ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2007 р.
Справа № 18/51-12/22

за позовом  ТзОВ "Фонд розвитку "НафтоГаз"  Бориславська, 29,Івано-Франківськ,76000

до відповідача  ПП "Свон"  вул.Панаса Мирного , 8 Івано-Франківськ,76000 , поштова адреса : м.Івано-Франківськ , вул.Мазепи , 83 .

про про визнання господарського договору недійсним

Cуддя  Матуляк Петро Ярославович

При секретарі   Михалевич Андрій Дмитрович

Представники:

Від позивача:  Дзібій Н.М., (довіреність №б/н від 15.03.07р. - представник)

Від відповідача :Ярицький Л.І. , довіреність № 31 від 30.03.2007 р. , юрисконсульт

СУТЬ СПОРУ:   заявлено позов про  визнання  договору на дольову участь у будівництві №8 від 21 жовтня 2005р. недійсним .

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача  в судовому засіданні   проти позову заперечив  та  подав    зустрічний позов про спонукання виконання договірних зобов’язань по договору №8 від 21.10.2005р.

Представник позивача    проти зустрічного позову заперечив .

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін , суд  ВСТАНОВИВ:

Відповідно до умов договору на дольову участь  у будівництві №8 від 21.10.2005р. , укладеного між  Товариством  з обмеженою відповідальністю “Фонд розвитку “НафтоГаз”  та

Приватним підприємством “Свон” ,  ТзОВ “Фонд розвитку”Нафтогаз” приймає ПП “Свон” у дольове будівництво чотирьох квартир загальною площею 238,4кв.м. на шостому недобудованому поверсі багатоквартирного  житлового  будинку в межах вулиця короля Данила –Пилипа Орлика-Бельведерська в м.Івано-Франківську.

Як вбачається із позовної заяви, з відзиву на зустрічний позов та зі слів представника позивача, даний договір є таким, що суперечить вимогам чинного законодавства. Позивач пояснив, це тим, що  проводячи аналіз змісту спірного договору, однозначно  визначити, якими нормами матеріального права врегульовано правовідносини між  ТзОВ “Фонд розвитку”Нафтогаз” та ПП “Свон”, що випливають з договору №8 від 21.10.2005р., неможливо , оскільки спірний договір містить такі внутрішні суперечності, які не уможливлюють віднесення його до будь-якого виду договорів, передбачених чинним законодавством.

Разом з тим, відповідач у відзиві на позов та зустрічному позові зазначає, що Договір №8 від 21.10.2005р. на дольову участь у будівництві є дійсним та таким, що не суперечить чинному законодавству України, так  як  , на  думку представника відповідача ,  у відповідності до ст..174 ГК України підставою виникнення господарських зобов’язань є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також  договори та угоди ,  не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Крім того , в обгрунтування зустрічного позову ПП"Свон" посилається на п.9.2Роз"яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі  питання практики  вирішення спорів ,  пов"язаних з визнанням угод недійсними №02-5/111 від 12.03.1999 р. , відповідно до якого наступне схвалення юридичною особою угоди, укладеної від її імені представником,  який не мав належних повноважень , робить її  дійсною з моменту укладення.  Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення до другої сторони угоди  чи  до її   представника   (лист,  телеграма,  телетайпограма  тощо)  або вчинення дій,  які свідчать  про  схвалення  угоди  (прийняття  її виконання,  здійснення  платежу другій стороні і т.ін.).  У такому випадку вимога про визнання угоди недійсною з мотивів  відсутності належних  повноважень  представника на укладення угоди задоволенню не підлягає.

Представник відповідача   пояснив, що  про відповідне схвалення договору №8 від 21.10.2205р.,а отже про його дійсність свідчать :1) Рахунок-фактура №сф-0000001 від 29.09.2006р. та 2)Податкова накладна №36 від 29.09.2006р. , видані ТзОВ “Фонд розвитку”Нафтогаз”.

Стосовно посилання відповідача на  податкову накладну  №36 від 29.09.2006р. як на підставу своїх тверджень щодо дійсності оспорюваного правочину , суд констатує , що    оформлення податкової накладної  свідчить про виконання податкового зобов’язання позивачем. Згідно пп.7.5.1ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість " сума , зазначена в податковій накладній , вважається податковим кредитом  , та  не розцінюється судом як схвалення позивачем  спірної угоди . При цьому суд вважає за необхідне зазначити , що  п.9.2 вищезазначеного роз"яснення стосується  угод , укладених  від   імені юридичної особи  її представником , що не має жодного відношення до предмету даного спору .

Суд вважає вимоги позивача обгрунтованими . а позов таким , що підлягає задоволенню , виходячи з наступного .

Відповідно до  ч.4 ст. 179ГК України  при укладенні господарського договору сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Дослідивши договір №8 від21.10.2005р. на дольову участь у будівництві  , суд встановив, що даний договір не відповідає вимогам закону. Правовідносини ,які випливають з спірного договору ,  повинні були б відповідати  вимогам Закону “України “Про інвестиційну діяльність” №1560-ХІІ від 18.09.1991р. , Закону України “Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництва житла та операцій з нерухомістю№978-ІV від 18.09.1991р.

Крім того згідно ч.3 ст.179 ГК України, при укладені господарського договору сторони зобов’язані  у будь якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору .

В даному договорі не визначено об’єкт інвестування, тобто які саме квартири включені в інвестиційні відносини, в якому саме будинку знаходяться дані квартири,  загальна площа  кожної квартири; поточна ціна вимірної одиниці об’єкта інвестування, порядок залучення коштів Пайовика, а це свідчить про недотримання вимог  ст.ст.2,3 Закону України “Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операцій з нерухомістю”.

Разом з тим ,  ч.2ст.207 ГК України вказує, що нікчемними визнаються зокрема такі умови типових договорів і договорів приєднання, що: виключають або обмежують відповідальність  виконавця робіт або взагалі не покладають на зобов’язану сторону  певних обов’язків; допускають односторонню відмову від зобов’язання з боку  виконавця  або односторонню зміну виконавцем його умов.Умови даного договору  не покладають  певних обов’язків   на Пайовика, не встановлена і відповідальність сторін.

Оглянувши в судовому засіданні Лист№018 від 15.02.2007р. про  розірвання договору №8 від 21.10.2005р.  та п.3.7. вищевказаного договору, суд  дійшов висновку про те ,  що договір містить умови про односторонню відмову від зобов’язання з боку виконавця.

П.2.2. договору №8 на дольову участь у будівництві від  21.10.2005р. передбачено проведення Пайовиком  всіх організаційних та будівельно монтажних робіт по будівництву  будинку.

Виходячи із змісту даної умови договору  , суд вважає . що  дані відносини повинні були б регулюватись ст.318 ГК України, однак вимоги ,  передбачені   даною  статтею ,   сторонами не

дотримані, так як даний договір не містить істотних умов договору  на капітальне будівництво, що передбачені у п.5 ст318 ГК України.

Зі змісту ч.1ст.215 Цивільного кодексу України  підставою недійсності правочину є  недодержання  в  момент вчинення  правочину  стороною  (сторонами) вимог,  які встановлені частинами першою - третьою,  п'ятою та  шостою  статті  203  цього  Кодексу.

Ч.3 цієї ж статті передбачено  , що якщо  недійсність  правочину прямо не встановлена законом,але одна із сторін або інша заінтересована  особа  заперечує дійсність на підставах,  встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею  207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов’язання,  що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін, визнано судом недійсним повністю або в частині.

За таких обставин , суд приходить до висновку, що договір №8 на дольову участь у будівництві від 21.10.2005р. , укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Фонд розвитку “НафтоГаз”  та Приватним підприємством “Свон” не відповідає вимогам закону , тому  первісний позов підлягає задоволенню .

В задоволенні зустрічного позову слід відмовити  , оскільки судом встановлено  недійсність спірного правочину .

Судові витрати по справі слід покласти на відповідача по первісному позову .

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 207 Господарського кодексу України ,  ст.215 Цивільного кодексу України ,  ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задоволити .

Визнати недійсним договір №8 на дольову участь у будівництві від 21.10.2005р. ,  укладений між Товариством  з обмеженою відповідальністю “Фонд розвитку “Нафтогаз”  та Приватним підприємством “Свон” .

Стягнути з   Приватного підприємства “Свон” (м.Івано-Франківськ , вул. П.Мирного,  8  , код  30609910)   85грн. Державного мита та  118 грн. витрат на Інформаційно-технічне забезпечення судового процесуна користь ТзОВ “Фонд розвитку”Нафтогаз” 9м.Івано-Франківськ . вул. Бориславська . 29 , код 32873582) .

Наказ видати після набрання рішенням законної сили .

В задоволенні зустрічного позову  відмовити .

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                            Матуляк Петро Ярославович

рішення підписане 22.06.07

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Легінь Оксана Василівна