ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.02.07 р.
Справа № 43/394пд

Господарський суд Донецької області
у складі судді І.В. ЗубченкоПри секретарі Максимовій В.В.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу:

за первісним позовом: Кіровського
міжрайонного прокурора м. Кіровське в інтересах держави в особі Жданівської
міської ради м. Жданівка

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м. Жданівка

про визнання договору лізингу
НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 недійсним

за зустрічним позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м. Жданівка

до відповідача: Жданівської міської
ради м. Жданівка

про визнання права власності

В судовому засіданні брали участь:

Представники сторін (за первісним
позовом):

Від прокурора Кілійчук Т.В. за
посв. № 2373

Від позивача: Озюменко Р.Ю. за дов.
НОМЕР_5393 від 27.12.2006р.

Від відповідача: ОСОБА_1. ОСОБА_2
за дов. відІНФОРМАЦІЯ_2

Представники сторін (за зустрічним
позовом):

Від позивача: ОСОБА_1., ОСОБА_2 за
дов. від ІНФОРМАЦІЯ_2

Від відповідача: Озюменко Р.Ю. за
дов. НОМЕР_5393 від 27.12.2006р.

Згідно із ст.69 ГПК України за клопотанням
обох сторін ухвалою від 25.01.2007р. справу розглянуто в більш тривалий термін.

Згідно із ст. 77 ГПК України в
засіданні суду оголошувалась перерва з 25.01.2007 по ІНФОРМАЦІЯ_3 та з
05.02.2007 до 15.02.2007р.

СУТЬ СПРАВИ:

Кіровський міжрайонний прокурор м.
Кіровське в інтересах держави в особі Жданівської міської ради м. Жданівка
звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м. Жданівка, про визнання
правочину - договору лізингу НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1. недійсним та
зобов'язання повернути об'єкт лізингу Жданівській міській раді.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор посилається на те, що договір фінансового лізингу НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1. є незаконним, суперечить приписам чинного законодавства, а тому
підлягає скасуванню.

Відповідач у відзиві від
21.12.2006р. проти позовних вимог заперечує, посилаючись на дотримання в
договорі усіх істотних умов, які не суперечать чинному законодавству.

Заявою від 21.12.2006р. відповідач
просить відмовити в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

22.01.2007р. Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа Нагорнова Ірина Юріївна м. Жданівка
звернулася до господарського суду в порядку ст. 60 Господарського
процесуального кодексу України з зустрічною позовною заявою до Жданівської
міської ради про визнання за нею права власності на вбудоване, на першому
поверсі житлового будинку, нежитлове приміщення з підсобними (службовими)
спорудами за адресою: м. Жданівка, пл.. Леніна, д. 5-А, загальною площею 376,3
кв.м.

В обґрунтування зустрічних позовних
вимог відповідач посилається на фактичне оспорювання права власності первісним
позовом, а також віднесення нежитлового приміщення в позовній заяві до
комунальної власності.

Позивач у відзивах НОМЕР_2 від
ІНФОРМАЦІЯ_3 проти зустрічних позовних вимог заперечував, посилаючись на ті
обставини, що договір лізингу був укладений на невідповідний згідно із Законом
України „Про лізинг” строк та з порушенням суттєвих умов договору лізингу.

Перед початком розгляду справи по
суті представників позивача та відповідача було ознайомлено з правами та
обов'язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Крім цього, представникам сторін у
судовому засіданні роз'яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1
ГПК України складено протокол, який
долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши висновок прокурора, пояснення представників позивача, відповідача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно з рішенням
Жданівської міської ради від ІНФОРМАЦІЯ_7 за НОМЕР_1 між Жданівським
управлінням комунального господарства (далі - лізингодавець) та суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (далі - лізингоодержувач) був укладений
договір НОМЕР_1 фінансового лізингу.

За умовами вказаного договору
лізингодавець передав лізингоодержувачу в платне користування об'єкт лізингу:
вбудоване на першому поверсі житлового будинку приміщення з підсобними
(службовими) спорудами загальною площею 376,3 кв.м., розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

В результаті вступу в шлюб громадянка ОСОБА_1 отримала
фамілію чоловіка та стала ОСОБА_1

Прокурор наполягає на тому що
договір фінансового лізингу НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 є незаконним та підлягає
скасуванню, з огляду на наступне:

По-перше, прокурор посилається на
те, що в порушення ст. 7 Закону України „Про лізинг” в спірному договорі не
передбачені істотні умови, а саме, графік сплати лізингових платежів, умови їх
перегляду, умови переоцінки об'єкту лізингу згідно з законодавством України,
умови надання відомостей про фінансовий стан лізингоодержувача.

По-друге, умовами договору строк
дії договору визначено у 1 рік 4 місяці, що суперечить приписам Закону України
„Про лізинг”, Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, якими
встановлено, що право викупу лізингового об'єкту виникає у лізингоотримувача не
раніше строку, на протязі якого амортизується 60% вартості об'єкту лізингу (за
розрахунком прокурора такий термін дорівнює 7,5 років).

По-третє, в договорі існують
суперечності, зокрема, п. 8 (порядок повернення лізингодавцю об'єкту лізингу)
суперечить п. 5.5, в якому зазначений порядок сплати за лізинг та остаточний
платіж.

Також прокурор посилається на те,
що згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 913 від 16.06.1998
року, якщо у лізинг передається державне майно, то договір лізингу підлягає
обов'язковій реєстрації, в разі відсутності такої реєстрації договір визнається
недійсним.

Прокурор зазначає, що майно,
передане відповідачеві у лізинг, відносилося до комунальної власності, в
зв'язку з чим, на його думку, підлягало обов'язковій державній реєстрації.

Так, рішення Жданівської міської
ради НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_4 „Про реєстрацію договору лізингу купівлі-продажу”
скасоване як незаконне рішенням Жданівської міської ради НОМЕР_4 від
04.08.2006р. в результаті розгляду протесту Кіровського міжрайонного прокурора.

Крім того, прокурор виходить з
того, що на теперішній час об'єкт лізингу лізингоодержувачем не
використовується за призначенням, лізингодавцеві не повернуто, що тягне за
собою руйнування об'єкту та спричиненню шкоди інтересам держави в собі
Жданівської міської ради.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги прокурора
такими, що задоволенню не підлягають, враховуючи наступне:

За приписом ст. 48 Цивільного
кодексу УРСР, який діяв на час укладення угоди, недійсною є та угода, що не
відповідає вимогам закону.

Як встановлено судом, графік сплати
лізингових платежів чітко визначений п. 5.5 договору, пунктом 5.6 договору
передбачені умови лізингової плати та можливість її перегляду на підставі
Постанови кабінету Міністрів України „Про індексацію житлового фонду”. Тому
доводи прокурора про те, що сторони не обумовили усіх істотних умов для
договору даного виду є неспроможними.

Порядок сплати лізингових платежів
передбачений ст. 16 Закону України „Про фінансовий лізинг”. Так, цією статтею
передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку,
передбаченому договором.

Сторони передбачили нерівномірне
внесення лізингових платежів, що не суперечить ані умовам договору, ані
приписам чинного законодавства.

Тому неспроможним є також
ствердження прокурора про те, що право на викуп лізингового об'єкту виникає у
лізингоодержувача не раніше ніж через 7,5 років, оскільки умовами договору
встановлені прискорені лізингові платежі.

Відносно обов'язковості державної
реєстрації договору лізингу суд зазначає наступне:

Постанова Кабінету Міністрів
України № 913 від 16.06.1998р. (втратила чинність з 29.04.2004р.) „Про
затвердження порядку реєстрації договорів лізингу”, на яку посилається позивач,
дійсно передбачає, що реєстрації підлягають договори лізингу у разі, коли
об'єктом лізингу є державне майно або договір пайового лізингу передбачає
залучення державних коштів чи для забезпечення виконання договору лізингу
надаються державні гарантії.

Як встановлено судом, майно -
нежитлове вбудоване приміщення площею 376,3 кв.м. по АДРЕСА_1, належало до
комунальної власності.

Державна та комунальна власність за
правовим регулюванням є різними та застосування обов'язків, передбачених для
державного майна, не може мати обов'язкового характеру для майна комунального.

Обов'язок реєстрації договорів лізингу
комунального майна не передбачено ані приписами чинного законодавства ані
умовами договору лізингу НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1. Тому застосування вказаної
Постанови Кабінету Міністрів України є безпідставним.

Невикористання відповідачем в даний
час нежитлового приміщення, не вирішення ним питання щодо подальшого
використання об'єкту нерухомості,  також
не є підставою для визнання договору недійсним взагалі.

Одночасно судом досліджено, що
відповідно до ст. 71 Цивільного кодексу УРСР загальний строк для захисту права
за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три
роки.

Спірний договір лізингу НОМЕР_1
укладений сторонами ІНФОРМАЦІЯ_1., зареєстрованим Жданівською міською радою
рішенням НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_4

Таким чином, про порушене право, в
випадку його наявності, позивачі, Жданівська міська рада, могла бути
якнайпізніше обізнана з моменту прийняття вказаного рішення, тобто з
ІНФОРМАЦІЯ_4

З урахуванням викладеного строк
позовної давності про визнання договору лізингу недійсним закінчився
ІНФОРМАЦІЯ_4, тоді як з позовом прокурор звернувся лише у ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто з
пропуском строку позовної давності.

За приписом ст. 80 Цивільного
кодексу УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є
підставою для відмови в позові.

Якщо суд, арбітраж або третейський
суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право
підлягає захистові.

Суд не вбачає поважних причин
пропуску строку позовної давності, про що клопоче позивач.

Так, доводи позивача про те, що
йому стало відомо про порушене право з моменту перевірки прокуратурою
законності відчуження державного майна, не приймаються судом до уваги, оскільки
кваліфікація дій має бути надана вчасно, без пропущення строку позовної давності,
в тому числі й прокурором в порядку нагляду за додержанням законності.

За таких обставин, враховуючи
викладене, приймаючи до уваги те, що прокурором не доведено того, що договір
лізингу НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1. не відповідає закону, а також те, що позивачем
пропущений строк позовної давності на звернення до суду, позовні вимоги за
первісним позовом Кіровського міжрайонного прокурора м. Кіровське в інтересах
держави в особі Жданівської міської ради м. Жданівка до Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м. Жданівка, про визнання
правочину - договору лізингу НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1. недійсним та
зобов'язання повернути об'єкт лізингу Жданівській міській раді підлягають
залишенню без задоволення.

Питання щодо розподілу судових
витрат за подачу первісного позову судом не вирішується, оскільки прокурор
звільнений від їх сплати у встановленому законом порядку.

Відносно вимог ОСОБА_1 м. Жданівка
про визнання за нею права власності на нежитлове приміщення, суд зазначає
наступне:

Як свідчать надані сторонами докази
до справи, право власності ОСОБА_1на спірне майно оспорюється позивачем згідно
з протоколом НОМЕР_5 комісії Жданівської міської ради по проведенню службового
розслідування від ІНФОРМАЦІЯ_8, а також доводами прокурора в межах первісного
позову у справі НОМЕР_7

Так, в тексті первісного позову
прокурор посилається на те, що кафе ІНФОРМАЦІЯ_9, яке є об'єктом лізингу, на
теперішній час не використовується, що спричиняє шкоди інтересам держави в
особі Жданівської міської ради, оскільки є „об'єктом комунальної власності”.

За приписом ст. 16 Цивільного
кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема,
визнання права.

Відповідно до ст. 392 Цивільного
кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом (ст. 328 Цивільного кодексу України).

В даному випадку неправомірність
набуття права власності приватним підприємцем ОСОБА_1 прямо не випливає із
закону, незаконність набуття права власності судом не встановлена.

Натомість судом досліджено, що
право власності на спірне майно перейшло позивачеві за зустрічним позовом по
договору фінансового лізингу, грошові кошти за договором сплачені нею у повному
обсязі, належним чином зареєстроване в бюро технічної інвентаризації.

Згідно зі свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_6
від ІНФОРМАЦІЯ_6, виданим Жданівським міським головою, вбудоване нежитлове
приміщення по АДРЕСА_1 площею 376,3 кв.м. належить ОСОБА_1

Заперечення Жданівської міської
ради судом до уваги не приймаються, оскільки вони відтворюються в позовних
вимогах прокурора та досліджені судом в процесі розгляду первісного позову.

Тому суд вважає доводи ОСОБА_1
обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи та чинному
законодавству, внаслідок чого позовні вимоги Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м. Жданівка до Жданівської міської ради про
визнання права власності на вбудоване, на першому поверсі житлового будинку,
нежитлове приміщення з підсобними (службовими) спорудами за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 376,3 кв.м., підлягають задоволенню.

Витрати по судовому процесу за
подачу зустрічного позову покладаються на позивача за приписом ч. 4 ст. 49
Господарського процесуального кодексу України.

Беручи до уваги вищевикладене,
керуючись ст.ст. 71, 80 Цивільного кодексу УРСР, ст.ст. 16, 328, 392 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 188, 193
Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 4-3, 33, 34, 43, 44, ч. 4 ст.
49, 82-85 ГПК  України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісних позовних
вимог Кіровського міжрайонного прокурора м. Кіровське в інтересах держави в
особі Жданівської міської ради м. Жданівка до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м. Жданівка, про визнання правочину -
договору лізингу НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1. недійсним та зобов'язання повернути
об'єкт лізингу Жданівській міській раді, відмовити в зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

Зустрічні позовні вимоги Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м. Жданівка до Жданівської
міської ради про визнання права власності на вбудоване, на першому поверсі
житлового будинку, нежитлове приміщення з підсобними (службовими) спорудами за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 376,3 кв.м. задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 м. Жданівка
право власності на вбудоване, на першому поверсі житлового будинку, нежитлове
приміщення з підсобними (службовими) спорудами за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 376,3 кв.м.

Стягнути зі Жданівської міської
ради (86300, м. Жданівка, вул. Комсомольська, 1, ) на
користь Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
ІНН НОМЕР_8) витрати по сплаті державного мита в сумі 85 грн. 00 коп., витрати
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

У судовому засіданні  15.02.2007р. оголошено повний текст рішення.

Суддя
Зубченко І.В.