимог законодавства України про автомобільний
транспорт.

За
результатами вказаної перевірки був складений протокол НОМЕР_1, у якому
зазначено, що позивач автомобілем марки „Фольцваген” державний номер НОМЕР_3
надавав послуги з перевезення вантажу (картоплі) від місця завантаження у м.
Христинівка до замовника у м. Умань без ліцензії, ліцензійної картки та
дорожнього листка, що є правопорушенням, за яке пунктом 5 ст. 69 Закону України
„Про автомобільний транспорт” передбачена відповідальність.

Також
у протоколі НОМЕР_1 зазначено, що позивачу роз'яснено вимоги ст. 268 КУпАП, ст.
63 Конституції України та порядок розгляду справ про порушення законодавства
про автомобільний транспорт, передбачений статтею 70 Закону України „Про
автомобільний транспорт, та повідомлено про місце і час розгляду справи, що
мало відбутися в кабінеті начальника територіального управління
Головавтотрансінспекції у Черкаській області за адресою м. Черкаси, бул.
Шевченка, буд. 389 з 10 до 12 години 17.04.2006р. Позивач у присутності свідків
ОСОБА_7 і ОСОБА_8 від надання пояснень і від підпису протоколу НОМЕР_1
відмовився.

Протокол
НОМЕР_1 підписаний ОСОБА_3, як особою, що його склала, та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 як
свідками.

На
підставі протоколу НОМЕР_1 начальником територіального управління відповідача в
Черкаській області ОСОБА_4 17.04.2006р. була прийнята постанова НОМЕР_2, за
якою до позивача було застосовано 1700грн. фінансових санкцій, передбачених п.
2 ст. 60 Закону України „Про автомобільний транспорт”  за надання позивачем послуг з перевезення
вантажу (картоплі) від місця завантаження у м. Христинівка до замовника у м.
Умані без ліцензії, ліцензійної картки і дорожнього листа.

Допитаний
у засіданні суду як свідок ОСОБА_5, 1974 року народження, громадянин України,
мешканець м. Умань, різноробочий, повідомив, що
12.04.2006р. на прохання позивача допомагав йому на ринку м. Христинівка
завантажувати у автомобіль позивача горіхи для подальшого їх транспортування на
промбазу позивача у м. Умань. На початку 10-ї години ранку до позивача підійшли
троє людей, один із яких був працівником Державтоінспекції. Вони узяли у
позивача документи, які працівник Державтоінспекції після перевірки повернув
позивачу. Розмови, яка відбулася між позивачем і цими людьми, не чув.

Допитаний
у засіданні суду як свідок ОСОБА_6, 1986 року народження, громадянин України,
мешканець м. Умань, різноробочий, повідомив, що
12.04.2006р. на прохання позивача допомагав йому на ринку м. Христинівка
завантажувати у його автомобіль горіхи для подальшого їх транспортування на
склад, розташований по вул. Енергетичній, 1, у м. Умані. Між 9-ю і 10-ю
годинами ранку до позивача підійшли троє людей, один із яких був у міліцейській
формі. Вони вимагали у позивача документи, які останній їм надав. Після
перевірки цих документів міліціонер повернув їх позивачу. Розмови, яка
відбулася між позивачем і цими людьми, не чув.

Допитаний
у засіданні суду як свідок ОСОБА_7, 1956 року народження, громадянин України,
мешканець м. Умань, працівник відповідача, повідомив, що він разом із ОСОБА_3,
ОСОБА_8 і працівником Державтоінспекції 12.04.2006р. на ринку м. Христинівка
проводив перевірку позивача з питання дотримання ним вимог законодавства про
автомобільний транспорт. При перевірці бачив як позивач скуповував і
завантажував у свій автомобіль картоплю та інші сільгосппродукти, у тому числі
і горіхи. На запитання для чого скупляються сільгосппродукти почув від позивача
відповідь, що для замовника. Ліцензії, ліцензійної картки і дорожнього листа
позивач для перевірки не надав, про що і був складений протокол, який надавався
позивачу для ознайомлення, але останній від підписання протоколу відмовився.
Вимоги щодо сплати грошей позивачу не пред'являлися.

Допитаний
у засіданні суду як свідок ОСОБА_3, 1953 року народження, громадянин України,
мешканець м. Жашкова, працівник відповідача, повідомив, що він разом із
ОСОБА_7, ОСОБА_8 і працівником Державтоінспекції 12.04.2006р. на ринку м. Христинівка
проводив перевірку позивача з питання дотримання ним вимог законодавства про
автомобільний транспорт. При перевірці бачив як позивач скуповував і
завантажував у свій автомобіль горіхи, картоплю та інші сільгосппродукти.
Позивач сам сказав що скупляє сільгосппродукти для перепродажу і везе їх на
ринок у м. Умань. Ліцензії, ліцензійної картки і дорожнього листа позивач не
мав. Після складання протоколу, позивач був ознайомлений з ним, але він
відмовився від підписання протоколу. Вимоги щодо сплати грошей позивачу не
пред'являлися.

Допитаний
у засіданні суду як свідок ОСОБА_8, 1939 року народження, громадянин України,
мешканець м. Христинівка, працівник відповідача, повідомив, що він разом із
ОСОБА_3, ОСОБА_7 і працівником Державтоінспекції 12.04.2006р. на ринку м.
Христинівка проводив перевірку позивача з питання дотримання ним вимог
законодавства про автомобільний транспорт. При перевірці бачив як позивач
скуповував і завантажував у свій автомобіль картоплю та інші сільгосппродукти.
Чув від позивача, що він скупляв сільгосппродукти для того щоб відвезти їх в
Одесу і продати. ОСОБА_3 склав протокол, від підпису якого позивач відмовився.

З
наданих позивачем суду договору купівлі продажу від 17.08.2005р., витягу з
державного реєстру правочинів НОМЕР_4 та витягу із книги реєстрації права
власності на нерухоме майно НОМЕР_5 вбачається, що позивач разом із приватним
підприємцем ОСОБА_9 придбали у серпні 2005р. в ТОВ „Уманьпромжитлобуд -2” у
власність кожний в рівних частинах комплекс виробничих будівель, розташованих
по вул. Енергетичній, 1, м. Умані.

12
квітня 2006р. діяв Закон України від 05.12.2001р. №2344-ІІІ „Про автомобільний
транспорт” в редакції Закону України від 23.02.2006 р. №3492-IV, у якому не має
статей 69 та 70, які вказуються у протоколі НОМЕР_1.

Разом
з тим статтею 48 названого Закону встановлено, що автомобільні перевізники,
водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль
на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами
для фізичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є:

для
автомобільного перевізника - ліцензія та документ, що засвідчує використання
транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені
законодавством України;

для
водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка, товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені
законодавством України.

Документами
для фізичної особи, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб, є:

для
автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного
засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством
України;

для
водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений
законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством
України.

Згідно
з ст. 60 Закон України від 05.12.2001р. №2344-ІІІ „Про автомобільний транспорт”
в редакції Закону України від 23.02.2006 р. №3492-IV за порушення законодавства
про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються
санкції за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина
2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

З
огляду на викладені вище обставини та норми законодавства господарський суд
прийшов до таких висновків.

Протокол
НОМЕР_1 не містить докладного опису обставини і конкретних ознак надання
позивачем замовнику послуг з перевезення вантажу. Із показів свідків також не
вбачається таких ознак, навпаки із них вбачається, що висновок у протоколі
НОМЕР_1 про надання позивачем замовнику послуг з перевезення вантажу
ґрунтується не на фактичних обставинах надання таких послуг, а на припущеннях
щодо можливості їх надання, а це означає, що законних підстав для складання
протоколу НОМЕР_1 і прийняття спірної постанови не було.

За
таких обставини адміністративний позов підлягає задоволенню.

Документально
підтверджені судові витрати позивача склали 303грн. 40коп., у тому числі: 3грн.
40коп. на сплату судового збору і 300грн. на правову допомогу.

Згідно
з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Отже,
судові витрати позивача у сумі 303грн. 40коп. підлягають відшкодуванню йому із
Державного бюджету України.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160 -163 Кодексу адміністративного
судочинства України, господарський суд ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов задовольнити повністю.

Визнати
неправомірними дії інспектора територіального управління Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті в Черкаській області ОСОБА_3 щодо
складання протоколу НОМЕР_1 про виявлене порушення приватним підприємцем
ОСОБА_1 законодавства про автомобільний транспорт.

Визнати
неправомірними дії начальника територіального управління Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті в Черкаській області ОСОБА_4 щодо
прийняття постанови НОМЕР_2 про застосування до приватного підприємця ОСОБА_1
1700грн. фінансових санкцій.

Скасувати
постанову територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в Черкаській НОМЕР_2 про застосування до приватного
підприємця ОСОБА_1 1700грн. фінансових санкцій.

Стягнути
з Державного бюджету України на користь приватного підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_6) 3грн. 40коп. витрат на сплату
судового збору та 300грн. витрат на правову допомогу.

Ця
постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання через господарський суд Черкаської області
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення постанови
і апеляційної скарги - протягом двадцяти днів після подання такої заяви.

Ця
постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження.

У
разі своєчасного подання заяви про апеляційне оскарження і неподання
апеляційної скарги у встановлений строк, ця постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У
разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ
Дорошенко М.В.