ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 червня 2007 р.

№ 293/3-06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

В. Овечкін  -головуючого,

Є. Чернов В. Цвігун

фізосіб-підприємців  ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

ОСОБА_3 -(доручення від 31.07.2006;
доручення від 20.11.2006)

розглянув касаційну скаргу

фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

на постанову

Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 22 березня 2007 року

у справі

№ 293/3-06 господарського суду
Київської області

за позовом

Дочірнього підприємства "АТЛ
Україна"

до

фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 Фірма "Іст Болт Україна ПИИ"

треті особи  без самостійних вимог

ТОВ "АТЛ Столиця"
фізичної особи -підприємця ОСОБА_2

про

стягнення збитків за порушення
договору

В
С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Київської області від 06.02.2007 (суддя: О.Коротун) в позові відмовлено.

Рішення суду мотивовано тими
обставинами, що позивач не довів наявність складу правопорушення, що є
обов'язковою умовою покладення відповідальності за завдані збитки, а саме
позивачем не доведено спричинення збитків неналежним виконанням договірних зобов'язань
з боку відповідачів, не доведена вина перевізника у зіпсуванні товару.

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 22.03.2007 (судді: П.Міщенко, К.Тарасенко,
М.Яковлєв) рішення господарського суду першої інстанції скасовано, позов
задоволено.

Апеляційна постанова мотивована
наступними обставинами.

Відповідно до ст. 35 ГПК України
факти, встановлені  рішенням  господарського  суду
(іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї
справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті
самі сторони.

Рішенням господарського суду м.
Києва від 16.02.2006 у справі
№ 24/979-21/682 встановлено факт псування вантажу внаслідок недотримання
температурного режиму перевізником.

За встановлених обставин позов ТОВ
"АТЛ Столиця" до Дочірнього підприємства "АТЛ Україна",
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, третя особа підприємець ОСОБА_2 задоволено.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Позивач правомірно звернувся про
стягнення збитків з перевізника в порядку регресу.

Фізична особа -підприємець ОСОБА_1
в касаційній скарзі просить апеляційну постанову скасувати з підстав порушення
норм процесуального права.

Скаржник вважає, що його не було
повідомлено належним чином про час та місце слухання справи апеляційною
інстанцію, що призвело до неправильного вирішення спору та з огляду на приписи
п. 2 частини другої ст. 11110 ГПК України є підставою для скасування
апеляційної постанови.

Відповідно до ухвали Вищого
господарського суду України від 22.05.2007 касаційний перегляд судових рішень у
справі відкладено на 05.06.2007.

В обґрунтування порушення судом
норм матеріального права скаржник стверджує про те, що не враховано норми про
позовну давність, яка в спірному випадку збігла і розгляд спору у справі №
24/979-21/682 на її перебіг не впливає, у справі № 24/979-21/682 провадження
щодо СПД ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинено за відсутності предмета спору, тому
доводи щодо встановлення цим рішення певних фактів не відповідають дійсності,
відносини за спором у справі № 24/979-21/682 не стосуються СПД ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, оскаржувана апеляційна постанова не ґрунтується на відповідних
доказах, що підтверджують факт завдання збитків.

Вищий господарський суд України у
відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної
скарги та додатково надані обґрунтування та вважає, що скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою ст. 129
Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін
та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

В забезпечення цієї засади
судочинства частиною третьою ст. 4 ГПК передбачено, що господарський суд
створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови
для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування
законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою апеляційного господарського суду від 12.03.2007 прийнято апеляційну
скаргу до провадження, справу призначено до розгляду на 22.03.2007.

Як вбачається із поштового штемпеля
на конверті ухвала надіслана скаржнику рекомендованим поштовим відправленням
16.03.2007, що відповідає вимогам ст. 87 ГПК України.

Відповідно до п. 14 Нормативів і
нормативних строків
пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених
Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 14.11.2005 № 759,
зареєстровано в Мінюсті України 29.11.2005 за № 1435/11715 нормативний строк
пересилання рекомендованого поштового відправлення в даному випадку складає
всього чотири дні, включно з днем подання поштового відправлення до
пересилання, тобто скаржник повинен був отримати його не пізніше 20.03.2007.

Твердження скаржника про отримання
ним відповідної ухвали про призначення справи до слухання лише 23.03.2007
належним чином в порядку ст.ст. 33-34 ГПК України не доведено.

Як роз'яснено в п. 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21.12.1990 р. № 9 "Про практику
застосування судами процесуального законодавства при розгляді цивільних справ
по першій інстанції" у разі неявки однієї зі сторін або будь-кого з інших
осіб, які беруть участь у справі, і про яких є відомості про вручення їм
повісток, без повідомлення причин неявки або з причин, визнаних судом
неповажними, справа може бути розглянута за відсутності особи, яка не з'явилася,
якщо є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і немає потреби
заслухати пояснення особи, яка не з'явилася.

Підставою ж для скасування рішення
суду є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто судом за
відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце
засідання суду (п. 2 ст. 11110 ГПК України).

Оскільки про час і місце розгляду
справи відповідач був повідомлений належним чином, неможливість присутності в
судовому засіданні представника документально підтверджена не була, в
матеріалах справи достатньо документів та доказів для вирішення спору,
касаційна інстанція  не вбачає підстав
для скасування постанови у справі з викладених у касаційній скарзі підстав.

Не можуть бути підставою для
скасування апеляційної постанови також і додаткові доводи скаржника, виходячи з
наступного.

Відповідно до рішення
господарського суду м. Києва від 16.02.2006 у справі № 24/979-21/682
встановлено наступні обставини.

На виконання договору №НОМЕР_1 від
22.06.2004 між ДП "АТЛ Україна" (позивач за даним позовом) та
СПД-ОСОБА_1 (перший відповідач за даним позовом) було укладено договір НОМЕР_2
на перевезення вантажу автотранспортом.

Встановлено, що при перевезені
вантажу перевізником не було дотримано вимог щодо температурного режиму, що
призвело до псування вантажу.

За порушення зобов'язання за
договором №НОМЕР_1 від 22.06.2004 ДП "АТЛ Україна" зобов'язано
відшкодувати збитки, оскільки саме воно виступало боржником за договором, а не
безпосередній виконавець перевезення.

Відповідно до ст. 35 ГПК України
факти, встановлені рішенням
господарського  суду  (іншого органу, який вирішує господарські
спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Апеляційна інстанція дійшла
правильного висновку, що факт зіпсування вантажу за порушень, допущених
безпосереднім перевізником  СПД-ОСОБА_1
встановлені судом у справі № 24/979-21/682 і відповідно до частини другої ст. 35
ГПК України не потребують доказування.

За таких обставин апеляційна
інстанція дійшла обґрунтованого висновку про правомірність регресних вимог ДП
"АТЛ Україна" до
безпосереднього виконавця, який здійснював перевезення СПД-ОСОБА_1
відповідно до приписів ст. 1191 ЦК України.

Щодо доводів про позовну давність,
то касаційна інстанція вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з приписами частини другої
ст. 264 ЦК України позовна  давність
переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників,
а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

В даному випадку строк не
пропущено, оскільки відбулося його переривання в процесі розгляду справи №
24/979-21/682, що відповідає приписам частини другої ст. 264 ЦК України.

Виходячи з викладеного, керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1118,
1119, 11111  ГПК
України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 22.03.2007 у справі № 293/3-06
господарського суду Київської області залишити без змін, а касаційну скаргу
-без задоволення.

Головуючий
В. Овечкін

судді                                                                                                         Є.
Чернов

В. Цвігун