КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2007                                                                                           № 36/104

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від прокурора - Підлісна Г.Б., Бондарєва А.М.,

від позивача 1 - нез’явився,

від позивача 2:          Мартинцова І.О.,

від відповідача:          Коваленко В.Є., Седельнікова О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс лтд"

на рішення Господарського суду м.Києва від 16.05.2007

у справі № 36/104

за позовом                               Прокурора Солом"янського району м. Києва в інтересах держави в особі                                                      1. Київської міської ради

2. Соломянської районної в місті Києві ради

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс лтд"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2007 у справі №36/104 позов задоволено повністю. Зобов’язано ТОВ “Артіс ЛТД” звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, розташовану за адресою: пр-т. Повітрофлотський, 26/1 у Солом’янському районі міста Києва розміром 0,05 га (480,44 кв.м.) та передати її Київській міській раді. Стягнуто з ТОВ “Артіс ЛТД” в доход Державного бюджету України 85 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокурора позивача 2 та відповідача, встановив наступне:

Згідно ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров’я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об’єкти, визначені відповідно до закону як об’єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

У відповідності до ст. 9 Земельного Кодексу України, розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування відноситься до повноважень Київської міської Ради.

Як підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації № 1468/09 від 16.12.2005, у відповідача відсутні документи, які б підтверджували право власності або право користування земельною ділянкою площею 12 кв. м., яка розташована за адресою: м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 26/1 для розміщення, експлуатації і обслуговування торгівельного магазину.

Згідно ст. 116 Земельного Кодексу України, підставами для набуття права на землю є рішення органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Статтею 125 Земельного Кодексу України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку або право оренди земельної ділянки виникає: після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації; після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку або право оренди земельної ділянки посвідчується державним актом встановленої форми або договором, який реєструється відповідно до закону.

Однак, передбачені законом вищезазначені документи у відповідача відсутні.

Статтею 1 Закону України “Про державний контроль за використанням та охороною земель” передбачено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 212 Земельного Кодексу України самовільно зайнята земельна ділянка підлягає поверненню власнику землі або землекористувачу, без відшкодування затрат понесених за час незаконного користування ними.

Посилання відповідача на те, що договори оренди від 11.02.1997, 27.01.1998, 19.10.1999 та 13.06.1996 є продовженими на тих самих умовах на той самий строк не приймаються колегією суддів до уваги оскільки, на момент укладення та дії договорів оренди законодавство передбачало поновлення договору оренди землі лише шляхом укладання нового договору в письмовій формі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано доказів поновлення договору оренди земельної ділянки у встановленому законодавством порядку.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об’єктивно з’ясовано обставини справи, винесено рішення про задоволення позову у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Артіс ЛТД” не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2007 у справі № 36/104 – скасуванню.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Артіс ЛТД” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2007 у справі № 36/104 - без змін.

2.          Матеріали справи № 36/104 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді