ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 серпня 2007 р.

№ 2-247/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Кравчука Г.А.

суддів:

Данилової Т.Б.

Мачульського
Г.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні

касаційну скаргу

ОСОБА_1

на  ухвалу

Львівського апеляційного
господарського суду

від

04.06.2007р.

у справі

№2-247/07

Залізничного районного суду м.
Львова

за позовом

ОСОБА_2

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Богоя-2"

про

визнання недійсними рішень
загальних зборів учасників, -

В С Т А Н О В
И В:

Ухвалою Залізничного районного суду
м. Львова від 08.08.2006р. (суддя Ригіна Л.М.) заборонено проведення загальних
зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Богоя-2" з питання
переобрання директора та з питань про зміну складу учасників товариства та
перерозподіл часток і внесення змін до установчих документів товариства до
вирішення спору по суті.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 26.04.2007р. справу №2-247/07 скеровано для розгляду до Львівського
апеляційного господарського суду.

Оскарженою ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду від 04.06.2007р. (колегія суддів у складі:
головуючого -судді Мирутенко О.Л., суддів Гнатюк Г.М., Кравчук Н.М.) апеляційна
скарга на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08.08.2006р.
повернута без розгляду особі, що її подала.

В своїй касаційній скарзі особа, що
її подала просить вказану ухвалу Львівського апеляційного господарського суду
від 04.06.2007р. скасувати, а справу направити до Львівського апеляційного
господарського суду для розгляду апеляційної скарги по суті, посилаючись на
порушення апеляційним господарським судом норм процесуального права, а саме:
ч.2 ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Відзиву на касаційну скаргу не
надійшло.

Сторони та особа, яка подала
касаційну скаргу не використали наданого законом права на участь своїх
представників у судовому засіданні.

До початку судового засідання від
особи, яка подала касаційну скаргу, надійшла заява про відкликання касаційної
скарги, в якій зазначена особа, посилаючись на приписи ст.1113
Господарського процесуального кодексу України а також на те, що їй не була
надіслана ухвала про прийняття касаційної скарги і розгляд справи Вищим
господарським судом України не розпочався, відкликає свою касаційну скаргу на
ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 04.06.2007р.

Проте касаційна скарга не може бути
повернута за заявою особи, яка подала касаційну скаргу за підставами,
визначеними у ст.111-3 ч.1 п.7 ГПК України оскільки вказана касаційна скарга до
подання заяви про її відкликання була прийнята до провадження та призначена до
розгляду ухвалою суду касаційної інстанції, копії цієї ухвали було розіслано
учасникам процесу до надходження заяви про відкликання касаційної скарги. Таким
чином повернення касаційної скарги з підстав, зазначених у заяві про
відкликання касаційної скарги, суперечило б приписам ст.111-3 ч.1 п.7 ГПК
України.

Переглянувши у касаційному порядку
судове рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до
уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскаржена ухвала суду апеляційної
інстанції щодо перегляду ухвали місцевого суду від 08.08.2006р. мотивована тим,
що особою, що подала апеляційну скаргу, пропущено граничний трьохмісячний
строк, протягом якого можливе відновлення пропущеного строку на подання
апеляційної скарги сторонами та внесення апеляційного подання прокурором,
оскільки апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції від 08.08.2006р.
була подана лише 03.05.2007р. тобто більше ніж через шість місяців після
прийняття оскарженої ухвали.

Суд касаційної інстанції
погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається із викладеного і не
заперечується особою, що подала касаційну скаргу, апеляційна скарга на ухвалу
суду першої інстанції від 08.08.2006р. була подана лише 03.05.2007р. тобто
більше ніж через шість місяців після прийняття оскарженої ухвали.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань
приватизації та з корпоративних спорів" судові рішення у справах,
передбачених пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону, які ухвалені судами
до набрання чинності цим Законом і не набрали законної сили, можуть бути
оскаржені до апеляційного господарського суду за місцезнаходженням
господарського товариства в порядку, встановленому Господарським процесуальним
кодексом України, і в строки, визначені процесуальним законом, за правилами
якого була розглянута справа чи постановлено рішення суду першої інстанції.

Відповідно до приписів ст.292
Цивільного процесуального кодексу України скарги, подання на ухвали суду першої
інстанції подаються протягом п'ятнадцяти днів з наступного дня після їх
ухвалення (ч.3). Скарги, подання, подані після закінчення строків, встановлених
цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд за заявою особи, що їх подала,
не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала (ч.4).

З викладеного вбачається, що
апеляційна скарга була подана до суду апеляційної інстанції з порушенням
строків, визначених процесуальним законом, за правилами якого була постановлена
ухвала суду першої інстанції.

Також за змістом пункту 3
Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань
приватизації та з корпоративних спорів" судові рішення можуть бути
оскаржені до апеляційного господарського суду в порядку, встановленому
Господарським процесуальним кодексом України.

Частина друга статті 93
Господарського процесуального кодексу України містить обмеження строку,
протягом якого може бути відновлено пропущений процесуальний строк на стадії
перегляду судових рішень в апеляційному порядку. Зокрема відновлення
пропущеного строку подання апеляційної скарги сторонами та внесення
апеляційного подання прокурором можливе протягом трьох місяців з дня прийняття
рішення місцевим господарським судом. За змістом частини другої статті 93
Господарського процесуального кодексу України подання апеляційної скарги
(апеляційного подання) після закінчення установленого нею тримісячного строку
виключає перегляд судових рішень в апеляційному порядку.

Таким чином доводи касаційної
скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Викладені в оскарженій ухвалі
вищезазначені висновки суду є законними і обґрунтованими та відповідають
правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати
у господарських справах Верховного Суду України від 17.04.2007р. у справі
№25/87-06-2123 Господарського суду Одеської області, згідно якої за змістом
частини другої статті 93 Господарського процесуального кодексу України подання
апеляційної скарги (апеляційного подання) після закінчення установленого нею
тримісячного строку виключає перегляд судових рішень в апеляційному порядку.

За вказаних обставин ухвала суду апеляційної
інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119 п.1, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від
04.06.2007р. у справі №2-247/07 Залізничного районного суду м. Львова -без
змін.

Головуючий суддя
Г.А. Кравчук

С у д д і
Т.Б. Данилова

Г.М. Мачульський