ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.07.07 р.                                                                               Справа № 44/116

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою відкритого акціонерного товариства „Підприємство електричних мереж – Енерговугілля” (представник Дашивець В.Г., довіреність 165 від 12.10.06 року) до державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія” (представник Капрюхін Д.О., довіреність 2-68 від 20.01.07 року) та до державного підприємства „Донецьквугілля” (представник до судового засідання не з’явився) про стягнення заборгованості за виконані підрядні роботи у розмірі 36’624 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Підприємство електричних мереж – Енерговугілля” (далі – Товариство) звернулося до суду з позовом про стягнення суми боргу за виконані підрядні роботи 36’624 грн. до державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” (далі – Компанія). Позовні вимоги Товариства ґрунтуються на неналежному виконанні відповідачем умов договору на виконання ремонту високовольтних елетродвигунів № 103 „Д” від 09.12.03 року (далі – Угода), укладеної між Товариством та державним підприємством „Донецьквугілля” (далі – Підприємство), а також на простроченні відповідачем грошового зобов’язання, яке виникло з виконання підрядних робіт у березні-квітні 2004 року вартістю 36’624 грн.

Представник Товариства в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав деякі з витребуваних судом додаткових доказів.

Представник відповідача Компанії у письмовому відзиві відзначив про підтвердження за відособленим підрозділом „Шахтоуправління „Трудівське” заборгованості у розмірі 36’624 грн., натомість заперечив проти позову, пославшись на те, що заборгованість утворилася у Підприємства, а Компанії цей борг в порядку правонаступництва не передавався.

Судом в порядку статті 24 ГПК України за власною ініціативою залучено іншого відповідача Підприємство, з яким первісно укладався Договір, як із замовником підрядних послуг, що здійснювалися для потреб відособленого підрозділу „Шахтоуправління „Трудівське”.

Відповідач Підприємство до жодного із судових засідань не з’явився, наразі надав письмові пояснення, згідно яких відповідач просить розглядати справу без участі представника Підприємства на підставі наявних у справі матеріалів.

Вислухавши у судовому засіданні представників Товариства та Компанії, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Товариства підлягає до Компанії задоволенню виходячи з наступного.

Дослідивши Угоду, з якої виникли цивільні права та обов’язки Підприємства та Товариства, суд дійшов висновку, що укладена між сторонами угода за своїм змістом та своєю правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм статей 332-3521 ЦК УРСР та статей 837-864 ЦК України, застосування норм якого можливе на підставі пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України – через продовження існування після 01.01.04 року взаємних прав та обов’язків сторін.

Виходячи зі змісту пунктів 11 та 24 наказу Міністерства палива та енергетики України від 18.08.04 року № 492 „Про створення державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія”, Підприємство приєднано до Компанії, причому Компанія стала правонаступником прав та обов’язків Підприємства по зобов’язаннях відособленого підрозділу „Шахтоуправління Трудівське”.

Передача Компанії від Підприємства прав і обов’язків замовника за Договором підтверджується передатним балансом між Підприємством та Компанією від 31.12.04 року, затвердженим заступником міністра палива та енергетики України Топаловим В.С., наявним у справі листом Підприємства № 13/685 від 14.09.04 року про договірне правонаступництво Компанії за Договором та іншими правочинами, а також актом звірення взаєморозрахунків від 01.04.07 року між Товариством та структурним підрозділом Компанії – відособленим підрозділом „Шахтоуправління Трудівське”.

Статтею 59 ГК України визначено, що у разі приєднання одного або кількох суб’єктів господарювання до іншого суб’єкта господарювання до цього останнього переходять усі майнові права та обов’язки приєднаних суб’єктів господарювання, що і мало місце у даному випадку. За таких обставин безсумнівним є перехід до Компанії, як нововиниклої в зобов’язанні особи, яка стала боржником (відповідачем), прав та обов’язків, що були дійсними для реорганізованого Підприємства, у тому числі й тих, що є предметом цього спору. З огляду на наведене, позовні вимоги відносно Підприємства задоволенню не підлягають.

Заперечення відповідача, які стосуються непередання Компанії боргу Підприємства за Договором – в силу статті 33 ГПК України не беруться судом до уваги, оскільки відповідач не довів допустимими доказами зазначені обставини. Розшифровка до передатного балансу між Підприємством та Компанією від 31.12.04 року, затвердженого заступником міністра палива та енергетики України Топаловим В.С., з якої можна було б вірогідно встановити відсутність зобов’язань Компанії за Договором – суду не надавалася, не зважаючи на неодноразові вимоги суду на адресу всіх учасників процесу. Надана відповідачем розшифровка до передатного балансу від 31.12.04 року – не є належним доказом у справі, оскільки зазначений баланс не затверджений Міністерством палива та енергетики України та підтверджує лише передачу активів від структурного підрозділу „Шахтоуправління „Трудівське” до Підприємства, а не до Компанії, тобто зазначений передатний баланс не має відношення до виконання наказу Міністерства палива та енергетики України від 18.08.04 року № 492 „Про створення державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія”.

Таким чином, в силу статей 332 та 335 ЦК УРСР, статті 837 ЦК України, а також розділів 1 та 3 Угоди, Товариство зобов’язалося виконати на свій ризик підрядні роботи з налагоджування обладнання, а Підприємство зобов’язалося прийняти й оплатити виконану роботу протягом наступного календарного місяця після підписання актів здачі-прийому виконаних робіт.

Згідно двох актів приймання виконаних робіт з березня до квітня 2004 року, загальна вартість виконаних робіт становила в зазначеному періоді 36’624 грн., які підлягають перерахуванню Товариству.

Згідно статті 530 ЦК України та пункту 3.2 Угоди, право вимоги виконання грошового зобов’язання у загальному розмірі 36’624 грн. виникло у позивача 01.06.04 року – по закінченні наступного місяця після підписання останнього акту приймання-передачі робіт. Докази оплати боргу за Договором – суду не надавалися.

Документи, які б свідчили про незгоду Підприємства або Компанії з належністю виконання Товариством своїх зобов’язань за Угодою (строки виконання, якість робіт та матеріалів тощо), а також докази повної оплати боргу – суду не надавалися.

Таким чином, грошове зобов’язання Компанії перед Товариством на момент винесення рішення суду становить 36’624 грн. Наявність невиконаного грошового зобов’язання є порушенням статей 161, 162 ЦК УРСР, які передбачають, що зобов’язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок Закону, акта планування, договору, а при відсутності таких вказівок – відповідно до вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається. Аналогічні положення щодо загальних умов виконання зобов’язання та недопущення односторонньої відмови від виконання зобов’язання містять і статті 525 та 526 ЦК України, застосування яких здійснюється на підставі пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України – через продовження існування після 01.01.04 року обов’язку відповідача.

Таким чином, причиною виникнення спору є протиправне порушення Підприємством та Компанією умов Угоди, а також порушення норм ЦК України, які регулюють загальні умови виконання зобов’язань та правила виконання договорів підряду.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідача Компанію.

На підставі ст.ст.161, 162, 180, 214, 322-3521 ЦК УРСР, ст.ст.525, 526, 530, 547, 625, 837-864 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 24, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов відкритого акціонерного товариства „Підприємство електричних мереж – Енерговугілля” до державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” про стягнення заборгованості за виконані підрядні роботи у розмірі 36’624 грн.

Відмовити у задоволенні позову відкритого акціонерного товариства „Підприємство електричних мереж – Енерговугілля” до державного підприємства „Донецьквугілля” про стягнення заборгованості за виконані підрядні роботи у розмірі 36’624 грн.

Стягнути з державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” на користь відкритого акціонерного товариства „Підприємство електричних мереж – Енерговугілля” суму боргу у розмірі 36’624 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн. та відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 366,24 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття та може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 4 примірниках:

1 –позивачу

2, 3 –відповідачам

4 –господарському суду Донецької області