ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2007 р.
№ 44/8пд

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Остапенка М.І.

суддів :
Борденюк Є.М.
Харченка В.М.

розглянувши касаційну скаргу
Житлово-будівельного кооперативу "Мир-30"

на рішення
Господарського суду Донецької області від 27.03.2007 року

у справі за позовом
Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа"

до
Житлово-будівельного кооперативу "Мир-30"

про
спонукання до вчинення дій

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2006 року, комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Мир-30" про зобов’язання укласти договір на постачання теплової енергії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що відповідач є балансоутримувачем житлового будинку, якому позивач - комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради “Донецькміськтепломережа” надає послуги з опалення та гарячого водопостачання.

Проте, укласти договір відповідач відмовився, а тому, посилаючись на вимоги ст. 24 Закону України “Про теплопостачання” та ст.19 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, якими передбачено, що відносини у сфері теплопостачання між постачальником та споживачем послуг повинні здійснюватись виключно на договірних засадах і договір є обов’язковим для споживача, позивач просив постановити рішення про зобов’язання відповідача укласти договір на запропонованих йому умовах.

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.03.2007 року позов задоволено. Зобов’язано житлово-будівельний кооператив "Мир-30" укласти з Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа" договір на постачання теплової енергії та стягнено з відповідача 203 грн. на відшкодування судових витрат, а додатковим рішенням від 25.06.2007 року доповнено резолютивну частину рішення наступним текстом: "Зобов’язати Житлово-будівельний кооператив "Мир-30" укласти договір на постачання теплової енергії №2507 від 30.10.2006 року між Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа" та Житлово-будівельним кооперативом "Мир-30" в редакції та на умовах, запропонованих Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа" в проекті договору на постачання теплової енергії №2507 від 30.10.2006 року, надісланого Житлово-будівельному кооперативу "Мир-30" з супровідним листом №79-ж від 30.10.2006 року".

В апеляційному порядку справа не переглядалась.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 24.05.2007 року порушено касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій він посилається на безпідставність задоволення позову, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення процесуальних норм і просить рішення господарського суду першої інстанції скасувати, прийнявши нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, судова колегія вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно п.3 ст.179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов’язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов’язком для суб’єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При цьому, при укладенні господарських договорів, відповідно до п.4 цієї норми, зміст договору визначається на основі, зокрема: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Постачання гарячої води та опалення за змістом ст.1 та ст.13 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” є одним із видів комунальних послуг.

Згідно ст.19, ст.22 Закону та ст. 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах і особливим учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач, який, залежно від цивільно-правових угод, може бути споживачем, виконавцем або виробником.

При цьому, визначені ст.29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" особливості укладання договорів у багатоквартирному будинку передбачають, що договір на надання житлово-комунальних послуг укладається мешканцями будинку з балансоутримувачем, а  у разі, якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем, а тому, суд прийшов до правильного висновку щодо наявності у відповідача прямого обов’язку, як балансоутримувача, укласти договір на постачання гарячої води та опалення будинку з виробником цих послуг - позивачем у справі, і наведене у касаційній скарзі посилання на відсутність такого обов’язку безпідставне.

Визначені у проекті договору умови теплопостачання визначають права та обов’язки сторін, які не суперечать законодавству, зокрема, Закону України "Про теплопостачання", не порушують прав відповідача, і у касаційній скарзі умови договору ним не оспорюються, а тому, при такому положенні, підстав для скасування рішення суду, за наведених у касаційній скарзі мотивів, щодо складнощів у розрахунках, судова колегія не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2007 року –без змін.

Головуючий                                                                           М.І. Остапенко

Судді                                                                                      Є.М. Борденюк

В.М. Харченко