СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"30" березня 2007 р.                                                                   Справа №
А4/084-07

Суддя
господарського суду Київської області Попікова О.В., розглянувши справу

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1

до

Державної податкової інспекції у
м. Ірпені

про

скасування рішення

секретар
судового засідання: Холоденко Н.О.

за
участю представників:

від позивача

ОСОБА_2 дов від 6.03.2007р.

від відповідача

Опанасюк В.А. дов від 1.03.2007р.
№ 3269010-0

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС
України в судовому засіданні 30.03.2007р. о 10 год. 50 хв. проголошено вступну
та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі
відкладено на 5.04.2007р, про що повідомлено сторін після проголошення вступної
та резолютивної частини постанови.

Встановив:

Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 заявлений позов (з урахуванням уточнень, викладених в заяві
від 14.03.2007р.) про скасування рішення Державної податкової інспекції у м.
Ірпені від 4.08.2006р № НОМЕР_1, яким позивачеві нараховано 3750 грн.
фінансових санкцій за порушення вимог Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг”. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги відсутністю з його боку
порушень, за які застосовані фінансові санкції, оскільки при проведенні
перевірки працівниками податкової служби не було взято до уваги наступні
обставини:

- СПД ОСОБА_1 є платником єдиного
податку, і відповідно на нього не розповсюджується дія Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”.

- в павільйоні позивача не
здійснювалась реалізація підакцизних товарів, і відповідно використання РРО є
безпідставним.

- при винесенні оспорюваного
рішення відповідачем застосована максимальний розмір штрафних санкцій, що не
неправомірним з огляду на вимоги ч. 1 статті 24 та статті 33 КОАП.

Відповідач надав відзив на позовну
заяву, в якому просить суд відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог з
тих підстав, що під час перевірки податкова служба виявила порушення п.1,
2  статті 3 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” та правомірно визначила позивачем штрафні санкції на
підставі статті 17 цього Закону. При цьому ДРПІ наголошує на тому, що позивачем
було реалізовано підакцизний товар -„уайт-спірит” та не проведено дану
розрахункову операцію через РРО.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Внаслідок проведеної перевірки щодо
контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та
безготівкового обігу у торговельному павільйоні, що розташований за адресою: м.
Ірпінь, вул. Ленінградська, та належить СПД ОСОБА_1, працівниками податкової
інспекції було виявлено  порушення п.1,
2, статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”  внаслідок того, що на момент перевірки в
торговельному павільйоні позивача, в якому здійснювалась продаж будівельних
матеріалів, 3.08.2006р. була проведена продаж підакцизного товару -розчину
„уайт-спірит”, встановлено не проведення виручки на момент перевірки через РРО,
КРО,  про що працівниками податкової
служби складено акт від  3.08.2006р.
№  НОМЕР_2.

На підставі вказаного акта
Державною податковою інспекцією у м. Ірпені Київської області 4.08.2006р. було
прийняте рішення №  НОМЕР_1, яким
позивачеві нараховані фінансові санкцій у розмірі 3750 грн. на підставі п.1
статті 17  Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”.

Відповідно до вимог пункту 7 статті
11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” органи державної
податкової служби мають право застосовувати до підприємств, установ,
організацій і громадян фінансові санкції у порядку та розмірах,
встановлених законом.

Право органів державної податкової
служби здійснювати на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від
форм власності та у громадян, в тому числі громадян - суб'єктів підприємницької
діяльності, перевірки грошових документів, бухгалтерських книг, звітів,
кошторисів, декларацій, товарно-касових книг, показників електронних
контрольно- касових апаратів і комп'ютерних систем, що застосовуються для
розрахунків за готівку із споживачами передбачено приписами статті 11 Закону
України "Про державну податкову службу в Україні".

Відповідно до вимог статті 15
Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги),
інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України
шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством
України.

Приписами пунктів 1, 2 статті 3
Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № НОМЕР_3 визначено, що
суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій  формі
(із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу  товарів (наданні послуг) у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові
операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані
у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів,
що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку
розрахункових книжок та видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує
послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на
повну суму проведеної операції.

У розумінні статті 2 згаданого
Закону місцем проведення розрахунків вважається місце, де здійснюються
розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються
отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце
отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням
платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Відповідно до вимог статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного
позову.

На підставі наказу начальника ДПІ у
м. Ірпені від 2.08.2006р. № 345 та направлення № 358 від 2.08.2006р.
працівниками відповідача проведено перевірку СПД ОСОБА_1 щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу
.

Як встановлено під час судового
розгляду, СПД ОСОБА_1 є платником єдиного податку, РРО, КОРО, РК не застосовує.
З матеріалів справи, зокрема з акта перевірки від 3.08.2006р. вбачається, що в
павільйоні позивача 3 серпня 2006р. була здійснена реалізація розчину
„уайт-спірит”, який входить до Переліку товарів, які підлягають обкладанню
акцизним збором згідно із чинним законодавством (код виробу за Гармонізованою
системою опису та кодування товарів -271000210).

До матеріалів справи  залучений товарний чек від 3.08.2006р.
загалом на суму 444,93 грн., в переліку товарів якого значиться розчин
„уайт-спірит” за ціною 13,50 грн. Згаданий чек посвідчений печаткою СПД ОСОБА_1
При цьому, з акта перевірки також вбачається, та підтверджено в поясненнях
бухгалтера ОСОБА_3, що на момент перевірки виручка в касі СПД ОСОБА_1 складала
750 грн.

За наведених обставин, судом
встановлено, що 3 серпня 2006р. в павільйоні СПД ОСОБА_1 була здійснена
реалізація підакцизних товарів, позивач знаходиться на спрощеній системі
оподаткування, і  з огляду на вимоги п. 6
статті 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” має право не застосовувати
реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки.

Однак, згадані приписи стосуються
можливостей суб'єктів підприємницької діяльності не застосовувати РРО та РК
лише за умови, якщо СПД, який знаходиться на спрощеній системі
оподаткування, не здійснює продаж підакцизних товарів. Отже,  за умови встановлення факту продажу
підакцизного товару у павільйоні позивача, податкова служба дійшла вірного
висновку стосовно порушення позивачем вимог 1, 2 статті 3 Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг".

Доводи позивача, що підакцизний
товар знаходився у павільоні позивача для власних цілей, а продавець його
помилково продав, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог,
оскільки не спростовують саме факт реалізації підакцизного товару у місці
реалізації -павільоні позивача, незалежно хто цей товар продав (при цьому  розчин „уайт-спірит” зазначено у товарному
чеку СПД).

Оскільки на момент перевірки
здійснювалась продаж підакцизних товарів, вся реалізація товарів повинна бути
проведена через РРО чи РК із видачею відповідного розрахункового документу,
проте як вбачається з ата перевірки зроблено позивачем не було, що є підставою
для покладання на СПД відповідальності у вигляді штрафних санкцій на підставі п.
1 статті 17 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Згідно приписів пункту 1 статті 17
Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” до
суб'єктів підприємницької діяльності, застосовується фінансова санкція
у  п'ятикратному розмірі вартості
проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, - у разі
проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів
(наданих - послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або
проведення її без використання розрахункової книжки. Розрахунок фінансових
санкцій (750 грн. * 5 = 3750 грн), де 750 грн. -сума вартості  проданих товарів, є обгрнтованим.

З огляду на викладене, позовні
вимоги щодо скасування рішення Державної податкової інспекції у м. Ірпені від
4.08.2006р № НОМЕР_1, яким позивачеві нараховано 3750 грн. фінансових санкцій
за порушення вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, задоволенню не
підлягають.

Судові витрати (3,40 судового
збору) розподіляються відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Враховуючи наведене, керуючись
статтею 124 Конституції України, статтями 71, 94, 158 -163, Кодексу адміністративного
судочинства України, господарський суд

п о с
т а н о в и в

У задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі.

Постанова відповідно до ч. 1 ст.
254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі
за правилами, встановленими статтями
185-187 КАС України.

Суддя

Дата складення та підписання
постанови в повному обсязі -  5 квітня
2007р.