ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.07.07 р.                                                                               Справа № 11/108пн

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при секретарі судового засідання Семенюшко Г.Р.

За участю представників:

від позивача: Гурін М.В. – за довіреністю

від відповідача: Федосімов Г.О. – за довіреністю

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Закритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод” м.Макіївка

до відповідача: Державного відкритого акціонерного товариства “Трест Донецькшахтопроходка” м.Донецьк

про зобов’язання відповідача передати мікроавтобус “Фольксваген-Транспортер” держ. № 10-68 ЯНА та стягнення 21000,00грн.,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Закрите акціонерне товариство “Макіївський металургійний завод” м.Макіївка, звернувся до господарського суду з позовом про зобов’язання відповідача, Державного відкритого акціонерного товариства “Трест Донецькшахтопроходка” м.Донецьк, 1) передати мікроавтобус “Фольксваген-Транспортер” держ. № 10-68 ЯНА та 2) стягнути з відповідача орендну плату в розмірі 9000,00грн. та 3) неустойку за час користування майном в розмірі 12000,00грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копію договору № 129/97 від 05.02.97р., копію акту прийому-передачі внеску у вигляді майна і нематеріальних активів до статутного фонду від 27.09.04р., копію витягу з додатку № 1 до акту прийому-передачі внеску у вигляді майна і нематеріальних активів до статутного фонду, копію рішення господарського суду Донецької області від 13.02.06р. по справі № 36/474пд, копії листів № 002/31 від 17.05.05р., № 0104/59 від 22.07.05р., № 001/154 від 30.08.05р. та інше.

Відповідач надав через канцелярію лист за № 09/359 від 23.04.2007р. та просить відкласти слухання справи, призначене на 26.04.2007р., у зв’язку з участю представника в іншому судовому засіданні.

Суд розглянув клопотання та задовольнив.

10.05.2007р. відповідач надав до матеріалів справи відзив за № 9/390 та заперечує проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Справа слуханням була відкладена, згідно ст.ст.69, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив, що 05.02.1997р. між Відкритим акціонерним товариством “Макіївський металургійний комбінат” та Державним відкритим акціонерним товариством “Трест Донецькшахтопроходка” був укладений договір за № 129/97 про передачу в орендне користування мікроавтобусу “Фольксваген” (надалі – Договір), згідно п.1 якого “Орендодавець” передає в оренду строком на 12 років мікроавтобус “Фольксваген-транспортёр”, держ.№ 10-68 ЯНА, технічно справним, комплектний, на ходу, з перебігом 45 тис.км.

Відповідно до п.3 Договору “Орендодавець” та “Орендар” здійснюють щомісячний взаємозалік у рахунок виконання будівельно-монтажних робіт, виходячи із річної суми оренди 6000грн. або 500грн в місяць.

Договір підписаний сторонами без заперечень та зауважень.

На момент розгляду справи до матеріалів справи не надано а ні змін, ні доповнень щодо виконання умов договору, крім тих, що надано до позову.

Згідно вимог ст.ст.5, 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Ухвалою Арбітражного суду Донецької області від 21.04.1997р. була порушена справа                           № 35/1-1-б про банкрутство Відкритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний комбінат”.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 17.01.2002р. відкрита процедура санації               ВАТ “Макіївський металургійний комбінат” та призначено керуючого санацією.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 09.09.2004р. був затверджений план санації ВАТ “Макіївський металургійний комбінат”. На виконання положень плану санації Відкрите акціонерне товариство “Макіївський металургійний комбінат” виступило співзасновником Закритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод”, а також передало майно, у тому числі і спірний транспортний засіб, до статутного фонду Позивача, що підтверджується актом прийому-передачі внеску у вигляді майна і нематеріальних активів до статутного фонду від 27.09.04р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.02.06р. по справі № 36/474пд було встановлено факт передачі спірного транспортного засобу: “27.09.2004р. за актом приймання-передачі внеску у вигляді майна та нематеріальних активів ВАТ "Макіївський металургійний комбінат" передав до статутного фонду ЗАТ "Макіївський металургійний завод" у власність майно вартістю 67023255грн. згідно з додатком №1, до якого увійшов також автомобіль "Фольксваген-Транспортер" державний № 10-68 ЯНА, та додатком № 2 до цього акту, а також нематеріальні активи вартістю 164725грн. згідно з додатком № 3 до цього акту.

Оскільки передача майна, у тому числі мікроавтобусу марки "Фольксваген-Транспортер" державний №10-68 ЯНА здійснена у відповідності з вимогами ст.ст.17,18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у порядку, передбаченому планом санації ВАТ "Макіївський металургійний комбінат", який схвалено комітетом кредиторів комбінату, погоджено з Фондом державного майна України та затверджено ухвалою суду, така передача є законною.”.

Відповідно до ч.2 ст.35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Статтею 770 ч.1 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов’язки наймодавця.

Листом за № 002/31 від 17.05.2005р. Позивач повідомив Відповідача про зміну власника майна, яке знаходиться в оренді Відповідача, та направив проект Договору оренди з метою продовження орендних відносин та у зв’язку зі зміною власника майна. Однак відповіді на лист не надійшло.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі   неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч.4 ст.188 Господарського кодексу України).

Позивачем не надано підтвердження звернення до господарського суду із позовом                   про зміну (розірвання) договору від 05.02.1997р. за № 129/97 про передачу в орендне користування мікроавтобусу “Фольксваген”.

Тому, договір від 05.02.1997р. за № 129/97 про передачу в орендне користування мікроавтобусу “Фольксваген” на момент розгляду даної справи є діючим.

Відповідно до ч.2 ст.770 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.

Однак, Договором від 05.02.1997р. за № 129/97 не встановлено підстави припинення умов Договору, а стаття 770 ЦК України не встановлює обов’язкового переукладання договору, у разі зміни власника майна.

Відповідно до ст.782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Із матеріалів справи вбачається, що пунктом 3 Договору сторони дійшли згоди здійснювати щомісячний взаємозалік у рахунок виконання будівельно-монтажних робіт, виходячи із річної суми оренди 6000грн. або 500грн в місяць. Тобто, договором не встановлений строк виконання боржником обов’язку, тому кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час (ст.530 Цивільного кодексу України).

Позивач не надав до матеріалів справи доказів про направлення відповідної вимоги. Крім того, не надано доказів про отримання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору (ч.2 ст.782 Цивільного кодексу України).

Позивачем не було змінено порядок здійснення розрахунків за вказаним Договором.

Із змісту договору вбачається, що спірний транспортний засіб було передано в оренду на 12 років, тобто до 05.02.2009р.

Позивачем не доведений факт неналежного виконання Відповідачем умов Договору від 05.02.1997р. за № 129/97.

За вказаних обставин, позовні вимоги щодо зобов’язання відповідача передати мікроавтобус “Фольксваген-Транспортер” держ. № 10-68 ЯНА не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення орендної плати в розмірі 9000,00грн., то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні в цій частині позовних вимог з наступних підстав:

сторонами не були змінені умови та порядок оплати орендної плати за Договором від 05.02.1997р. за № 129/97, а тому розрахунки повинні здійснюватися шляхом щомісячного взаємозаліку у рахунок виконання будівельно-монтажних робіт, виходячи із річної суми оренди 6000грн. або 500грн в місяць.

Щодо стягнення розміру неустойки за час користування майном в розмірі 12000,00грн., то згідно п.2 ст.785 Цивільного кодексу України якщо наймач не виконує обов’язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення у випадку невиконання обов’язків наймача у разі припинення договору найму.

Факт припинення дії договору позивачем не доведено.

Тому, позовні вимоги щодо стягнення неустойки за час користування майном в розмірі 12000,00грн. не підлягають задоволенню.

Господарські витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.525, 530, 615, 770, 782, 785 Цивільного кодексу України та на підставі ст.ст. 42, 43, 22, 33, 36, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог – відмовити.

У судовому засіданні 04.07.2007р., за згодою сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя

Повний текст рішення підписаний 06.07.2007р.