ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.05.07                                                                                           Справа № 1/398-21/59

За позовом:       Відкритого акціонерного товариства „Видавництво „Вільна Україна”, м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Західна виробничо-комерційна компанія”, м.Львів

третя особа:           Товариства з обмеженою відповідальністю „Ніка Захід”, м.Львів

про витребування майна з чужого незаконного володіння (на суму 35 926,80грн.)

Суддя Масловська Л.З.

Представники:

від позивача:          Івахів І.П. –гол. правління; Литвиненко О.В.- представ.

від відповідача:     не з”явився

від третьої особи:  Кобельник О.С. –предст., Уляник Р.Б. –предст.

Сторонам, які беруть участь у справі, роз’яснено зміст ст.ст.20,22 ГПК України, а саме їх процесуальні права та обов’язки, зокрема, права заявляти відводи.

Суть спору: Позов заявлено Відкритим акціонерним товариством “Видавництво „Вільна Україна”, м.Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю “Західна виробничо-комерційна компанія”, м.Львів за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю „Ніка Захід”, м.Львів  про витребування майна з чужого незаконного володіння на загальну суму 35 926,80 грн.

Ухвалою суду від 27.04.2007 р. за даним позовом порушено провадження у справі  та призначено розгляд на 15.05.2007р. Ухвалою господарського суду від 15.05.2007р. на підставі клопотання ТзОВ „Ніка Захід”, останнього залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, розгляд справи відкладався на 22.05.2007р. з підстав вказаних в ухвалі.

22.05.2005р. за погодженням сторін оголошено  вступну та резолютивну частини судового рішення.

Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України виготовлено та підписано 28.05.2007 р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві . Зокрема ним зазначено, що 13 липня 2004 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу будівлі центрального складу, позначеної на плані літ. „А-1", заг. пл. 5 284,4 кв.м. та складу азотної кислоти, позначеного на плані літ."Б-1", заг. пл. 203,9 кв.м., що розташовані за адресою: м.Львів, вул. Персенківка, буд. кінцева.

На виконання п. 2.1.2. даного договору майно, яке було предметом договору купівлі-продажу, передано позивачем відповідачу згідно акту приймання-передачі від 21.07.2004 р.

Окрім майна, що було предметом названого договору купівлі-продажу і увійшло до згадуваного акту прийому-передачі від 21.07.2004 р., на думку позивача, відповідач безпідставно і незаконно заволодів майном, яке належить позивачу і в подальшому передав його третім особам, зокрема, - склад-ангар (інв. № 2901), залишковою вартістю 10 250,00 грн., прохідна № 2 (інв. № 2902), залишковою вартістю б 017,00 грн., під'їзна колія 177,6 п/м (інв. № 2903), залишковою вартістю 6 300,00 грн., дві цистерни  50 м.куб. з нержавіючої сталі в складі азотної кислоти(інв. №№ 2904 та 2905 відповідно), залишковою вартістю 6 000,00 грн. кожна, комплектна підстанція ТП-889 (інв. № 283), залишковою вартістю 1359,80 грн.

Усе вищевказане майно, як стверджує позивач, знаходиться по вул. Персенківка у м. Львові та є власністю останнього, однак відповідач без відповідної правової підстави заволодів ним.

Відтак, представник ТзОВ „Видавництво „Вільна Україна” просить витребувати з чужого незаконного володіння відповідача належне майно на загальну суму 35 926,80 грн., а саме: склад-ангар (інв. № 2901), залишковою вартістю 10 250,00 грн.; прохідну № 2 (інв. № 2902), залишковою вартістю 6  017,00 грн.; під'їздну колію 177,6 п/м (інв. № 2903), залишковою вартістю 6300,00 грн.; дві цистерни 50 м. куб. з нержавіючої сталі в складі азотної кислоти (інв. №№ 2904 та 2905 відповідно), залишковою вартістю 6000,00 грн. кожна та комплектну підстанцію ТП-889 (інв. № 283), залишковою вартістю 1359,80 грн.

Повноважний представник відповідача в дане судове засідання не з”явився, обгрунтованого  письмового відзиву на позовну заяву не представив, вимог ухвал суду не виконав.

Повноважними представниками третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача подано письмові пояснення стосовно заявленого позову, в яких просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у даному поясненні. Зокрема тих, що твердження позивача про те, що спірне майно є його власністю так як знаходиться в нього на балансі жодним чином не підтверджено, оскільки у позивача відсутні будь-які документи, які б підтверджували право власності на спірне майно, а факт перебування цього майна на балансі не є доказом, який би підтверджував право власності на вищезазначені об”єкти.

Розглянувши матеріли справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд   в с т а н о в и в.

Між позивачем та відповідачем 13 липня 2004 року укладено договір купівлі-продажу будівлі центрального складу, позначеної на плані літ. „А-1", заг. пл. 5 284,4 кв.м. та складу азотної кислоти, позначеного на плані літ."Б-1", заг. пл. 203,9 кв.м., що розташовані за адресою : м. Львів, вул. Персенківка, буд. кінцева.

На виконання п. 2.1.2. даного договору майно, яке було предметом договору купівлі-продажу, позивачем передано відповідачу згідно акту прийому-передачі  нежилого приміщення від 21.07.2004 р.

В свою чергу між відповідачем та ТзОВ „Торговий центр „Аврора” 28 липня 2004 року укладено договір купівлі-продажу будівлі центрального складу, позначеної на плані літ. „А-1", заг. пл. 5 284,4 кв.м. та складу азотної кислоти, позначеного на плані літ."Б-1", заг. пл. 203,9 кв.м., що розташовані за адресою : м. Львів, вул. Персенківка, буд. кінцева.

На виконання п. 9 вищевказаного договору майно, яке було предметом договору купівлі-продажу, відповідачем передано ТзОВ „Торговий центр „Аврора” згідно акту прийому-передачі  нежилого приміщення від 28.07.2004 р.

В подальшому між ТзОВ „Торговий центр „Аврора” та ТзОВ „Ніка Захід” 05 жовтня 2004 року  укладено договір купівлі-продажу будівлі центрального складу, позначеної на плані літ. „А-1", заг. пл. 5 284,4 кв.м. та складу азотної кислоти, позначеного на плані літ."Б-1", заг. пл. 203,9 кв.м., що розташовані за адресою : м. Львів, вул. Персенківка, буд. кінцева.

На виконання п.6 зазначеного договору майно, яке було предметом договору купівлі-продажу, передано ТзОВ „Торговий центр „Аврора” третій особі, яка не заявляє самостійних вимог  на стороні Відповідача (ТзОВ „Ніка Захід”) згідно акту прийому-передачі  нежилого приміщення від 05.10.2004 р.

Крім того, згідно акту прийому–передачі нежилого приміщення від 05.10.2004р. до договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 05.10.2004р. ТзОВ „Торговий центр „Аврора” передано  ТзОВ „Ніка Захід” склад-ангар по вул.Персенківка; прохідну № 2 по вул.Персенківка та під”їздну колію 177,6 п/м по вул.Персенківка.

На вищезазначені об”єкти ТзОВ „Ніка Захід” виготовлена технічна документація.

Стосовно вимоги позивача про витребування комплектної підстанції ТП –889 (інв. № 283) слід зазначити, що зазначена підстанція є частиною будівлі центрального складу, яка відчужена позивачем відповідачу згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 13.07.2004р., після чого, між відповідачем та ТзОВ „Торговий центр „Аврора” укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 28.07.2004р., у відповідності до якого згідно акту прийому-передачі нежилого приміщення від 28.07.2004р. об”єкти договору стали власністю останнього. А ТзОВ „Торговий центр „Аврора” в подальшому уклало договір купівлі-продажу від 05.10.2004р. з ТзОВ „Ніка Захід”, яке у відповідності до умов даного договору отримало об”єкти, які були предметом цього договору. Отже, станом на час подання та розгляду даного спору, власником вищевказаних об”єктів  виступає ТзОВ „Ніка Захід”.

Що ж до вимоги позивача про витребування двох цистерн 50 м.куб. з нержавіючої сталі в складі азотної кислоти (інв №№ 2904 та 2905 відповідно) слід зазначити, що жодних доказів, які б відповідали вимогам ст. 34 ГПК України та вказували на належність кому-небудь чи наявність останніх взагалі як таких позивачем не представлено, а відповідно не доведено підставність та можливість повернення таких. Представник  ТзОВ „Ніка Захід” у своїх поясненнях вказав на те, що останнім нічого не відомо про цистерни 50 м.куб. з нержавіючої сталі, які на момент отримання вищезазначеного майна, не знаходились за адресою м.Львів, вул.Персенківка.

Із представленого позивачем протоколу № 1 засідання інвентаризаційної комісії від 28.10.2004р. вбачається, що склад-ангар, дві цистерни об”ємом 50 м.куб. з нержавіючої сталі в складі азотної кислоти, під”їздна колія 177,6 м.п., прохідна по вул.Персенківка були виявлені як лишки, що не перебували на бухгалтерському обліку позивача. Відтак комісія прийняла рішення, що останні  підлягають обліку на підприємстві за залишковою вартістю з подальшим нарахуванням амортизаційних відрахувань.

Однак, слід зазначити, що з представленого позивачем акту комісії від 15.12.2006р., який складений на підставі вивчення усіх наявних архівних, бухгалтерських та кадрових документів вбачається, що результати інвентаризації основних засобів від 28.10.2004р. по вул.Персенківка –тупик не є достовірними, а помилковими. З пункту 2 цього ж акту вбачається, що бухгалтерія позивача помилково на основі інвентаризаційної відомості, яка не затверджена головою правління, взяла майно ТзОВ „Ніка Захід” на баланс позивача.

Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що перебування майна на балансі підприємства  не є безспірною ознакою його права власності на це майно. Відтак, баланс не визначає підстав знаходження майна у власності підприємства.

У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку ТзОВ „Ніка Захід” набуло спірне майно в результаті укладення договору купівлі-продажу від 05.10.2004р. з ТзОВ „Торговий центр „Аврора”.

Враховуючи вимогу позивача, слід зазначити, що у відповідності до ст.38 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Однак, позивачем не представлено жодних документів, які б у відповідності до вимог ст.34 ГПК України були належними та допустимими доказами та належним чином підтверджували право власності позивача на оспорюване майно.

У відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто обов”язок доказування і подання доказів для підтвердження своєї позиції лежить на сторонах та інших учасниках судового процесу.

З огляду на вищевикладене та з представлених сторонами доказів по справі, які відповідають вимогам ст.34 ГПК України,  суд дійшов висновку, що позивач не довів належним чином законності своїх вимог, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення заявленого позову.

Відповідно до вимог ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.328, 387 ЦК України, ст.ст.33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суддя