ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"30" січня 2007 р.
Справа № 26/120-06-2986

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                              Разюк Г.П.

суддів:                                        Колоколова С.І

Петрова М.С.

при секретарі судового засідання Бухтіяровій О.Г.

за участю представника від відповідача: Світличного О.В. за довіреністю б/н від 10.01.07р. /в судових засіданнях від 16.01.2007р. та 30.01.2007р./

/інші учасники процесу про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, але в судове засідання не прибули/

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу  „Іллічівський морський рибний порт”

на ухвалу господарського суду Одеської області від 14.11.2006 року

за скаргою боржника

на дії Державної виконавчої служби в м. Іллічівську Одеської області

по справі № 26/120-06-2986

за позовом (стягувача) Відкритого акціонерного товариства /далі –ВАТ/ „Одесенергобудтранс”, м. Теплодар Одеської області

до (боржника) Акціонерного товариства закритого типу /далі –АТЗТ/ „Іллічівський морський рибний порт”, м. Іллічівськ Одеської області

про стягнення 92 647 грн.

суб’єкт оскарження: Державна виконавча служба у м. Іллічівську Одеської області

В С Т А Н О В И В :

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 08.08.2006р. змінено рішення господарського суду Одеської області від 19.05.06 року по справі    №26/120-06-2986: позов задоволено частково та стягнуто з АТЗТ „Іллічівський морський рибний порт” на користь ВАТ „Одесенергобудтранс” 47 242 грн. основного боргу, 4 533,25 грн. інфляційних, 872,42 грн. процентів річних, витрати по сплаті державного мита в сумі 928,48 грн. та 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Наказ господарського суду Одеської області від 30.05.2006 року по справі № 26/120-06-2986 визнано таким, що не підлягає виконанню.

23.08.2006р. на виконання означеної постанови господарським судом Одеської області виданий наказ, який пред’явлений до виконання та виконаний Державною виконавчою службою у м. Іллічівську

26.10.2006 р. АТЗТ „Іллічівський морський рибний порт” звернулось до суду першої інстанції в порядку ст. 121-2 ГПК України зі скаргою на дії Державної виконавчої служби у м. Іллічівську щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 04.10.2006р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.11.2006 року (суддя Никифорчук М.І.) скаргу боржника залишено без задоволення з мотивів відсутності в діях ДВС у м. Іллічівську порушення вимог ст.ст. 24, 46 Закону України „Про виконавче провадження”, оскільки суперечок між змістом оскаржуваної постанови та вказаних статей Закону не вбачається.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду, АТЗТ „Іллічівський морський рибний порт” звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати означену ухвалу від 14.11.2006 року, визнати недійсною та скасувати постанову ДВС у м. Іллічівську від 04.10.2006р. про стягнення з АТЗТ „Іллічівський морський рибний порт” виконавчого збору у сумі 5 369,42 грн., зобов’язати ДВС у м. Іллічівську привести дії у відповідність з вимогами чинного законодавства України.

Скаржник вважає ухвалу господарського суду першої інстанції винесеною з порушенням норм процесуального права, а також вказує в апеляційній скарзі на те, що місцевий господарський суд не врахував положень ст. 601 ЦК України та не звернув увагу на порушення ДВС вимог ст.7,30 Закону України „Про виконавче провадження”.

Крім того, скаржник звертає суду апеляційної інстанції на ту обставину, що сума боргу на день винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору склала 29 815,25 основного боргу, 4 533,25 грн. інфляційних, 872,42 грн. процентів річних, витрати по сплаті державного мита в сумі 928,48 грн. та 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього –36 267,40 грн., так як АТЗТ „Іллічівський морський рибний порт” 14.09.2006р. направив на адресу позивача лист для проведення взаємних розрахунків з актом звірки, за яким, як стверджує скаржник, сальдо на користь ВАТ „Одесенергобудтранс” станом на 01.08.2006р. склало лише 29 815,25 грн., що привело до безпідставного стягнення з боржника виконавчого збору у більшому розмірі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та вислухавши пояснення представника скаржника, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

20.09.2006р. державним виконавцем ДВС у м. Іллічівську відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу №26/120-06-2986 від 23.08.2006р., виданого господарським судом Одеської області на стягнення з АТЗТ „Іллічівський морський рибний порт” на користь ВАТ „Одесенергобудтранс” грошової заборгованості на загальну суму 53 694,15 грн., а також запропоновано боржнику добровільно виконати означену постанову до 27.09.2006р.

21.09.2006р. вказану постанову направлено на адресу боржника за вих. №13820 та 26.09.2006р. отримано АТЗТ „Іллічівський морський рибний порт”, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

02.10.2006р. боржник звернувся до ДВС у м. Іллічівську із заявою про продовження строку для добровільного виконання постанови, яка того ж дня була задоволена державним виконавцем, а провадження з виконавчих дій з примусового виконання відкладено до 04.10.2006р. 02.10.2006р. вказана постанова про відкладення провадження виконавчих дій надіслана боржнику.

04.10.2006р. постановою державного виконавця ДВС у м. Іллічівську стягнуто з боржника на користь держави виконавчого збору у розмірі 5 369,42 грн., що стало підставою для оскарження АТЗТ „Іллічівський морський рибний порт” в порядку ст.121-2 ГПК України дій ДВС у м. Іллічівську щодо винесення означеної постанови.

Господарський суд Одеської області, відмовляючи у задоволенні скарги на дії ДВС виходив з того, що такі дії відповідають вимогам статей 24, 46 Закону України „Про виконавче провадження”, а з матеріалів справи не вбачається підстав для задоволення скарги.

Судова колегія погоджується з висновками, викладеними в ухвалі господарського суду Одеської області та вказує на таке.

Статтею 24 Закону України „Про виконавче провадження” 21 квітня 1999 року N 606-XIV /зі змінами та доповненнями/ встановлено, що державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з вимогами ст.30 вказаного закону, державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону. У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання  вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, встановленому статтею 32 цього Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

Відповідно до приписів ст. 32 означеного закону, за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій або несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості використати надані їм цим Законом права, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача або за заявою боржника, або з власної ініціативи на строк до 10 днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторони, суд або інший орган, який видав виконавчий документ.

Згідно ст. 46 Закону України „Про виконавче провадження”, у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника –громадянина і в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів  громадян –з боржника –юридичної особи.

З огляду на приведені норми спеціального закону, які регламентують умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що в діях ДВС у м. Іллічівську відсутні порушення Закону України „Про виконавче провадження”.

Не приймаються до уваги посилання скаржника на безпідставне стягнення з боржника виконавчого збору у більшому розмірі, ніж це встановлено ст. 46 Закону України „Про виконавче провадження” з підстав зменшення суми боргу на момент відкриття виконавчого провадження до 36 267,40 грн., оскільки скаржник у відповідності до приписів вказаного закону в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення суми боргу, а посилання скаржника на проведення взаємних розрахунків за актом звірки, за яким, на думку боржника, сальдо на користь ВАТ „Одесенергобудтранс” станом на 01.08.2006р. складає 29 815,25 грн. не може вважатися належним доказом, оскільки, по-перше цей акт не підписаний стягувачем, а по-друге, боржник у відведений термін не здійснив дії, спрямованих на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 Закону України „Про виконавче провадження”.

Таким чином, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що господарський суд при прийнятті оскаржуваної ухвали правомірно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги АТЗТ „Іллічівський морський рибний порт” на дії Державної виконавчої служби у м. Іллічівську щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 04.10.2006р.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга –без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99,101-106 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 14.11.2006 р. по справі № 26/120-06-2986 залишити без змін, а апеляційну скаргу акціонерного товариства закритого типу  „Іллічівський морський рибний порт” –без задоволення .

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                              Г.П.Разюк

Суддя                                                                                    С.І.Колоколов

Суддя                                                                                     М.С. Петров