ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2007 р.

Справа №   20/237-07

За позовом
Комунального житлово –експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради, смт. Глеваха, Васильківський район

до
Національного наукового центру „Інститут механізації та електрифікації сільського господарства” Української академії аграрних наук, смт. Глеваха, Васильківський район

про
стягнення 51332,04 грн.

Суддя  Іваненко Я.Л.

В засіданні приймали участь:

від позивача
Данильчук О.В., довіреність№128 від 04.06.2007р.
Мельник П.М., довіреність №72 від 05.04.2006р.

від відповідача

Король О.В., довіреність №14 від 13.10.2000р.

суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Комунального житлово –експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради, смт. Глеваха, Васильківський район (далі –позивач) до Національного наукового центру „Інститут механізації та електрифікації сільського господарства” Української академії аграрних наук, смт. Глеваха, Васильківський район (далі –відповідач) про стягнення 51332,04грн., з яких 47634,71грн. основного боргу, 2786,28грн. пені, 491,71грн. - 3% річних, 419,34грн. інфляційних нарахувань.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.06.2007р. розгляд справи було призначено на 10.07.2007р. В судовому засіданні 10.07.07р. оголошувалась перерва до 23.07.07р. до 16.10год.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві, заяві №158 від 10.07.2007р. про зменшення розміру позовних вимог та уточненому розрахунку пені та трьох відсотків річних і коригуванні боргу з урахуванням індексу інфляції, та просить, у зв’язку зі сплатою відповідачем суми основної заборгованості в розмірі 47634,71грн., на підтвердження чого було надано Акт звірки від 15.06.2007р. та копії платіжних доручень, стягнути з відповідача, згідно уточненого розрахунку, 1546,15грн. пені, 212,87грн. –три відсотки річних та 100,99грн. інфляційних ніріхувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов’язань по оплаті комунальних послуг, наданих на підставі договору №0 від 01.11.2004р.

Відповідач позовні вимоги в частині стягнення пені та річних визнав у повному обсязі, що вбачається з наданого останнім контррозрахунку пені та штрафних санкцій за прострочення платежів за комунальні послуги від 10.07.2007р., та зазначено відповідачем у письмових поясненнях, наданих в судових засіданнях. В частині стягнення основного боргу провадження у справі просить припинити у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне.

Між Комунальним житлово –експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради (підприємство) та Національним науковим центром „Інститут механізації та електрифікації сільського господарства” Української академії аграрних наук (споживач) було укладено договір про надання комунальних послуг №09 від 01.11.04р. (далі - Договір), відповідно до умов якого підприємство взяло на себе зобов’язання теплопостачання, тепло –і холодного водопостачання, водовідведення (транспортування і очищення стоків), вивезення твердих побутових відходів,  а споживач зобов’язався своєчасно оплачувати надані послуги на умовах, в строки і в порядку, передбачених Договором.

Відповідно до п. 5.3. Договору розрахунки за постачання теплової енергії та гарячої води споживач здійснює щомісяця шляхом попередньої оплати не пізніше 25 числа поточного місяця за попередній, а за комунальні послуги –щомісяця не пізніше 5 числа наступного місяця за попередній.

Як встановлено матеріалами справи, в порушення своїх договірних зобов’язань відповідач за надані позивачем у період з 01.01.2007р. по 30.04.2007р. послуги розрахувався частково, у зв’язку з чим за останнім станом на день звернення позивача з позовом до суду рахується заборгованість на загальну суму 12954,30грн., що підтверджується виставленими відповідачеві рахунками, платіжними дорученнями, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Згідно п.4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України і Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003р. Господарський кодекс України та Цивільний кодекс України застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності. Щодо правовідносин, які виникли до набрання чинності вказаними законами, їх положення застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ними чинності.

Таким чином, у зв’язку з наявністю на час розгляду справи обов’язку відповідача сплатити заборгованість позивачеві господарський суд у прийнятті даного рішення керується положеннями ГК України та ЦК України від 16.01.2003р.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

За змістом частини першої та  частини сьомої статті 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Крім того, відповідно до ст. ст. 526, 525 ЦК України зобов’язання має виконуватися  належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 47634,71грн. заборгованості є обґрунтованими та документально підтверджуються але, враховуючи те, що  відповідач після звернення позивача з позовною заявою до господарського суду, повністю погасив основну заборгованість, суд вважає, що провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб’єкт господарювання за порушення господарського зобов’язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах та порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання згідно з ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Як зазначається в ч. 4 ст. 231 ГК України, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно зі ст.4 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Відповідно до п.5.3. Договору, за порушення умов пункту 6.2. Договору щодо розрахунків за постачання теплової енергії, споживач сплачує підприємству пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Крім того, згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача розмір річних становить 212,87грн.,  інфляційних –100,99грн., пені - 1546,15грн. Позовні вимоги в цій частині відповідачем не заперечуються та визнані у повному обсязі, що відображено останнім в розрахунку пені та штрафних санкцій за прострочення платежів за комунальні послуги від 10.07.2007р.

За таких обставин враховуючи викладене вище, суд вважає що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1546,15грн. пені, 212,87 грн. трьох відсотків річних та 100,99грн. інфляційних нарахувань є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з ч. 2 зазначеної статті, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст. 44, 49, п. 1-1  ч.1. ст.80, ст. ст. 75,  82-84 ГПК України, господарський суд,–

вирішив:

1.  Провадження у справі в частині стягнення 47634,71грн. основного боргу припинити.

2.Стягнути з Національного наукового центру „Інститут механізації та електрифікації сільського господарства” Української академії аграрних наук (08631,  Київська обл., Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 11, код 05496135) на користь Комунального житлово –експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради (08631, Київська обл., Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 18-а, код 33018727) 1546,15грн. (одну тисячу п’ятсот сорок шість грн. 15коп.) пені, 212,87грн. (двісті дванадцять грн. 87коп.) три відсотки річних, 100,99грн. (сто грн. 99коп.) інфляційних нарахувань та судові витрати: 113,78грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 494,95грн. державного мита.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя
Іваненко Я.Л.