ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2007 р.
№ 45/518

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали

касаційної скарги
ТОВ “Юкар”

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2007

у справі
господарського суду м. Києва

за позовом
ТОВ “Юкар”

до
ДТГО “Південно-західна залізниця”

про
стягнення 39676, 72 грн.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: Лещишин Р.В. (дов. від 29.01.07),

відповідача: не з’явились,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням від 25.10.06 господарського суду м. Києва в задоволенні позову про стягнення  боргу у сумі 39676.72 грн. за договором від 16.02.2005 № ПЗ/НХ-05371/НЮ відмовлено.

Постановою від 16.01.07 Київського апеляційного господарського суду вказане вище рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, ТОВ “Юкар” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати з огляду на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а також невірною оцінкою обставин справи, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду  справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково.

Як встановлено судовими інстанціями, які приймали рішення у даній справі, відповідно до умов договору № ПЗ/НХ-05371 НЮ від 16.02.05, укладеного між сторонами спору, позивач взяв на себе зобов'язання поставити замовнику (відповідачу) товар, а останній - прийняти його та оплатити протягом 15 банківських днів з дня отримання. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками акту прийому-передачі.

Згідно п.п. 9.1., 9.5 вказаного договору прийом товару здійснюється відповідачем у відповідності з Інструкцією № П-6 від 15.06.1965 "Про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного попиту по кількості”, а підтвердженням про одержання товару відповідачем є акт прийому-передачі товару, підписаний уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 11.2 договору встановлено обов’язок відповідача сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки, включаючи день оплати, у разі порушення строків оплати.

Судами з’ясовано, що вказаний товар отримано представником відповідача за довіреністю від 14.06.2005 серія ЯКЗ № 545814 по накладній від 14.06.05 № 253.

Позивач листами від 02.08.2005, від 09.09.2005, від 16.11.2005 звертався до відповідача з вимогами про оплату поставленого товару, які залишено відповідачем без відповіді.

Вказані обставини стали підставою для звернення ТОВ “Юкар” до господарського суду з позовом у даній справі.

При прийнятті судових рішень суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідно до договору від 16.02.05 строк виконання зобов’язання відповідача по оплаті товару не настав, оскільки між сторонами не було підписано акту прийому-передачі товару.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судові рішення прийнято без врахування усіх фактичних обставин справи.

Так, судами не враховано тієї обставини, що товар за спірним договором фактично поставлено відповідачу та прийнято останнім.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від зобов’язання.

Згідно з п. 1 ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

З врахуванням того факту, що позивачем свої зобов’язання за договором щодо поставки товару виконано, а відповідачем при прийомці товару не складено акт прийому-передачі товару, як встановлено договором, а прийнято останнім по накладній, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відмову в позові лише з огляду на відсутність підписаного сторонами акту прийому-передачі, а відтак, не проаналізували правильність та обгрунтованість решти, окрім боргу, заявлених нарахувань.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий  господарський  суд   України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційну  скаргу задовольнити частково.

Рішення від 25.10.06 господарського суду м. Києва та постанову від 16.01.07 Київського апеляційного господарського суду у справі № 45/518 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий                                                                                         Божок В.С.

Судді                                                                                                      Костенко Т.Ф.

Коробенко Г.П.