ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.08.07 р.                                                                               Справа № 10/220пн

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді - Приходько І.В.;

при секретарі судового засідання –  Черняк Л. А.;

за участю представники сторін:

від позивача – Бортман О.О. - довіреність;

від відповідача –  не з’явився;

прокурор – Гармашова І.В. - посвідчення;

посадова особа  Управління – не з’явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом: прокурора Жовтневого району м. Маріуполя в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради м. Маріуполь,

до відповідача – товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Орбіта” м. Маріуполь,

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся прокурор Жовтневого району м. Маріуполя в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради м. Маріуполь, з  позовом  до  відповідача,  товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Орбіта” м. Маріуполь, про  зобов’язання   звільнити  самовільно  зайняту  земельну  ділянку, площею 0,0065 га, із земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської ради, розташовану  за адресою: м. Маріуполь,           бул. Шевченка, 91, та привести земельну ділянку у первинний, придатний для використання стан, включаючи знос прибудови до магазину „Орбіта”.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що в ході перевірки встановлено факт порушення вимог ст.ст. 125, 126, 211-б Земельного кодексу України, яке полягає у використанні земельної ділянки площею 0,0065га, із земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської ради, розташовану  за адресою: м. Маріуполь, бул. Шевченка,91 під будівництво  прибудови до магазину „Орбіта”, без правовстановлюючих документів, що є самовільним зайняттям земельної ділянки. Прокурор стверджує, що до теперішнього часу зазначені порушення не усунені.

Позивачем позов прокурора підтримано.

Відповідач  у судове засідання не з’явився, відзив на позов не надав.

27.07.2007р. надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з тим, що Маріупольською міською радою призначена позачергова сесія де буде розглядати питання про виділення земельної ділянки ТОВ Фірі „Орбіта”.

Заявлене  клопотання  суд  задовольнив,   розгляд  справи  було  відкладено.

В останнє судове засідання представник відповідача не з’явився, витребуваних судом документів не надав, хоча був належним чином повідомлений, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, спір повинен бути вирішений господарським судом у строк не більше двох місяців з дня надходження позовної заяви. Продовження строків розгляду справи допускається у виключних випадках головою (заступником голови) господарського суду або за клопотанням обох сторін. Відповідач у судові засідання не з’являвся.

Позовна заява надійшла 14.06.2007р., отже строк розгляду  спору  має  бути  вирішений  до 14.08.2007 р.

Суд вважає надані прокурором та позивачем  докази  достатніми  для  розгляду  спору  по суті та, відповідно до ст. 75  Господарського процесуального кодексу України,  позов розглянуто за наявними у справі матеріалами  за  відсутності  відповідача.

Ухвалою від 04.07.2007р. суд залучив до участі у справі, Управління  з контролю за використанням та охороною земель у Донецькій області, для надання пояснень щодо використання земельної ділянки площею 0,0065 га ТОВ Фірма “Орбіта”, розташованої по бул. Шевченко, 91, м. Маріуполя.

Посадова особа надала усні пояснення, що в її повноваження входить складання Акт, протоколу про використання земельної ділянки та направлення для притягнення до адміністративної відповідальності. Підтвердила  факт  використання  відповідачем  земельної  ділянки  без  правовстановлюючих  документів.

Розглянув  матеріали справи, додатково представлені  документи,  заслухав  пояснення   позивача  та  прокурора,    який  приймає  участь  у процесі, оцінив   докази  за  своїм  внутрішнім  переконанням,  суд   вважає,  що  позов  підлягає  задоволенню  з  наступних  підстав.

Відповідно  до  пункту 2  статті 121  Конституції  України  на  органи  прокуратури  покладено  обов’язок   представляти  інтереси держави  у  випадках,  які  передбачені  законом.

Положеннями  статей  20, 361  Закону  України  «Про  прокуратуру»  та  статті  2  Господарського  процесуального  кодексу  України  передбачено  можливість  звернення  прокурора  до  господарського  суду  в  інтересах  держави.

Статтею 16  Цивільного  кодексу  України  визначено,  що  кожна  особа  має  право  звернутися  до  суду  за  захистом свого  особистого  немайнового  або  майнового права  та  інтересу. Зокрема,  одним із  способів  захисту  цивільних  прав  та  інтересів  є  припинення  дії,  яка  порушує  право.

Управлінням з контролю за використанням та охороною земель в Донецькій області 16.02.2007р. проведено перевірку з питання дотримання вимог земельного законодавства, за результатами якої встановлено факт використання земельної ділянки площею 0,0065 га, із земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської ради, розташовану  за адресою:                м. Маріуполь, бул. Шевченка,91 під будівництво  прибудови до магазину „Орбіта” без правовстановлюючих документів, які б підтверджуючих право користування земельною ділянкою, тобто відсутність договору оренди та проекту відведення земельної ділянки, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, про що складено акт від 16.02.2007р.

За результатами перевірки Управлінням з контролю за використанням та охороною земель в Донецькій області відповідачу 16.02.2007р. видано припис № 006418, яким відповідачу приписано у місячний строк усунути порушення Земельного кодексу України.

20.04.2007р. було здійснено повторну перевірку  з питання дотримання  відповідачем  вимог  земельного  законодавства  та  встановлено  факт  невиконання  вимог  припису № 006418 від 16.02.2007р.

За  результатами перевірки Управлінням з контролю за використанням та охороною земель в Донецькій області відповідачу 20.04.2007р. видано припис № 008697, яким відповідачу приписано у строк до 20.0-5.2007р. усунути порушення Земельного кодексу України.

20.04.2007р. державним інспектором Управлінням з контролю за використанням та охороною земель в Донецькій області складено протокол № 005820 про адміністративне правопорушення, вчинене відповідачем та передбачене ст. 1885 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пояснень на зазначеному протоколі відповідач визнав факт невиконання припису на момент перевірки та пояснив, що документи на ділянку на стадії оформлення.

Постановою Маріупольського міського управління земельних ресурсів про накладення адміністративного стягнення від 24.04.2007р. №24/04-07Н відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 1885 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн.

Приймаючи  рішення,  суд враховує  наступне.

Основним законом, яким регулюються земельні відносини, є Конституція України. Крім цього, земельні відносини регулюються іншими, прийнятими відповідно до Конституції законами і підзаконними актами, а саме законами України "Про землеустрій", "Про державний контроль за використанням та охороною земель", "Про місцеве самоврядування" та іншими законами, також Земельним кодексом України, прийнятим Верховною Радою України 25.10.2001 року, який набув чинності з 01.01.2002 року.

Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого це право здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, іншими законодавчими актами України.

Cтаттею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні  відносини – це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Стаття 12 Земельного кодексу України встановлює повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин. Зокрема, до їх повноважень належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності; додержання земельного та екологічного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 82 Земельного кодексу України юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності, зокрема, у разі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

За змістом статті 116 Земельного Кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. При цьому, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок надання у постійне користування земельних ділянок встановлений статтею 123 Земельного кодексу України за проектами відведення цих ділянок. Відповідна рада розглядає клопотання і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки. Цей проект погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органом, органами архітектури і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи, подається до відповідної ради, яка його розглядає та приймає рішення про надання земельної ділянки.

Згідно статті 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Лише така реєстрація надає документам легітимності.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється   ( п. 3 ст. 125 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право   оренди   землі   оформляється   договором,   який реєструється відповідно до закону.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що на час розгляду справи спірна земельна ділянка відповідачем не звільнена всупереч вимогам законодавства та право на користування земельною ділянкою згідно до законодавства не оформлено, про що свідчать  матеріали справи, а також складений  під  час  розгляду  справи  Акт від 05.07.2007 р.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж в натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї,  та до його державної реєстрації.

Згідно статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Підприємства, установи, організації та громадяни, винні у самовільному зайнятті земель, зобов'язані самостійно (за власний рахунок) привести ділянку до стану, придатного для використання, відновити порушені межові знаки, знести самовільно зведені будівлі.

Отже, спірна земельна ділянка використовується відповідачем самовільно, з порушенням земельного законодавства, тобто без відведення землі в натурі й одержання документа, що засвідчує право на землю, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, актами Управління з контролю за використанням та охороною земель в Донецькій області від 16.02.2007р. та  від  20.04.2007 року.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень.

Всупереч вимогам ст.ст.43, 33 Господарського процесуального кодексу України відповідачем не надано доказів, які підтверджують наявність у нього відповідного права на користування спірною земельною ділянкою.

Заходів щодо усунення порушень земельного законодавства відповідачем не вжито, самостійно земельну ділянку відповідачем не звільнено.

Посилання відповідача на нібито Маріупольською міською радою призначена позачергова сесія де буде розглядати питання про виділення земельної ділянки ТОВ Фірі „Орбіта” судом до уваги не приймаються, оскільки згідно наданої позивачем копії порядку денного ХІV сесії Маріупольської міської ради V скликання  від   07.07.2007 р., дане питання не було включено у порядок денний.

Відповідно до ч.3 ст.212 цього Кодексу повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, довдені належним чином та підлягають задоволенню.

Судові   витрати   підлягають   віднесенню  у  порядку  передбаченому  ст.49  Господарського  процесуального  кодексу  України.

Керуючись статтею 121  Конституції  України  статтею  16 Цивільного  кодексу  України,  статтями 116,  125,  126, 212  Земельного кодексу  України,  статтями 31, 33,  34  Закону  України  «Про  оренду  землі»,  статтею 1 Закону  України «Про  державний  контроль  за  використанням  та  охороною  земель»,    керуючись ст.ст. 2, 12, 22,  33,  43,   49,  75, 82,  84,  85   Господарського  процесуального  кодексу  України,  господарський  суд, -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позовні вимоги  прокурора Жовтневого району м. Маріуполя в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради м. Маріуполь до  відповідача,  товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Орбіта” м. Маріуполь, про  зобов’язання   звільнити  самовільно  зайняту  земельну  ділянку, площею 0,0065га, із земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської ради, розташовану  за адресою: м. Маріуполь, бул. Шевченка, 91, та привести земельну ділянку у первинний, придатний для використання стан, включаючи знос прибудови до магазину „Орбіта”.

Зобов’язати   товариство з обмеженою відповідальністю „Фірма „Орбіта” (87549, Донецька область, м. Маріуполь, бул. Шевченка, 91, ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0065га, із земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської ради, розташовану  за адресою: м. Маріуполь, бул. Шевченка, 91, та привести земельну ділянку у первинний, придатний для використання стан, включаючи знос прибудови до магазину „Орбіта”.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Орбіта” (87549, Донецька область, м. Маріуполь, бул. Шевченка, 91, ) на користь Державного бюджету України державне мито в сумі 85 грн.

Стягнути з товариство з обмеженою відповідальністю „Фірма „Орбіта” (87549, Донецька область, м. Маріуполь, бул. Шевченка, 91, ) на користь Державного бюджету України (р/р 0004 у ГУ ДКУ у Донецькій області, МФО 834016, отримувач: , Державний м. Донецьк Ворошиловський район, код бюджетної класифікації 22050000)  плату за надання послуг по забезпеченню судового процесу в сумі 118 грн.

Суддя