ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 р.
№ 29/380-06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Кравчука Г.А.,

суддів:
Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Виробничого приватного підприємства “Дизель”

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 27.11.2006 р.

у справі
№ 29/380-06

господарського суду
Харківської області

за позовом
Виробничого приватного підприємства “Дизель”

до
Харківської міської ради

третя особа:
Комунальне підприємство
“Харківське міське бюро технічної інвентаризації”

про
визнання права власності

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:
— не з’явились;

відповідача:
— не з’явились;

третьої особи:
— не з’явились;

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2006 р. Виробниче приватне підприємство “Дизель” (далі –Підприємство) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, у якій просило визнати за ним право власності на нежитлові будівлі: майстерня літ. “А-1” загальною площею 130,5 м2 та майстерня літ. “Б-1” загальною площею 76,9 м2, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. 1-ої Кінної Армії, 78-Б, та зобов’язати Комунальні підприємство “Харківське міське бюро технічної інвентаризації” (далі –Бюро) зареєструвати відповідне право власності.

Позовні вимоги Підприємство обґрунтовувало тим, що воно з дозволу Харківської міської ради (далі –Рада) за власні кошти побудувало до приміщень, які є його власністю, прибудови –нежитлові приміщення, які є предметом спору, що, виходячи з норм ЦК України, є підставою для визнання його власником вказаних приміщень та реєстрації за ним відповідного права власності.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2006 р. (суддя Тихий П.В.) позовні вимоги Підприємства задоволено з підстав, наведених у позовній заяві.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.11.2006 р. (колегія суддів: Бондаренко В.П., Лакіза В.В., Токар М.В.) рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2006 р. скасовано, а у задоволенні позовних вимог Підприємства відмовлено. Постанова мотивована тим, що:

– Підприємство не надало доказів відведення йому земельної ділянки під збудоване нерухоме майно, яке є предметом спору, а тому вказане майно, виходячи з норм ЦК України, є самочинним будівництвом;

– Бюро не є відповідачем у справі, а тому до нього не можуть бути пред’явлені позовні вимоги.

Підприємство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 27.11.2006 р. скасувати та залишити в силі рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2006 р. Вимоги, викладені у касаційній скарзі, Підприємство обґрунтовує тим, що висновки, викладені у постанові, яка оскаржуються, не відповідають обставинам справи та зроблені без урахування ст. ст. 182 та 331 ЦК України.

Рада та Бюро не скористались правом, наданим ст. 1112 ГПК України, та відзив на касаційну скаргу Підприємства до Вищого господарського суду України не надіслали, що не перешкоджає касаційному перегляду судового акту, який оскаржується.

У судовому засіданні 14.03.2007 р. оголошувалась перерва до 21.03.2007 р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення і постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Підприємства підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Господарськими судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що:

– Підприємство є власником нежитлових приміщення 1-го поверху № 1-3, 3а, 4 в літ. “БВ-1” загальною площею 89,2 м2, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. 1-ої Кінної Армії, 78-Б;

– на замовлення Підприємства спеціалізованою організацією АТ “Гіпротракторосельхозмаш” у відповідності до діючих норм та правил, згідно з інструкціями та державними стандартами на підставі Державної ліцензії на виконання спеціальних видів робіт у проектуванні та будівництві від 20.11.1998 р. серія УК № 01757 був розроблений робочий проект прибудов № 1 та № 2 з ремонту паливної апаратури дизельних двигунів  (які є предметом спору) до вказаних нежитлових приміщень (далі –Проект);

– прибудови № 1 та № 2 з ремонту паливної апаратури дизельних двигунів були виконані за кошти Підприємства та згідно рішення Ради № 35/03 від 26.02.2003 р.

– 17.02.2004 р. Бюро склало  технічні  паспорти  на відповідні зведені виробничі  будівлі;

– згідно висновку про технічний стан конструктивних елементів та існуючих будівельних конструкцій, виконаного спеціалізованою організацією АТ “Гіпротракторосельхозмаш”, нежитлові приміщення, які є предметом спору, знаходяться у задовільному технічному стані, повна втрата несучої здібності існуючих конструкцій вказаних приміщень на момент обстеження відсутня, передбачена проектом будівництва конструктивна та розрахункова схема будівель не порушені.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що Підприємство є власником нежитлових будівель: майстерні літ. “А-1” загальною площею 130,5 м2 та майстерні літ. “Б-1” загальною площею 76,9 м2, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. 1-ої Кінної Армії, 78-Б.

При цьому колегія суддів Вищого господарського суду України вважає необґрунтованим висновок господарського суду апеляційної інстанції про те, що майно, яке є предметом спору, є самочинним будівництвом, оскільки вказаний висновок зроблено без урахування рішення Ради № 35/03 від 26.02.2003 р., згідно з яким Підприємству було надано дозвіл на розміщення зазначеного майна з подальшим наданням відповідних земельних ділянок.

Таким чином, рішення господарського суду першої інстанцій в частині задоволення позовним вимог Підприємства про визнання за ним права власності на нежитлові будівлі: майстерня літ. “А-1” загальною площею 130,5 м2 та майстерня літ. “Б-1” загальною площею 76,9 м2, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. 1-ої Кінної Армії, 78-Б, є обґрунтованим, а тому підлягає залишенню в силі шляхом скасування відповідної частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Проте, в іншій частині, а саме –в частині відмови у задоволенні позовних вимог Підприємства про зобов’язання Бюро зареєструвати за ним право власності на нежитлові приміщення, які є предметом спору, постанова апеляційного господарського суду підлягає залишенню без змін, оскільки місцевим господарським судом Бюро не було залучено у якості відповідача по справі, а було залучено лише як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, однак, згідно з нормами ГПК України позовні вимоги можуть пред’являтись та вирішуватись лише щодо до відповідачів.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Виробничого приватного підприємства “Дизель” задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 27.11.2006 р. у справі № 29/380-06 господарського суду Харківської області в частині відмови у задоволенні позовних вимог Виробничого приватного підприємства “Дизель” щодо визнання за ним права власності на нежитлові будівлі: майстерня літ. “А-1” загальною площею 130,5 м2 та майстерня літ. “Б-1” загальною площею 76,9 м2, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. 1-ої Кінної Армії, 78-Б, скасувати та залишити в силі у цій частині рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2006 р.

В іншій частині вказану постанову залишити без змін.

Головуючий суддя                                                       Г.А. Кравчук

Суддя                                                                          Г.М. Мачульський

Суддя                                                                          В.І. Шаргало