ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 р.
№ 449/20-06

Вищий господарський суд України  у складі колегії суддів:

головуючого судді
Кравчука Г.А.,

суддів:
Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І.

за участю представників сторін:

позивача:
Оксентюка А.І. дов. №1 від 01.03.2006 р.

відповідачів: І -го
не з’явився

ІІ -го
не з’явився

ІІІ -го
не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Підприємства "Надія -2000" BOI COIV

на рішення
господарського суду Київської області від 15.12.2006 р.

у справі
№449/20-06

за позовом
Підприємства "Надія-2000" BOI COIV

до
1.          Державного сільськогосподарського підприємства "Головний селекційний центр України"
2.          Товарної біржі "Подільська"
3.          Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ металів"

про
визнання недійсним протоколу

В С Т А Н О В И В:

Підприємство "Надія-2000" BOI COIV (надалі Підприємство "Надія") звернулося до господарського суду Київської області з позовом до  про Державного сільськогосподарського підприємства (надалі ДСП) "Головний селекційний центр України", Товарної біржі "Подільська" (надалі Біржа), Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) "Світ металів" про визнання недійсним протоколу, оформленого за результатами біржових торгів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що продане  Біржею на торгах майно було передане ДСП "Головний селекційний центр України" Підприємству "Надія" на підставі мирової угоди, укладеної в процесі виконання рішення господарського суду м. Києва у справі №11/228 і саме позивач на момент проведення торгів був власником цього майна, а не ДСП "Головний селекційний центр України", яке виставило майно на продаж. Оскільки протокол від 07.07.2006 року №1 про проведення прилюдних торгів є актом, що породжує певні правові наслідки, його слід визнати недійсним з огляду на вищенаведені обставини.

Доповідач: Шаргало В.І.

Рішенням господарського суду Київської області від 15.12.2005 року (суддя Іваненко Я.Л.) в позові відмовлено з тих підстав, що оспорюваний протокол не є актом в розумінні змісту ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не породжує певних правових наслідків і не спрямований на врегулювання тих чи інших суспільних відносин, а є лише письмовим оформленням результатів проведення торгів та передумовою для укладення договору купівлі-продажу з переможцем.

Не погоджуючись з прийнятим у справі рішенням, Підприємство "Надія" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою,  в якій, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 12 Господарського процесуального кодексу України та ст. 17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств", просить його скасувати  з прийняттям нового рішення про задоволення позову. Скаржник відзначає, що протокол проведення торгів є єдиною формою рішення товарної біржі про реалізацію майна, на підставі якого у ТОВ "Світ металів" виникає право на придбання, а у ДСП "Головний селекційний центр України" виникає обов'язок на продаж об'єкта.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом, предметом даного позову є визнання  недійсним протоколу від 07.07.2006 року №1, оформленого за результатами біржових торгів. При цьому вимоги про визнання недійсними  результатів торгів позивачем не заявлялися.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначена  підвідомчість спорів господарським судам України, відповідно до норм якої господарським судам, зокрема, підвідомчі  справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах  про визнання недійсними актів з підстав зазначених у законодавстві.

При цьому під  актом розуміється юридична форма рішень державного чи іншого органу, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних  відносин і має обов’язковий характер для суб’єктів цих відносин, тобто акти ненормативного характеру породжують певні права та обов’язки  суб’єкта (або визначеного кола суб’єктів), якому вони адресовані.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам законодавства та визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою  визнання акта недійсним є порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації  -  осіб, яким  такий акт адресований.

Статтею 1 Закону України "Про товарну біржу" визначено правове становище товарної біржі як  організації, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій. Товарна біржа діє на основі самоврядування, господарської самостійності, є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, власні поточні та вкладні (депозитні) рахунки в банках, печатку із своїм найменуванням.

Тобто товарна біржа є суб'єктом господарювання в розумінні змісту статей 2, 3 Господарського кодексу України, а не державним чи іншим органом, офіційні письмові документи якого породжують певні правові наслідки.

А відтак,   спірний протокол  товарної біржі лише відображає результати проведених торгів, не породжує обов’язкових для сторін правових наслідків і  не має ознак акта ненормативного характеру.

Оскільки позивачем не заявлялися вимоги про визнання недійсними проведених на аукціоні торгів,  місцевий господарський суд прийшов до обґрунтованого висновку про  відсутність підстав для задоволення позову і постановив відповідне рішення.

З   огляду на наведене колегія   суддів   вважає, що під   час розгляду справи   місцевим господарським судом фактичні обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного дослідження матеріалів справи, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а відтак, у касаційної інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого у справі рішення.

З  огляду  на  зазначене, керуючись   статтями      1115 ,   1117 ,  1119,  11111  Господарського процесуального кодексу  України, Вищий  господарський суд  України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Підприємства "Надія-2000" BOI COIV  залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської області від 15.12.2006р. у справі №449/20-06 залишити без зміни.

Головуючий  суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.