СУД
ПОСТАНОВА

14.06.07р.

Справа № А38/177-07

16:52
год.

За
позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
м.Дніпропетровськ

до  В-1 Державної податкової адміністрації у
Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

В-2 Державної податкової інспекції
у Кіровському районі м.Дніпропетровська

про визнання незаконними дій та
визнання недійсним рішення

Суддя  Бишевська Н. А.

Помічник
судді Парфьонов Д.О.

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_2 довіреність
без номеру від 05.03.07р. представник

Від
відповідача-1 Старостенко В.М. довіреність №105/10/10-029 від 09.01.07р.
головний державний податковий інспектор

Від відповідача-2 Барбашов О.В.
довіреність №768/9/10-016 від 23.01.07р. головний державний податковий
ревізор-інспектор

Від відповідача-2 Овчаренко О.В.
довіреність №70/9/10-016 від 10.01.07р. старший державний податковий інспектор

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до В-1
Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області та В-2 Державної
податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська  про:

- визнання неправомірною перевірку
податкового законодавства за дотриманням розрахункових операцій службовими
особами ДПА Дніпропетровської області;

- визнання незаконними дій
службових осіб ДПІ у Дніпропетровській області по проведенню контрольної
закупівлі товару

- визнання недійсним рішення ДПІ у
Кіровському районі м.Дніпропетровська про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 02.11.06р. НОМЕР_1 на суму 320,00 грн.

- визнання недійсним рішення ДПІ у
Кіровському районі м.Дніпропетровська про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 20.10.06р. НОМЕР_2 на суму 97242,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на
неправомірність  проведення
перевірки  без попереднього
повідомлення  про проведення перевірки,  перевищення працівниками податкової інспекції
службових повноважень, складання акту перевірки, форма якого не відповідає
вимогам наказу ДПА  НОМЕР_3 від 31.01.03
р. Здійснення працівниками податкової інспекції
контрольної закупки товару , розглядається позивачем як оперативно
-розшукова діяльність, право на проведення якої ДПІ не має. Позивач зазначає,
що  оскільки перевірка  є незаконною, то і результати перевірки, які
зафіксовані актом, форма якого  не
затверджена,  є  такими, що отримані з порушенням закону.
Звідси, нарахування штрафних санкцій та притягнення до відповідальності  позивача,
є безпідставним.

22.05.07р. позивач надав
адміністративний позов, в якому визначив в якості відповідача-1 Державну
податкову адміністрацію у Дніпропетровській області, ДПІ у Кіровському районі
-відповідачем -2.

Представник Відповідача-1 заперечує
проти задоволення адміністративного позову посилаючись на правильність та
законність проведення перевірки, на підтвердження чого долучає відповідні
докази в справу.

Відповідач-2 проти позову заперечує
посилаючись на правильність та законність проведення перевірки та порушення
позивачем п.п. 9, 10, 11, 13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг»№1776-ІІІ від 01.06.06р. (надалі -Закон про РРО),   та ст.7 Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності»від 23.03.96р. №98/96 -ВР.

Відповідно до ст. 160 КАС України  в судовому засіданні оголошено вступну та
резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали справи,  вислухавши представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.06р. на підставі направлень,
виданих ДПА у Дніпропетровській області, відповідно до плану-графіку проведення
перевірок щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій відділу
оперативного контролю ДПА у Дніпропетровській області на жовтень 2006 року,
співробітниками податкового органу проведено перевірку щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу
магазину «Новий», по вул. Боброва, б. 14 в м. Дніпропетровську, в якому
здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_1.

Перевіркою встановлені
порушення  п.п. 9, 10, 11, 13 ст.3 Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг»№1776-ІІІ від 01.06.06р. (надалі -Закон про
РРО),   та ст.7 Закону України «Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності»від 23.03.96р. №98/96 -ВР,
а саме:

-          невідповідність суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків сумі, зазначеній в денному звіті РРО яка
складає 19329,49 грн.;

-          незбереження фіскальних чеків,
Z-звітів та незабезпечення їх збереження у КОРО;

-          незбереження контрольної стрічки РРО
протягом встановленого терміну, а саме: контрольні стрічки відсутні;

-          порушення порядку використання
торгового патенту, а саме: нерозміщення патенту в доступному для огляді місці.

За результатами перевірки складено
акт НОМЕР_4 від 20.10.06р.

В акті перевірки зазначено, що в
магазині в наявності два реєстратора розрахункових операцій типу ЕРА 201.01,
заводські номери ЕД 01012535 та ЕД 01012536, реєстраційні номери НОМЕР_5 та
НОМЕР_6, реєстраційні посвідчення до РРО НОМЕР_5 від 15.05.06р. та НОМЕР_6 від
22.05.06р., книги обліку розрахункових операцій №НОМЕР_5 від 15.05.06р. та
НОМЕР_6 від 22.05.06р.

Невідповідність суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків встановлена як в РРО з заводським
номером ЕД 01012535 так і в  РРО з
заводським номером ЕД 01012536.

За розглядом акту перевірки НОМЕР_4
від 20.10.06р., Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м.Дніпропетровська  винесено рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 20.10.06р. НОМЕР_2 на суму 97242,45 грн. та рішення
ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 02.11.06р. НОМЕР_1 на суму 320,00 грн.

Зазначені рішення оскаржені в
адміністративному порядку, однак скарги залишені без задоволення,  рішення без змін.

Суд відмовляє в задоволенні
адміністративного позову з огляду на наступне.

Згідно п.2 ч.1 ст.11 Закону України
«Про державну податкову службу в Україні»від 04.12.90р. №509-ХІІ (надалі -Закон
№509) органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановленому законами України, мають право здійснювати контроль за
додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у
встановленому законом порядку; за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію
суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів
господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з
наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, які видали ці
документи, торгових патентів.

У відповідності до ч.1 ст.11 Закону
України «Про державну податкову службу в Україні», органи державної податкової
служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами
України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі
поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з
нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від
способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки
своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами,
їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають
статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів
підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із
законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і
збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ
(далі - платники податків).

Відповідно ст.11№ Закону
України «Про державну податкову службу в Україні»позаплановими перевірками
вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених
законами України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», а в інших випадках - за рішенням суду.
Позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин,
викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке
оформляється наказом.

Умови допуску посадових осіб
органів ДПС визначаються   ст.11І Закону
України «Про державну податкову службу в Україні»

Ч.1 ст.15 Закону про РРО
встановлює, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону
здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення
планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Ст.16 Закону про РРО передбачає, що
контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові
або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планова
перевірка здійснюється органами, уповноваженими законом нараховувати або
стягувати податки і збори (обов'язкові платежі) з осіб, що використовують
спрощену систему оподаткування згідно з пунктами 5 - 9 статті 9 цього Закону.
Така перевірка здійснюється не частіше одного разу за наслідками звітного
календарного року, але не раніше строків, визначених законодавством для подання
річного податкового звіту (декларації) такими особами з такого податку.
Будь-яке податкове або адміністративне нарахування, здійснене з порушенням
цього правила, вважається незаконним та не підлягає виконанню. Планові або
позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових
операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій,
здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Таким чином, поняття позапланової виїзної
перевірки, визначеної ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в
Україні», не поширюється на перевірки по дотриманню вимог Закону про РРО.

Крім того до матеріалів справи
залучені копії направлень на проведення перевірки, видані працівникам
податкового органу та план-графік проведення перевірок.

У відповідності до вищезазначеного,
податкові органи мали право проводити перевірку позивача,  згідно з затвердженим керівництвом податкових
органів планом графіком проведення перевірок.

Аргументи позивача, щодо
неправомірності  складання акту перевірки,
з метою фіксації її результатів , та невідповідність останнього   вимогам наказу ДПА України „ Про
затвердження форм актів перевірки” від 31.01.03 р. НОМЕР_3     спростовуються тим, що даний наказ є
нечинним.

Щодо фактів порушення позивачем
вимог законодавства, то суд зазначає наступне.

Згідно ст.1 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», реєстратори розрахункових операцій застосовуються
фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними
особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами) (далі -
суб'єкти підприємницької діяльності), які здійснюють операції з розрахунків в
готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та
суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу
іноземної валюти.

Відповідно до п.п. 9, 10, 11, 13
ст.3 Закону про РРО Суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані:

- проводити розрахункові операції
на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів,
що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових
книжок;

- щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій;

- друкувати на реєстраторах розрахункових
операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні
стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років;

- проводити розрахункові операції
через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього
програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості; -
забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку
робочого дня.

Абз.4, 26 ст.2 Закону про РРО
визначає, що розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів,
платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів
(послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану
послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення
відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару
(послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги),
оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;
місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за
продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари
(надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо
оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо.

Згідно ст.17 закону про РРО, за
порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у
розмірах та порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст.22 Закону про РРО,
у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено
невідповідність.

Відповідно до п.4.5 Порядку
реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за
товари (послуги) затвердженого наказом Державної податкової адміністрації
України від 1 грудня 2000 р. N 614, внесення чи видача готівки з місця
проведення розрахунків повинні реєструватись через РРО з використанням операцій
"службове внесення" та "службова видача", якщо таке
внесення чи видача не пов'язані з проведенням розрахункових операцій.

Відповідно до пояснювальної від
20.10.06р. товарознавця ОСОБА_3, знаходження грошей у сейфі, а не в касі,
пояснюється  обставинами зручності в
роботі касира.

Визнання факту вилучення  частини готівкових коштів  з каси
без належного оформлення  такої
операції,   позивачем не спростовується ,
що не дає підстав  для визнання   необґрунтованим  застосування
фінансових санкцій .

Більш того,  позивачем в процесі судового розгляду не
заперечувався сам факт наявності
зазначених  порушень, виявлених
перевіркою.

Що-ж до факту відсутності торгового
патенту в доступному для огляді місця, то відповідно до ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Так, позивачем не зроблено
достатнього обґрунтування даного факту, крім того, є незрозумілим єдина
вказівка на обґрунтування даного факту, з матеріалів адміністративного позову,
а саме: «… Також  ОСОБА_1. не мав
можливості дати пояснення щодо торгового патенту, який як передбачено діючим
законодавством знаходився на стенді у торговому залі…».

Заявлені позовні вимоги   обґрунтовані   невідповідністю  проведеної перевірки діючому законодавству.
Позивач апріорі визнав  перевірку такою,
що не відповідає вимогам закону і доказів стосовно  спростування порушень, не зазначив та не
залучив .

При викладених обставинах,  та зазначеного вище,  суд не має
підстав для  скасування    рішень, про застосування фінансових
санкцій.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС
України, розділом VІІ Прикінцевих та перехідних положень КАС України, господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути
оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Н.А.Бишевська

Постанова
підписана в повному обсязі 21.06.07р