ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У  Х  В  А  Л  А

22.06.07 р.                                                                                 № 43/32-63

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Електроавтотранспорт”, м.Краматорськ

до відповідача: Комунального підприємства “Дружківський трамвай”, м. Дружківка

про стягнення заборгованості у сумі 25 071,56 грн. та  пені у сумі 3 00,96 грн.

Суддя господарського суду Донецької області Зубченко І.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Електроавтотранспорт”, м.Краматорськ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Комунального підприємства “Дружківський трамвай”, м. Дружківка, про стягнення заборгованості у сумі 25 071,56 грн. та  пені у сумі 3 00,96 грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, судом встановлене наступне:

За вимогами п.3 ст.57 Господарського процесуального кодексу України позивачем до позовної заяви повинно бути додано документи, які підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку та розмірах.

Згідно із ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” (в редакції із змінами, внесеними Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” та деяких інших законодавчих актів України” від 25.03.2005р. № 2505-ІV) із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, встановлено ставку державного мита у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (підпункт “а” пункту 2 статті 3 Декрету) та із позовних заяв немайнового характеру встановлено ставку державного мита у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (підпункт “б” пункту 2 статті 3 Декрету).

Згідно із Декретом Кабінету Міністрів України  “Про державне мито” та “Інструкції  про порядок обчислення та сплати державного мита”, передбачено правило, відповідно до якого до позовної заяви повинний бути доданий оригінал платіжного доручення  про перерахування державного мита  з відміткою установи банку про зарахування державного мита до державного бюджету України. Цей напис скріпляться першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи.

Як встановлено судом, позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення №178 від 13.06.2007р. про сплату державного мита у сумі 253,73 грн. Однак, на  зазначеному платіжному дорученні відсутні: напис установи банку про зарахування державного мита до державного бюджету України; підписи посадових осіб та печатка кредитної установи, що не є належним доказом  сплати державного мита.

За приписом п.4 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, якщо не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі, суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду.

Одночасно, відповідно до вимог п.3-1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України позивачем до позовної заяви повинно бути додано документи, які підтверджують сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно з приписами ст.47-1 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу визначається Кабінетом Міністрів України за поданням Вищого господарського суду України та складає 118 грн.

Пунктом 36 статті 8 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” №489-V від 19.12.2006р. встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2007 рік у частині доходів є надходження від оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у судах.

Відповідно до частини 2 статті 50 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України веде бухгалтерський облік всіх надходжень, що належать Державному бюджету України, та за поданням органів стягнення здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету.

Таким чином, протягом 2007року витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу мають перераховуватись до Державного бюджету, а належним доказом сплати витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу відповідно є платіжний документ, який свідчить про перерахування вказаних коштів на рахунки відкриті в органах Державного казначейства України.

З урахуванням викладеного, платіжне доручення №179 від 13.06.2007р. про перерахування 119 грн. на користь Державного підприємства „Судовий інформаційний центр” (ВАТ „Банк Універсальний” м. Львів) не є належним доказом сплати витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до пункту 10 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Додатково необхідно визначити, що Постановою Кабінету Міністрів України №1258 від 21.12.2005р. (із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №627 від 13.04.2007р.) затверджений Порядок, який визначає механізм здійснення оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ.

Враховуючи викладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню позивачу без розгляду.

Керуючись п.п. 4, 10 ст. 63 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Електроавтотранспорт”, м. Краматорськ, до відповідача - Комунального підприємства “Дружківський трамвай”, м. Дружківка, про стягнення заборгованості у сумі 25 071,56 грн. та  пені у сумі 3 00,96 грн., без розгляду.

Додаток для позивача: позовна заява на 19 аркушах, конверт.

Суддя

Вик.. ПС Бойчук А.В.

Надруковано 3 примірника:

1 – позивачу;

1 – відповідачу;

1 – статзвітність.