ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" червня 2007 р.

Справа  № 6/136-07-3339

За
позовом:       Заступника прокурора
Київського району м.Одеси в інтересах держави - Одеської міської ради в особі
Одеської обласної дитячої шкірно-венерологічної лікарні

До
відповідачів:  1. Суб`єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

2.
Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області

Треті
особи, які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору:

-          на стороні позивача: Головне
управління державного казначейства України в

Одеській
області

-          на стороні відповідача: ОСОБА_2

про
визнання недійсним договору

Суддя
Демешин О.А.

Представники
сторін :

Від
прокуратури: Кащенко В.А. - посвідчення

Від позивачів:        1. не з`явився

2. не
з`явився

Від відповідачів:   1.
ОСОБА_3 - довіреність

2.  Нестерова М.В. - довіреність

Від 3-іх осіб : на стороні позивача
- Кривогуз С.Ю. - довіреність

на стороні відповідача
-не з`явився

Суть
спору : Заступник прокурора Київського району м.Одеси звернувся до
господарського суду Одеської області  з
позовом в інтересах держави -Одеської міської ради (далі-Позивач1) в особі
Одеської обласної дитячої шкірно-венерологічної лікарні (далі -Позивач 2) до

Суб`єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (далі -Відповідач 1) та  Овідіопольської районної державної
адміністрації Одеської області (далі Відповідач 2) про визнання недійсним
розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації від 29.09.2003р. НОМЕР_1 про
продаж земельної ділянки у власність приватному підприємцю ОСОБА_1 шляхом
викупу; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.09.2003р.,
укладеного між Овідіпольською районної державною адміністрацією Одеської
області та СПД ОСОБА_1; визнання недійсним державного акту на право власності
на земельну ділянку НОМЕР_2 від 13.11.2003р., виданий СПД ОСОБА_1  Овідіопольською районною державною
адміністрацією Одеської області.

Також в позовній заяві прокурор
просив зобов`язати кожну сторону повернути другій все одержане по спірному
договору в порядку ст..216 ЦК України. Оскільки зобов`язання  повернення сторін в первісний стан  є наслідком визнання правочину недійсним,
вимоги прокурора в цій частині, які включено до позову,  судом в якості позовних вимог не
розглядаються.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 06.06.2007 року до участі у справі у якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів
залучено громадянку України ОСОБА_2.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 06.06.2007 року до участі у справі у якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів залучено
Головне управління державного казначейства в Одеській області.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 20.06.2007р. провадження у справі в частині позовних вимог
про  визнання недійсним розпорядження
Овідіопольської райдержадміністрації від 29.09.2003р. НОМЕР_1 про продаж
земельної ділянки у власність приватному підприємцю ОСОБА_1 шляхом викупу та
визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку
НОМЕР_2 від 13.11.2003р., виданого СПД ОСОБА_1
Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області
припинено у зв`язку з тим, що спір в цій частині не підлягає розгляду
господарським судом в порядку господарського судочинства.

Прокурор  позов підтримує.

Відповідачі позовні вимоги не
визнають з підстав, викладених у відзивах на позов.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив :

19.03.2001 року Таїровська селищна
Рада народних депутатів Овідіопольського району Одеської області на підставі
власного рішення від 29.12.2000 року НОМЕР_3 видала обласній дитячій шкірно
-венерологічній лікарні державний акт НОМЕР_4 на право постійного користування
земельною ділянкою площею 1,190 га  в
межах згідно з планом землекористуванням. Акт зареєстровано у Книзі записів
державних актів на право постійного землекористування за НОМЕР_5.

26.09.2003 року Овідіопольська районна
державна адміністрація Одеської області видала розпорядження НОМЕР_1,
відповідно до якого було вирішено продати суб'єкту підприємницької діяльності
-фізичній особі ОСОБА_1 шляхом викупу земельну ділянку несільськогосподарського
призначення загальною площею 0,2850 га, що знаходиться за межами населених
пунктів по АДРЕСА_1.

На виконання вказаного розпорядження
29.09.2003 року Овідіопольська районна державна адміністрація Одеської
області  та суб'єкт підприємницької
діяльності -фізична особа ОСОБА_1 уклали договір купівлі -продажу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення загальною площею0,2850 га, що знаходиться
за межами населених пунктів по АДРЕСА_1.                   Договір посвідчений
приватним нотаріусом, про що внесено запис в реєстр за НОМЕР_6 та
зареєстрований Овідіопольським районним відділом  земельних ресурсів 30.09.2003 року за
НОМЕР_7.

13.11.2003 року на підставі вказаного
договору Овідіопольська районна державна адміністрація Одеської області видала
суб'єкту підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1 державний акт на
право власності на земельну ділянку загальною площею0,2850 га, в межах згідно з
планом, розташовану по АДРЕСА_1.. Акт зареєстровано в книзі записів державних
актів на право власності на землю.

На момент вирішення спору право власності
на земельну ділянку належить громадянці ОСОБА_2, якій  СПД ОСОБА_4 по договору купівлі продажу
земельної ділянки від 10.02.2006 року
відпродала свою земельну ділянку.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
прокурор посилається на те, що земельна ділянка, яка є предметом спірного
договору  купівлі -продажу від
29.09.2003р.  з 2002 року  увійшла до складу земель м. Одеси,  зокрема Київського району м. Одеси, а відтак
Овідіопольська районна державна адміністрація
Одеської області не мала будь-яких повноважень щодо розпорядження цією
земельною ділянкою і укладеним договором порушено право власності  територіальної громади м.Одеси.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та додатково надані докази, суд
вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного:

Відповідно до частини 2 статті 83
Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в
межах населених пунктів, крім земель переданих в приватну власність та земель
державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані
об'єкти комунальної власності.

Статтею 17 названого кодексу
встановлено, що розпорядження землями державної власності  віднесено
до повноважень місцевих державних адміністрацій.

На підставі пункту 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної  та комунальної власності повноваження щодо
розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у
приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за
межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно статті 176 Земельного кодексу
України -  межі адміністративно
-територіальних утворень посвідчуються державними актами України. Форма та
порядок видачі державного акту України на межі адміністративно -
територіального утворення встановлюється Верховною Радою України.

Позивачами не доведено,  що  на
час вирішення спору  завершено
встановлення меж земельних ділянок, віднесених до  комунальної власності територіальної громади
м. Одеси,  в порядкуу визначеному Законом
України «Про розмежування земель державної та комунальної власності»від 05.02.2004
року №1457 -ІУ.

У Одеської міської ради відсутній,
передбачений статтею 14 цього Закону
держаний акт,  що  посвідчує право комунальної власності
територіальної громади м. Одеси на землю, зокрема -на спірну земельну ділянку
площею 0,285га по АДРЕСА_1 за межами населених пунктів на території Таїровської
селищної ради.

У позові зазначається, що після
прийняття Постанови Верховної Ради України від 07.02.2002 року №3064-ІІІ «Про
зміну меж міста Одеси»були встановлені в натурі межі міста Одеси по суміжності
з Овідіопольським районом Одеської області. Вище зазначена Постанова Верховної
Ради України направлена  на
доопрацювання, а акт встановлення меж м. Одеси
не затверджений Верховною Радою України. Таким чином, ці документи не
можуть враховуватися судом при розгляді даної справи.

Таким чином,  суд не вбачає законних підстав вважати, що
земельна ділянка площею  0,2850 га, що
знаходиться за межами населених пунктів по АДРЕСА_1, на дату укладення
сторонами оспорюванного договору купівлі продажу земельної ділянки від
26.09.2003 року, - належить до земель комунальної власності м. Одеси.

Тобто, суд вважає, що  Овідіопольська районна державна адміністрація
Одеської області не була позбавлена законних підстав розпоряджатися цією
земельною ділянкою шляхом укладення відповідного договору з СПД ОСОБА_1

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона  повинна довести ті обставини, на які вони
посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Прокурор, надаючи позов в
інтересах держави в особі Одеської міської ради повинен був довести факт
порушення, укладеним договором, прав та законних інтересів держави, а не
органу, наділеного повноваженнями представляти інтереси держави в судовому
спорі -Одеської міської ради.

При цьому,  посилаючись на те, що земельну ділянку, яка є
предметом спірного договору, включено до меж територіальної громади
м.Одеси,  позивачу слід було надати
належні докази, які б підтверджували саме таке розмежування земель міста Одеси
з відповідним планом  та описом меж міста
Одеси.  Таких доказів прокурор до
позовної заяви не надав.

Суд не приймає до уваги надане
позивачем Рішення Одеської обласної ради від 07.08.2001р. за № 347-XXIII «Про
межі міста Одеси»,  виходячи з
наступного:

Відповідно до п.29 статті 85 Конституції
України -до виключних повноважень Верховної Ради України належить утворення і
ліквідація районів, встановлення ізміна меж районів і міст.

Статтею 8 Конституції України,
яка має найвищу юридичну силу -закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, а норми
Конституції України є нормами прямої дії.

Таким чином,  встановлення та зміна меж районів і міст на
території України можливе лише одним органом -Верховною Радою України.

За  таких обставин, суд не може прийняти до уваги
вищевказане Рішення Одеської обласної ради від 07.08.2001р., оскільки воно не
відповідає вимогам  чинного
законодавства..

Крім того,  зазначене рішення приймалось навіть не на
виконання Постанови Верховної Ради України від 07.02.2002 року №3064-ІІІ «Про
зміну меж міста Одеси», оскільки це рішення прийнято до цієї постанови, а саме
-07.08.2001р.

Самою Постановою Верховної Ради
України від 07.02.2002р. «Про зміну меж міста Одеси», стосовно земель
Таїровської селищної ради те земель міста Одеси
встановлено, що в межі міста Одеси включено 1078,0га Таїровської
селищної ради Овідіопольського району, а до відання Таїровської селищної ради
Овідіопольського району передано 43,0га земель міста Одеси.      Однак, відомостей про те, які саме
земельні ділянки мають увійти в нові межі міста Одеси, а які -до відання
Таїровської селищної ради -  в постанові
не зазначено.

Частиною 1 статті 215 ЦК України
встановлено, що підставою недійності правочину є недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою,
п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом не вбачається будь-яких
підстав,  для  визнання недійсним, укладеного між
відповідачами по справі договору купівлі-продажу земельної ділянки від
29.09.2003р.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд  вважає, що у задоволені позову слід
відмовити.

Керуючись  ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову заступника
прокурора  Київського району м.Одеси  в інтересах держави -Одеської міської ради  в особі Одеської обласної дитячої
шкірно-венерологічної лікарні до суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1  та  Овідіопольської районної державної
адміністрації Одеської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 29.09.2003р.   -
відмовити.

Рішення суду
набуває законної сили після закінчення 10-денного строку

з дня його
підписання.

Рішення  підписано 22.06.2007р.

Суддя