ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

12.02.07                                                                                           Справа  № 20/230

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                  Краєвської М.В.

суддів:                                                                                                         Давид Л.Л.

Мурської Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Колективного малого підприємства “Інтер”єр” № 44 від 06.11.2006 р.

на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.10.2006 р.

у справі № 20/230

за позовом Млинівського районного споживчого товариства, смт.Млинів Млинівського

р-ну Рівненської обл.

до Колективного малого підприємства “Інтер”єр”, с.Острожець Млинівського

р-ну Рівненської обл.

про стягнення 24 158, 56 грн. і розірвання договору оренди (з врахування заяви про зменшення розміру позовних вимог, а.с.65-66)

За участю представників сторін:

від позивача –не з”явився;

від відповідача –не з”явився

Представникам сторін у попередньому судовому засіданні роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки жодна з сторін не заявляла клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 18.12.2006 р.

У судовому засіданні 22.01.2007 р. оголошувалася перерва до 12.02.2007 р.

Розпорядженням голови суду від 12.02.2007 р. проведено зміни в складі колегії суддів (знаходиться в матеріалах справи).

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 18.10.2006 р. у справі № 20/230 (суддя Василишин А.Р.) позов задоволено частково, а саме: розірвано договір оренди основних засобів від 05.09.2002 р., стягнуто з відповідача на користь позивача  15000 грн. основного боргу по орендній платі, 3 041, 66 грн. інфляційних втрат, 221, 93 грн. пені, 958, 67 грн. 3% річних, а в задоволенні решти позовних вимог відмовлено, оскільки відповідачем допущено невиконання умов даного договору щодо своєчасного внесення орендної плати.

Відповідач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, з підстав неповного з”ясування обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права. Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що між сторонами не існувало заборгованості за попередній період; у позивача відсутні правові підстави для зарахування сплачених сум у рахунок погашення попередньої заборгованості; відповідачем проведені ремонтні роботи, вартість яких не зарахована в рахунок орендної плати і ін.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Скаржник вимоги ухвали суду апеляційної інстанції від 23.11.2006 р. виконав не повністю, оригіналів витребуваних документів не представив, у т.ч. акта обміру.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між Млинівським районним споживчим товариством (орендодавець за договором, позивач у справі) і Млинівським малим колективним підприємством “Інтер”єр” (орендар за договором, відповідач у справі) укладено договір оренди основних засобів, за яким позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування двоповерхове приміщення універмагу, яке знаходиться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, смт.Млинів, вул.Пушкіна, 4, пл. 1200 м2 терміном до 16.10.2010 р., розмір орендної плати якого становить 1200 грн./міс. Факт передачі приміщення в оренду підтверджується актом приймання-передачі (а.с.4-6).

05.09.2002 р. у зв”язку зі зменшенням площі орендованого приміщення до 600  м2 сторони уклали новий договір оренди (далі –договір-2) терміном дії до 05.09.2017 р. і розміром орендної плати 600 грн./міс.

Сторони узгодили внесення орендної плати до 5 числа поточного місця, за порушенням якого відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Заявою від 10.10.2006 р. позивач зменшив позовні вимоги, просить розірвати договір-2 від 05.09.2002 р., стягнути з відповідача 18 600 грн. основного боргу по орендній платі за період з 18.07.2003 р. по 21.07.2006 р.; 4 031, 46 грн. інфляційних втрат; 1 305, 17 грн. 3 % річних; 221, 93 грн. пені (а.с.65-66).

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 18.10.2006 р. у справі № 20/230 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Колективного малого підприємства “Інтер”єр” - без задоволення.

При цьому колегія виходила з наступного.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.759, ч.1 ст.762 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець (орендодавець) передає або зобов'язується передати наймачеві (орендарю) майно у користування за плату на певний строк, розмір якої встановлюється сторонами в договорі.

Частиною 5 статті 762 ЦК України визначено обов”язок орендаря щомісячно вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст.193 Господарського кодексу України (далі –ГК України) та ст.526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджено і відповідачем не заперечено факт користування орендованим приміщенням пл. 600 м2.

Незважаючи на умови договору-2 щодо терміну сплати орендної плати –5 числа місця, останні відповідачем порушені і його заборгованість за стягуваний період становить 15 000 грн. Належних доказів зворотнього скаржник апеляційному господарському не подав. Колегією суддів не приймаються до уваги заперечення скаржника, викладені в поясненні до акту звіряння взаємних розрахунків від 14.12.2006 р., в якому він зараховує в оплату орендної плати вартість проведених ним ремонтних робіт і матеріалів, оскільки належних доказів отримання дозволу на проведення таких робіт, узгодженого кошторису апелянт не представив, а долучені до апеляційної скарги копії накладних на придбання таких матеріалів нічим не підтверджені, як і факт їх використання при проведенні ремонту орендованого приміщення.

Представлена відповідачем ксерокопія акту контрольного обміру по ремонту універмагу (оригінал не подано) теж колегією суддів не приймається до уваги, оскільки він ніким не затверджений і в ньому відсутні підписи двох членів комісії, отже, не є належним і допустимим доказом у розумінні ст.34 ГПК України.

Що стосується заперечень скаржника на безпідставне зарахування господарським судом сум, сплачених у 2005-2006 рр. у рахунок оплати заборгованості за попередні періоди, що підтверджується, на думку відповідача, відсутністю їх у списках дебіторської та кредиторської заборгованості в позивача станом на 01.06.2006 р., то апеляційним господарським судом відхиляється, оскільки такі списки не є первинними бухгалтерськими документами, які б підтвердили відсутність заборгованості по орендній платі, це є внутрішній (локальний) документ позивача, дія якого поширюється тільки на останнього. Крім цього, відповідачем 21.07.2006 р. здійснено оплату заборгованості по орендній платі в сумі 10 200 грн. за період з серпня 2002 року по грудень 2003 року включно (а.с.39).

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції підставно стягнув суму основного боргу в розмірі 15 000 грн.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання грошового зобов”язання відповідно до вимог ст.625 ЦК України судом стягнуті 3 041, 66 грн. інфляційних втрат і 958, 67 3 % річних.

Відповідно до п.7.2 договору-2 за порушення терміну перерахування коштів, встановленого пунком 4.2 договору, відповідач сплачує позивачу пеню за кожний день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, згідно з Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань” від 22 листопада 1996 року N 543/96-ВР із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 10 січня 2002 року N 2921-III, і відшкодовує понесені ним збитки в повному обсязі.

За несвоєчасне виконання грошових зобов”язань (прострочення) господарським судом правомірно стягнуто 221, 93 грн. пені.

Що стосується посилань скаржника на відсутність підстав взагалі для розірвання договору оренди у зв”язку           з відсутністю самої заборгованості, то колегія суддів вважає їх безпідставними, так як факт заборгованості визнано скаржником у своїй апеляційній скарзі, в якій він визнає суму основного боргу в розмірі 15 000 грн., яка і стягнута судом.

Згідно з ст.269 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення договору, орендодавець може пред”явити в суд вимоги про дострокове розірвання договору оренди, якщо орендар не вніс орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу. Аналогічні положення містяться в ЦК України, який вступив у дію з 01.01.2004 р. (ст.782). Відповідно до п.8.2 договору-2 останній може бути розірваний достроково на вимогу позивача в разі несвоєчасної оплати відповідачем орендної плати, що має місце в даному випадку. Як встановлено вище, орендар за договором (відповідач у справі) не виконав своїх зобов”язань щодо своєчасної сплати орендної плати, що відповідно до вимог п.8.2 договору-2, ст.269 ЦК УРСР, ст.782 ЦК України, є підставою для розірвання договору оренди.

Про свій намір припинити договірні відносини позивач повідомив відповідача претензією від 07.07.2006 р. № 07-07/06 (а.с.13). Докази про надсилання такої претензії відповідачу містяться в матеріалах справи (а.с.14).

Згідно з ст.785 ЦК України у разі розірвання договору оренди орендар зобов”язаний повернути об”єкт оренди орендодавцеві.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Рівненської області від 18.10.2006 р. у справі № 20/230 залишити без змін, а апеляційну скаргу Колективного малого підприємства “Інтер”єр” - без задоволення.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                                                                                       М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                        Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                      Х.В.Мурська