ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул.Б.Хмельницького,44-Б
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26.04.2007р.

м.Київ

№
20/62-А

15:52

За
позовом     Державного підприємства Центр технічної
експлуатації і управління

радіорелейних ліній,
радіомовлення, радіозв'язку та телебачення

До                    Національної комісії з питань
регулювання зв'язку України

Про                     визнання
частково нечинним рішення від 12.10.2006р. №403 в частині відмови

позивачу у видачі
ліцензії на додаткову смугу радіочастот 3400-3800 Гц та

зобов'язання видати
ліцензію

За
позовом третьої особи із

самостійними
вимогами на предмет спору  Товариства з обмеженою відповідальністю

“Українські новітні технології”

До                  Національної комісії з питань
регулювання зв'язку України

Про               визнання дій незаконними, заборону
вчинення дій

Суддя Палій
В.В.  (головуючий)

Судді Сулім В.В., Якименко М.М.

Секретар Проніна М.О.

Представники
сторін:

Від
ДП Центр технічної експлуатації   і управління радіорелейних ліній,
радіомовлення, радіозв'язку та телебачення                         Молчанов І.І.-
предст. (дов. від 18.05.2006р.)

Від
Національної комісії з питань регулювання зв'язку України   Поташев
С.В.- предст. (дов.

від 18.10.2006р.)

Від
ТОВ “Українські новітні технології”    Дубко Г.В.- предст. (дов. від
08.11.2006р.),

Кулик В.Б.- предст. (дов. від 23.11.2006р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до Національної комісії з питань регулювання
зв'язку України про визнання частково нечинним рішення від 12.10.2006р. №403 в
частині відмови позивачу у видачі ліцензії на додаткову смугу радіочастот
3400-3800 Гц та  зобов'язання видати ліцензію.

Ухвалою
від 05.02.2007р. відкрито провадження в адміністративній справі №20/62-А

У
зв'язку з неявкою у попереднє судове засідання представників сторін,  попереднє судове засідання 20.02.2007р.
відкладено.

Ухвалою
від 15.03.2007року  закінчено підготовче
провадження  та призначено справу
№20/62-А до судового розгляду на 28.03.2007року.

Ухвалою від 19.03.2007р. судом
прийнято адміністративний позов третьої особи із самостійними вимогами на
предмет спору ТОВ “Українські новітні технології” до Національної комісії з
питань регулювання зв'язку України про відмову позивачу у задоволенні позову;
визнання дій  Національної комісії з
питань регулювання зв'язку України незаконними у частині пропущення строку для
прийняття відповідного рішення, заборону
Національній комісії з питань регулювання зв'язку України  видачі ліцензії на додаткову смугу
радіочастот позивачу для спільного розгляду з позовом Державного підприємства
Центр технічної експлуатації і управління радіорелейних ліній, радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення до Національної комісії з питань регулювання
зв'язку України про визнання частково нечинним рішення від 12.10.2006р.
№403 в частині відмови позивачу у видачі ліцензії на додаткову смугу
радіочастот 3400-3800 Гц та зобов'язання видати ліцензію.

28.03.2007року
судом одержано уточнення від третьої особи із самостійними вимогами на предмет
спору, у яких третя особа уточнює п. 3 прохальної частини адміністративного
позову та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову частково, а саме,
у частині зобов'язання  Національної
комісії з питань регулювання зв'язку України видати ліцензію на додаткову смугу
радіочастот 3400-3600 МГц у Київській області.

Позивач
надав суду заперечення на позовні вимоги третьої особи.

Крім
того, позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме, позивач
просить суд визнати нечинним рішення
Національної комісії з питань регулювання зв'язку України від
12.10.2006року №403 в частині відмови позивачу у видачі ліцензії на додаткову смугу
радіочастот 3400-3700 МГц та зобов'язати
Національну комісію з питань регулювання зв'язку України видати позивачу
ліцензію на додаткову смугу радіочастот 3400-3700 МГц згідно поданої заяви від
26.06.2006року.

28.03.2007р.
у судовому засіданні оголошено перерву до 11.04.2007р.

У
відзиві на адміністративні позови позивача та третьої особи із самостійними
вимогами на предмет спору, відповідач заперечив проти позову позивача та
частково заперечив у частині  вимог щодо
визнання дій відповідача незаконними проти позову третьої особи.

У
запереченнях на відзив відповідача позивач просить суд задовольнити заявлені
позовні вимоги, без урахування заперечень відповідача, як необґрунтованих.

У
судовому засіданні третя особа надала суду письмові пояснення на заперечення
позивача проти вимог третьої особи.

Представник відповідача надав суду
доповнення до заперечень на позовну заяву Державного підприємства Центр
технічної експлуатації і управління радіорелейних ліній, радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення.

Судом досліджено наступні документи:
заяви ДП Центр технічної експлуатації і управління радіорелейних ліній,
радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на отримання ліцензій на додаткову
смугу радіочастот, лист ДП Центр технічної експлуатації і управління
радіорелейних ліній, радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від
26.06.2006року №2/8, адресований Голові Національної комісії з питань
регулювання зв'язку України, лист Національної комісії з питань регулювання
зв'язку України від 23.10.2006р. №01-7269/13, адресований ДП Центр технічної
експлуатації і управління радіорелейних ліній, радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення, лист ДП Центр технічної експлуатації і управління радіорелейних
ліній, радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від 07.11.2006року №386,
адресований Голові Національної комісії з питань регулювання зв'язку України,
лист Національної комісії з питань регулювання зв'язку України від 23.11.2006р.
№05-8439/131, адресований ДП Центр технічної експлуатації і управління радіорелейних
ліній, радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, лист Національної комісії з
питань регулювання зв'язку України від 23.10.2006р. №01-7269/13, адресований ДП
Центр технічної експлуатації і управління радіорелейних ліній, радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення, лист ДП Центр технічної експлуатації і управління
радіорелейних ліній, радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від
30.11.2006р. №413, адресований Голові Національної комісії з питань регулювання
зв'язку України, лист Українського державного центру радіочастот центр
“Укрчастотнагляд” від 02.02.2005р №111-1/956, адресований Генеральному
директору ТОВ “Українські новітні технології”, ліцензія, видана ТОВ “Українські
новітні технології” на використання радіочастотного ресурсу України від 23.04.2002року,
ліцензія, видана ТОВ “Українські новітні технології” на використання
радіочастотного ресурсу України від 01.11.2006року, витяг з Рішення
Національної комісії з питань регулювання зв'язку України від 26.10.2006р. №420
“Про видачу ліцензій на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій та на
користування радіочастотним ресурсом України”, висновок №2-367 щодо можливості
видачі ліцензії  на користування
радіочастотним ресурсом України від 29.09.2006року, План освоєння
радіочастотного ресурсу України (для фіксованої радіослужби), витяг з Рішення
Національної комісії з питань регулювання зв'язку України від 12.10.2006р. №403
“Про видачу ліцензій на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій та на
користування радіочастотним ресурсом України”.

У судовому
засіданні 26.04.2007р. після закінчення розгляду справи судом оголошено вступну
та резолютивну частини постанови. Сторони та третя особа повідомлені про дату
виготовлення постанови у повному обсязі - 27.04.2007р.

Розглянувши
подані учасниками процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет
спору, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та подані заперечення, об'єктивно оцінивши докази,
які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський
суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно
до Положення “Про Національну комісію з питань регулювання зв'язку України”,
затвердженого Указом Президента України від 21.08.2004 року № 943/2004 (надалі
- Положення), Національна комісія з питань регулювання зв'язку України (далі -
Комісія) є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом,
діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Комісія є органом регулювання у сферах телекомунікацій, надання послуг
поштового зв'язку, підконтрольним Президенту України.

Статтею
2 зазначеного вище Положення передбачено, що
комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України,
актами Президента України та Кабінету Міністрів України, цим Положенням, а
також іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно
до покладених на Національну комісію з питань регулювання зв'язку України
завдань, вона, зокрема, здійснює відповідно до законодавства України
ліцензування та реєстрацію у сфері надання телекомунікаційних послуг, послуг
поштового зв'язку, а також користування радіочастотним ресурсом України (п. 9
ст. 4 Положення).

Закон
України “Про радіочастотний ресурс України” встановлює правову основу
користування радіочастотним ресурсом України, визначає повноваження держави
щодо умов користування радіочастотним ресурсом України, права, обов'язки і
відповідальність органів державної влади, що здійснюють управління і
регулювання в цій сфері, та фізичних і юридичних осіб, які користуються та/або
мають намір користуватися радіочастотним ресурсом України.

Статтею
31 Закону України “Про радіочастотний ресурс України”  передбачено, що ліцензії на користування
радіочастотним ресурсом України видаються Національною комісією з питань
регулювання зв'язку України (надалі -НКРЗ) суб'єктам господарювання, які
користуються радіочастотним ресурсом України для надання телекомунікаційних
послуг.

НКРЗ
видає ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України одночасно з
видачею ліцензії на вид діяльності у сфері телекомунікацій, що передбачає
користування радіочастотним ресурсом України.

Статтею
39 Закону України “Про радіочастотний ресурс України” визначено порядок  розгляду документів, що подаються для
отримання ліцензії на додаткову смугу радіочастот.

Так,
на виконання вищезазначеної норми Закону, 28.06.2006 року позивач звернувся до
Національної комісії з питань регулювання зв'язку України із заявою (вих. 2/8
від 26.06.2006р.) про видачу ліцензій на додаткові смуги радіочастот за
встановленою НКРЗ формою.

Рішенням
від 12.10.2005р. відповідач вирішив видати ліцензію позивачу  на додаткову смугу радіочастот на
радіорелейний зв'язок, терміном на 5 років. Регіон користування радіочастотним
ресурсом: Київська область. Смуга (номінали) радіочастот,
приймання-передавання, МГц: 3828,5; 3856,5; 3884,5. Ширина смуги радіочастот,
що використовується, МГц: 90; Термін освоєння радіочастотного ресурсу: початок
користування - травень 2007року, повне освоєння -травень 2007р. Відмовлено у
використанні заявлених радіочастот 3422,5; 3450,5; 3478,5; 3506,5; 3534,5;
3562,5; 3590,5; 3618,5; 3688,5; 3716,5; 3744,5; 3722,5; 3800,5 у Київській
області. Підстава: відповідно до Плану використання радіочастотного ресурсу України
видача ліцензій та дозволів на експлуатацію радіорелейних станцій у смузі
радіочастот 3400-3800 МГц припиняється 01.09.2006р.

Позивач
просить суд визнати нечинним рішення Національної комісії з питань регулювання
зв'язку України від 12.10.2006року №403 в частині відмови позивачу у видачі
ліцензії на додаткову смугу радіочастот 3400-3700 МГц та зобов'язати  Національну комісію з питань регулювання
зв'язку України видати позивачу ліцензію на додаткову смугу радіочастот
3400-3700 МГц згідно поданої заяви від 26.06.2006року. При цьому позивач
посилається на те, що відповідно до Закону заява на отримання ліцензії на
додаткову смугу радіочастот розглядається та приймається рішення  протягом 60 календарних днів від дня надходження
заяви. Проте, рішення було прийнято відповідачем після збігу 60 календарних
днів від дня надходження заяви. Оскільки у визначені терміни рішення не було
прийнято відповідачем, Законом передбачено норму, відповідно до якої, у
зазначеному випадку, рішення про видачу ліцензії вважається прийнятим.
Відповідно відповідач повинен видати заявнику ліцензію у тижневий термін у
безспірному порядку.

Відповідач
у відзиві заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що п. 27 Плану використання радіочастотного
ресурсу України визначено, що припинення використання радіотехнології
«радіорелейний зв'язок»у діапазоні 3400-3800 МГц передбачено з 01.01.2011р.
Відповідно до п. 4 ст. 31 Закону термін дії ліцензії на користування
радіочастотним ресурсом України не може бути менше 5 років. Таким чином, на
дату подачі заяв позивачем 27.06.2006р. мінімальний термін 5 років, на який
можна видавати ліцензії не відповідав вимогам щодо строку припинення
використання радіотехнології радіорелейний зв'язок в діапазоні 3400-3800 МГц та
унеможливлював видачу ліцензії.

Третя
особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, просить суд відмовити
позивачу у задоволенні позову частково, а саме, у частині зобов'язання
відповідача видати ліцензію на додаткову смугу радіочастот 3400-3600 МГц у
Київській області; визнати дії відповідача незаконними у частині пропущення
строку для прийняття відповідного рішення (за заявою позивача), заборонити  Національній комісії з питань регулювання
зв'язку України  видачу ліцензії на
додаткову смугу радіочастот позивачу. Вимоги третьої особи обґрунтовані тим, що
смуга радіочастот 3400-3700 МГц ще в 2000році була проліцензована ТОВ
“Українські новітні технології”, яка користувалась радіочастотним ресурсом
України на підставі ліцензії на використання радіочастотного ресурсу України
№1839 від 25.10.2000р., №2629 від 23.04.2002р. в межах смуг радіочастот
3400-3700 МГц при ширині смуги 300 МГц у кожному регіоні. Таким чином, до
моменту анулювання ліцензії №2629, а саме, до 02.11.2006р. відповідач не мав
права видавати ліцензії іншим ліцензіатам. Також, відповідач не мав права
видавати ліцензії  в цьому діапазоні
після анулювання ліцензії №2629, оскільки 01.11.2006р. третій особі була видана
ліцензія №5241 в межах смуг радіочастот 3400-3600 МГц, які були визначені у
попередній ліцензії №2629 та до яких Планом використання радіочастотного
ресурсу України встановлено виключне право і не передбачено право спільного
користування.

Відповідач
частково визнає вимоги третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору,
а саме, в частині заборони відповідачу видавати ліцензії позивачу.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, суд приходить до висновку про
часткову обґрунтованість позовних вимог ДП Центр технічної експлуатації і
управління радіорелейних ліній, радіомовлення, радіозв'язку та телебачення і
необґрунтованість самостійних вимог на предмет спору  ТОВ
“Українські новітні технології”, з огляду на наступне.

Відповідно
до ст. 39 Закону України «Про радіочастотний ресурс України»у разі необхідності
отримання додаткової смуги радіочастот для подальшого розвитку підприємницької
діяльності в тій радіотехнології, яка застосовується користувачем, він звертається
до НКРЗ із заявою на отримання ліцензії на додаткову смугу радіочастот. Форма
заяви встановлюється НКРЗ.

НКРЗ
розглядає заяву на отримання ліцензії на додаткову смугу радіочастот і приймає
відповідне рішення протягом 60 календарних днів від дня надходження
заяви. У разі необхідності міжнародної координації присвоєнь радіочастот термін
прийняття відповідного рішення подовжується на термін, визначений Регламентом
радіозв'язку Міжнародного союзу електрозв'язку або відповідними міжнародними
договорами.

У
разі якщо НКРЗ не прийняла ніякого рішення у визначені цим Законом терміни,
рішення про видачу заявленої ліцензії вважається прийнятим. У цьому випадку
НКРЗ повинна видати заявнику в тижневий термін у безспірному порядку ліцензію,
а заявник має право звернутися до УДЦР за отриманням у встановленому порядку
дозволів на експлуатацію радіоелектронних засобів.

Як
вбачається із матеріалів справи, 28.06.2006р. позивач звернувся до відповідача
із заявами на отримання ліцензії на додаткову смугу радіочастот (радіотехнологія:
радіорелейний зв'язок). Таким чином, з урахуванням ст. 39 Закону відповідач
повинен був прийняти рішення стосовно заявок позивача до 28.08.2006р. Проте, в
порушення вимоги Закону, рішення №403 за заявками позивача  прийнято відповідачем лише 12.10.2006р.

Як
підставу для відмови у використання заявлених радіочастот: 3422,5; 3450,5;
3478,5; 3506,5; 3534,5; 3562,5; 3590,5; 3618,5; 3688,5; 3716,5; 3744,5; 3722,5;
3800,5 у Київській області, відповідач зазначив: «відповідно до Плану
використання радіочастотного ресурсу України видача ліцензій та дозволів на
експлуатацію радіорелейних станцій у смузі радіочастот 3400-3800 МГц
припиняється 01.09.2006р.».

Проте,
рішення стосовно заявок позивача мало бути прийнятим до 01.09.2006р., а саме,
до 28.08.2006р. Таким чином, станом на 28.08.2006р. видача дозволів та ліцензій
на експлуатацію радіорелейних станцій у смузі радіочастот 3400-3800 МГц не була
припинена.

З урахуванням наведеного, суд вважає
обґрунтованими позовні вимоги ДП Центр технічної експлуатації і управління
радіорелейних ліній, радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в частині
визнання нечинним рішення Національної комісії з питань регулювання зв'язку
України від 12.10.2006р. №403 щодо відмови у видачі ліцензії  на додаткову смугу радіочастот 3400-3700 МГц.
на тих підставах, які зазначенні у спірному рішенні відповідача.

У той же час, суд вважає безпідставною
вимогу ДП Центр технічної експлуатації і управління радіорелейних ліній,
радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про зобов'язання відповідача видати
ліцензію на додаткову смугу радіочастот 3400-3700 МГц згідно поданої заяви від
26.06.2006р., з огляду на наступне.

23.04.2002р. третьою особою, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору було одержано ліцензію №2629 на використання
радіочастотного ресурсу України. При цьому визначено, що регіони використання
радіочастотного ресурсу України складають: вся територія України. Номінали та
смуги радіочастот: приймання/передавання, в МГц-3400-3700, ширина смуги радіочастот,
що використовується у кожному регіоні-300 МГц, загальна ширина смуги -810 МГц.
Особливості умови використання: дозволяється використання радіочастот у
багатоканальних розподільчих системах для передавання та ретрансляції
телевізійного зображення, передавання звуку, телефонії, Інтернет, даних і іншої
цифрової інформації. Строк дії ліцензії: до 21.07.2010р.

Таким чином, третьою особою було
одержано ліцензію з радіотехнологією «мультисервісний радіодоступ».

З метою дострокового впровадження нової
радіотехнології в межах радіочастотного ресурсу, зазначеного у ліцензії №2629,
третя особа на підставі ст. 40 Закону звернулась до відповідача із відповідною
заявою. Відповідач розглянув дані документи та 26.10.2006р. прийняв рішення
№420 про видачу ліцензії на користування радіочастотним ресурсом (ширина смуги
3400-3600 МГц, всі регіони України). У зв'язку з наведеним, 01.11.2006р.
відповідач видав третій особі ліцензію №5241 на користування  радіочастотним ресурсом України.
Радіотехнологія: широкосмуговий доступ стандарту ІЕЕЕ 802.16. Смуги
радіочастот: 3400…3600 при ширині смуги радіочастот 200 МГц. Термін дії
ліцензії до 01.11.2021року.

Відповідно до Плану використання
радіочастотного ресурсу України, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів
України від 09.06.2006р. №815, радіотехнологія «мультисервісний радіодоступ»із
смугою частот 3400-3700 МГц передбачає особливості застосування радіотехнологій
ЛО1, ДО1 (ЛО1-користування смугою радіочастот здійснюється на підставі ліцензій
на користування радіочастотним ресурсом та дозволів на експлуатацію
радіоелектронних засобів. Ліцензія на користування радіочастотним ресурсом
встановлює виключне право на користування визначеним в ній радіочастотним
ресурсом у межах зазначених регіонів. ДО1- дозвіл на експлуатацію видається на
кожний радіоелектронний засіб, встановлений у місці з конкретними географічними
координатами з визначенням умов електромагнітної сумісності з іншими
радіоелектронними засобами).

У зв'язку з наведеним, третя особа вважає,
що ліцензія №2629 надавала третій особі ексклюзивне право на користування
смугою радіочастот 300 МГц 3400-3700 у всіх регіонах України. Відповідно,
відповідач не мав право видавати ліцензії на зазначені радіочастоти іншим
особам, враховуючи електромагнітну несумісність РЕЗ. Також, відповідач не має
права видавати ліцензії в цьому діапазоні після анулювання ліцензії №2629,
оскільки 01.11.2006р. третій особі була видана ліцензія №5241 в межах смуг
радіочастот 3400-3600 МГц, для яких Планом використання радіочастотного ресурсу
України встановлено виключне право та не передбачає наявність інших ліцензіатів
на праві спільного користування. Позивач, у свою чергу, посилається на те,
що  ліцензія третьої особи з визначеною радіотехнологією
«мультисервісний доступ»не є перешкодою для одержання позивачем ліцензії на
додаткову смугу радіочастот з                      радіотехнологією
«радіорелейний зв'язок».

Планом використання радіочастотного
ресурсу України встановлено особливості застосування радіотехнологій
радіорелейного зв'язку: смуга радіочастот використовується діючими
магістральними радіорелейними лініями. Видача ліцензій та дозволів на
експлуатацію радіорелейних станцій у смузі радіочастот 3400-3800 МГц
припиняється з 01.09.2006р. Радіорелейні станції експлуатуються відповідно до
ЛО2,  ДО1 або ТО1, ДО1 (Л02 -
користування смугою радіочастот здійснюється на підставі ліцензій на
користування радіочастотним ресурсом та дозволів на експлуатацію
радіоелектронних засобів. Смуга або частина зазначеної смуги радіочастот може
використовуватися в межах одного регіону кількома користувачами за умови
забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів; Д01 - дозвіл
на експлуатацію видається на кожний радіоелектронний засіб, встановлений у
місці з конкретними географічними координатами з визначенням умов
електромагнітної сумісності з іншими радіоелектронними засобами; Т01 -
користування смугою радіочастот здійснюється технологічними користувачами на
підставі дозволів на експлуатацію радіоелектронного засобу).

Оскільки Планом передбачена можливість
застосування як радіотехнології радіорелейного зв'язку, так і радіотехнології
мультисервісного доступу, та не передбачено, що застосування однієї
радіотехнології виключає можливість застосування іншої для одного і того ж
діапазону радіочастот, суд приходить до висновку про можливість одночасного
застосування різних радіотехнологій до одного і того ж діапазону радіочастот за
умови одержання суб'єктом господарювання, який має намір експлуатувати
радіоелектронні вироби висновку ДП «Український державний центр
радіочастот»(УДЦР) щодо електромагнітної сумісності у смугах частот загального
користування.

Матеріали справи №20/62-А містять
висновок №2-367 ДП «Український державний центр радіочастот»(УДЦР) щодо можливості
видачі ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України від
29.09.2006р. за заявами позивача. У зазначеному висновку не міститься
інформації  щодо електромагнітної
сумісності заявлених позивачем смуг радіочастот 3422,5; 3450,5; 3478,5; 3506,5;
3534,5; 3562,5; 3590,5; 3618,5; 3688,5; 3716,5; 3744,5; 3722,5; 3800,5, а лише
є посиланням на те, що відповідно до Плану використання радіочастотного ресурсу
України видача ліцензій та дозволів на експлуатацію радіорелейних станцій у
смузі радіочастот 3400-3800 МГц припиняється 01.09.2006р.

Проте,
як було встановлено судом, висновок, на підставі якого було прийнято спірне
рішення №403 мав бути наданий у строк до 28.08.2006р., тобто до моменту
припинення видачі   ліцензій та дозволів
на експлуатацію радіорелейних станцій у смузі радіочастот 3400-3800 МГц.
Відповідно зазначений висновок, наданий у строк до 28.08.2006р., повинен був
містити інформацію про електромагнітну сумісність заявлених позивачем смуг
радіочастот 3422,5; 3450,5; 3478,5; 3506,5; 3534,5; 3562,5; 3590,5; 3618,5;
3688,5; 3716,5; 3744,5; 3722,5; 3800,5.

У
зв'язку з тим, що інформація про зазначену електромагнітну сумісність у
висновку №2-367 відсутня, суд приймає до уваги лист начальника Українського
державного центру радіочастот від 02.02.2005р., який був наданий третій особі у
відповідь на лист від 31.01.2005р. Відповідно до зазначеного листа-відповіді
повідомляється, що аналіз міжнародних рекомендацій МСЕ та СЕПТ, щодо
радіочастотного планування та умов забезпечення електромагнітної сумісності
багатоканальних розподільчих систем, а також досвід їх впровадження показує, що
радіозасоби інших користувачів в межах про ліцензованої третій особі смуги
радіочастот (3400-3700 МГц) в регіонах використання РЧР (вся територія України)
працювати не можуть через взаємні радіозавади. Виходячи з цього, ліцензія на
користування радіочастотним ресурсом у смузі 3400-3700 МГц в будь-якому регіоні
України іншому користувачу видана бути не може.

Оскільки
станом на час звернення позивача із заявами про отримання ліцензії на додаткову
смугу радіочастот у діапазоні 3400-3700 МГц, третій особі була видана ліцензія
№2629 від 23.04.2002р. на зазначені
смуги радіочастот, суд приходить до висновку про відсутність підстав для
задоволення вимоги позивача про зобов'язання відповідача видати ліцензію на
додаткову смугу радіочастот 3400-3700 МГц згідно поданої позивачем заяви від
26.06.2006р., у зв'язку з існуючою електромагнітною несумісністю у смугах
радіочастот 3400-3700 МГц.

У
відзиві відповідач посилається на те, що п. 27 Плану використання
радіочастотного ресурсу України визначено, що припинення використання
радіотехнології «радіорелейний зв'язок»у діапазоні 3400-3800 МГц передбачено з
01.01.2011р. Відповідно до п. 4 ст. 31 Закону термін дії ліцензії на
користування радіочастотним ресурсом України не може бути менше 5 років. Таким
чином, на дату подачі заяв позивачем 27.06.2006р. мінімальний термін 5 років,
на який можна видавати ліцензії не відповідав вимогам щодо строку припинення
використання радіотехнології радіорелейний зв'язок в діапазоні 3400-3800 МГц та
унеможливлював видачу ліцензії.

Проте,
суд вважає зазначене посилання безпідставним, оскільки відповідно до п. 4 ст.
31 Закону термін дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України
встановлюється НКРЗ, але не може бути меншим за термін дії відповідної ліцензії
на вид діяльності у сфері телекомунікацій з використанням радіочастотного
ресурсу України,  а в інших випадках - не
менше 5 років.

Оскільки
06.12.2005р. позивачу була видана ліцензія №222781 Серія АБ  на здійснення діяльності у сфері
телекомунікацій із терміном дії ліцензії - 5 років (тобто, до 06.12.2010),
відповідно станом на дату подачі заяв позивачем, за наявності інших
обґрунтованих підстав, ніж ті, що встановлені у постанові суду, ліцензія на
використання додаткової смуги радіочастот могла бути видана із терміном дії-до
06.12.2010.

Щодо
вимог, які заявлені  ТОВ “Українські
новітні технології”, то необхідно зазначити наступне.

Треті
особи, із самостійними вимогами на предмет спору -це ймовірні суб'єкти спірних
матеріальних правовідносин, які вступають у процес, з метою захисту своїх
суб'єктивних прав чи охоронюваних законом інтересів. Самостійність вимог
третьої особи полягає у вимогах на предмет спору, тобто матеріально-правовий
об'єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем та відповідачем.
Тобто, обґрунтування вимог третьої особи до відповідача полягає у доведенні
позиції порушення права третьої особи відповідачем.

ТОВ
“Українські новітні технології” просить суд відмовити позивачу у задоволенні
позову частково, а саме, у частині зобов'язання відповідача видати ліцензію на
додаткову смугу радіочастот 3400-3600 МГц у Київській області; визнати дії
відповідача незаконними у частині пропущення строку для прийняття відповідного рішення
(за заявою позивача), заборонити
Національній комісії з питань регулювання зв'язку України  видачу ліцензії на додаткову смугу
радіочастот позивачу.

Проаналізувавши
вимоги третьої особи, суд приходить до висновку, що зазначені вимоги не містять
безпосередньо самостійних вимог на предмет спору, враховуючи наступне.

Вимога
третьої особи щодо визнання дій відповідача незаконними у частині пропущення
строку для прийняття відповідного рішення (за заявою позивача) по суті, є
вимогою в інтересах позивача, а не в інтересах третьої особи із самостійними
вимогами на предмет спору. У позовній заяві та заяві про зменшення розміру
позовних вимог позивачем чітко визначені вимоги, які позивач передав на розгляд
суду, з метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Відповідно
у третьої особи відсутні правові підстави для пред'явлення вимог в інтересах
позивача.

Щодо
вимоги про заборону відповідачу видавати ліцензію на додаткову смугу
радіочастот позивачу, то необхідно зазначити, що як було зазначено вище,
обґрунтування третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору повинно
полягати у доведенні позиції порушення права третьої особи відповідачем. У
матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач вчинив дії для видачі
ліцензії позивачу на додаткову смугу радіочастот у діапазоні 3400-3700 МГц,
натомість спірним рішенням №403 відповідач відмовив позивачу у видачі ліцензії
на вказані смуги радіочастот. З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав
для заборони відповідачу вчиняти ті дії, у вчиненні яких відповідачем було
відмовлено із власної ініціативи.

Щодо
вимоги третьої особи, у якій третя особа просить суд відмовити позивачу у
задоволенні позову частково, а саме, у частині зобов'язання відповідача видати
ліцензію на додаткову смугу радіочастот 3400-3600 МГц у Київській області, то
зазначене прохання до суду може міститись у відзиві на позовну заяву
відповідача або у поясненнях третьої особи без самостійних вимог на предмет
спору, але не може бути самостійною вимогою третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору.

Враховуючи
вищевикладене, суд задовольняє частково
позовні вимоги ДП Центр технічної експлуатації і управління
радіорелейних ліній, радіомовлення, радіозв'язку та телебачення і відмовляє у
задоволенні самостійних вимог на предмет спору
ТОВ  “Українські новітні
технології”.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 17, 158, 161, 162, 163, 252, 253 та
п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України, Господарський суд міста Києва, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні
вимоги Державного підприємства Центр технічної експлуатації і управління
радіорелейних ліній, радіомовлення, радіозв'язку та телебачення до Національної
комісії з питань регулювання зв'язку України задовольнити частково.

2.
Визнати нечинним рішення
Національної комісії з питань регулювання зв'язку України від
12.10.2006року №403 в частині відмови Державному підприємству Центр технічної
експлуатації і управління радіорелейних ліній, радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення у видачі ліцензії на додаткову смугу радіочастот 3400-3700 МГц.

3. Судові витрати, здійснені позивачем,
покласти на сторін пропорційно до задоволених позовних вимог.

4. В іншій частині позовних вимог Державного
підприємства Центр технічної експлуатації і управління радіорелейних ліній,
радіомовлення, радіозв'язку та телебачення - відмовити.

5. У задоволенні вимог третьої особи із
самостійними вимогами на предмет спору - Товариства з обмеженою
відповідальністю “Українські новітні технології” до Національної комісії з
питань регулювання зв'язку України відмовити повністю.

6. Судові витрати, здійснені третьою особою,
покласти на третю особу.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в
порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дана постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
В.В. Палій (головуючий)

Суддя
В.В. Сулім

Суддя
М.М. Якименко

Дата виготовлення
постанови у повному обсязі -
27.04.2007р.