ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2007 р.                                                           Справа № 6/1429

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Щепанської Г.А.

суддів:                                                                        Іоннікової І.А.

Ляхевич А.А.

при секретарі                                                            Павловській Л.П. ,

за участю представників сторін:

від позивача:     не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Спільного підприємства "Сприяння інвалідам", м. Житомир

на рішення господарського суду Житомирської області

від "29" вересня 2006 р.  у справі № 6/1429 (суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.)

за  позовом Спільного  підприємства "Сприяння інвалідам", м. Житомир

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дари ланів",      м. Андрушівка

про стягнення 37970,00грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 29.09.2006р. у справі №6/1429 в задоволенні позову Спільного підприємства "Сприяння інвалідам" до Сільськогосподарського  товариства з обмеженою відповідальністю "Дари ланів" про стягнення 37970 грн. збитків, завданих Товариству з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Соха" внаслідок неправомірного захоплення майна останнього, відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуваний судовий акт скасувати та прийняти новий - про задоволення заявлених позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано, зокрема тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального й процесуального права, а висновки, викладенні в рішенні, не відповідають обставинам справи, а саме:

- помилковими є твердження місцевого господарського суду про те, що договір цесії від 28.07.2005р. не є достатньою правовою підставою для звернення позивача з позовом до суду про відшкодування збитків, оскільки відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони  вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а право вимоги по відшкодуванню збитків позивач отримав саме в результаті укладення договору цесії;

- в своєму рішенні суд першої інстанції посилається на відсутність доказів протиправності поведінки відповідача, тоді як в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 23.04.05р. і  в листі Андрушівського РВ УМВС від 29.04.2005р.  зазначено, що в діях службових осіб СТОВ "Дари ланів" вбачається склад злочину, передбаченого ст. 356 Кримінального кодексу України, а саме - самоправство.

Представники сторін в судове засідання не з'явились.

На адресу Житомирського апеляційного господарського суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв'язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Зважаючи на те, що про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги сторони були повідомлені належним чином (копії ухвали про призначення розгляду справи на 20.06.2007р. на адресу позивача та відповідача направлено 25.04.2007р., про що свідчить реєстр відправки рекомендованої кореспонденції Житомирського апеляційного господарського суду, витяг з якого долучено до матеріалів справи), а також враховуючи положення ст.101 Господарського процесуального кодексу України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, колегія суддів вважає, що нез’явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи доказами, у зв’язку з чим відхиляє клопотання представника позивача про відкладення розгляду апеляційної скарги.

Судова колегія, розглянувши та обговоривши доводи, зазначені в апеляційній скарзі позивача, перевіривши матеріали справи та юридичну оцінку обставин справи, повноту їх встановлення, дослідивши правильність  застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

25.04.2006р. в господарський суд Житомирської області звернулося Спільне підприємство „Сприяння інвалідам” з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Дари ланів” про стягнення з останнього збитків у сумі 37970 грн.

В обґрунтування заявленої вимоги, позивач зазначив, що 12.04.2005р.  відповідачем було неправомірно захоплено належне ТОВ НВФ „Соха” майно, що знаходилось в с. Павелки та в с. Гарапівка  Андрушівського району Житомирської області, а саме 7000 кг сіна на суму 2800 грн. та 20 000 кг силосу  вартістю 40 000 грн., чим завдано ТОВ НВФ „Соха” збитків у розмірі 42 800 грн.

На підтвердження  факту незаконних дій відповідача  позивач надав копії листа  ТОВ "Дари ланів" від 10.05.2005р. до ТОВ НВФ "Соха"  з вимогою негайно призупинити використання захопленого майна; доповідної завідуючого складом №2 с. Гарапівка, в якій повідомляється про недопущення його охороною ТОВ "Дари ланів" з 21.05.2005р. на територію складу; листа Андрушівського РВ УМВС  України в Житомирській області, адресованого ТОВ НВФ "Соха", який містить висновок  про відсутність в діях службових осіб СТОВ "Дари ланів" складу злочину, передбаченого ст. 365 Кримінального кодексу України, оскільки в їх діях вбачається склад злочину, передбачений ст. 356 Кримінального кодексу України; постанови Андрушівського РВ УМВС України в Житомирській області про відмову в порушенні кримінальної справи по заяві директора ТОВ НВФ "Соха" на дії працівників СТОВ "Дари ланів" (а.с.7-11).

28.07.2005р. між ТОВ НВФ"Соха" (Цедент) та СП "Сприяння інвалідам" (Цесіонарій) було укладено договір цесії про поступку права на вимогу, за яким останній взяв на себе зобов'язання бути позивачем в суді від свого імені і подавати позови про    стягнення з боржників ТОВ НВФ "Соха", завданих товариству матеріальних та моральних збитків, які уступлені Цесіонарію. Предметом даного договору є стягнення матеріальних збитків у загальній сумі 42800,00грн., що були завдані Цеденту в результаті неправомірного захоплення, привласнення та споживання  боржниками для власних господарських потреб майна, яке належить  Цеденту, а саме 7000 кг сіна вартістю 2800,00грн. та     20000 кг силосу вартістю 40000,00грн. (а.с. 16-17).

В серпні 2005р. Спільне підприємство "Сприяння інвалідам" звернулось до  суду  з позовом про стягнення з СТОВ "Дари ланів", СТОВ "Павелки", ПП"Ельба-Інвест"  42800грн. збитків.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 09.03.2006р. у справі №2/2370 вищевказаний позов залишено без розгляду в зв'язку з неподанням позивачем витребовуваних судом матеріалів, які необхідні для вирішення спору та нез'явленням  позивача на виклик суду.

Згідно акту прийому -передачі від 23.12.2005р. СТОВ "Дари ланів" (Передавач) передало ТОВ НВФ "Соха" (Власник) 13800кг патоки в обмін на майно Власника (солома, силос, сіно  тощо), яке знаходилось  у володінні  Передавача.

Вважаючи, що шляхом передачі у власність ТОВ НВФ "Соха" 13800кг патоки вартістю 4830грн., відповідачем було компенсовано останньому  лише частину вартості неправомірно захопленого майна, Спільне підприємство "Сприяння інвалідам" і звернулось до суду з вимогою стягнути з відповідача 37970, 00грн., різниці між дійсною вартістю неправомірно захопленого майна та вартістю  переданого  в замін майна.

Відповідач проти позову заперечив, вказавши у письмовому відзиві на позовну заяву, що твердження позивача про те, що він на законних підставах став особою, яка вправі пред'являти до відповідача  вимоги суперечить ст.515 Цивільного кодексу України, згідно положень якої заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, а оскільки між ТОВ НВФ "Соха" та СТОВ "Дари ланів" відсутні будь-які господарські відносини то відсутні і підстави для передачі права вимоги.

Господарський суд першої інстанції відмовив позивачу в позові з посиланням на те, що за нормами Цивільного кодексу України відшкодування збитків є способом захисту цивільних прав та інтересів, що нерозривно пов'язується законом з особою кредитора, чиї цивільні права були порушені і яким  позивач не являється.

Заміна кредитора у зобов'язанні щодо вимоги про стягнення матеріальних збитків за договором цесії про поступку права на вимогу від 28.07.2005р. відбулася без врахування вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового  обороту.

Встановивши, що цивільні права та інтереси позивача  відповідачем порушені не були, господарський суд визнав позивача не належним.

Частина 2 ст.20 Господарського кодексу України  передбачає право кожного суб'єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів і цей захист може бути здійснений, зокрема, шляхом відшкодування збитків.

Аналогічну норму містить ст.16 Цивільного кодексу України, де вказано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту є, зокрема, відшкодування  збитків  та  інші способи відшкодування майнової шкоди.

Збитки, завдані суб'єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону                                 (ч.3 ст.147 Господарського кодексу України).

Відповідно до  ст.22 Цивільного кодексу України  збитками визнаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Господарський кодекс України в ст. 224 також встановлює, що учасник  господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання  або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

В зв'язку із заподіянням однією особою збитків іншій особі виникає зобов'язання, в силу якого у особи, яка заподіяла збитки (боржника), виникає обов'язок вчинити на користь другої особи, якій заподіяно збитки (кредитора), певну дію (сплатити гроші, зокрема), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку  (ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України від 16.01.2003р.).

Цивільний кодекс України допускає заміну кредитора і боржника в зобов'язанні, встановлюючи відповідні підстави та правила.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином називається цесією. Цесія може бути здійснена за умови, що це не суперечить договору чи закону (ч.3 ст.512 Цивільного кодексу України). Цивільне законодавство передбачає і винятки із загального правила про допустимість переходу прав кредитора до третіх осіб.

Положеннями ст.515 Цивільного кодексу України встановлено, що цесія не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора (зокрема, у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю).

З системного аналізу наведених норм вбачається , що заміна кредитора здійснюється в межах  вже існуючого зобов'язання.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази існування між ТОВ НВФ "Соха" та СТОВ "Дари ланів" договірних відносин.

Водночас слід зазначити, що при вирішенні спору про відшкодування збитків, необхідно враховувати, що право на відшкодування збитків в особи виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу, завдання збитків та причинний зв'язок між порушенням права та збитками. Для настання у іншої особи кореспондуючого праву на відшкодування збитків обов'язку відшкодувати такі збитки необхідна наявність винної поведінки заподіювача збитків.

За правилами ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заявляючи вимогу про стягнення  збитків, позивач не надав будь - яких доказів в обгрунтування  їх розміру.

Крім того, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 23.04.2005р. не містить доказів неправомірного захоплення відповідачем  7000 кг сіна та 20000 кг силосу, які належать ТОВ НВФ "Соха", а акт прийому -передачі майна від 23.12.2005р. свідчить про врегулювання СТОВ "Дари ланів" і ТОВ НВФ "Соха" спірних  питань шляхом здійснення обміну майном.

З огляду на викладене, рішення  господарського суду Житомирської області від 29.09.2006р. слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.  101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Житомирської області від 29.09.2007р. у справі №6/1429  залишити без змін, а апеляційну скаргу Спільного підприємства "Сприяння інвалідам", м. Житомир - без задоволення.

2. Справу №6/1429  повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя                                                                 Щепанська Г.А.

судді:

Іоннікова І. А.

Ляхевич А.А.

Віддрук.4 прим.

1-до справи

2,3-сторонам

4 - внаряд