Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2007 року                                                          Справа № 43/2-276/07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя  Олійник В.Ф., судді Істоміної О.А.(доповідач), Кравець Т.В.

при секретарі Кобзєвій Л.О.

за участю представників сторін:

позивача -  Чечер О.О., Третьякової Т.Ю., ордер від 29.05.07 р.

1-го відповідача – Титаренко Є.Д., Горшкової Г.І., Клитного Ф.А.,

2-го відповідача –Боротинець А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Титаренко Євгенії Дмитрівни. (вх. № 1520Х/2-5)

на рішення  Харківського районного суду Харківської області від  16 лютого 2007 року по справі  № 43/2-276/07

за позовом  Чечер Олександра Олександровича, м. Харків

до  Титаренко Євгенії Дмитрівни, с.Рай-Оленівка Харківської області

та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс", м. Харків

про визначення засновника в майні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс», -

встановила:

У листопаді 2006 року Чечер Олександр Олександрович звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Титаренко Євгенії Дмитрівни про визначення частки в майні Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс" та визначення засновника в майні ТОВ "Ренесанс".

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 лютого 2007 року (суддя Козирєва Г.М.) позовні вимоги Чечер Олександра Олександровича було задоволено. Визнано за Чечер О.О. право на частку в статутному фонді ТОВ "Ренесанс" на суму 148065,00 грн., у розмірі 93,39%. Визнано за Титаренко Є.Д. право на частку в статутному фонді ТОВ "Ренесанс" на суму 10695,00 грн. у розмірі 6,6%. Зобов‘язано вважати засновником ТОВ "Ренесанс" Чечер О.О. на суму 148065,00 грн., що складає 93,39% статутного фонду, а Титаренко Є.Д. засновником ТОВ "Ренесанс" на суму 10695,00 грн., що складає 6,6% статутного фонду. Зобов‘язано ТОВ "Ренесанс" внести відповідні зміни до установчого договору від 24 грудня 1999 року з додатковою угодою до нього від 18 грудня 2002 року та зареєструвати зміни до нього в Жовтневому районному виконавчому комітеті м. Харкова за місцем реєстрації ТОВ "Ренесанс".

Відповідач, Титаренко Євгенія Дмитрівна, з рішенням Харківського рай          оного суду Харківської області від 16 лютого 2007 року не погодилась, надіслала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про його скасування, вважаючи його незаконним та необгрунтованим, та прийняття нового, яким у задоволені позовних вимог відмовити. При цьому відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не було доведено обставини, що мають значення для справи, однак суд вважає їх встановленими; викладені в рішенні висновки не відповідають обставинам справи та судом неправильно застосувані норми матеріального права.

Позивач, Чечер Олександр Олександрович, надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити рішення місцевого суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення, з посиланням на те, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга –є безпідставною та необгрунтованою.

У судовому засіданні 19 червня 2007 року оголошувалась перерва до 26 червня 2007 року з метою виготовлення повного тексту постанови по справі.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність застосування Харківським районним судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами справи, 30 жовтня 1991 року було створено Сумісне підприємство «Ренесанс», статут якого був зареєстрований 03 грудня 1991 року у  виконавчому комітеті Жовтневої районної Ради народних депутатів (аркуші справи 27-28 том 2). Засновниками цього підприємства були ВНДІЖ та громадяни Чечер О.О., Дугін Ю.Г., Котляров О.М.,  Кутузов С.К.

Розпорядженням № 206 виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Харкова від 02 квітня 1993 року Сумісне підприємство «Ренесанс»було перетворено в Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс»(аркуш справи 36 том 2), яке стало правонаступником всіх прав та обов‘язків Сумісного підприємства «Ренесанс». Засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс»станом на 19 березня 1993 року  були громадяни: Чечер О.О.,  Дугін Ю.Г., Котляров О.М.,  Кутузов С.К. та Міщенко В.І. (аркуш справи 51- 55 том 2).

Додатковою угодою № 2 від 04 червня 1998 року до статутного договору про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс» були внесені зміни і доповнення щодо статутних вкладів учасників товариства, а саме: Чечер О.О. –64,5%, Кутузов С.К. –12.5%, Котляров О.М. –12,5% та Міщенко В.І. –10,5% (аркуш справи 57 том 2).

06 жовтня 1998 року  додатковою угодою № 3 до статутного договору про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс» у зв‘язку з виходом із складу учасників товариства Котлярова О.М. його доля в статутному фонді була поділена між учасниками в рівних долях. Учасниками товариства залишилися Чечер О.О. –68,67%, Кутузов С.К. –16.67%, Міщенко В.І. –14,66% (аркуш справи 58 том 2).

26 січня 1999 року  додатковою угодою № 4 до статутного договору про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс» у зв‘язку з виходом із складу учасників товариства Міщенко В.І. його доля в статутному фонді була поділена між учасниками в рівних долях. Учасниками товариства залишилися Чечер О.О. –76%, Кутузов С.К. –24% (аркуш справи 59 том 2).

01 квітня 1999 року  додатковою угодою № 5 до статутного договору про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс» до складу учасників товариства була введена Титаренко Євгенія Дмитрівна, її доля була визначена у розмірі 15,75% у зв‘язку з відмовою від своєї долі Кутузова С.К. на користь Титаренко Є.Д. Відповідно до цього учасниками товариства залишилися Чечер О.О. –82,25%, Кутузов С.К –2% та Титаренко Є.Д. –15,75% (аркуш справи 60 том 2).

24 грудня 1999 року учасники товариства уклали договір, відповідно до якого долі в статутному фонді розподілилися наступним чином Титаренко Є.Д. –98%, Кутузова В.С. –2% (аркуш справи 68 том2).

18 грудня 2002 року  учасником товариства знову став Чечер О.О. у зв‘язку з виходом Кутузової В.С.

Як встановлено судом першої інстанції і підтверджено матеріалами справи з 01 березня 1996 року до 2006 року позивач Чечер О.О. та відповідачка Титаренко Є.Д. знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в судовому порядку.

24 грудня 1999 року, в період дії вищезазначеного шлюбу, між відповідачкою Титаренко Є.Д. та Кутузовою В.С. був укладений установчий договір (нова редакція), предметом якого було заснування товариства з обмеженою відповідальністю - ТОВ "Ренесанс".

Актами передачі майна від 02 листопада 2001 року, 08 листопада 2001 року, 01 жовтня 2001 року в статутний фонд товариства Титаренко Є.Д. було передано майно на загальну суму 158760 грн. (аркуші справи 24, 25, 26 том 1).

18 грудня 2002 року була підписана додаткова угода, відповідно до якої засновниками підприємства стали Титаренко Є.Д. на суму 158760,00 грн., що складає 98% статутного фонду та її чоловік Чечер О.О. на суму 3240,00, що складає 2% статутного фонду, отже вказане підприємство вважалося сімейним (аркуш справи 93 том 1).

Проте, у 2006 році шлюбу між Чечер О.О. та Титаренко Є.Д. було розірвано, через що між засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс" виник спір відносно визначення часток в майні ТОВ "Ренесанс" у зв'язку з різною правовою природою внесеного Титаренко Є.Д. до статутного фонду ТОВ "Ренесанс" майна.

Позивач Чечер О.О. під час судового засідання в апеляційній інстанції надавав пояснення, згідно яких було встановлено, що частина обладнання, а саме: 3 фрезерних станка, машина швейна, вентилятор ОВ-4, 2 вентилятори ОВ-№6, вентилятор ГЩ-6,3, вентилятор осєвий - 0,15, вентилятор ОВ-2,5, два вертикальні фрезерні станки, 6 станків універсальних УДОС, станок багатопильний, станок розпиловочний, токарний станок ТДС, 2 преси, 2 пили маятнікові, 3 вертикально фрезерних станка, 4 ШЛПС, реймус 300, 2 реймуса 600, електротельфер, сварочний аппарат були передані йому особисто Вороновим Русланом Юрієвичем у його приватну власність разом з передачею ТОВ "Ренесанс" виробничих приміщень, в яких знаходилось це обладнання, замість переданих Чечер О.О. особисто йому належних будматеріалів для особистих цілей Воронова Р.Ю.

2 станки торцовочні, станок розпиловки ДСП, 4 вайми, заточний пристрій з ленточної пили, 4 круглошлифовальних станків були виготовлені для позивача особисто слюсарем Смаль А.Н. за його замовленням із матеріалів, які позивачу допомогала виписувати Ніколенко Г.О. і які Чечер О.О. використовував у виробництві на товаристві, директором якого він був.

2 вертикальні станки, 2 УБДН, 2 вентилятори ОВ-№ 6, 2 рессивери (воздухозбірники), 4 токарних станки ТДС, 2 ножиць для шпона, токарно винторізний станок, реймус 600, 1 зварочний аппарат були передані позивачу його братом Чечер Олегом Олександровичем до 01 березня 1996 року, тобто до вступу у шлюб. Токарний станок ТДС був особисто за його кошти придбаний у компанії "Зевс", також за особисті кошти до 01 березня 1996 року позивачемс було придбано камеру сушильну на заводі "Електротяжмаш", а всього до реєстрації шлюбу з Титаренко Є.Д. позивачем було придбано обладнання на суму 137370 грн., що складає 84,79%.

Інше обладнання на суму 21390 грн., за поясненнями позивача, передане Титаренко Є.Д. до статутного фонду ТОВ "Ренесанс" за актами від 02 листопада 2001 року, 08 листопада 2001 року, 01 жовтня 2001 року, було придбане та передане до статутного фонду товариства під час шлюбу за спільні кошти колишнього подружжя Чечер О.О. та Титаренко Є.Д. й складає 13,20% статутного фонду ТОВ "Ренесанс".

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи та заслухавши присутніх представників сторін під час судового засідання, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

По-перше, в ході розгляду даної справи у суді першої інстанції були опитані свідки: Мізяк А.І., що працює у ТОВ "Ренесанс" з 1996 року., Ніколенко Г.О., яка працює на даному підприємстві з 1995 року, Смаль А.Н., Шиповської Л.Є., Чечер О.О., які підтвердили вищезазначені обставини (аркуші справи 127-134 том 1).

Крім того, дані факти підтверджуються також актом передачі виробничих приміщень організації ТОВ "Ренесанс" ТОВ компанією "Зевс" від 15 січня 1995 року, який підписано генеральним директором ТОВ компанія "Зевс" Вороновим Р.Ю., директором ТОВ "Ренесанс" Чечер 0.0. та скріпленого печатками зазначених товариств (аркуш справи 185 том 1), а також договором підряду № 21 від 17 жовтня 1995 року (аркуш справи 202 том 1).

Викладені позивачем обставини відносно часу набуття спірного майна підтверджуються також письмовими доказами, зокрема, актом прийому-передачі обладнання, яке належало на праві особистої власності Воронову Р.Ю., від 17 січня 1996 року, відповідно до якого останній передав Чечеру О.О., а Чечер О.О. прийняв зазначені у ньому 32 одиниці обладнання в обмін на будматеріали, що належали особисто Чечер О.О., а також актом прийому-передачі будматеріалів Вороновим Р.Ю. від Чечер 0.0. від 17 січня 1996 року (аркуші справи 181-185 том 1).

Незважаючи на те, що підписи сторін на цих актах не завірені нотаріально або у інший спосіб, суд першої інстанції правомірно визнав ці письмові докази достовірними, оскільки викладені в них обставини співпадали з поясненнями опитаних у судовому засіданні суду першої інстанції свідків, і які письмово під розписку були попереджені про завідомо неправдиві пояснення за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України та були приведені до присяги у відповідності зі статтею 180 Цивільного процесуального кодексу України, і їх пояснення ніким не спростовані.

Той факт, що на момент передачі обладнання до статутного фонду ТОВ "Ренесанс" за актами від 02 листопада 2001 року, 08 листопада 2001 року та 01 жовтня 2001 року це майно існувало, було зареєстроване у статутному фонді товариства й передане у власність ТОВ "Ренесанс", відповідачем Титаренко Є.Д. не оспорюється.

Слід зазначити, що в ході розгляду справи, відповідачем –Титаренко Є.Д. не було надано суду будь-яких доказів належності переданого нею до статутного фонду майна особисто їй.

Крім того, акти про передачу майна до статутного фонду ТОВ «Ренесанс» від 08 листопада 2001 року, 02 листопада 2001 року та 01 жовтня 2001 року  свідчать про те, що товариство переоформлювало свої статутні документи.

Проте, матеріалами справи, підтверджується той факт, що майно на суму 148065 грн. з 1991 року, тобто з часу внесення його Чечером О.О. і по теперішній час,  знаходилось у статутному фонді і ніколи не перебувало у власності фірми "Ренесанс", а лише його частки перерозподілялись між колишніми учасниками.

Таким чином, судом першої інстанції було цілком обгрунтовано зроблено висновок, щодо доведеності того факту, що майно у вигляді обладнання, внесеного Титаренко Є.Д. до статутного фонду ТОВ "Ренесанс" за вищезгаданими актами на суму 137370 грн. (яке складає 84,79% статутного фонду) до передачі його до статутного фонду було особистим приватним майном позивача Чечер О.О., оскільки було придбане ним до реєстрації шлюбу з відповідачкою Титаренко Є.Д., тобто до 01 березня 1996 року і визнав цю частку у статутному фонді ТОВ "Ренесанс" роздільною власністю колишнього подружжя, на підставі статті 57 частини 1 пункту 1 Сімейного Кодексу України.

По-друге, той факт, що майно, передане Титаренко Є.Д. до статутного фонду ТОВ "Ренесанс" на суму 21390 грн. і яке складає 13,20%, було спільною власністю Чечер О.О. та Титаренко Є.Д., підтверджується тим, що воно було передане до статутного фонду ТОВ "Ренесанс" у період зареєстрованого з Чечер О.О. шлюбу, що жодна із сторін не заперечувала а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції.

Отже, на підставі статей 60, 70, 71 Сімейного Кодексу України, суд правомірно встановив, що це майно до передачі його до статутного фонду ТОВ "Ренесанс" було спільною сумісною власністю колишнього подружжя Чечер О.О. та Титаренко Є.Д., частки подружжя в якому є рівними, а тому частка у статутному фонді ТОВ "Ренесанс" є їхньою спільною власністю, де частка кожного складає у грошовому вигляді 10695,00 грн. (21390:2=10695грн.), а у відсотковому вираженні - 6,6% статутного фонду товариства.

В даному випадку підлягає застосуванню законодавство про шлюб та сім'ю, оскільки, як зазначено вище, засновниками товариства є колишній чоловік та жінка, внесок до майна товариства було зроблено одним з колишнього подружжя у період шлюбу, а сама процедура реєстрації часток у статутному фонді, як вірно зазначає позивач, має формальний характер і не визначає прав власності подружжя. Сукупний статутний капітал, оформлений в різних частинах на обох з подружжя, не є їх загальною частковою власністю, але частка кожного з них, як придбана у шлюбі, є спільним майном подружжя на підставі статті 60 Сімейного Кодексу України. А частка, яка заснована за рахунок особистого майна одного з подружжя, тобто набутого ним до шлюбу, є особистою приватною власністю дружини або чоловіка, на підставі статті 57 Сімейного Кодексу України.

Тому, вирішуючи питання про визнання часток у статутному фонді колишнього чоловіка та жінки, які в даний час є засновниками товариства з обмеженою відповідальністю, необхідно встановити правовий режим майна, яке було передано у власність Товариства у вигляді установчих внесків, а саме встановити час його виникнення та придбання та належність до спільної сумісної власності подружжя або до особистої приватної власності одного з них, після чого визначитися з правовими наслідками, на підставі статей 57, 60, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України.

Згідно з додатковою угодою до установчого договору ТОВ "Ренесанс" від 18 грудня 2002 року, позивач Чечер О.О. та відповідач Титаренко Є.Д. є засновниками ТОВ "Ренесанс". Пунктом 9.4. установчого договору ТОВ "Ренесанс" від 24 грудня 1999 року, з відповідними змінами, встановлено, що всі спори, розбіжності, які можуть виникнути з наступного договору, вирішуються шляхом переговорів між засновниками. А в разі неможливості вирішення розбіжностей шляхом переговорів, вони вирішуються у судовому порядку (аркуш справи 97 том 1).

Право на частку, як грошове відображення внеску, визначає корпоративний статус засновників, зазначений у статті 10 Закону України "Про господарські товариства" та статті 116 Цивільного кодексу  України.

З урахуванням вищезгаданого пункту установчого договору та статті 53 Закону України "Про господарські товариства", необхідно визначити частку кожного з колишнього подружжя Чечер О.О. та Титаренко Є.Д. та визначити засновників  Товариства з обмеженою відповідальністю  "Ренесанс", що і було зроблено Харківським районним судом Харківської області у оскаржуваному рішенні. Зокрема, позивача Чечер Олександра Олександровича визнано засновником ТОВ "Ренесанс" на суму 148065 грн., що складає 93,39% статутного фонду ТОВ "Ренесанс" (84,79 % (його особиста приватна власність) + 6,6 % (частка спільної сумісної власності сторін) + 2 % = 93,39 %), а Титаренко Євгенію Дмитрівну  визнано засновником ТОВ "Ренесанс" на суму 10695,00 грн., що складає 6,6% статутного фонду ТОВ "Ренесанс".

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на існування рішення господарського суду Харківської області від 20 квітня 2007 року по справі № 38/167-07 за позовом Масло В.В. до Титаренко Є.Д. про визнання договору дійсним та визнання права на долю у статутному фонді не може бути прийнято до уваги на той підставі, що позивач по даній справі Чечер О.О. не був залучений до участі у справі, а також не було залучено до участі і Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс». Господарським судом Харківської області був визнаний дійсним договір про відступлення частки від 25 вересня 2002 року та визнано за громадянином Масло Валентином Васильовичем права на частку у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс». А  18 грудня 2002 року відповідачка Титаренко Є.Д. укладає додаткову угоду до статутного договору про вхід до учасників товариства Чечера О.О. При цьому, якщо вона з вересня 2002 року не є учасником товариства, то відсутні правові підстави для укладання угоди.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

А у відповідності до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, колегія суддів вважає, що Титаренко Є.Д. не було надано доказів, які б спростували доводи позивача, а тому її вимоги щодо скасування рішення задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що заперечення Титаренко Є.Д., наведені в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, на їх підтвердження не було надано відповідних доказів, а Харківський районний суд Харківської області дав належну юридичну оцінку обставинам справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстави для скасування рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 лютого 2007 року  по справі № 43/2-276/07 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись  статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105  Господарського процесуального кодексу  України, -

постановила:

Апеляційну скаргу Титаренко Є.Д. залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 лютого 2007 року  по справі № 43/2-276/07 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                               В.Ф. Олійник

суддя                                                                 О.А. Істоміна

суддя                                                                 Т.В. Кравець