ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

14 червня 2007 р.                                                                                       Справа  № 16/132

за  заявою                    дочірнього підприємства „Закарпатський облавтодор”, м. Ужгород

про                                перегляд постанови господарського суду Закарпатської області від 05.04.06 за нововиявленими обставинами

у справі                     №7/270-А  господарського суду Закарпатської області

за позовом                    державної податкової інспекції у м. Ужгороді, м. Ужгород

до  відповідача 1          дочірнього підприємства „Закарпатський облавтодор”, м. Ужгород

до  відповідача 2          підприємства „Укрінвопромінвест”, м. Київ

про                                визнання нечинним договору підряду №24/08 від 12.08.04 та №51/08  від 12.08.04

Суддя О.В. Васьковський

Представники:

від заявника (відповідача 1) – Греца Я.В. (дов. від 27.04.07 №01/1029)

від  позивача  – Товтин М.В. – начальник юридичного відділу (дов. від 10.01.07 №148/9/10), Буря О.О. – заступник начальника юридичного управління, начальник відділу супроводження справ у судах (дов. від 12.01.07 №447/9/10), Чорба О.В. – інспектор податкової служби І рангу.

від відповідача 2 –не з’явився

Прокурор – Костак В.В.

СУТЬ СПОРУ:  перегляд постанови господарського суду Закарпатської області від 05.04.06 за нововиявленими обставинами у справі №7/270-А господарського суду Закарпатської області за позовом державної податкової інспекції у м. Ужгороді, м. Ужгород до  дочірнього підприємства „Закарпатський облавтодор”, м. Ужгород та до підприємства „Укрінвопромінвест”, м. Київ про  визнання нечинним договору підряду №24/08 від 12.08.04 та №51/08  від 12.08.04

Заявник (відповідач 1) просить заяву задоволити, мотивуючи ти, що йому стали відомі істотні для справи обставини, які не були і не могли бути відомі йому на час розгляду справи. Зокрема, висновком за №12231 спеціаліста-економіста Київського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено, що первинні документи, якими оформлялись відповідні господарські операції за оспореним договором,  відповідають чинному законодавству, підприємством правильно обліковано та зроблено відповідні проводки по бухгалтерському обліку, а також правильно відображено в податковому обліку дані господарські операції. Вказані висновки дають підстави стверджувати, що  підприємством „Укрінвопромінвест” виконувались роботи на виконання договору за № 24/08 від 12.08.04 та № 51/08 від 12.08.04.  Така обставина, на думку заявника, має істотне значення для справи, оскільки в основу судового рішення про задоволення позову покладено відсутність фактичного виконання відповідачем 2 робіт за оспореним договором. Вказана обставина стала відома заявнику тільки 12.02.07, в момент отримання висновку № 12231, тобто уже після розгляду справи. Також, заявник зазначає, що в ході ознайомлення з матеріалами кримінальної справи було встановлено, що в ході попереднього слідства правоохоронними органами було проведено виїмку документів, а саме результатів робіт за оспореними договорами.

В ході розгляду заяви про перегляд постанови господарського суду Закарпатської області від 05.04.06 за нововиявленими обставинами заявником (відповідачем 1) подано доповнення до заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами, із змісту якого випливає, що заявнику стали відомі додаткові обставини, що мають істотне значення для справи, які не були і не могли бути відомі йому на момент розгляду справи. Так,  рішенням господарського суду Тернопільської області від 10.11.05 по справі № 7/166-2373 встановлено, що в серпні 2004 року підприємство „Укрінвопромінвест” подавало до органів державної податкової служби податкові декларації та сплачувало належні суми податків.

Поданими доповненнями заявником обґрунтовано, що про ці обставини він дізнався лише в травні 2007 року, отримавши лист від ДП „Тернопільський облавтодор” від 24.05.07 №06-3/690/1, тобто в місячний строк до подання вказаних доповнень відповідно до ст.247 Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні представник відповідача 1 заяву про перегляд постанови за нововиявленими обставинами підтримав та просить її задоволити.

Позивач проти заяви про перегляд постанови господарського суду Закарпатської області від 05.04.2006 року заперечує з мотивів, зазначених у письмовому запереченні, зокрема зазначає, що відповідачем 1 пропущено без поважних причин строки для звернення з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, крім того, позивач вказує на відсутність у даному випадку нововиявлених обставин. Так, висновок спеціаліста-економіста не спростовує висновки суду про відсутність доказів, які б підтверджували факт виконання договору підряду, тому не має істотного значення про справи. На думку позивача, відповідачу1 було відомо про рішення господарського суду Тернопільської області від 10.11.05 по справі № 7/166-2373.

Відповідач 2 в судове засідання уповноваженого представника не направив, письмових пояснень не надав, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду заяви.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заперечив з огляду на пропуск процесуального строку для подання відповідної заяви а також з огляду на те, що наведені відповідачем 1 обставини не є нововиявленими.

29.05.07 під час попереднього судового засідання за згодою сторін розпочато судовий розгляд справи.

У судових засіданнях 29.05.07, 06.06.07 за згодою сторін, відповідно до ч.2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України оголошувалася перерва.

Відповідно до ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 14.06.07 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони повідомлено, що  повний текст постанови буде виготовлено 27.06.07.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та  додатково подані докази, суд встановив:

Постановою господарського суду Закарпатської області від 05.04.06 по справі  № 7/270-А задоволено позов ДПІ у м. Ужгороді до ДП „Закарпатський облавтодор”, підприємства „Укрінвопромінвест”, визнано недійсним договір підряду № 24/08 від 12.08.2004р., та договір підряду № 51/08 від 12.08.04 на підставі укладення його з боку підприємства „Укрінвопромінвест” з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства.

Вказана постанова набрала законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 10.11.05 по справі № 7/166-2373 встановлено, що підприємство „Укрінвопромінвест” у серпні 2004 року вело податковий облік, подавало податкові декларації та сплачувало податкові зобов’язання до бюджету, оскільки відображало в складі податкових зобов’язань суми ПДВ, що визначені по операціях з виконання робіт за договорами № 37/08 та 64/08 від 12.08.04, укладених між ДП „Тернопільський облавтодор” та підприємством „Укінвопромінвест”.

Відповідно до ч.1. ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказана обставина має істотне значення для справи, оскільки у постанові від 05.04.2006 року по справі №7/270-А господарський суд Закарпатської області виходив із обставин, наведених позивачем у позовній заяві про те, що умисел відповідача 2 на укладення договору, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства виявляється, зокрема, в укладенні правочину без їх відповідного відображення у фінансовій та податковій звітності. Також суд прийняв до уваги доводи позивача про те, що неподання обов’язкової податкової звітності за податковий період, на який припадає укладення вище зазначеного договору та несплата обов’язкових платежів до бюджету у охопленому спірними правочинами періоді  вказують на намагання підприємства „Укрінвопромінвест” отримати кошти за угодами без їх оподаткування.

Разом з тим, рішенням суду, що набрало законної сили (ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.03.06 рішення господарського суду Тернопільської області від 10.11.05 по справі № 7/166-2373 залишено без змін)  встановлено, що в періоді, коли здійснювались господарські операції за оспореним договором, тобто в серпні 2004 року підприємство „Укрінвопромінвест” вело податковий облік, відображало суми податкових зобов’язань у документах податкової звітності, які подавало до податкового органу та сплачувало податки. У свою чергу, позивачем по справі під час провадження за нововиявленими обставинами не подано будь-яких доказів про те, що податковому обліку та податковій звітності відповідача 2 за серпень 2004 року мають місце будь-які порушення законодавства, що полягають у заниженні сум податкових зобов’язань за даний період, в тому числі і щодо операцій, виконаних за спірними договорами № 24/08 та № 51/08 від 12.08.04.

Вказана обставина не була відома відповідачу на момент розгляду справи, оскільки про існування судового рішення, яким встановлені відповідні обставини  і про набрання ним законної сили відповідач довідався лише отримавши лист ДП „Тернопільський облавтодор” від 21.05.07 № 06-3/690/1. Крім того, зважаючи, що відповідач 2 не приймав участі у розгляді справи № 7/166-2373, він не міг знати про дані обставини на момент розгляду справи № 7/269-А господарським судом Закарпатської області.

Вищенаведені обставини спростовують доводи позивача про те, що оспорені правочини були укладені з метою отримати кошти без їх оподаткування, а умисел відповідача 2  виявляється в укладенні правочинів без наміру їх відображення у фінансовій та податковій звітності. Суд, погоджується з доводами відповідача 1 про те, що порушень податкового законодавства з боку відповідача 2, які могли мати місце у наступних звітних податкових періодах (відсутність за юридичною адресою, неподання звітності тощо), не мають  правового зв’язку з оспорюваними договорами, оскільки операції, що здійснені сторонами на виконання даних договорів повинні бути відображені у податковому обліку та податкових деклараціях у відповідному звітному податковому періоді за правилами першої події, тобто в даному випадку в серпні 2004 року, тоді як за даний період порушень вимог податкового законодавства з боку відповідача 2 не встановлено.

Таким чином, вищевказані обставини є нововиявленими і дають підстави для перегляду судового рішення відповідно до п.1 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України. Більше того, відповідач 1 звернувся до суду в порядку глави 4 Кодексу адміністративного судочинства України щодо даних обставин в межах строку, встановленого ст.247 КАС України.

Крім того, в ході розслідування кримінальної справи за №1600905 відповідно до протоколу від 10.10.05 було проведено виїмку документів у відповідача 1, зокрема  було вилучено: аналітичний звіт про протипожежний стан службових та виробничих приміщень Філії „Берегівський РАД” ДП „Закарпатський облавтодор” на 54 арк.; аналітичний звіт протипожежного стану службових і виробничих приміщень філії „Міжгірський РАД”; Аналітичний звіт про протипожежний стан службових та виробничих приміщень Філії „Мукачівський РАД” ДП „Закарпатський облавтодор” на 54 арк.; аналітичний звіт про протипожежний стан службових та виробничих приміщень Філії „Перечинський РАД” ДП „Закарпатський облавтодор” на 54 арк.; аналітичний звіт про протипожежний стан службових та виробничих приміщень Філії „Рахівський РАД” ДП „Закарпатський облавтодор” на 54 арк.; аналітичний звіт про протипожежний стан службових та виробничих приміщень Філії „Хустський РАД” ДП „Закарпатський облавтодор” на 54 арк.; аналітичний звіт про протипожежний стан службових та виробничих приміщень Філії „Мукачівська ДЕД” ДП „Закарпатський облавтодор” на 54 арк.; аналітичний звіт про протипожежний стан службових та виробничих приміщень Філії „Ужгородський ДЕД” ДП „Закарпатський облавтодор” на 54 арк.; аналітичний звіт про протипожежний стан службових та виробничих приміщень Філії „Хустська ДРБД” ДП „Закарпатський облавтодор” на 54 арк.; аналітичний звіт про протипожежний стан службових та виробничих приміщень Філії „Кіровський спецкар’єр” ДП „Закарпатський облавтодор” на 54 арк.; аналітичний звіт про протипожежний стан службових та виробничих приміщень Філії „Ужгородський РАД” ДП „Закарпатський облавтодор” на 54 арк.; аналітичний звіт про протипожежний стан службових та виробничих приміщень Філії „Виноградівський РАД” ДП „Закарпатський облавтодор” на 54 арк.

Вказані документи свідчать про виконання відповідачем 2 своїх зобов’язань за договором №51/08 від 12.08.04. Виконання зобов’язань сторонами за вказаним договором підтверджується також і іншими первинними документами, зокрема платіжним дорученням № 1316 від 13.08.04 та актом виконаних робіт № 47 від 30.09.04. Разом з тим, матеріали, які свідчать про фактичне виконання робіт за договором з боку підприємства „Укрінвопромінвест” об’єктивно не могли бути надані відповідачем 1 в ході судового розгляду справи у зв’язку з проведеною виїмкою по кримінальній справі.

Також, в ході виїмки документів у відповідача 1, яка проводилась 19.05.05 було вилучено звіт за результатами проведеного аудиту системи управління охороною праці в ДП „Закарпатський облавтодор” на 244 арк., що був наданий на виконання договору підряду №  24/08 від 12.08.04. Крім того, як випливає з матеріалів справи, на виконання вказаного договору відповідачем 1 проведено оплату згідно платіжного доручення № 1317 від 13.08.04, а факт виконання робіт підтверджено актом виконаних робіт № 20 від 30.09.04.

Вказані первинні документи у сукупності підтверджують факт виконання робіт за договором №24/08 від 12.08.04.

Також, суд приймає до уваги, що відповідно до висновку спеціаліста-економіста Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 18.12.06 за №12231, первинні документи, оформлені сторонами на виконання оспорених договорів, оформлені у повній відповідності з вимогами чинного законодавства України, мають юридичну силу і доказовість та слугують підставою для відображення в бухгалтерському обліку відповідача 1 господарських операцій, виконання яких значиться зафіксованим в цих документах. В свою чергу, витрати, пов’язані з охороною праці та пожежною безпекою, є витратами підприємства, які в бухгалтерському обліку відносяться до загально виробничих. Крім того, як випливає з вказаного висновку, спеціальний закон з питань оподаткування прибутку підприємств не містить будь-яких обмежень щодо включення до валових витрат, пов’язаних    з охороною праці та пожежною охороною на підприємствах.

Що стосується відсутності наявності спеціального дозволу (ліцензії) у відповідача 2, при вирішенні даного спору суд виходить із того, що відсутність спеціальної правосуб’єктності  у сторони господарського зобов’язання не може свідчити про те, що договір укладений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства.

Норма ст.207 Господарського кодексу України, на яку посилається позивач, містить три самостійні підстави для визнання господарського зобов’язання недійсним, а саме: якщо господарське зобов’язання не відповідає вимогам закону; по-друге, якщо господарське зобов’язання вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, по-третє, якщо господарське зобов’язання укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної  правосуб'єктності).

З вищенаведеного випливає, що сама по собі, відсутність ліцензії у суб’єкта господарювання ще не свідчить про укладення угоди з метою, що за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, адже закон розмежовує вказані підстави для визнання недійсності господарського зобов’язання.

Крім того, позивач доводить факт відсутності ліцензії у підприємства “Укрінвопромінвест” виключно на підставі листа ДПІ у Солом’янському районі від 28.07.05  № 4311/7/23-0211-459, у якому міститься інформація про те, що «ліцензії на проведення будь-яких робіт серед установчих документів відсутні”. Такий документ не може вважатися належним та допустимим доказом наявності чи відсутності ліцензії у суб’єкта господарювання, оскільки по перше, орган податкової служби відповідно до закону не являється органом ліцензування для даного виду діяльності, а по друге, відомості ДПІ у Солом’янському районі не ґрунтуються навіть на даних документальної перевірки платника податку, а зроблені виключно з аналізу документів, що зберігаються в особовій справі платника податку. В той же час закон не передбачає надання платниками податків ліцензій до органів податкової служби, тому їх і не могло бути серед установчих документів, що зберігаються в податковому органі.

При вирішення даної справи суд виходить з того, що статтею 43 Господарського кодексу України визначено принцип свободи підприємницької діяльності, тобто підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом, а відповідно до ст.44 цього кодексу підприємництво здійснюється на основі самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону. Крім того, відповідно до ч.5 ст.19 Господарського кодексу України незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб'єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними державного контролю та нагляду забороняються. Вказане стосується, зокрема, і питання належності виконання сторонами прийнятих на себе зобов’язань за договорами, оцінки якості виконаних робіт, їх повноти та відповідності умовам договору.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доводи позивача про намір уникнути сплати податків за наслідками виконання ос порених договорів є недоведеними, оскільки позивачем не подано доказів порушення вимог податкового законодавства з боку відповідача 2, пов’язаних з спірними господарськими операціями. Факт виконання робіт відповідачем 2 підтверджено первинними документами, які оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що надає їм юридичної сили та доказовості. Питання оцінки якості виконаних робіт, повноти виконання господарських зобов’язань стосується внутрішніх господарських відносин сторін за договором, адже відповідно до ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Відсутність же спеціального дозволу у суб’єкта господарювання не свідчить про укладення угоди, що суперечить інтересам держави і суспільства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні у матеріалах докази, які підтверджують наявність нововиявлених обставин по справі, які, до того ж мають преюдиційний характер, дають підстави для скасування постанови господарського суду Закарпатської області від 05.04.06 по справі № 7/270-А. Враховуючи нововиявлені обставини, суд констатує, що позивачем у встановленому порядку належними та допустимими доказами не доведено, що договори від 12.08.06 № 24/08 та № 51/08 укладено з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства, а також наявність умислу хоча б однієї з сторін на укладення такого договору, тому не вбачається підстав для визнання даних договорів недійсними. За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 71, 72, 86, ч. 3 ст. 121,  ч.2 ст. 150, ст. ст. 158-163, ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

заяву дочірнього підприємства „Закарпатський облавтодор” про перегляд постанови господарського суду Закарпатської області від 05.04.2006 року по справі № 7/270-А задоволити.

Постанову господарського суду Закарпатської області від 05.04.2006 року по справі № 7/270-А скасувати, прийняти нову постанову.

У позові відмовити.

Постанова набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складання в повному обсязі відповідно до ст. ст. 160, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                              О.В. Васьковський