ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.07.07 р.                                                                               Справа № 39/84пд

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С., суддів Склярук О.І., Плотніцький Б.Д.

при секретарі судового засідання Бахрамової А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом:

Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради, м.Донецьк

до відповідача:

Приватного підприємства “Візантія” м.Донецьк

за участю третіх осіб, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунального підприємства “Житлово-експлуатаційна контора № 8 Кіровського району м. Донецька”

Товариства з обмеженою відповідальністю “Текстильник-2005” м. Донецьк

про:

розірвання договору оренди та повернення майна

За участю представників сторін:

від позивача: Нікуліна І.О. – за довіреністю

від відповідача: Суденко О.О. – за довіреністю, Шинкова В.В. – директор

від третьої особи1: не з’явився

від третьої особи2: не з’явився

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради, м. Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Приватного підприємства “Візантія” м. Донецьк, про розірвання договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади м. Донецька від 25.11.2004 р. та повернення майна.

В обґрунтування  позовних вимог позивач посилається на Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади м. Донецька від 25.11.2004 р., акт прийому-передачі від 05.08.2004 р., заяву, додаткову угоду від 04.12.2004 р., акт приймання-передачі від 04.12.2004 р., план-схему, розрахунок орендної плати, витяг з особового рахунку, технічний паспорт, технічну характеристику, акт перевірки виконання обов’язків за договором від 01.08.2006 р., свідоцтво про право власності на нерухоме майно, рішення господарського суду від 27.12.2006 р. по справі від 27.12.2006 р., заяву від 11.02.2007 р. № 41-п, лист № 1 від 31.01.2007 р., лист № 113-с від 14.02.2005 р., припис ДПН, акт прийому-передачі від 25.11.2004 р., договір добровільного страхування майна від 15.09.2005 р.

Відповідач надав відзив на позов, позовні вимоги вважав безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на належне виконання ним усіх умов Договору.

Ухвалою суду від 22.05.2007 р., суд з власної ініціативи на підставі ст. 27 ГПК України залучив до участі у розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Комунальне підприємство “Житлово-експлуатаційна контора № 8 Кіровського району м. Донецька”.

Третя особа1 в судове засідання з’явилася та повідомила, що з 01.03.2007 р. житловий фонд, що знаходиться на балансі підприємства  з урахуванням дебіторської та кредиторської заборгованості на підставі розпорядження голови Донецької міської ради № 22 від 16.01.2007 р. передано в управління Товариства з обмеженою відповідальністю “Текстильник – 2005”.

Додатково в судовому засіданні від 19.06.2007 р. (протокол судового засідання від 19.06.2007 р.), представник третьої особи зазначив, що 80% займаного приміщення використовується для дозвілля дітей та юнацтва, а також, що відповідач має самостійно укладені договори на вивіз твердих побутових відходів та самостійно утримує  дільницю  придомової території, з дозволу керівника  КП “Житлово-експлуатаційна контора № 8 Кіровського району м. Донецька”.

Ухвалою від 19.06.2006 р., суд, на підставі ст. 27 ГПК України, залучив до участі у розгляді в якості третьої особи2, що  не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю  “Текстильник-2005”.

Третя особа2 в судове засідання не з’явилася, надала клопотання, яким просила суд розглянути справу без участі її представника, у зв’язку з тим, що додаткових пояснень щодо суті спору повідомити не може.

Розпорядженням заступника голови господарського суду від 29.05.2007 р. (12.07.2007р.), справу призначено до колегіального розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази суд встановив.

25.11.2004 р., між відповідачем та позивачем укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади м. Донецька, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв в оренду нежитлове прибудоване приміщення загальною площею 265, 9 кв.м., що розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. М. Островського, 20, про що свідчить акт приймання передачі нежитлового приміщення від 25.11.2004 р.

Згідно укладеної між сторонами додаткової угоди від 04.12.2004 р., площа орендованого відповідачем приміщення зменшена до 183 кв.м.

Відповідно до п. 1.1 Договору (з урахуванням додаткової угоди) приміщення передано відповідачеві з метою організації дозвілля дітей та юнацтва.

Згідно п. 1.2 Договору разом з правом оренди нежитлового приміщення, відповідачу надано право  користування земельною ділянкою (його частиною) без виділення на місцевості  (в натурі), на якому знаходиться об’єкт оренди площею 116, 74 кв.м.

Рішенням господарського суду від 27.12.2006 р. по справі № 12/292пн  договір оренди від 25.11.2004 р. визнаний дійсним з моменту його укладання. Згідно п. 9.1, договір укладений терміном до 25.11.2010 р.

Дослідивши, наданий Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами договір за своїм змістом та своєю правовою природою є договором майнового найму (оренди) комунального майна, який підпадає під правове регулювання норм Закону України „Про оренду державного та комунального майна” та статей 759-786 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 26 зазначеного Закону, договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань.

Наведені норми ст. 26  Закону України “Про оренду державного та комунального майна” також кореспондується із загальними положеннями, викладеними у ст. 783 ЦК України, відповідно до яких: “…наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі…”

Позовні вимоги обґрунтовуються наявністю з боку відповідача порушень істотних умов договору щодо використання орендованого майна за цільовим призначенням, сплати орендних платежів, страхування орендованого приміщення тощо.

За користування об’єктом оренди та земельною ділянкою відповідач, згідно п. 3.1 Договору, вносить орендну плату, розрахунок якої проводиться на підставі, Методики розрахунку  та порядку використання орендної плати за користування  майном територіальної громади м. Донецька.

Розрахунок орендної плати визначений сторонами в додатку № 3 до Договору “Розрахунок орендної плати”, представлені сторонами листи з питань зміни розміру орендних платежів судом до уваги не беруться, оскільки не погоджені ними у двосторонньому порядку.

Посилання відповідача щодо порушення відповідачем п. 3.1 Договору, судом до уваги не приймається та спростовується наявними в матеріалах справи платіжними документами: квитанції № 45574 від 17.11.2006 р., на суму 500 грн., № 50573 від 11.01.2007 р. на суму 500 грн., № 36 від 19.02.2007 р. на суму 3 844, 39 грн., № 42301/з27 від 21.02.2007 р. на суму 700 грн.,  № 57687 від 04.04.2007 р. на суму 375 грн. та від 20.03.2007 р. на суму 375 грн., всього на загальну суму 6 294, 39 грн.

Орендна плата за січень, лютий березень 2007 р., сплачена відповідачем згідно платіжних доручень № 42301/з27 від 21.02.2007 р. на суму 700 грн.,  № 57687 від 04.04.2007 р. на суму 375 грн. та від 20.03.2007 р. на суму 375 грн.

Заборгованість з орендної плати, що виникла внаслідок визнання за рішенням господарського суду від 27.12.2006 р. по справі № 12/292пн, договору № 10183 від 25.11.2004 р. дійсним з моменту підписання, погашена відповідачем згідно квитанцій № 36 від 19.02.2007 р., № 42301/з27 від 21.02.2007 р.

Таким чином, позивачем не доведено, що на час звернення до суду з позовом за відповідачем рахувалася заборгованість з орендної плати.

Акти звірки взаємних розрахунків наданий позивачем не може бути прийнятий судом у якості належного та допустимого доказу, в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки містить різні дані щодо внесення орендної плати відповідачем, розбіжності в цифрових показниках сторонами не узгоджені.

Згідно п. 4.10 Договору на орендаря покладено обов'язок протягом місяця з дня укладання Договору застрахувати об'єкт оренди на весь термін дії договору оренди та надати орендодавцю копію договору страхування.

Відповідний договір серії 01 за № 380 від 15.09.2006 р. укладено позивачем із ЗАТ Страховою компанією “Кремень”.

Таким чином, на момент звернення до суду об'єкт оренди був застрахований, тобто відповідач усунув порушення умови п. 4.10 Договору.

В обґрунтування своїх вимог щодо нецільового використання спірного приміщення  позивачем представлено довідку виконавчого комітету Кіровського району м. Донецька, з якої вбачається, що у спірному приміщенні, в якому на теперішній час проводиться ремонт, використовується відповідачем для розміщення об’єкту торгівлі на підтвердження чого надав акт обстеження та фототаблиці.

Представник відповідач проти зазначених доводів позивача заперечив та надав суду довідку КП “ЖЕК № 8 Кіровського району м. Донецька”, що є балансоутримувачем спірного приміщення, правонаступником якого, у тому числі в частині спірного приміщення,  згідно розпорядження голови Донецької міської ради № 22 від 16.01.2007 р. є Товариство з обмеженою відповідальністю “Текстильник – 2005”,

Згідно наданої довідки - 80% площі орендованого приміщення використовується відповідачем для організації дозвілля молоді, на решті – 20% площі приміщення - провадяться ремонтні роботи.

У зв’язку з тим, що сторонами надані суперечливі докази щодо цільового використання спірного приміщення, судом - 29.05.2007 р. проведено виїзне засідання з метою огляду об’єкту за місцем знаходження.

За результатами виїзного засідання судом встановлено, що частина орендованого відповідачем приміщення знаходиться в стані ремонту та ним, на цей час, не використовується, будь-яких ознак ведення господарської діяльності, пов’язаної з роздрібною торгівлею не виявлено.

В іншій частині спірного приміщення розміщено спортивний інвентар: тренажери у кількості  чотирьох одиниць, спортивні гирі, обручі, тощо (протокол виїзного засідання від 29.05.2007 р.).

Наданий позивачем акт обстеження станом на серпень 2006 р. та фототаблиці, не можуть бути прийняті у якості належних та допустимих доказів в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки складені в односторонньому порядку, без участі повноважних представників відповідача або третіх осіб.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено представниками третіх осіб, відповідачем, на виконання п. 4.9 Договору, самостійно укладено договори з постачальниками відповідних комунальних послуг.

Прибирання придомової території по  вул. М. Островського, 20 у м. Донецьк, за свідченням третьої особи1, відповідач здійснює власними засобами.

Таким чином, суд вважає, що на момент звернення до суду позивачем не представлено суду, належних доказів здійснення протиправних дій відповідачем, що можуть бути розцінені як підстави для розірвання Договору, тобто позивач у розумінні ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог,  у зв’язку з чим  в позовних вимогах Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради м .Донецьк  слід відмовити за недоведеністю.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 11, 509, 625, 759-786 ЦК України, ст.ст. 26, 27 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, керуючись ст.ст. 22, 24, 27, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради м .Донецьк - відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 19.07.2007 р.

Суддя