Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" червня 2007 р.                                                     Справа № 4/1886

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді Лозинської І.В.

при секретарі Заруцькій О.О.

за участю представників сторін

від позивача Бєлікова О.А. - провідний спеціаліст відділу забезпечення надходженнята використання штрафних санкцій та кадрового забезпечення, дор. №06-902/1084,

від відповідача Вручинський В.І. - керівник.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (м. Житомир)

до Фермерського господарства "Василівське 2005" (с. Василівка Житомирського району)

про стягнення 7331,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 7331,30 грн., з яких: 7246,67 грн. адміністративно-господарські санкції за не зайняті інвалідами робочі місця та 84,63 грн. пеня.

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримала в повному обсязі та заявила клопотання про збільшення розміру пені на суму 156,24 грн. за період з 15.04.2007р. по 26.06.2007р.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, мотивуючи тим, що обов'язок створення робочих місць для інвалідів покладено на органи працевлаштування та повинен здійснюватись центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

В засіданні суду оголошувалась перерва з 26.06.2007р. по 27.06.2007р.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991р. № 875-ХІІ, для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається зі звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу працюючих на підприємстві становила 15 чоловік, нарахований фонд оплати праці - 108,7 тис. грн. (а.с. 2, 3).

Відповідно кількість місць для працевлаштування інвалідів повинна була становити - 1. Фактично, згідно зазначеного звіту, відповідачем не було працевлаштовано жодного інваліда.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", підприємства (об'єднання), установи і організації (незалежно від форм власності і господарювання), які використовують працю інвалідів, зобов'язані створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством.

Згідно з п. 5 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995р. №314 (вказана постанова діяла у 2006р. і втратила чинність у зв'язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України №70 від 31 січня 2007 року), підприємства, зокрема, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів. Пунктом 14 Положення передбачено, що підприємства (об'єднання), установи і організації у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів. Цим же пунктом також передбачено, що підприємства інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може виконуватися праця інвалідів.

З вищенаведених положень законодавства про соціальний захист інвалідів вбачається, що відповідач зобов'язаний був у 2006 році створити 1 робоче місце для працевлаштування інваліда.

На виконання вимог ст. 18, 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України", відповідачем приймалися заходи по працевлаштуванню інваліда, а саме: були надіслані листи до обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, подано звіт про наявність вакансій до міського центру зайнятості. Відповідач також звертався з листом до Василівської сільської ради з проханням посприяти у працевлаштуванні інвалідів. Однак, центром зайнятості, на який законом покладено обов'язок по працевлаштуванню, інвалідів на підприємство не направляло. Факт створення 1 робочого місця для працевлаштування інваліда підтверджується звітами про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

За наведених вище обставин суд вважає, що працевлаштування інваліда на підприємстві не відбулось не з вини відповідача, а тому відповідальність за не працевлаштування інвалідів не може покладатись на відповідача.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає за необхідне в позові відмовити.

На підставі Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.91р. № 875-ХІІ, "Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.01р. № 1767 (із змінами, внесеними Постановою КМУ від 29.06.04р. № 813), керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові Житомирського обласного відділення Фонду соціального захистуінвалідів (м. Житомир) відмовити.

Постанова господарського суду Житомирської області набирає законної сили в строки, встановлені ст. 254 КАСУ.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та строки, встановлені ст.186 КАСУ.

Суддя

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу;

3 - відповідачу;