ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2007 р.
№ 28/452-06

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.–головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу  науково-виробничої дослідної агрофірми “Наукова”, с. Таромське Дніпропетровського району Дніпропетровської області (далі – Агрофірма)

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2006 та

постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.04.2007

зі справи  № 28/452-06

за позовом Агрофірми

до відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго”, м. Дніпропетровськ (далі –ВАТ “ЕК “Дніпрообленерго”)

про стягнення  559 076, 58 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача –Шевченка В.Є.,

відповідача –Шая А.С.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Агрофірма звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ВАТ “ЕК “Дніпрообленерго”  безпідставно набутого майна –грошових коштів у сумі 559 076, 58 грн., отриманих внаслідок погашення позивачем заборгованості за договором постачання електричної енергії.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2006 (суддя Манько Г.В.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.04.2007 (колегія суддів у складі: суддя Крутовських В.І. –головуючий, судді Дмитренко А.К., Прокопенко А.Є.), у задоволенні позову відмовлено. Рішення та постанову попередніх судових інстанцій мотивовано відсутністю підстав для повернення грошових коштів, сплачених позивачем за спожиту електроенергію.

Агрофірма звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись при цьому на порушення  норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон).

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги. Представники сторін у судове засідання не з’явились.

Перевіривши правильність застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про  відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судовими інстанціями у справі встановлено:

- відповідно до умов договору від 30.01.2003 № 125, укладеного ВАТ “ЕК “Дніпрообленерго” (постачальник) та Агрофірмою (споживач), постачальник постачає електричну енергію в обумовлених обсягах, а споживач оплачує вартість спожитої електричної енергії в порядку, передбаченому цим договором (далі –Договір);

- внаслідок неналежного виконання Агрофірмою свого договірного зобов’язання з оплати спожитої електричної енергії у неї станом на 01.01.2003  утворилася заборгованість у сумі 576 076, 58 грн.;

- додатком до Договору № 14 від 03.01.2003 року сторонами було затверджено графік погашення  зазначеної заборгованості в 2004-2005 роках;

- згідно з цим графіком за період з 30.04.2004 по 18.04.2005 Агрофірмою було частково погашено заборгованість у сумі 559 076, 58 грн., яка виникла станом на 01.01.2003, про що свідчать наявні в матеріалах справи платіжні доручення;

- ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2004 зі справи № Б29/59/04 порушено провадження у справі про визнання Агрофірми банкрутом, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, накладено арешт на майно боржника;

- строк оплати спірної заборгованості в сумі 559 076, 58 грн. спливав після порушення справи про визнання Агрофірми банкрутом;

- спірна заборгованість не є конкурсною, тому вона не була заявлена у справі про визнання Агрофірми банкрутом.

Підставою виникнення спору зі справи стало питання про те,  чи є вимоги ВАТ “ЕК “Дніпрообленерго” про погашення заборгованості за договором постачання електричної енергії поточними в розумінні Закону, та чи можуть відповідні кошти бути витребувані як безпідставно набуте відповідачем майно.

Відповідно до статті 1 Закону мораторій на задоволення вимог       кредиторів –це зупинення виконання боржником грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Згідно з приписом зазначеної норми кредитор –це юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

З аналізу наведеної норми права вбачається, що мораторій не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що ВАТ “ЕК “Дніпрообленерго” є поточним кредитором у справі про банкрутство Агрофірми, оскільки  вимога щодо погашення спірної заборгованості в сумі    559 076, 58 грн. за графіком, встановленим додатком до Договору № 14 від 03.01.2003 року, починається з 30.04.2004, тобто після порушення провадження у названій справі.

За приписом частини другої статті 14 Закону не розглядаються і вважаються погашеними саме вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі. Вимоги поточних кредиторів на підставі зазначеної норми не можуть вважатися погашеними.

З огляду на викладене попередні судові інстанції дійшли правильного висновку про відмову в позові, а відтак оскаржувані рішення та постанова підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2006 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.04.2007 зі справи  № 28/452-06 залишити без змін, а касаційну скаргу науково-виробничої дослідної агрофірми “Наукова” –без задоволення.

Суддя                                                                                              В. Селіваненко

Суддя                                                                                              І. Бенедисюк

Суддя                                                                                              Б. Львов