ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.07.07
Справа № 2/273-05.

За позовом: Відкритого акціонерного товариства «Нафтопроммаш»

До відповідача: Приватного підприємства «Тристан»

Про розірвання договору оренди та звільнення орендованого приміщення

Суддя     СОП‘ЯНЕНКО О.Ю.

При секретарі судового засідання Маслову В.В.

За участю представників:

Від позивача: Костусик  О.А.

Від відповідача: Кутовий Я.А.

Суть спору: позивач просив в примусовому порядку розірвати договір оперативної оренди об‘єкта нерухомості від 01.12.2003р., укладений між ВАТ «Нафтопроммаш» та ПП «Тристан» з 01.12.2005 р. та зобов‘язати відповідача звільнити орендоване приміщення виробничого «Спецкорпусу», яке знаходиться за адресою: м. Охтирка, вул. Червоноармійська, 1. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у вересні 2005 р. відповідачу було запропоновано укласти договір оренди приміщення на нових умовах або підписати додаткову угоду до діючого договору про підвищення орендної плати, але відповідач проект договору відхилив, а додаткову угоду залишив без розгляду. За таких умов відповідачу було направлено лист № 1016 від 05.09.2005 р. з повідомленням про намір розірвати договір оперативної оренди та вимогою звільнити орендоване приміщення в тримісячний термін з моменту одержання листа.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 09.02.2006р., в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що строк дії договору оренди від 01.12.2003 р., розірвати який просить позивач, закінчився у зв‘язку з укладенням нового договору оренди від 22.12.2003 р. зі строком дії договору 10 років. Тому, в частині вимог про розірвання договору оренди провадження просить припини, а в частині вимог про зобов‘язання звільнити орендоване приміщення – відмовити.

Ухвалою суду від 16.08.2006 р. за клопотанням сторін по справі призначена комплексна судова експертиза (почеркознавча та технічна експертиза документів), в зв‘язку з чим провадження у справі було зупинено.

Провадження у справі було поновлено ухвалою суду від 24.05.2007 р. у зв‘язку з надходженням висновку експертизи № 9109 від 03.04.2007 р. та матеріалів справи до суду.

Позивач з дотримання вимог ст. 22 Господарського процесуального кодексу України подав заяву про зміну позовних вимог, в якій просить  в примусовому порядку розірвати договір оперативної оренди об‘єкта нерухомості від 01.12.2003р., укладений між ВАТ «Нафтопроммаш» та ПП «Тристан» з 01.12.2005 р. та визнати недійсним договір оперативної оренди об‘єкта нерухомості від 22.12.2003р. Посилаючись на ч. 3 ст. 203, ст. 215 ЦК України зазначив, що укладенням договору від 22.12.2003 р. була порушена така вимога  чинності правочину,  як вільність волевиявлення учасника правочину та відповідність його внутрішній волі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  суд встановив:

01 грудня 2003 року між сторонами по справі був укладений договір оперативної оренди об‘єкта нерухомості, згідно якого позивач передав відповідачу в тимчасове платне оперативне володіння і користування нежитлове приміщення виробничого «Спецкорпусу» ВАТ «Нафтопроммаш» за адресою: м. Охтирка, вул.  Червоноармійська, 1.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.2 договору термін оренди складає 1 (один) рік з моменту підписання акту прийому-передачі. Якщо жодна із сторін у місячний термін до закінчення дії цього договору не заявить про намір його розірвати, цей договір автоматично продовжується на такий самий термін. Акт прийому-передачі приміщення був підписаний 01.12.2003 р.

Оскільки до закінчення строку дії договору жодна із сторін не запропонувала розірвати його, строк дії договору був автоматично продовжений до 01 грудня 2005 р.

05.09.2005 р. за № юр-1016 позивач повідомив директора ПП «Тристан» про намір розірвати дію договору від 01.12.2003 р. та зобов‘язав звільните орендоване приміщення у тримісячний термін з моменту отримання повідомлення (06.09.2005 р. відповідно до поштової картки про вручення рекомендованої кореспонденції),  тобто до 06.12.2005 р. Зазначена позиція щодо припинення дії договору оренди від 01.12.2003 р. була підтверджена позивачем листами від 13.09.2005 р. за № юр-1047, 27.10.2005 р. за № юр-1241, 07.11.2005 р. за № юр-1288.

Відповідно до ч.6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 773 ЦК України наймач зобов‘язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено (ч. 2 ст. 291 ГК України).

Відповідач не звільнив приміщення виробничого «Спецкорпусу», чим порушив приписи ч. 1 ст. 763 ЦК України, ч. 4 ст. 284 ГК України, відповідно до яких договір найму укладається на визначений договором строк, та п. п. 4.1, 4.2 договору від 01.12.2003 р., в зв‘язку з чим 12.12.2005 р. позивач звернувся до суду із позовною заявою.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання договору оперативної оренди від 01.12.2003 р. є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову відповідач послався на укладений між сторонами по справі договір оперативної оренди об‘єкта нерухомості від 22.12.2003 р., відповідно до п. 4.1 якого термін оренди складає 10 (десять) років з моменту укладення цього договору. Зазначений договір підписаний головою правління ВАТ «Нафтопроммаш» Марущенком В.А. та директором ПП «Тристан» Гамзаєвим А.А.

В судовому засіданні 29.03.2006 р. голова правління ВАТ «Нафтопроммаш» Марущенко В.А. надав пояснення, що ним особисто 01.12.2003 р. був підписаний та скріплений печаткою договір оперативної оренди виробничого «Спецкорпусу», розташованого в м. Охтирка по вул. Червоноармійська, 1, строком на 1 рік. Договір оперативної оренди від 22.12.2003 р. з боку ВАТ «Нафтопроммаш» не укладався та ним, як головою правління, не підписувався. Крім того, відповідно до порядку узгодження договорів, що діє на підприємстві, печатка ВАТ «Нафтопроммаш» ставиться на підпис керівника на останньому аркуші договорів , печатка на всі аркуші договорів не ставиться, оскільки її дозволено ставити тільки на підпис уповноваженої особи. Переписка з ПП «Тристан» та розрахунки зі сплати орендної плати здійснювалися лише на підставі договору від 01.12.2003 р., акт приймання-передачі об‘єкта оренди до договору від 22.12.2003 р. не укладався.

Враховуючи, що договір оренди від 22.12.2003 р., екземпляр якого був наданий відповідачем,  безпосередньо пов‘язаний з предметом спору про зобов‘язання відповідача звільнити займане приміщення, судом була призначена комплексна судова експертиза (почеркознавча та технічна експертиза документів), проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та на вирішення експертизи поставлені питання, відповіді на які б підтвердили чи спростували пояснення відповідача щодо існування відносин оренди на підставі договору від 22.12.2003 р. Пунктом 5 ухвали суду від 16.08.2006 р. було визначено оплату експертизи провести за рахунок приватного підприємства «Тристан».

11.04.2007 р. до суду надійшов висновок судово-технічної експертизи документів № 9109 від 03.04.2007 р. Висновок судово-почеркознавчої експертизи № 8130 не був направлений до суду, оскільки відповідачем не здійснена оплата за її проведення.

Враховуючи, що відповідач ухилився від оплати витрат, пов‘язаних з проведенням судової експертизи, відповідно до ст. ст. 42, 43 ГПК України суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів № 9109 від 03.04.2007 р. у договорі оперативної оренди від 22.12.2003 р. текст на 1-му, 2-му, 3-му аркушах виконаний за допомогою одного картриджа лазерного принтера, а текст на 4-му аркуші – за допомогою іншого картриджа лазерного принтера, що вказує на виконання тексту договору на 4-му аркуші не одночасно з текстом на 1-му, 2-му, 3-му аркушах цього договору. Відтиски печатки ВАТ «Нафтопроммаш» на 1-3-му аркушах договору оренди від 22.12.2003 р. нанесені в один період часу, а відтиск печатки на 4-му аркуші – в інший час. Перша, друга, третя сторінки тексту договору оренди від 22.12.2003 р. виконані на однакових аркушах паперу, а четверта сторінка тексту цього договору виконана на аркуші іншого паперу. Текст договору від 22.12.2003 р. зміні шляхом підчистки, травлення чи додрукування не піддавався.

Оцінюючи висновок судового експерта у сукупності з іншими матеріалами справи і наданими представниками сторін поясненнями, суд приходить до висновку, що договір оперативної оренди об‘єкта нерухомості від 22.12.2003 р., укладений між ВАТ «Нафтопроммаш» та ПП «Тристан», не відповідає вимогам, передбаченим ч. ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України і додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до яких волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі та правовчин повинен бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визнання договору оперативної оренди об‘єкта нерухомості від 22.12.2003 р. недійсним підлягають задоволенню, а заперечення відповідача спростовуються наведеним вище.

Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Клопотання відповідача про припинення провадження у справі у зв‘язку з тим, що у травні 2007 р. власник орендованого приміщення ВАТ "Нафтопроммаш" продав цей об‘єкт ТОВ "Арт.Бізнес.Груп" не може бути задоволено, оскільки надана в матеріали справи копія договору купівлі-продажу не відповідає вимогам, що встановлені ст. 36 ГПК  України, а тому не може бути прийнята як доказ у справі. Крім того, з наданої копії договору вбачається , що ВАТ "Нафтопроммаш" зобов‘язується передати покупцю майно – незавершене будівництво двоповерхової будівлі "Спецкорпусу" загальною площею 9502,1 кв.м та чотириповерхової будівлі виробничого "Спецкорпусу" загальною площею 2406,0 кв.м., відсоток готовності яких складає 63%, що розташовані в м. Охтирка по вул. Червоноармійській, 1, в той час як відносини оренди між сторонами по справі стосувалися  двоповерхового залізобетонного виробничого приміщення, що стоїть окремо з підсобними та службовими спорудами, загальною площею 9095 кв.м.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу  України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 85 грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита, 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.          Розірвати договір оперативної оренди об‘єкта нерухомості від 01.12.2003р., укладений між Відкритим акціонерним товариством "Нафтопроммаш" та Приватним підприємством "Тристан".

3.          Визнати недійсним з моменту укладення договір оперативної оренди об‘єкта нерухомості від  22.12.2003р., укладений між Відкритим акціонерним товариством "Нафтопроммаш" та Приватним підприємством "Тристан".

4.          Стягнути з Приватного підприємства «Тристан» (Сумська область, м. Охтирка, вул. Жовтнева, 4, код 31877110) на користь Відкритого акціонерного товариства «Нафтопроммаш» (Сумська область, м. Охтирка, вул. Червоноармійська, 1, код 00378454) витрати по держмиту в сумі 85 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

5.           Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ                                                                                 О.Ю. СОП‘ЯНЕНКО

Повний текст рішення підписаний 11.07.2007 р.