ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 лютого 2007 р.
№ 3/507

Вищий господарський  суд  України  у складі колегії суддів:

Перепічая В.С. (головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 8 лютого 2006 року у справі № 3/507 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області до відкритого акціонерного товариства “Український графіт”, товариства з обмеженою відповідальністю “Т.Д.К. Інвестментс”, орендного підприємства “Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації”, Запорізької обласної державної адміністрації про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, зобов’язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2004 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до відкритого акціонерного товариства “Український графіт”, товариства з обмеженою відповідальністю “Т.Д.К. Інвестментс”, орендного підприємства “Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації”, Запорізької обласної державної адміністрації, з урахуванням уточнених вимог, про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 2776, укладеного 25 рудня 2003 року, за яким відкрите акціонерне товариство “Український графіт” продало, а товариство з обмеженою відповідальністю “Т.Д.К. Інвестментс” придбало нерухоме майно площею 2196,7 м2, розташоване на проспекті Леніна, 159 у м. Запоріжжі; визнання за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області права власності на приміщення на першому поверсі внутрішньою площею 1013,20 м2, літ. А-5, Б-2, В-2, Б-1 приміщення XV (номери частин приміщення з 15 по 81 включно та сходові клітини ХІІІ, ХІV); приміщення на другому поверсі внутрішньою площею 955,20 м2 літ. А-5, Б-2, В-2, Б-1, приміщення № XV (номера частин приміщень з 82 по 116 включно та сходові клітини VІІ, VІІІ); приміщення підвалу внутрішньою площею –228,10 м2, літ. А-5; згідно до викопіровки та експлікації із плану будівлі, вбудоване у перший, другий поверхи та підвал житлового будинку загальною площею 2196,50 м2, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, проспект Леніна, 159; зобов’язання орендного підприємства “Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації” скасувати реєстрацію права власності товариства з обмеженою відповідальністю “Т.Д.К. Інвестментс” на ці нежитлові приміщення та зареєструвати їх за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що спірне нерухоме майно є власністю держави, а тому відкрите акціонерне товариство “Український графіт” не мало підстав для укладення спірного договору купівлі-продажу від 25 грудня 2003 року.

Рішенням господарського суду м. Києва від 9 червня 2005 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28 вересня 2005 року, позов задоволено: визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2776, укладений 25 грудня 2003 року між відкритим акціонерним товариством “Український графіт” і товариством з обмеженою відповідальністю “Т.Д.К. Інвестментс”, визнано право власності за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області на приміщення на першому поверсі внутрішньою площею 1013,20 м2, літ. А-5, Б-2, В-2, Б-1 приміщення XV (номери частин приміщення з 15 по 81 включно та сходові клітини ХІІІ, ХІV); приміщення на другому поверсі внутрішньою площею 955,20 м2 літ. А-5, Б-2, В-2, Б-1, приміщення № XV (номера частин приміщень з 82 по 116 включно та сходові клітини VІІ, VІІІ); приміщення підвалу внутрішньою площею –228,10 м2, літ. А-5; згідно до викопіровки та експлікації із плану будівлі, вбудоване у перший, другий поверхи та підвал житлового будинку загальною площею 2196,50 м2, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, проспект Леніна, 159; зобов’язано орендне підприємство “Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації” скасувати реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно за товариством з обмеженою відповідальністю “Т.Д.К. Інвестментс” та зареєструвати дане майно за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області.

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства “Український графіт” та товариства з обмеженою відповідальністю “Т.Д.К. Інвестментс” судові витрати.

Постановою Вищого господарського суду України від 2 лютого 2006 року рішення господарського суду м. Києва від 9 червня 2005 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28 вересня 2005 року у справі № 3/507 скасовані, а в позові відмовлено.

У листопаді 2006 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області звернулось до касаційної інстанції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 8 лютого 2006 року, посилаючись на те, що судові рішення у справі № 3/507 вплинули на права та обов’язки товариства з обмеженою відповідальністю “СТК Атлант” по відношенню до сторін у вказаній справі, проте, в порушення норм процесуального права, вказане товариство не було притягнуто до участі у справі № 3/507 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

У відзивах на заяву позивача про перегляд постанови Вищого господарського суду України за нововиявленими обставинами відкрите акціонерне товариство “Український графіт” та товариство з обмеженою відповідальністю “Т.Д.К. Інвестментс”, вказуючи на відсутність нововиявлених обставин, просять відмовити позивачу у задоволенні його заяви та залишити постанову Вищого господарського суду України без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви та заперечення проти них, суд вважає, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Скасовуючи рішення господарського суду м. Києва від 9 червня 2005 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28 вересня 2005 року та, відмовляючи Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Запорізькій області в позові, Вищий господарський суд України виходив з того, що права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсною угоди, стороною в якій така особа не є, тобто, з застосуванням правового механізму, встановленого ч. 2 ст. 48 Цивільного кодексу УРСР, незалежно від того, чи відповідає спірна угода закону.

Захист прав такої особи можливий шляхом пред’явлення віндикаційного позову, якщо є підстави, встановлені нормами цивільного законодавства.

Оскільки товариство з обмеженою відповідальністю “Т.Д.К. Інвестментс” набуло права власності на спірне нерухоме майно на підставах та у спосіб, встановлений нормами матеріального права, воно не позбавлено такого права, то визнання за позивачем права власності на те ж нерухоме майно не можна визнати таким, що ґрунтується на вимогах закону.

Позивач в заяві про перегляд постанови за нововиявленими обставинами посилається на те, що прийняте у справі судове рішення стосується прав та обов’язків особи, що не була залучена до участі у справі.

Обставини, викладені у заяві, не можуть бути визнані нововиявленими обставинами і такими, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові, а тому відсутні підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

З огляду на викладене, заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого господарського суду України підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова – залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 112, 114 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

УХВАЛИВ:

Заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 8 лютого 2006 року у справі № 3/507 залишити без задоволення, а вказану постанову –без змін.

Головуючий           Перепічай В.С.

Судді                                                                                      Вовк І.В.

Гончарук П.А.