ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 серпня 2007 р.

№ 9/48

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

СПД ОСОБА_1

на постанову

Одеського апеляційного
господарського суду  від 05.06.2007 р.

у справі

господарського суду Миколаївської
області

за позовом

СПД ОСОБА_2

до
3-тя особа

СПД ОСОБА_1 Миколаївська міська
рада

про

зобов'язання усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою та стягнення 12480 грн.,

в судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: не
з'явились,

відповідача: ОСОБА_3
(дов. від 05.07.07),

3-тої особи: не
з'явились,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням від 13.04.07
господарського суду Миколаївської області позов задоволено частково.
Зобов'язано СПД ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом звільнення земельної ділянки площею 12 м2 ,
на якій розташований належний СПД ОСОБА_1 павільйон (кіоск). З СПД ОСОБА_1 на
користь позивача стягнуто 960 грн. боргу, 136 грн. витрат по сплаті державного
мита та 76 грн. -на ІТЗ судового процесу.

Постановою від 05.06.07 Одеського
апеляційного господарського суду вказане вище рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями,
СПД ОСОБА_1 звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною
скаргою і просить їх скасувати частково з огляду на порушення судами норм
матеріального та процесуального права, а також невірною оцінкою обставин
справи, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов частині стягнення на
користь позивача 960 грн. боргу, 136 грн. витрат по сплаті державного мита та
76 грн. -на ІТЗ судового процесу, іншій частині позову відмовити.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду  справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування
норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту
знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково.

Як встановлено судовими
інстанціями, які приймали рішення у даній справі, на підставі рішень
Миколаївської міської ради № НОМЕР_1 від 21.03.2002 р. та № НОМЕР_2 від
15.09.2005 між позивачем та Радою укладено відповідні договори оренди земельної
ділянки площею 700 м2 для розміщення та обслуговування комплексу
торгових кіосків і торгових рядів біля житлового будинку АДРЕСА_1, без права
передачі зазначеної земельної ділянки в суборенду зі строком останнього
договору оренди від 31.10.2005 до 21.03.2008.

Відповідно до умов договору НОМЕР_3
про надання експлуатаційних послуг від 17.06.2004, укладеного  між відповідачем та позивачем, останній взяв
на себе зобов'язання  надати відповідачу
можливість здійснювати торгову діяльність на території торгівельного комплексу
- здійснювати освітлення, охорону, прибирання та облаштування території ринку,
вивіз сміття, налагодження роботи туалетів, а останній сплачувати - 480 грн.
щомісячно до 10 числа кожного місяця. Строк дії договору встановлено до
31.12.2004.

Пунктом   8.2
договору  передбачено,  що  всі  зміни
до  договору вносяться шляхом
укладення додатків виключно в письмовій формі.

Судами встановлено, що оскільки,
сторони не надали доказів внесення змін до умов договору щодо продовження
строку його дії, договір НОМЕР_3 від 17.06.2004. припинив свою дію з
01.01.2005, у зв'язку з закінченням терміну, на який він був укладений.

Судами також з'ясовано, що рішенням
господарського суду Миколаївської області від 31.03.2005р., що набрало законної
сили, у справі № 3/39 за відповідачем визнано право власності на торговий
павільйон (кіоск), збудований на території торгівельного комплексу “Катрин”, що
знаходиться в оренді позивача.

Згідно технічного паспорту, виготовленого
Миколаївським МБТІ, торговий павільйон (кіоск), право власності на який за
відповідачем визнано вказаним судовим рішенням, є окремою спорудою, збудованою
у 2004 році загальною площею 12 м2 та розташованою на кам'яному
фундаменті, стіни якого є металевим каркасом оббитим вагонкою; вікна -
одинарні, глухі; підлога - цементна стяжка, плитка; двері -металеві; покриття -
металочерепиця.

З врахуванням того, що відповідач
відмовився від укладення договору для подальшого здійснення торгової діяльності
на території торгівельного комплексу, позивач звернувся до господарського суду
з позовом у даній справі та просив усунути перешкоду в користуванні земельною
ділянкою та стягнення заборгованості за вже надані послуги за період з
листопада 2004 року по грудень 2006 року в сумі 12480.

При прийнятті судових рішень в
частині стягнення боргу суди послались на ст. ст. 525, 526 ЦК України та
стягнули з відповідача на користь позивача 960 грн. боргу по оплаті наданих
послуг за договором НОМЕР_3 від 17.06.2004 р. за листопад та грудень 2004 р., в
задоволенні стягнення боргу за інші періоди судами відмовлено, оскільки термін
дії зазначеного договору припинив свою дію з 01.01.2005 р., а тому з цього часу
між сторонами не існує будь-яких договірних правовідносин.

В частині задоволення вимоги щодо
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою суди виходили з того, що
приміщення торгівельного павільйону (кіоску), що належить на праві власності
відповідачеві є малою архітектурною формою, тобто рухомим майном, а положення
ч. 2 ст. 377 та ч. 3 ст. 415 ЦК України стосуються лише нерухомого майна, з
врахуванням цього позивач як землекористувач може вимагати усунення будь яких
порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що висновки судів в частині усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою зроблено без врахування усіх
фактичних обставин справи.

Так, суди визначивши спірний
павільйон як рухоме майно, не врахували тієї обставини, що вказана споруда
відповідно до техпаспорту облаштована на кам'яному фундаменті. В той же час,
відповідно до Типових правил розміщення малих архітектурних форм для здійснення
підприємницької діяльності, затверджених наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального господарства № 227 від 13.10.2000 (чинних
на час побудови та прийняття в експлуатацію кіоску) мала архітектурна форма для
здійснення підприємницької діяльності -це невелика споруда, яка виконується із
полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без улаштування фундаментів.

Відповідно до ст. 181 ЦК України до
нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим
без їх знецінення та зміни їх призначення.

Судами не досліджено та не
перевірено умови фізичної прив'язки спірного кіоску до земельної ділянки та
суміжних з ним павільйонів, а відтак не можна вважати з'ясованим питання щодо
віднесення спірного об'єкта до рухомого чи нерухомого майна та відповідно
можливості його переміщення без знецінення останнього.

Помилковим слід вважати посилання
судів на акт технічної комісії про прийняття стаціонарної малої архітектурної
форми в експлуатацію як на підставу визначення типу спірної споруди, оскільки
вказаним документом до стаціонарної малої архітектурної форми віднесено всю І
чергу торгівельного комплексу “Катрін”, яка складається з кількох
павільйонів.

Крім того, скаржник стверджує, що
право власності на вказаний павільйон зареєстровано в БТІ в порядку,
передбаченому саме для нерухомого майна згідно з Тимчасовим положенням про
порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом
Мінюсту від 18.02.02. При цьому судами вказану обставину не досліджено та не
витребувано у відповідача відповідні первинні документи.

З огляду на викладене, колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає, що судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий  господарський  суд
України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційну  скаргу задовольнити частково.

Рішення від 13.04.07 господарського
суду Миколаївської області та постанову від 05.06.2007 Одеського апеляційного
господарського суду у справі № 9/48/07 скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до господарського суду Миколаївської області.

Головуючий
Божок В.С.

Судді
Костенко Т.Ф.

Коробенко Г.П.