ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2007 р.
Справа  № 14-23/81-03-2647А

Господарський суд Одеської області

у складі судді Горячук Н.О.

при секретарі судового засідання Прус А.М.

за участю представників позивача по дов. Ченкової Н.Я., по дов. Богаченкова В.Ю.

представника  відповідача ДПІ у Приморському районі м. Одеси  по дов. Каравайцевої О.В.

представників  відповідача СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Одесі по дов. Філімонової Г.М., по дов. Рябеженко О.О.

представника  відповідача Головне Управління Державного казначейства України в Одеській області по дов. Кривогуз С.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №504 господарського суду Одеської області в м. Одесі адміністративну справу №14-23/81-03-2674А

за позовом ВАТ "Енергопостачальна компанія Одесаобленерго"

до відповідачів: 1. ДПІ у Приморському районі м. Одеси

2. СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Одесі

3. Головне Управління Державного казначейства України в Одеській області

про

- скасування рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Одеси №314-15-01/00131713 від 13.04.2000р. та рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Одеси № 522-15-01/00131713 від 20.04.2000р.

- визнання протиправними дії Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Одеси, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Приморському районі міста Одеси, по стягненню у безспірному порядку з ВАТ "Одесаобленерго" до Державного бюджету України за інкасовим дорученням (розпорядженням) №271 від 18.04.2000р. податку на додану вартість в розмірі 3 881 326,00 грн., за інкасовим дорученням (розпорядженням) №272 від 18.04.2000р. пені в розмірі 1217375 грн., за інкасовим дорученням №282 від 20.04.2000р. податку на додану вартість в розмірі 1172857 грн.

- визнання такими, що не підлягають виконанню інкасове доручення (розпорядження) Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Одеси №271 від 18.04.2000р. на 3881326 грн., інкасове доручення (розпорядження) Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Одеси №272 від 18.04.2000р. на 1217375 грн., інкасове доручення Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Одеси №282 від 20.04.2000р. на 1172857 грн.

- зобов'язання СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі зарахувати в рахунок майбутніх платежів ВАТ "Одесаобленерго" з податку на додану вартість:

§          388126 грн., які надмірно стягнені у безспірному порядку з ВАТ "Одесаобленерго" до Державного бюджету України за інкасовим дорученням (розпорядженням) №271 від 18.04.2000р., відобразивши переплату в сумі 3881326 грн. на особовому рахунку платника податку ВАТ "Одесаобленерго";

§          1172857 грн., які надмірно стягнені у безспірному порядку з ВАТ "Одесаобленерго" до Державного бюджету України за інкасовим дорученням (розпорядженням) №282 від 20.04.2000р., відобразивши переплату в сумі 1172857 грн. на особовому рахунку платника податку ВАТ "Одесаобленерго";

§          1217375 грн., які надмірно стягнені у безспірному порядку з ВАТ "Одесаобленерго" до Державного бюджету України за інкасовим дорученням (розпорядженням) №272 від 18.04.2000р., відобразивши переплату в сумі 1217375 грн. на особовому рахунку платника податку ВАТ "Одесаобленерго".

В С Т А Н О В И В:

В засіданні суду була оголошена перерва по 02.07.2007р., згідно зі ст.150 КАС України.

Суть спору: Позивач звернувся до суду з позовом та уточненням до нього, в якому просить:

1. Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Одеси №314-15-01/00131713 від 13.04.2000р. та рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Одеси № 522-15-01/00131713 від 20.04.2000р.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Одеси, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Приморському районі міста Одеси, по стягненню у безспірному порядку з ВАТ "Одесаобленерго" до Державного бюджету України за інкасовим дорученням (розпорядженням) №271 від 18.04.2000р. податку на додану вартість в розмірі 3 881 326,00 грн., за інкасовим дорученням (розпорядженням) №272 від 18.04.2000р. пені в розмірі 1217375 грн., за інкасовим дорученням №282 від 20.04.2000р. податку на додану вартість в розмірі 1172857 грн.

3. Визнати такими, що не підлягають виконанню інкасове доручення (розпорядження) Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Одеси №271 від 18.04.2000р. на 3881326 грн., інкасове доручення (розпорядження) Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Одеси №272 від 18.04.2000р. на 1217375 грн., інкасове доручення Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Одеси №282 від 20.04.2000р. на 1172857 грн.

4. Зобов'язати СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі зарахувати в рахунок майбутніх платежів ВАТ "Одесаобленерго" з податку на додану вартість:

§          388126 грн., які надмірно стягнені у безспірному порядку з ВАТ "Одесаобленерго" до Державного бюджету України за інкасовим дорученням (розпорядженням) №271 від 18.04.2000р., відобразивши переплату в сумі 3881326 грн. на особовому рахунку платника податку ВАТ "Одесаобленерго";

§          1172857 грн., які надмірно стягнені у безспірному порядку з ВАТ "Одесаобленерго" до Державного бюджету України за інкасовим дорученням (розпорядженням) №282 від 20.04.2000р., відобразивши переплату в сумі 1172857 грн. на особовому рахунку платника податку ВАТ "Одесаобленерго";

§          1217375 грн., які надмірно стягнені у безспірному порядку з ВАТ "Одесаобленерго" до Державного бюджету України за інкасовим дорученням (розпорядженням) №272 від 18.04.2000р., відобразивши переплату в сумі 1217375 грн. на особовому рахунку платника податку ВАТ "Одесаобленерго".

Відповідачі позовні вимоги не визнають з підстав викладених у відзивах на позов.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін встановлено наступне:

У 1999 році більш ніж 20 підприємств м. Одеси і Одеської області, зокрема ВАТ „Гемопласт” і Іллічівський морський торговельний порт, здійснили оплату своїх боргів перед ВАТ "Одесаобленерго" за електроенергію частково векселями. Загальна сума векселів ВАТ „Гемопласт" і Іллічівського морського торговельного порту складала 2945000 грн. Грошові кошти по векселях підприємств на рахунок ВАТ "Одесаобленерго" зараховані не були тому, що ВАТ "Одесаобленерго" і ці підприємства уклали між собою угоди про заліки зустрічних однорідних вимог. Пунктом 11.6 ст.11 Закону України від 03.04.97 "Про податок на додану вартість" при здійсненні операцій з продажу електроенергії у 1999р. була встановлена нульова ставка ПДВ і ВАТ "Одесаобленерго" зменшило заборгованість цим підприємствам за спожиту електроенергію без урахування ПДВ.

У березні 2000р. в результаті аудиторської перевірки позивача було виявлено недонарахування податкових зобов’язань на загальну суму 5255687,42 грн., в тому числі по вексельним залікам за електроенергію на суму 3483333,33 грн.

В цьому зв'язку ВАТ "Одесаобленерго" внесло зміни до податкової декларації за березень 2000р., відобразивши в ній коригування сум ПДВ у розмірі 3483333,33 грн. Крім того, листом №03/08-333 від 19.04.2000р., ВАТ "Одесаобленерго" повідомило ДПІ у Центральному районі м. Одеси про донарахування за результатами аудиторської перевірки ПДВ на загальну суму 5255687,42 по операціях по продажу електроенергії, оплата за яку здійснювалась векселями у формі заліку взаємних однорідних вимог, і пені у сумі 1217375 грн. за невчасну сплату ПДВ.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. №2181-Ш (далі - Закон №2181), податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Тільки з урахуванням строків давності, визначених ст.15 Закону №2181-ІІІ (1095 днів), якщо платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Позивач наданим правом для виправлення показників податкової декларації за березень 2000 року не скористався.

В податковій декларації з ПДВ за березень 2000 року позивач самостійно, на підставі даних перевірки аудиторської фірми (а не ДПІ як контролюючого органу), здійснив коригування податкових зобов'язань за 1999 рік у бік збільшення на 5255687,42 грн. В рядку 20 Декларації сума ПДВ, яка підлягає сплаті в поточному звітному періоді, визначена позивачем у розмірі 7884707 грн. Про встановлений факт позивач двічі до подання податкової декларації, у листах від 30.03.2000р. та 19.04.2000р. повідомляв ДПІ у Центральному районі м. Одеси. Зазначений факт підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, сплата податку здійснюється не пізніше двадцятого числа місяця, що настає за звітним періодом. У строки, передбачені для сплати податку, платник податку подає органу державної податкової служби за місцем свого знаходження податкову декларацію незалежно від того, чи виникло у цьому періоді податкове зобов'язання чи ні.

Враховуючи, що сума податкового зобов'язання з ПДВ, самостійно визначена платником у податковій декларації, не була сплачена їм у строки, встановлені Законом, ДПІ у Центральному районі м. Одеси правомірно прийняло рішення про стягнення платежів у безспірному порядку за інкасовими дорученнями (розпорядженнями). Зазначені дії відповідача ґрунтуються на ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.10.1993р. №8-93 "Про стягнення не внесених у строк податків і неподаткових платежів", п.11 Інструкції про особливості застосування Декрету Кабінету Міністрів України від 21.10.1993р. №8-93 "Про стягнення не внесених у строк податків і неподаткових платежів", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 02.11.1993р. №84, за якими "після закінчення встановлених термінів сплати відповідних платежів невнесена сума вважається недоїмкою і стягується з нарахуванням пені".

Посилання позивача на порушення податковим органом п.7 ст.11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" та Інструкцію про порядок застосування та стягнення фінансових санкцій органами державної податкової служби судом не прийнято з наступних підстав.

Зазначена норма передбачала право державної податкової служби застосовувати до підприємств, установ, організацій і громадян фінансові санкції у вигляді відповідних стягнень. Пункт 8 ст.11 цього Закону наділяв податковий орган повноваженнями стягувати до бюджетів та державних цільових фондів донараховані за результатами перевірок суми податків, інших платежів, суми недоїмки з податків, інших платежів, а також суми штрафів та інших санкцій, передбачених п.7 цієї статті та іншими законами України, якщо ці платежі не сплачені добровільно в десятиденний строк з дня прийняття органом державної податкової служби відповідного рішення, з підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності та наслідків фінансово-господарської діяльності у безспірному порядку, а з громадян - за рішенням суду або за виконавчими написами нотаріусів.

Аналіз чинного законодавства свідчить, що суми податкових зобов'язань платників податків можуть визначатись 2 шляхами:

§          або самостійно, на підстав наданих податкових декларацій (у такому випадку сума податку має бути сплачена не пізніше двадцятого числа місяця, що настає за звітним періодом). В цьому випаду відсутні підстави для прийняття податкового повідомлення - рішення;

§          або на підставі рішення контролюючого органу за результатами порушень податкового законодавства, встановлених перевіркою платників податків. Тільки в цьому випадку платнику дається десятиденний термін для сплати донарахованої суми чи для її оскарження.

Сума податкового зобов'язання з ПДВ самостійно була визначена підприємством у поданій податковій декларації за березень 2006р. та не сплачена добровільно до 20 квітня, отже, податкове повідомлення-рішення ДПІ цілком правомірно не приймалось, та відповідно, не надавався десятиденний термін для сплати зазначених сум. ДПІ у Центральному районі м. Одеси були прийняті рішення про стягнення платежів у безспірному порядку за інкасовими дорученнями (розпорядженнями).

Позивач посилається на те, що операції по погашенню векселів не можуть вважатися товарообмінними (бартерними) і тому прийняття оскаржуваних рішень здійснено в супереч п.1.19 ст. 1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”. Судом це до уваги не прийнято, бо інкасові доручення (розпорядження) ДПІ у Центральному районі міста Одеси №271 від 18.04.2000р., №272 від 18.04.2000р. та №282 від 20.04.2000р. були прийнятті у зв'язку з тим, що позивач в податковій декларації з ПДВ за березень 2000 року самостійно здійснив коригування податкових зобов'язань за 1999 рік у бік збільшення на 5255687,42 грн., але не сплатив цю суму у строки, встановлені Законом. Таким чином, прийняття вищевказаних рішень не пов’язано з тим вважаються або не вважаються операції по погашенню векселів товарообмінними (бартерними) операціями.

Враховуючи викладене позовні вимоги не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 94, п.3 ст.160, ст.ст.161-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У позові відмовити.

Сторонам надано право ст.185 КАС України подати апеляційну заяву на постанову господарського суду Одеської області.

Згідно п.1 ст.254 КАС України постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого п.3 ст.186 КАС України.

Суддя