РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2007 р.
Справа № 7/23-1524

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді  Стадник М.С.

розглянув справу:

за позовом: Державної податкової інспекції у Теребовлянському районі, м. Теребовля, вул. Шевченка, 26, Тернопільської області, 48100

до відповідача 1: Унітарного приватного підприємства „Укртехмаш”, м. Тернопіль, вул. Тролейбусна, 16, 46027

до відповідача 2: Приватно –орендного підприємства „Іванівське”, с. Іванівка, Теребовлянського району, Тернопільської області, 48137.

За участю представників сторін:

Позивача:                    Сененький Михайло Богданович –довіреність № 1/10 від 02.01.07р.;

Відповідача 2:          Палюх Михайло Петрович –довіреність № 4 від 22.01.07р..

Суть справи:

Державна податкова інспекція у Теребовлянському районі звернулася з позовом про визнання недійсним господарського зобов’язання, яке виникло 24.01.2006р. на підставі договору купівлі –продажу насіння кукурудзи № 4 укладеного між Унітарним приватним підприємством „Укртехмаш” та Приватно –орендним підприємством „Іванівське” 10.01.2006р., як таке, що суперечать інтересам держави і суспільства та стягнути з сторін договору в доход державного бюджету по 7000 грн. з кожного.

Сторони, відповідно до ст. 64. ГПК України, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Учасникам судового процесу роз’яснено права і обов’язки передбачені ст. 22 ГПК України.

В судовому засіданні, за клопотанням позивача, з 08.05.2007р. по 21.05.2007р. оголошувалася перерва для надання інспекції можливості подати додаткові матеріали в обґрунтування заявлених вимог.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що зобов’язання з боку УПП „Укртехмаш”, здійснені невідомою особою, яка діяла без необхідних для цього повноважень при підписанні договору та документів, що підтверджують передачу предмету договору від імені директора Гнатюка Михайла Євгеновича, який не міг брати участь у даних господарських операціях, так як помер 17.07.2005 року згідно даних акту запису про смерть, а тому така особа діяла з умислом отримання незаконного доходу та ухилення від сплати податків. Такі дії учасників договору, вважає податкова інспекція, порушують інтереси держави і суспільства і згідно ч. 1. ст. 207 ГК України, на вимогу органу державної влади, можуть бути визнані недійсними.

Приватно –орендне підприємство „Іванівське” проти позову заперечує, посилаючись на те, що жодних підстав для визнання недійсним договору немає, так як виконання зобов’язань сторонами підтверджуються накладною, платіжним дорученням та податковою накладною, які є документами бухгалтерського обліку і на момент укладення та виконання угоди сторони діяли відповідно до чинного законодавства. Також просить суд врахувати, що рішенням господарського суду по справі № 10/223-4332 податкове повідомлення –рішення № /0 від 17.05.2006р. яким до ПОП „Іванівське” застосовано штрафні санкції в сумі 30064 грн. в тому числі і по даній операції скасовано, і на даний час воно вступило в законну силу.

УПП „Укртехмаш” відзив на позов не подало, участь повноважного представника в засіданні не забезпечило.

Спір розглядається за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 75. ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача 2, встановлено:

- між Унітарним приватним підприємством „Укртехмаш” (Продавець) та Приватним орендним підприємством "Іванівське" (Покупець)10.01.2006р.. укладено договір купівлі –продажу № 4, відповідно до якого сторони взяли на себе зобов’язання: Продавець зобов’язується поставити протягом місяця з моменту укладення договору і передавати у власність Покупця насіння кукурудзи, а Покупець зобов’язується прийняти товар та в безготівковому порядку здійснювати його оплату шляхом 100 % попередньої оплати;

- виконання господарських зобов’язань передбачених договором з боку Продавця та Покупця підтверджується: накладною № 0902-01 від 09.02.2006р. підписаної представниками сторін без заперечень, згідно якої Покупцю поставлено 2т. насіння кукурудзи , вартістю 7000 грн. в тому числі 1166,67 грн. ПДВ; податковою накладною № 2401-06 від 24.01.2006р.; платіжним дорученням: № 2801 від 23.01.2006р.;

- факт виконання продавцем та покупцем зобов’язань за договором, засвідчено актом складеним податковою інспекцією за результатами позапланової виїзної документальної перевірки № 66/2300-009536668 від 03.05.2006р. проведеної з питань взаєморозрахунків ПОП „Іванівське” з ПП "Багро", ПП "Украгроресурси", УПП „Укртехмаш” та ТзОВ "Західенерго" за січень, березень, травень, вересень 2004р., червень 2005р. та січень 2006р..

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України, давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

При цьому суд виходив із  наступного:

- відповідно до ст. 173-175 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року (далі ГК України), господарське зобов’язання, одним з видів якого є майново –господарське зобов’язання (цивільно –правове), виникає між суб’єктами господарювання, в силу якого один суб’єкт зобов’язаний вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт вимагати від зобов”язаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання регулюються нормами Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року (далі ЦК України) з урахуванням особливостей ГК України;

- згідно ст.11 ЦК України, 174 ГК України, підставою для виникнення таких господарських зобовязань є договори та інші правочини.

Правочином, згідно ст. 202, 203, 205 ЦК України, є дія особи, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків до яких застосовуються загальні положення про зобов’язання та про договори, при цьому такий правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Господарські зобов’язання виникли між підприємствами на підставі договору № 4 від 10.01.2006р., який за своєю правовою природою згідно ст. 655 ЦК України є договором купівлі - продажу, відповідно до якого продавець передає у власність покупцю товар, а покупець приймає його і зобов’язується сплатити за нього певну грошову суму. Укладений між сторонами договір складається з господарських зобов’язань (правочинів) УПП „Укртехмаш та ПОП „Іванівське”. Норми ЦК України та ГК України передбачають можливість визнання недійсним одного з господарських зобов’язань (правочину) сторони договору, при цьому не визнаючи недійсним договору в цілому.

Відповідно до ст. 15., 16. ЦК України, ст. 207 ГК України, кожна особа має право звернутися до суду за  захистом свого особистого майнового права та інтересу, у спосіб визначеним даними нормами закону, одним з яких є визнання правочину (господарського зобов’язання) недійсним.

Правом захисту інтересів держави і суспільства наділені органи державної податкової служби згідно п. 10 ст. 11 Закону „Про державну податкову службу в Україні”, та ст.ст. 207, 208 ГК України, відповідно до яких ними подаються позови про визнання недійсними угод (господарських зобов’язань, правочинів) та стягнення в доход держави коштів одержаних сторонами за такими угодами (зобов’язаннями). Слід зауважити, що норми ЦК України не містять такої санкції, як стягнення в доход держави коштів одержаних сторонами за угодами укладеними з метою суперечною інтересам держави, такі санкції встановлені в ч. 1. ст. 208 ГК України та вищезазначеним Законом.

Отже, згідно зазначених нормативних актів, податкова інспекція наділена повноваженнями тільки на звернення з позовом у випадках, якщо господарське зобов’язання вчинено сторонами (стороною) з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Випадків звернення податкової інспекції в інтересах юридичних чи фізичних осіб, норми чинного законодавства не передбачають.

При таких обставинах, звертаючись з позовом про визнання недійсним господарського зобов’язання, яке вчинено від імені УПП „Укртехмаш” невідомою особою, тобто в інтересах юридичної особи, податкова інспекція вийшла за межі наданих їй повноважень, що суперечить ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов‘язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, позивач звернувся з вимогою про визнання недійсним господарського зобов’язання здійсненого унітарним підприємством 24.01.2006р. шляхом оформлення податкової накладної № 2401-06 на суму 7000 грн., яка є розрахунковим документом для формування податкового кредиту, а не доказом виконання господарського зобов’язання. При цьому, податкова інспекція не оспорює сам договір, тим самим погоджується, що його умови не суперечать чинному законодавству так як і господарське зобов’язання виконане продавцем 09.02.2006р., підтвердженням чого є накладна на відпуск насіння кукурудзи.

Так, в заявленому позові, позивач стверджує, що УПП „Укртехмаш” виписуючи податкову накладну діяло з умислом направленим на порушення інтересів держави і суспільства шляхом ухилення від сплати податків, при цьому, як на доказ посилається на те, що від імені директора підприємства діяла невідома особа.

Доводи позивача судом відхиляються, як такі що не підтверджені належними доказами, так як:

1. відповідно до пп. 7.2.3., 7.2.4. п. 7.2. ст. 7. Закону України „Про податок на додану вартість” (далі Закон про ПДВ), право на складання податкових накладних надається виключно особам зареєстрованим як платники податку на додану вартість і складаються у момент виникнення податкових зобов'язань продавця. Датою виникнення податкових зобов'язань продавця з продажу продукції, згідно пп. 7.3.1 п. 7.3. ст. 7 Закону про ПДВ вважається дата яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь - яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податку як оплата за продукцію , або дата відвантаження продукції.

Підставою для оформлення УПП „Укртехмаш” (продавцем) 24.01.2006р. податкової накладної стало виконання з боку ПОП „Іванівське” (покупця) господарського зобов’язання щодо проведення попередньої оплати вартості продукції, факт виконання якого підтверджено платіжним дорученням № 2801 від 23.01.2006р. оформленим у відповідності з вимогами ст. 9. Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” та „Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку” затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88.

Подані податковою інспекцією матеріали спростовують її доводи щодо умислу в діях УПП „Укртехмаш”, оскільки на момент укладення договору та виконання зобов’язань, так і на момент розгляду спору сторони договору перебували в Єдиному державному реєстрі підприємств, організацій України, про що свідчать довідки Головного управління статистики в Тернопільській області; виконання зобов’язань підтверджуються первинними документами підписаними представниками сторін без заперечень; сторони зобов’язання зареєстровані платниками ПДВ, про що свідчать дані Реєстру платників податку на додану вартість, який ведеться центральним органом державної податкової служби, в порядку передбаченому Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість затвердженого наказом ДПА України № 79 від 01.03.2000р. і дана інформація оприлюднюється на web –сайті ДПА України (www.sta.gov.ua) (дата анулювання свідоцтва УПП „Укртехмаш” 21.12.2006р.); належних доказів порушення інтересів підприємства та нанесення йому збитків чи моральної шкоди особою, яка діяла від імені підприємства, позивач не надав; не доведено матеріалами документальної перевірки фактів щодо того, що дана операція не знайшла свого підтвердження в податкових зобов’язаннях унітарного підприємства, яке подавало податкову звітність,  оскільки така перевірка не проводилася на підприємстві; позивачем не наведеного жодного обґрунтування щодо умислу ПОП „Іванівське” при виконанні ним зобов’язання по оплаті одержаної продукції, так як актом перевірки підтверджено, що сума сплаченої вартості насіння кукурудзи та ПДВ ,зазначені в спірній податковій накладній ,знайшли відображення при формуванні податкових зобов’язань орендним підприємством, дані цінності проведені по бухгалтерському обліку і наявність їх не оспорюється інспекцією.

2. Відповідно до норм чинного законодавства, сам факт укладення чи виконання господарського зобов’язання особою, повноваження якої не встановлено, чи особою, яка діяла не в межах наданих їй повноважень, не тягне за собою наслідків передбачених ст.ст. 207, 208 ГК України, поки таке зобов’язання не оспорюється його стороною, іншою особою право якої воно порушує, або таку особу визнано винною у вчиненні таких дій. Згідно ст. 62 Конституції особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Податкова інспекція не надала суду доказів, що підтверджують особу та її вину яка діяла від імені УПП „Укртехмаш”  без належних на те повноважень та з метою ухилення від сплати податків та отримання доходів.

3. Передбачені сторонами умови договору не суперечать чинному законодавству, а виконані зобов’язання не є такими, що порушують інтереси держави, так як позивач не довів належними доказами, що сторони договору не мали права здійснювати такий вид діяльності, як реалізація та придбання продукції передбаченої договором, тобто були обмежені в таких правах згідно норм Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності”. Разом з тим, норми даного закону, передбачають види відповідальності такого суб’єкта підприємницької діяльності за його порушення, а саме стягнення санкцій та відшкодування шкоди, при цьому укладений договір на підставі якого виконане господарське зобов’язання не визнається недійсним.

Також, слід зазначити, що чинне законодавство, що регулює порядок укладання та виконання договорів (правочинів), не ставить в залежність їх дійсність від порушення сторонами податкового законодавства, якщо податковий орган не доведе зловмисної домовленості сторін (сторони) на укладення угоди спрямованої на його порушення. Подані позивачем докази не підтверджують такої домовленості з боку відповідачів, а можуть бути предметом перевірки правильності формування ними податкових зобов’язань та податкового кредиту, що не є предметом даного спору. Правомірність формування податкового кредиту по виписаній УПП „Укртехмаш” податковій накладній було предметом спору у справі № 10/223-4332 за позовом ПОП „Іванівське” до Державної податкової інспекції у Теребовлянському районі про скасування податкового повідомлення –рішення № /0 від 17.05.2006р., яке постановою господарського суду Тернопільської області від 20.12.2006р. скасовано.

При таких обставинах, позивач не довів належними та допустимими доказами правомірність заявлених вимог, а тому в позові відмовляється.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 43.,82., 84. ГПК України господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          М.С. Стадник