ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

05.06.07                                                                                           Справа  № 5/1988-15/218А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                  Дубник О.П.

суддів                                                      Орищин Г.В.

Якімець Г.Г.

При  секретарі  судового  засідання     Ніколайчук С.В.

розглянув     апеляційну скаргу  державної податкової інспекції (далі ДПІ) у Франківському районі м.Львова від 21.12.06р. №29432/9/10

на постанову господарського суду Львівської області від 07.12.2006р.

у справі          №5/1988-15/218а

за позовом           Дочірнього підприємства (далі ДП) «Карпатбуд»Корпорації будівельних підприємств «Карпатбуд», м.Львів

до відповідача  ДПІ у Франківському районі м.Львова, м.Львів

про          визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

за участю представників

від  позивача - Соловйов А.В. - представник (дов. у справі);

від відповідача: Кохан А. - представник (дов. у справі), Гринів Ю.О. - начальник податкової інспекції;

від прокуратури –не з’явився.

Розпорядженням голови суду, яке знаходиться в матеріалах справи, проведено зміни в складі колегії.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалах суду.

Про оголошені перерви сторони і прокурор повідомленні належним чином.

Права та обов’язки згідно ст.ст.49, 51 КАС України роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Технічна  фіксація  судового  процесу  здійснювалась з  допомогою  програмно-апаратного  комплексу “Оберіг”.

Постановою господарського суду Львівської області від 07.12.2006р. у цій справі (суддя Костів Т.С.) задоволено позов ДП «Карпатбуд»Корпорації будівельних підприємств «Карпатбуд»до ДПІ у Франківському районі м.Львова та визнано недійсними податкові повідомлення-рішення за платежем податку на додану вартість

від 11.01.06р. №223/10/23-0/30918694; від 09.06.06р. №12739/10/23-0/30918694/2; від

27.06.06р. №14339/10/23-0/30918694/3; податкові повідомлення-рішення за платежем податок на прибуток від 11.01.06р. №222/10/23-0/30918694; від 09.06.06р. №12740/10/23-0/30918694/2; від 27.06.06р. №І4338/10/23-0/30918694/3; рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 11.01.06р. №221/10/23-0/30918694; від 29.03.06р. №6254/10/23-0/30918694.

Постанова суду мотивована  ч.8 ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», ст.19 Конституції України, абз.7, 24 ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ч.2 ст.12, ч.2 ст.331, ст.ст.533, 601, ч.2 ст.656 ЦК України, ст.ст.1.19, 1.22.1, 5.10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.2.6, п.4.2 Постанови правління Національного банку України №637 від 15.12.04р. «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», п.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», п.3.1 ст.3, ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про підставність вимог позивача, оскільки на думку суду, матеріалами справи не доказано факту заниження валового доходу позивача, безпідставного формування валових витрат, заниження податкових зобов’язань з податку на додану вартість за період перевірки.

Крім того, судом першої інстанції встановлено відсутність факту внесення фізичними особами в якості розрахунку за договорами пайової участі в касу позивача готівкових коштів в сумі 1111981,52 грн.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, ДПІ у Франківському районі м.Львова  оскаржує судове рішення, як прийняте з порушенням норм матеріального права, наполягаючи на тому, що, по-перше, місцевим господарським судом невірно застосована ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», оскільки позапланові перевірки проводяться за рішенням суду у інших випадках, ніж ті, що перелічені в ч.ч.6, 7 ст.11-1 вказаного Закону; по-друге, у зв’язку із порушенням справи про банкрутство ПП «Аміго»(контрагента позивача) та запровадженням мораторію на задоволення вимог кредиторів зупиняється виконання цивільно-правового договору, який є підставою виникнення грошового зобов’язання, відповідно взаємного погашення заборгованостей не може бути, тому факт припинення зобов’язання у зв’язку із ліквідацією контрагента зобов’язує позивача збільшити валові доходи, так як останній вже не зможе повернути заборгованість.

Також, на думку податного органу, здійснений позивачем перерахунок валового доходу на суму 107265 грн. у 1-му півріччі 2004р. у зв’язку із поверненням йому раніше реалізованої ТзОВ «Карпатбудстиль»квартири №73, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Лазаренка, 48а, суперечить вимогам Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», адже такий перерахунок можливий в разі коли мова йде про товари, а не про майнові права; неправомірним є й віднесення підприємством до складу валових витрат витрат на суму 295896,49 грн. та відображення ним у податковому обліку погашення зустрічних вимог, як непідтверджених відповідними первинними документами.

Податковий орган наполягає на безпідставному формуванні валових витрат по взаєморозрахунках з СПД Білим Д.І., СПД Нікельською Н.І. та СПД Блищак З.П. на суму 295896,49 грн.

Також апелянт зазначає, що позивачем допущено порушення в сфері готівкового обігу, яке полягає у не оприбуткуванні готівки в касі на суму 1111981,52 грн.

Враховуючи викладене, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги.

У заперечені на апеляційну скаргу ДП «Карпатбуд»Корпорації будівельних підприємств «Карпатбуд»не погоджується з доводами апелянта, зазначаючи, зокрема, що апелянт неправильно тлумачить правові норми, а в ході перевірки жоден із фактів порушень, встановлених перевіряючими, не знайшов підтвердження у матеріалах бухгалтерського та податкового обігу, а посилання відповідача на матеріали, отримані працівниками податкової міліції після проведення перевірки, є незаконні.

Заслухавши представників сторін, прокурора, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (ч.1 ст.195 КАС України).

Позивачем в апеляційному порядку не оскаржено висновків місцевого господарського суду щодо правомірності проведення позапланової перевірки ДП «Карпатбуд»Корпорації будівельних підприємств «Карпатбуд», зважаючи на факт службового розслідування, проведення якого визначено наказом ДПА у Львівській області від 03.11.05р. №271, та те, що позивач фактично допустив відповідача до проведення позапланової виїзної документальної перевірки.

20.12.05р. податковим органом проведено комплексну позапланову документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ДП «Карпатбуд»Корпорації будівельних підприємств «Карпатбуд»за період з 01.10.02р. по 30.06.04р., за результатами якої складено акт перевірки акт №333/23-0/30918694.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у Франківському районі м.Львова  11.01.06р. прийняла податкові повідомлення-рішення:

-          №222/10/23-0/30918694, яким згідно з п.п. «б»п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4, п.п.17.1.3, 17.1.6 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181-Ш, із змінами та доповненнями (далі Закон №2181-Ш), п.3.1 ст.3, п.п.4.1.1, 4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п.5.3.9 п.5.3, п.5.10 ст.5, п.11.2 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 22.05.97р. №283/97-ВР, із змінами та доповненнями (далі Закон №283/97-ВР), позивачу визначено суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок прибуток в сумі 912120 грн., з яких 456060 грн. основний платіж та 456060 грн. штрафні (фінансові) санкції;

-          №223/10/23-0/30918694, яким згідно з п.п. «б»п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4, п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону №2181-Ш, п.п.4.1, 4.5 ст.4, п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.97р. №168/97-ВР, із змінами та доповненнями (далі Закон №168/97-ВР), позивачу визначено суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість в сумі 310253 грн., з яких 206835 грн. основний платіж та 103418 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Також відповідачем 11.01.06р. прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №221/10/23-0/30918694, яким згідно п.11 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»№436/95 від 12.06.95р. , із змінами та доповненнями (далі Указ №436/95), до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 5559905 грн.

В результаті адміністративного оскарження позивачем вищевказаних податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, останні рішеннями податкового органу залишені без змін та прийнято наступні, аналогічні за змістом попереднім, податкові повідомлення-рішення за платежем податку на додану вартість:   від   09.06.06р.  №12739/10/23-0/30918694/2  та  від  27.06.06р. №14339/10/23-0/30918694/3; за платежем податок на прибуток: від 09.06.06р. №12740/10/23-0/30918694/2 та від 27.06.06р. №І4338/10/23-0/30918694/3 відповідно; рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 29.03.06р. №6254/10/23-0/30918694, які є предметом оскарження у цій справі.

Як вбачається з акту перевірки, висновок перевіряючих про заниження скоригованого валового доходу позивачем за II квартал 2004 року на суму 278 тис.грн. зроблено з посиланням на відсутність первинних документів по погашенню кредиторської заборгованості в червні 2004р. на суму 250 тис.грн.; постанову господарського суду Львівської області від 20.04.04р. у справі №6/116-8/73 про визнання ПП «Аміго»банкрутом, п.1.25 ст.1 Закону №283/97-ВР.

Як встановлено судами першої  та апеляційної інстанції, 30.10.01р. між позивачем та ПП  «Аміго» укладено договір комісії  на  прибдання товарів. В  грудні  2001 року   ПП «Аміго» уклало  договір  пайової  участі  в  будівництві  житла.  Взаєморозрахунки

проведено і відображено в бухгалтерському обліку позивача (Дт 685 Ст 3612В на суму 250 тис.грн.).

В підтвердження вищевстановлених обставин є лист ДП «Карпатбуд» Корпорації будівельних підприємств «Карпатбуд»до ПП «Аміго»від 25.03.04р., який вручено останньому 01.04.04р.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів ПП «Аміго»у справі про його банкрутство введено 02.04.04р.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду та доводами позивача, що правочин між позивачем та ПП «Аміго», укладений ними на підставі ст.601 ЦК України, не визнано нечинним та відповідає вимогам зазначеної норми матеріального права, відповідно до якої зобов’язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Щодо коригування позивачем валових доходів на суму 107265 грн., відповідно до п.5.10 ст.5 Закону №283/97-ВР у разі коли після продажу товарів (робіт, послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи перерахунок у випадках повернення проданих товарів чи права власності на такі товари (результати робіт, послуг) продавцю, платник податку –продавець та платник податку –покупець здійснюють відповідний перерахунок валових доходів або валових витрат (балансової вартості основних фондів) у звітному періоді, в якому сталася така зміна суми компенсації.

Як встановлено судами, між позивачем та ТзОВ «Карпатбудстиль»на підставі укладеного 01.09.03р. договору №194, акту прийому-передачі від 30.06.04р. проведено повернення квартири №73 у м.Львові, вул.Ак.Лазаренка, 48а. Податковим органом заперечується правомірність такого коригування і можливість застосування до даних правовідносин вищезазначеної норми права.

Таке твердження апелянта хибне, оскільки в матеріалах справи наявна пропозиція позивача до свого пайовика про розірвання зазначеного вище договору про пайову участь. Про прийняття цієї пропозиції ТзОВ «Карпатбудстиль»свідчить підписання сторонами угоди від 30.06.04р. №81317-1307 щодо передачі квартири №265 у м.Львові, вул.Ак.Лазаренка, 48 і відповідне збільшення позивачем валових доходів по цій господарській операції.

Отже, визначення податковим органом податку на прибуток та податку на додану вартість з описаної господарської операції є неправомірним.

Актом перевірки встановлено завищення позивачем валових витрат на суму 295896,49 грн., оскільки такі, на думку податкового органу, зокрема, не підтверджені відповідними розрахунковими-платіжними та іншими документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Умовами договору підряду на завершення будівництва житлового будинку по вул.Кн.Ольги-Червоній в м.Львові від 28.05.02р. між Корпорацією будівельних підприємств «Карпатбуд»та ДП «Карпатбуд» Корпорації будівельних підприємств «Карпатбуд»передбачено, що ДП «Карпатбуд»Корпорації будівельних підприємств «Карпатбуд»як підрядник має право вкладати свої кошти, будівельні матеріали та інші активи в будівництво, з наступною передачею йому квадратних метрів житла у власність, а також має право залучати на договірних засадах активи інших інвесторів.

Відповідно до абз.4 п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону №283/97-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Позивачем подано докази отримання цих матеріальних цінностей його представником, відображення в бухгалтерському обліку господарських операцій по отриманню матеріальних цінностей (витяги із журналів-ордерів) і використання їх у господарській діяльності.

Крім цього податковим органом не подано доказів про реєстрацію припинення діяльності СПД Блащака З.Т., у зв’язку з чим суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження апелянта про те, що по причині ліквідації цієї фізичної особи як суб’єкта підприємницької діяльності той не міг відпускати матеріальні цінності ДП «Карпатбуд».

Зазначене дає підстави стверджувати про підставність формування валових витрат.

Проведеною перевіркою ДП «Карпатбуд»Корпорації будівельних підприємств «Карпатбуд»дотримання вимог ведення касових операцій у національній валюті в Україні в період з 01.10.02р. по 30.06.04р. встановлено неоприбуткування готівки в касу підприємства в сумі 1111981,25 грн.

Також зазначено в акті перевірки, що поступлення готівки в касовій книзі ДП «Карпатбуд»Корпорації будівельних підприємств «Карпатбуд»не відображені.

За ці порушення відповідачем визначено позивачеві податок на додану вартість та штрафні (фінансові) санкції в п’ятикратному розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Свідки, викликані апеляційним господарським судом за клопотанням податкового органу, відмовились від отримання повісток або не з’явились до суду.

З клопотанням відповідача про долучення до матеріалів справи нових доказів: копій позовних заяв гр.Гуль Ю.П., Гуль Л.П., Комарова Ю.М., Іваночко Л.М., Гевяк П.І., Романишина Р.Є., Шевчука Б.П. до Франківського районного суду м.Льввова вбачається, що останні свої позовні вимоги про визначення права власності на конкретні квартири та інше по вул.Кн.Ольги в м.Львові адресували до Корпорації будівельних підприємств «Карпатбуд», посилаючись на спірні корінці квитанцій до прибуткових касових ордерів, та на договори про пайову участь у будівництві (знаходяться в справі), зазначаючи, що вносили кошти за житло Корпорації будівельних підприємств «Карпатбуд».

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. (ч.2 ст.71 КАС України).

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що фізичні особи мали договірні стосунки з генпідрядником - Корпорацією будівельних підприємств «Карпатбуд», а не з позивачем, через що слід погодитись з висновками місцевого господарського суду в цій частині.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає вимоги апелянта такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись п.п.6, 7 розділу VII, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, ч.5 ст.254 КАС  України –

Львівський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.          Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову господарського суду Львівської області від 07.12.07р. у цій справі  - без змін.

2.          Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст.211, 212 КАС України.

Головуюча-суддя                                                                   О.П. Дубник

суддя                                                                                         Г.В. Орищин

суддя                                                                                         Г.Г.Якімець