ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2007 р.
№ 216/12-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів:
М.Остапенка,

Є.Борденюк,
В.Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Хотівської сільської ради

на постанову
від 16.10.2006 року

Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі
№ 216/12-06

за позовом
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрокомбінату “Хотівський”

до
Києво-Святошинського районного відділу земельних ресурсів

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору
Києво-Святошинська районна державна адміністрація

за участю
прокуратури Києво-Святошинського району

про
визнання права власності на земельні ділянки

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача
Бойко Р.В. (дов. від 11.04.2007 року)

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, пояснення позивача та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

В С Т А Н О В И В :

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю                    (далі –СГ ТОВ) Агрокомбінат "Хотівський" (зареєстроване Києво-Святошинською державною адміністрацією 06.04.2000) шляхом придбання майнових паїв у колишніх членів КСП  агрокомбінат "Хотівський" набуло право власності на об’єкти нерухомості, які знаходяться у с. Хотів Києво-Святошинського району, а саме:

1. нежитлове приміщення, розташоване на вул. Садова, 15, що складається з споруди електроцеху літ. "А" пл. 288,5 кв.м.;

2. нежитлові приміщення, розташовані в провулку Ветеринарний, 3, що складаються з :

- приіщення РММ літ "А" пл.556,6 кв.м.;

- ангару літ. "В" пл. 341,8 кв.м. ;

- складів літ. "Б" пл. 246,7 кв.м., літ. "Г" пл. 51,8 кв.м.;

- адмінкорпусу літ. "Е" пл. 100,8 кв.м.;

- сторожки  літ. "Ж" пл. 15.2 кв.м.;

- приміщення  "З" пл. 62,1 кв.м.;

3. нежитлові будівлі, розташовані на вул. Садова, 15-б, що складаються з:

- будинку сторожа літ. "А" пл. 62,3 кв.м.;

- складів літ. "Б" пл. 101,6 кв.м., літ. "В" пл. 20,1 кв.м., літ "Г"                           пл. 32,7 кв.м.;

4. нежитлові будівлі, розташовані на вул. Шевченка, 81, що складаються з :

- зерносховища літ."Б" пл. 647,4 кв.м.;

- зернотоку літ. "В" пл. 328,9 кв.м.;

- вагова літ. "А" пл. 135,2 кв.м.

Право власності на зазначені об’єкти позивача підтверджуються свідоцтвами про право власності від 08.12.2004 року.

У відповідності до положень ст. 377 Цивільного кодексу України, позивач вважає, що до нього перейшло право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята будівлею, та на ту частину земельної ділянки, яка є необхідною для її облаштування.

Згідно з проведеними роботами по інвентаризації земельних ділянок ДП "Київський науково-дослідний та проектний  інститут землеустрою" об’єкти, зазначені вище, мають відповідно такі площі: 1) –0.1357 га; 2) –2.0893 га;                3) –0.7839 га; 4) –1.1229 га. Межі земельних ділянок указані на земельних кадастрових планах, які є складовою частиною технічної документації із землеустрою. ПП "Золотий Лев" визначена експертна оцінка вартості земельних ділянок.

Право власності на земельні ділянки, на яких розташовані об’єкти нерухомості, оформлено на КСП агрокомбінат "Хотівський", про що виданий Державний акт на право колективної власності на землю 07.12.1999 року.

Відповідно до положень ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України позивач має право приступити до використання земельних ділянок лише після отримання державного акту на право власності на земельні ділянки.

Позивач звернувся до Києво-Святошинського районного відділу земельних ресурсів з вимогою про оформлення права власності на земельні ділянки, який позивачу відмовив з посиланням на те, що технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель не є підставою для видачі державного акта. Так як право власності на земельні ділянки засноване на ст. 377 Цивільного кодексу України, яке не визнається органом, що зобов’язаний оформити таке право, позивач звернувся з позовною вимогою про визнання за ним права  власності на зазначені вище земельні ділянки.

Рішенням господарського суду Київської області від 06.06.2006                         (суддя Т. Писана) позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на земельні ділянки задоволені.

Господарський суд погодився з обґрунтуванням позивача про набуття ним права власності на земельні ділянки у відповідності до ст. 377 Цивільного кодексу України, а невизнання відповідачем цього права, до компетенції якого відноситься оформлення права на земельні ділянки, стало підставою для задоволення позовних вимог.

Прокурором рішення у справі оскаржене в апеляційному порядку.

Порушуючи апеляційне провадження, господарський суд, керуючись          ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, залучив до участі у справі в якості 3-ої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Києво-Святошинську районну державну адміністрацію.

За результатами апеляційного провадження, постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 16.10.2006 року (колегія суддів: І. Фаловська, О.Агрикова , О.Мамонтова ) рішення у справі залишене без зміни з тих же мотивів.

Рішення та постанова у справі оскаржуються у касаційному порядку Хотівською сільською радою Києво-Святошинського району, яка не була залучена до участі у справі, однак на території якої розташовані спірні земельні ділянки.  Оскаржуючи судові рішення попередніх інстанцій, Хотівська сільська  рада посилається на таке .

Відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності, повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради.

При переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування –на підставі договору оренди (ст. 120 ЗК України). Так як позивач є власником об’єктів нерухомого майна шляхом придбання майнових паїв у колишніх членів колективного сільськогосподарського підприємства, яке ліквідоване, то право позивача на земельну ділянку може бути лише правом оренди земельної ділянки.

Згідно зі ст. 186 ЗК України лише погоджені та затверджені органами місцевого самоврядування матеріали інвентаризації земельної ділянки можуть бути підставою для виготовлення державного акту на право власності на землю.

Скаржник просить судові рішення у справі скасувати, у позові відмовити.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення  частково, виходячи з такого.

Положеннями ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України встановлений перехід права на земельну ділянку при переході права на будівлю і споруду. Правом на земельну ділянку може бути як право  власності такі і право користування земельною ділянкою.

Однією з умов набуття права власності на земельну ділянку є належне  попередньому власнику об’єкта нерухомості право власності на земельну ділянку. Підставою набуття позивачем права власності на об’єкти нерухомого майна стало придбання позивачем за договорами купівлі-продажу сертифікатів, що посвідчують майновий пай членів колективного сільськогосподарського підприємства. Об’єкти нерухомого майна передані позивачу у власність як власнику  майнового сертифікату.

Земельні ділянки, право на які заявлене позивачем, належали на праві  власності колективному сільськогосподарському підприємству. На виконання земельної реформи, законодавчими актами запроваджене розпаювання майна та земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, наслідком якого є ( може бути) зміна суб’єктів права власності (володіння) земельними ділянками.

А тому заявлене позивачем право на земельну ділянку шляхом його визнання може вирішуватися через встановлення особи, зобов’язаної перед позивачем визнати його право. До компетенції державних органів земельних ресурсів відноситься здійснення дій щодо реєстрації права власності та права постійного користування земельними ділянками, а тому відділ земельних ресурсів не є особою, зобов’язаною визнавати право позивача на землю.

Виходячи з наведеного, рішення та постанова у справі підлягають до скасування. Зважаючи на те, що через неповне з’ясування судами попередніх інстанцій, обставини про що викладені у мотивувальній частині цієї постанови, господарськими судами не вирішене питання про можливість залучення до справи іншого відповідача або заміна неналежного відповідача, справу слід передати на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Хотівської сільської ради задовольнити частково.

Рішення господарського суду Київської області від 06.06.2006 року, постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 16.10.2006 року у справі № 216/12-06 скасувати.

Справу передати до господарського суду Київської області на новий розгляд.

Головуючий, суддя                                                                 М. Остапенко

Судді :                                                                                        Є. Борденюк

В. Харченко