ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2007 р.                                                 Справа №  5/1/06-НР

м. Миколаїв

За позовом: Відкрите акціонерне товариство „Теплоенергомонтаж” в особі Южно-Українського монтажного управління відкритого акціонерного товариства „Теплоенергомонтаж”, Миколаївська область, м.Южноукраїнськ, промзона, а/с №81,

До відповідача: Державне підприємство „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу „Южно-Українська АЕС”, Миколаївська область, м.Южноукраїнськ, промзона, а/с №20,

Суддя  Філінюк І. Г.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача: Полоз В.І., дор. №12 від 12.01.2006р.

Від відповідача: Гурова А.А., дор. від 04.12.2006р.

Суть спору:

У січні 2006 року позивач в особі Южно-Українського монтажного управління ВАТ „Теплоенергомонтаж” звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з Державного підприємства „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу „Южно-Українська АЕС” 36 456,46грн. заборгованості за договором № 2-4 НСО від 11.02.2000 р. на виконання робіт по виготовленню нестандартного обладнання.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.03.2006р. по справі №5/1/06 (суддя Міщенко В.І.) позов задоволено, стягнуто на користь позивача в особі Южно-Українського монтажного управління ВАТ „Теплоенергомонтаж” 36 456,46грн. боргу, витрати по держмиту в сумі 364,54 грн. та 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2006р. у справі № 5/1/06 рішення господарського суду Миколаївської області від 13.03.2006р. у справі № 5/1/06 залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду від 14.11.2006р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2006р. та рішення господарського суду Миколаївської області від 13.03.2006р. скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі резолюції голови господарського суду Миколаївської області справа передана до розгляду судді Філінюк І.Г.

В судовому засіданні 22.02.2007р. оголошено перерву до 01.03.2007р. та в судовому засіданні 01.03.2007р. для оголошення вступної та резолютивної частин рішення оголошено перерву до 07.03.2007р.

За згодою сторін в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, господарський суд, -

Встановив:

11.02.2000р. сторони уклали договір на виконання робіт по виготовленню нестандартного обладнання. Згідно з додатками № 1 та № 2 сторонами встановлено графік виконання робіт та калькуляцію на роботи.

Згідно  п.1.1 договору Замовник передає, а Підрядник приймає на себе виконання робіт по виготовленню нестандартного обладнання для блоку № 1 по об’єкту „Теплові мережі на проммайданчику”. Перелік робіт та строки виконання зазначені в додатку № 1 до договору.

Відповідно до п.2.1 вказаного договору договірна вартість доручених Підряднику робіт складає 26 489 грн., що з ПДВ складає 31 787 грн.

Строк дії договору з моменту врегулювання усіх розбіжностей до 31.12.2000р. (пункт 5.5 договору).

В обґрунтування позивних вимог позивач посилається на те, що відповідно до акту №144 від 11.12.2000р. виконаних робіт по виготовленню котельно-допоміжного та нестандартного обладнання за грудень 2000 р. (форма № 7) Підрядником виконано робіт на суму 30380,38 грн., ПДВ –6076,08 грн., а всього на суму 36456,46 грн. (а.с. 11). Вказаний акт підписаний представниками сторін і засвідчений печатками.

Також, позивач надав суду копію акту звірки взаємних розрахунків від 10.09.2001р., згідно до якого відповідач визнав заборгованість за актом виконаних робіт №144 від 11.12.2000р. на суму 36456,46грн.

За умовами договору № 2-4 НСО від 11.02.2000 р. Замовник брав на себе зобов’язання сплатити виконані роботи за однією з законодавчо дозволених в Україні форм оплати, підставою для оплати є двосторонній акт здачі-приймання виконаних робіт (а.с. 10).

Пункт 5.4 вказаного договору передбачав, що за всіма необумовленими договором питаннями сторони керуються Положенням про підрядні контракти у будівництві України №9 від 15.12.1993р.

Згідно п. 4.16.2 Положення про підрядні контракти у будівництві України, затвердженого Науково-технічною радою Міністерства України у справах будівництва і архітектури, Протокол від 15 грудня 1993 р. № 9, здача-приймання об’єкта в експлуатацію здійснюється відповідно до діючого порядку і оформлюється актом, підписання якого визначає момент передачі об’єкта у власність замовника. В акті вказуються всі претензії до виконаних робіт. Якщо у замовника є такі претензії, але вони не зафіксовані в акті, він втрачає право на їх задоволення в арбітражному порядку надалі.

Наявний в матеріалах справи акт №144 від 11.12.2000 р. (форма № 7), про який вже зазначалось вище, підписаний замовником без будь-яких претензій до якості виконаних робіт, розбіжностей щодо даних технічної документації та вартості виконаних робіт.

Відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі та зазначив наступне: позивач не складав акт здачі-приймання виконаних робіт за договором № 2-4 НСО від 11.02.2000р. по типовій формі, затвердженій Міністерством статистики України, тому у позивача відсутні законні підстави вимагати оплату виконаних робіт; строк дії договору сплинув 31.12.2000 року, тому позивач мав скористатися своїм правом вимагати оплату виконаних робіт до цієї дати; крім того, відповідач стверджує, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки відповідно до п.2.2 договору замовник проводить оплату на протязі 7-ми банківських днів після одержання від підрядника акту та довідки за формою №3 на виконані роботи, тобто з 20.12.2000р. почав перебіг строк позовної давності та 20.12.2003р. сплинув строк позовної давності. Також, відповідач вказує на те, що позивачем при виконані робіт порушені умови п.1.1 договору, яким передбачено, що строк виконання робіт визначений сторонами у додатку №1 –квітень, березень 2000р., проте позивачем наданий акт прийому-передачі за грудень 2000р., на підставі вказаного та відповідно до ст.846 ЦК України замовник (відповідач) має право відмовитись від договору.

Відповідач також, не погоджується з сумою позовних вимог, оскільки п.2.1 договору та додатком №2 до нього сторонами визначена ціна договору, яка складає 26489,00грн., а з ПДВ 31787,00грн., але згідно до акту прийому-передачі вартість виконаних робіт становить 36456,46грн. з ПДВ. Відповідно до п. 5.2 договору, ціна договору може змінюватися лише за наявності двохстороннього погодження нової договірної ціни. Позивачем не доведено, що між сторонами за договором узгоджена нова вартість робіт, тим самим відповідач стверджує, що згідно до ст.ст.843, 844 ЦК України, позивач має право вимагати оплату за виконанні роботи в розмірі, який передбачений п.2.1 договору та додатком №2 до нього –26489,00грн. без ПДВ.

З матеріалів справи зокрема оригіналу договору №2-4 НСО від 11.02.2000р. (а.с. 202), вбачається, що при підписанні договору № 2-4 НСО від 11.02.2000 р. Замовник вказав: „з протоколом розбіжностей”, відповідно до якого п. 2.2 договору змінено та викладено в наступній редакції: „Оплата за виконані роботи буде здійснюватися одною з законодавчо дозволених в Україні форм оплати, визначеною на момент здійснення взаєморозрахунків. Пріоритет у виборі форми оплати залишається за замовником. Підставою для розрахунків є двосторонній акт здачі-приймання виконаних робіт”.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.203), протокол розбіжностей від 28.02.2000р. до договору № 2-4 НСО від 11.02.2000 р. підписаний та завірений печаткою Южно-Українського монтажного управління ВАТ „Теплоенергомонтаж”, доказів наявності неврегульованих розбіжностей, що підлягали розгляду на той час арбітражним судом, немає, тому суд дійшов висновку, що договір № 2-4 НСО від 11.02.2000 р. укладено сторонами в редакції з урахуванням положень протоколу розбіжностей.

14.10.2005 р. позивач надіслав  на адресу відповідача лист № 50/08-155-05 з вимогою сплатити вартість виконаних робіт в сумі 36456,46 грн., зазначивши, що відповідно до ст. 530 ЦК України строк для оплати 7 днів з часу отримання листа (а.с. 12). Доказом того, що відповідач отримав вказаний лист є  заперечення відповідача на вимогу ЮУ МУ ВАТ „ТЕМ” від 21.11.2005р. за №32/10674 (а.с.13).

З урахуванням умов договору № 2-4 НСО від 11.02.2000р. з протоколом розбіжностей та вимог ч.2 ст. 530 ЦК України, який застосовується до спірних правовідносин на підставі п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зобов’язання зі сплати вартості виконаних робіт повинно бути виконано відповідачем у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, тобто (враховуючи поштовий перебіг) з 26.10.2005р. почав перебіг строк позовної давності, а не з 20.12.2000р., як стверджує відповідач. Таким чином, позивачем не пропущено строк позовної давності звернення до суду.

Посилання відповідача на порушення позивачем строків виконання робіт, що за твердженням відповідача є підставою для відмови у задоволені позовних вимог, судом не приймається до уваги, оскільки стаття 849 ЦК України передбачає, що замовник має право відмовитись від договору підряду, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає неможливим, саме під час виконання робіт. Однак, відповідачем не надано доказів звернення до позивача з пропозицією відмови від договору підряду.

Згідно ч.  1 ст.  837 ЦК України  за  договором підряду  одна  сторона  (підрядник)  зобов'язується  на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони  (замовника),  а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до  ст.  853  ЦК  України  відповідач повинен  прийняти  роботу,  виконану  підрядником  відповідно   до договору  підряду,  оглянути  її  і  в  разі виявлення допущених у

роботі відступів від умов договору  або  інших  недоліків  негайно заявити про них підрядникові.

Пунктом 2.1 договору та додатком №2 до договору сторонами погоджена договірна вартість робіт, яка складає 26489,00грн. та 31787,00грн. з врахуванням ПДВ. Відповідно до п.5.2 договору всі зміни та доповнення до договору повинні бути оформлені в письмовій формі.

За змістом  ст.  854  ЦК  України  якщо договором підряду не  передбачена  попередня  оплата  виконаної  роботи  або окремих  її  етапів,  замовник  зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену в договорі ціну.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу „Южно-Українська АЕС” (Миколаївська область, м.Южноукраїнськ, промзона, а/с №20, ) на користь Відкритого акціонерного товариства „Теплоенергомонтаж” в особі Южно-Українського монтажного управління відкритого акціонерного товариства „Теплоенергомонтаж” (Миколаївська область, м.Южноукраїнськ, промзона, а/с №81, ) –31787,00грн. заборгованості.

В інший частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                        I.Г.Фiлiнюк