ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 квітня 2007 р.

№ 2-3786/04

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Т. Дроботової - головуючого  Н. Волковицької Л. Рогач

за участю представників:

позивача

не з'явилися (про час і місце
судового засідання повідомлено належно)

відповідача

не з'явилися (про час і місце
судового засідання повідомлено належно)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

-
ОСОБА_1 -  ОСОБА_2

на  ухвалу

від 18.10.2004р. апеляційного
суду  Львівської області

у справі

№ 2-3786/04 Шевченківського
районного суду  м. Львова

за позовом

-
ОСОБА_1 -  ОСОБА_2

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо -комерційної фірми “Готель “Незалежність”

про

визнання недійсним рішення
загальних зборів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1та ОСОБА_2 звернулись до
Шевченківського районного суду м. Львова з позовом про визнання недійсним
рішення загальних зборів учасників ТОВ ВКФ “Готель “Незалежність” від
19.03.2004р. в частині виключення їх з числа учасників товариства.

Позивачі уточнили свої позовні
вимоги та просили суд постановити рішення про визнання недійсним протоколу
загальних зборів учасників ТОВ ВКФ “Готель “Незалежність” від 19.03.2004р.
повністю.

Позовні вимоги мотивовані ти, що
вони (ОСОБА_1та ОСОБА_2) є учасниками зазначеного вище товариства, однак
19.03.2004р. їх представників не допустили до участі в проведенні  загальних зборів працівники охоронної фірми,
за вказівкою керуючого ТОВ ВКФ “Готель “Незалежність”.

На вказаних зборах було прийнято
рішення про виключення, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
з числа учасників товариства.

Рішенням від 08.07.2004р. Шевченківського
районного суду м. Львова  у задоволенні
позовних вимог відмовлено з огляду на безпідставність заявлених позовних вимог.

За апеляційною скаргою ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 апеляційний суд Львівської області переглянув рішення від 08.07.2004р.
Шевченківського районного суду м. Львова в апеляційному порядку та ухвалою від
18.10.2004р. залишив його без змін, виходячи з встановлених обставин справи
щодо безпідставності заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1та ОСОБА_2 звернулись до
Верховного суду України  з касаційними
скаргами, в яких  просять судові рішення
у справі скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи касаційні скарги доводами про порушення судами норм процесуального та
матеріального права, зокрема, статті 64 Закону України “Про господарські
товариства”, відповідно до якої підставою виключення з учасників товариства є
систематичність невиконання або неналежне виконання обов'язків учасника
товариства та вчинення учасником дій, які перешкоджають досягненню цілей товариства.

Заявники звертають увагу суду на
неповне з'ясування судами під час здійснення судового провадження обставин
справи стосовно правомірності виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_2  з числа учасників товариства.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та
постанові, колегія суддів вважає, що касаційні скар ги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України
“Про господарські товариства” господарськими товариствами визнаються
підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними
особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності
з метою одержання прибутку.

Статтею 11 цього закону
передбачено, що учасники товариства зобов'язані додержувати установчих
документів товариства і виконувати рішення загальних зборів та інших органів
управління товариства.

Учасника товариства з обмеженою
відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує
обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути
виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що
володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів
учасників товариства (стаття 64 Закону).

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція
на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти
докази.

Так, господарськими судами першої
та апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_1та ОСОБА_2 були учасниками ТОВ ВКФ “Готель Незалежність” з часу
заснування даного товариства.

19 березня 2004р. були проведені
загальні збори ТОВ ВКФ “Готель Незалежність”.

Учасники товариства, в тому числі,
ОСОБА_1та ОСОБА_2, про час і місце проведення вказаних зборів були повідомлені
належно, у порядку передбаченому приписами статті 61 Закону України “Про
господарські товариства”.

Крім того, на підставі наданих суду
пояснень представника позивачки ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4, судами було
встановлено, що  після перевірки
документів, які б  засвідчували їх право
на представництво інтересів учасників товариства, їх пропустили в хол  “Готелю” “Незалежність”.

Той факт, що представникам
позивачів чинилась перешкода у реєстрації перед зборами товариства, під час
розгляду справи не знайшли свого підтвердження.

Зі списку учасників товариства
(а.с. 65) вбачається, що всі учасники товариства належним чином зареєструвались
перед початком зборів товариства.

Касаційна інстанція зазначає, що приписи
статті 64 Закону України “Про господарські товариства” чітко визначають
підстави виключення учасника зі складу товариства, а саме: систематичне
невиконання або неналежне виконання обов'язків та перешкоджання своїми діями
досягненню цілей товариства.

Постановляючи судові рішення, суди
першої та апеляційної інстанції на підставі встановлених обставин справи,
дійшли висновку, що ОСОБА_2 тривалий час не брала участі у діяльності
товариства, тобто не виконувала передбаченого пунктом 12 Установчої угоди обов'язку
активно сприяти підприємству в його діяльності (а.с. 21-26), а Сакульська Я.Й
своїми діями перешкоджала досягненню цілей товариства -одержання прибутку, що
підтверджується наявними  у справі
доказами та поясненнями свідків  ( а.с.
72-79, 159-163, 163-167).

Доводи заявників викладені у
касаційних скаргах судова колегія не приймає до уваги, оскільки вони є
непереконливими, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та
встановленими обставинами справи.

Враховуючи викладене, колегія
суддів визнає прийняті у справі судові рішення такими, що відповідають нормам
матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не
вбачається.

Керуючись
статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119,
статтями 11110, 11111 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В :

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 08.07.2004р. та ухвалу апеляційного суду Львівської області
18.10.2004р. у справі № 2-3786/04 Шевченківського районного суду м. Львова
залишити без змін, а касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2  -без задоволення.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді                                                                                                Н.
Волковицька

Л. Рогач