СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.07                                                                                 Справа № 16/345

Суддя  Шеліхіна Р.М., розглянув матеріали справи за позовом Закритого акціонерного товариства Горнозбагачувальної фабрики "Краснолуцька", м.Красний Луч Луганської області

до  Державного підприємства "Донбасантрацит", м.Красний Луч Луганської області

про  стягнення 697729 грн. 46 коп.

при секретарі судового засідання Монастирському Д.Д.

за участю представників сторін:

від позивача –Бухонкін Є.В., дов. від 01.06.07. №11;

від відповідача –не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором фінансування від 12.12.2002р. №224 у сумі 670187 грн. 51 коп. за період з 30.11.04. по 31.12.05. та 3% річних у сумі 27541 грн. 95 коп. за період з 01.01.06. по 15.05.07.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, у судове засідання не прибув, участі повноважного представника не забезпечив, хоча був повідомлений про час і місце проведення судового засідання належним чином. Відповідно до ст.75 ГПК України справу було розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Між сторонами у справі укладено договір фінансування від 12.12.02. №224, на підставі якого інвестор (позивач) зобов’язався вести сумісну діяльність з підприємством (відповідач) в цілях забезпечення технічного переобладнання Державного підприємства "Донбасантрацит" (відповідач) у відповідності до урядової програми «Українське вугілля», затвердженої постановою КМУ від 19.09.01. №1205, і поставляти гірничо-шахтне обладнання на 10 000 000 грн., а підприємство (відповідач) зобов’язалось надавати позивачу право переробітки та реалізації вугілля, яке є власністю відповідача.

До вказаного договору сторони уклали додаткові угоди: від 01.07.03. №1 щодо правоприємства відповідача, від 03.07.03. №2 щодо повідомлення про платника податків кожною стороною договору, від 04.07.03. №3, якою повністю змінено предмет договору і встановлено, що обладнання відповідач отримує від позивача на умовах товарного кредиту з відстрочкою платежу і сплатою відсотків в розмірі 4,8% в місяць від суми кредиту.

Таким чином, вказаний договір з додатковими угодами є договором купівлі-продажу з відстрочкою платежу і відповідає нормам правового інституту купівлі-продажу Цивільного кодексу України, ст.655, а порядок відстрочення плати за отримане відповідачем по договору обладнання врегульовано вимогами Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

На виконання умов вказаного договору позивач передав, а відповідач прийняв обладнання і цей факт встановлено рішення господарського суду Луганської області від 18.10.04. у справі №16/267.

Позивач звернувся з даним позовом до суду і просить стягнути з відповідача відсотки за користування відстрочкою платежу за отриманий товар в сумі 670187,51грн. за період з 30.11.04. по 31.12.05. Відповіддю від 20.03.07. №1-1/517 (а.с.73) на претензію позивача від 19.01.07. №61 (а.с.72) відповідач визнав вимогу про сплату відсотків за користування відстрочкою платежу на повну суму відсотків за вказаним договором в розмірі 3 000 000 грн. Відсотки в сумі 2329812,49грн. за вказаним договором стягнуті з відповідача рішенням господарського суду Луганської області від 18.10.04. у справі №16/267, решту боргу за відсотками в розмірі 670180,51грн. позивач просить стягнути на його користь даним позовом.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем своїх обов’язків за вказаним договором по сплаті відсотків за користування відстрочкою платежу за отриманий товар, позивачем до стягнення заявлено 3% річних в сумі 27541,95грн. за період з 01.01.06. по 15.05.07.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представників позивача, оцінивши надані ним докази своїх вимог до суті спору, їх  належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським  визнається  зобов'язання,  що  виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  Господарським  кодексом,  в силу  якого  один  суб'єкт  (зобов'язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов'язаний  вчинити  певну дію господарського   чи управлінсько-господарського  характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,   сплатити гроші, надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та  інші учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного  кодексу  України  з урахуванням особливостей, передбачених Господарським  кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Відповідач зобов’язаний виконувати умови укладеного з позивачем договору фінансування від 12.12.02. №224 (з урахуванням вимог додаткових угод до вказаного договору) згідно з вимогами договору та закону, а відповідач порушив умови договору та правила закону і не сплатив позивачу відсотки за користування відстрочкою платежу, тобто, не виконав своє грошове зобов’язання на користь позивача. Тому, з відповідача слід стягнути борг за відсотками по товарному кредиту в сумі 670187,51грн. з урахуванням 3% річних в розмірі 27541,95грн. на підставі норми ст.625 ЦК України.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на відповідача, а саме: державне мито у сумі –6977,29грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44,49, 75, 82,84,85 Господарського  процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Донбасантрацит", м. Красний Луч Луганської області, вул. ім. Косіора, 10, ідентифікаційний код  32446546 на користь Закритого акціонерного товариства Горнозбагачувальної фабрики "Краснолуцька", м. Красний Луч Луганської області, вул. ім. Анрі Барбюса, 1, ідентифікаційний код 32163608 борг по відсотках за користування відстрочкою платежу в сумі 670187,51грн., 3% річних в сумі 27541,95грн., державне мито у сумі 6977,29грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., наказ видати.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                      Р.М. Шеліхіна