ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"25" червня 2007 р.                                                                                   Справа №  09/3890

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Курченко Н.М.,

при секретарі –Лавріненко С.І.

за участю представників сторін: позивача –Шинкарьов В.В. за довіреністю, відповідача –Горшанова В.І. за довіреністю, Удод І.І. за довіреністю, третьої особи ППБФ «НАСА»–Нечипоренко Н.А. головний бухгалтер за довіреністю, третя особа –Кафлевський С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-транспортна компанія «Міжнародний аеропорт Черкаси»до Черкаської міської ради, треті особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - приватна промислово-будівельна фірма «НАСА»м. Черкаси та громадянин Кафлевський Сергій Володимирович м. Черкаси, про стягнення 17 544 226,55 грн.

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов про стягнення з відповідача 17 544 226,55 грн. збитків, завданих неналежним виконанням та розірванням в односторонньому порядку концесійного договору, укладеного 16 вересня 2003 року (далі –Договір).

Позовні вимоги мотивовані наступним:

- концесієдавець (відповідач у справі) не виконав свої зобов’язання, передбачені п.5 Договору ;

- на момент укладення Договору концесії аеропорт Черкаси припинив своє існування, оскільки рішенням начальника управління розвитку та сертифікації аеропортів від 12.06.2003 року аеродром Черкаси з 03.07.2003 року був закритий  для виконання польотів цивільних пасажирських суден до проведення процедури сертифікації аеродрому у повному обсязі;

- незважаючи на неодноразові звернення з боку концесіонера (позивач) концесієдавець (відповідач) не надав йому в користування земельну ділянку, як було передбачено Договором, що унеможливлювало здійснення концесійної діяльності, оскільки  документи на право володіння земельною ділянкою є головними документами при проведенні робіт по підготовці  концесії  до експлуатації;

- концесієдавець (відповідач) також не передав проектну технічну документацію на обладнання і технічні паспорти на транспортні засоби та авіаційну техніку;

- в порушення Закону України «Про концесії»не були здійснені  заходи щодо ліквідації комунального підприємства, майно якого передане в концесію, внаслідок чого майно, яке юридично оформлене як таке, що передано в концесію, фактично знаходилося у володінні комунального підприємства, яке займало більшість виробничих площ, які були надані в концесію;

- дії концесієдавця створили умови, за яких концесіонер не міг здійснювати іншу господарську діяльність і змушений був нести витрати по утриманню майна концесієдавця;

- невиконання концесійного договору з боку концесієдавця (відповідач) завдало концесіонеру (позивач) збитків в загальній сумі 17 544 226,55 грн. у вигляді витрат, які здійснив концесіонер у зв’язку з невиконанням договору, а  також збитки у вигляді не одержаних доходів, які він одержав би у разі належного виконання зобов’язань концесієдавцем (відповідач);

- зазначені збитки складаються з наступних витрат та не отриманих доходів:

1. Збитки від витрат на зберігання майна КП «Аеропорт Черкаси», яке не було передане в концесію –1 369 288,76 грн.;

2. Збитки від витрат на поліпшення переданого в концесію майна –216 072,00 грн.;

3. Збитки від витрат на охорону об’єкта концесії –444 457,00 грн.;

4. Витрати на підготовку до експлуатації аеродрому –170 381,50 грн.;

5. Витрати на заробітну плату працівникам ВТК «Міжнародний аеропорт Черкаси»- 340 710,39 грн.;

6. Витрати та не отриманий дохід від базування повітряних суден  авіакомпаній –1 573 726,00 грн.;

7. Не отриманий дохід від неможливості використанні переданих в концесію повітряних суден –6 877 030,00 грн.;

8. Не отриманий дохід від неможливості використання складу паливно-мастильних матеріалів, що входить до складу майна, переданого в концесію з 01.07.2004 року  по 31.10.2004 року –929 788,53 грн.;

9. Не отриманий дохід від залучення інвестиційних коштів -  5 622 771,37 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та доповненнях до нього позовні вимоги  не визнав, посилаючись на наступні обставини:

- концесійний договір розірваний з вини позивача, тому збитки не можуть покладатись на міську раду;

- на виконання Договору концесії міська рада (відповідач у справі) передала цілісний майновий комплекс, що підтверджується актами  комісії представників сторін Договору від 03.10.2003 року та від 17.12.2003 року;

- доводи позивача не відповідають меті концесійного Договору, відповідно до якого позивач  взяв в концесію аеропорт з метою  задоволення громадських потреб  та зобов’язався на платній строковій основі істотно поліпшити та здійснювати експлуатацію аеропорту. Обов’язковою умовою  концесії є взяття концесіонером (позивач) на себе зобов’язань по експлуатації об’єкта концесії, майнової відповідальності та можливого підприємницького ризику;

- відповідно до ч.1 ст.94 Земельного кодексу та п.5 ст.3 Закону України «Про концесії», якщо для здійснення концесійної діяльності необхідні земельні ділянки, вони надаються у користування концесіонеру на умовах оренди на термін дії концесійного договору, Відповідно до положень Земельного кодексу України. Умовами договору концесії передбачено надання земельної ділянки для здійснення концесійної діяльності, однак ні в договорі, ні в жодному законодавчому акті не зазначено, що оформлення права користування земельною ділянкою здійснює сам концесієдавець. Відповідно до ч.3 ст.123 Земельного кодексу України ініціювання питання щодо користування земельною ділянкою повинно виходити від концесіонера.  Жодною своєю дією концесієдавець (відповідач) не завадив оформленню права користування землею. Навпаки, ідучи на зустріч  концесіонеру, його було повідомлено, що комунальним підприємством «Аеропорт Черкаси»розроблялася землевпорядна документація на земельну ділянку під аеропорт, виконавцем якої було КП «Земля». Згідно п.3.1 рішення Черкаської міської ради від 26.11.2000 року №3-67 «Про затвердження Порядку надання земельних ділянок та оформлення права користування землею  юридичними та фізичними особами у місті Черкаси», юридична особа, яка набула права на об’єкт, звертається з клопотанням до Черкаської міської ради  про оформлення права користування земельною ділянкою і у разі, якщо користування земельною ділянкою буде проходити без змін цільового призначення, рішення міської ради приймається на підставі вже погодженої документації. Отже позивач мав змогу оформити право користування земельною ділянкою за спрощеною процедурою на підставі вже погодженої технічної документації, до якої необхідно було надати свої установчі документи та відповідну заяву, що він не зробив;

- доводи щодо витрат на зберігання  майна КП «Аеропорт Черкаси» нічим не підтверджені, власник майна не покладав на позивача ніяких обов’язків щодо зберігання майна, не переданого в концесію;

- поліпшення було проведено без погодження з концесієдавцем. Відповідно до п.1 ст.10 Закону України «Про концесії»умови здійснення поліпшення об’єкта концесії є істотною умовою Договору концесії. Згідно ч.4 п.7 концесійного Договору концесіонер має право здійснювати поліпшення (реконструкцію, технічне переобладнання) об’єкта концесії за погодження з концесієдавцем. В порушення умов Договору позивач без погодження з концесієдавцем демонтував систему опалення об’єкта концесії . Демонтаж системи опалення є технічним переоснащенням, що підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи від 30.05.2005 року №205-БТ;

- щодо здійснення позивачем витрат на охорону аеропорту ПП «Кажан», то 16.08.2005 року міський голова міста Черкаси Волошин А.Б. та директор ПП «Кажан»Кіріченко Ю.В. підписали Договір №35 про відступлення права вимоги (або заміну кредитора у зобов’язанні),  відповідно до якого первісний кредитор (позивач у даній справі) відступає, а новий кредитор (відповідач у даній справі) набуває право вимоги, належне первісному кредиторові у відповідності з Договором від 12.09.2005 року №4/0472/МА/12-09-03, який був укладений  між ПП «Кажан»та ТОВ «ВТК «Міжнародний аеропорт Черкаси», однак до цього часу розрахунки ні з ПП «Кажан», ні  з міською радою не проведені;

- щодо вимог про відшкодування витрат на підготовку аеродрому до  експлуатації та витрат на оплату праці працівників, з якими укладені трудові угоди, то вони також безпідставні, оскільки відповідно до умов Договору концесії (ч.3,4п.3) джерелом фінансування інвестиційних витрат є власні кошти  концесіонера, а основним джерелом відшкодування інвестиційних витрат є прибуток від концесійної діяльності, який залишається у розпорядженні концесіонера;

-  постановою від 07.07.2006 року у справі №01/1820 господарський суд визнав ТОВ ВТК «Міжнародний аеропорт Черкаси»банкрутом та відкрив ліквідаційну процедуру. Відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(ст.1) кредитором являється юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами  вимоги щодо грошових зобов’язань. Ухвалою господарського суду у справі  про банкрутство позивача від 28.09.2005 року господарський суд затвердив реєстр кредиторів, серед яких відсутні корпорація «Блок», ТОВ НВФ «Енергопласт», військова частина А-3640 та 9930, ТОВ «Компанія «Сучасні будівельні системи»;

- ПП «Кажан»передав право вимоги на суму 253184,26 грн. відповідачу, який на підставі  договору є ініціюючим кредитором у справі про банкрутство позивача;

- ППБ «Фірма «НАСА»згідно ухвали суду  у справі про банкрутство позивача є конкурсним кредитором з вимогами в сумі 106971,96 грн., зазначені факти відповідно до ст.35 ГПК України не доводяться знову при вирішенні спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Ухвалою господарського суду  від 11.01.2005 року зупинено провадження у справі до завершення перегляду у касаційному порядку справи №09/1616, предметом спору у якій є розірвання договору концесії.

Ухвалою господарського  суду Черкаської області  від 05.02.2007 року провадження у справі поновлено за клопотання арбітражного керуючого у  справі про банкрутство позивача.

Ухвалою суду від 12.03.2007 року повідомлені  корпорація «Блок, м. Сміла, ТОВ «НВФ «Енергопласт», військова частина А-3640, ТОВ Компанія «Сучасні будівельні системи», м. Дніпропетровськ, ПП «Кажан», військова частина 9930, ВАТ «Черкасиобленерго»про клопотання позивача про їх вступ у справу третіми особами, ухвалою суду від 10.04.2007 року відхилено клопотання  позивача про залучення вказаних осіб третіми особами к справі.

За клопотанням представників сторін розгляд справи неодноразово відкладався з поважних причин.

Згідно ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 11 по 18 червня 2007 року та  з 18 по 25 червня 2007 року.

В судових засіданнях:

- представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, уточнив розрахунки суми збитків, подавши зведений розрахунок, у якому вніс арифметичні поправки та зменшив збитки від витрат на охорону об’єкта концесії  до 407692,28 грн., на підготовку аеродрому до експлуатації до 144589,90 грн., відповідно, просив стягнути 17 098 927,44 грн.;

- представники відповідача позов не визнали з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов та доповненнях до нього;

- представник третьої особи ППБФ «НАСА  просила позов задовольнити;

- третя особа - громадянин Кафлевський С.В. просив позов задовольнити.

Заслухавши представників сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

16 вересня 2003 року Черкаська міська рада (відповідач у справі, консеієдавець за Договором) та ТОВ „ВТК „Міжнародний Аеропорт Черкаси” (позивач у справі, концесіонер за Договором) уклали концесійний договір, за умовами якого відповідач, як концесієдавець  по Договору, надав  позивачу, як концесіонеру по Договору, на 49 років право істотно поліпшити та здійснювати експлуатацію з метою задоволення громадських потреб у сфері експлуатації аеропортів, за умови сплати концесійних платежів та виконання інших умов Договору (п.1 Договору). Об’єктом концесії за Договором є майно комунального підприємства  „Аеропорт Черкаси”, яке знаходиться у місті Черкаси по вулиці Смілянській, 168 і  складається з основних засобів виробництва, перелічених у переліку, який є додатком і невід’ємною частиною Договору.

Рішенням третьої сесії Черкаської міської ради від 04.09.2003 року №3-606 концесійний договір затверджений.

Розпорядженням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 10.09.2003 року №255-л утворена комісія для передачі в концесію майна КП «Аеропорт Черкаси».

Рішенням виконавчого комітету від 16.09.2003 року №964  концесійний договір зареєстрований.

Таким чином, сторонами укладений договір концесії згідно з вимогами Закону України „Про концесії” від 16 липня 1999 року, № 997-Х1У (далі ЗУ Про концесії).

В межах прав, передбачених пунктом 4 частиною 1 Договору та ст. 17  ЗУ Про концесії,  відповідач здійснив контроль за дотриманням концесіонером (позивач у справі) умов Договору, за результатами якого складений двосторонній акт  перевірки від 02 лютого 2004 року. Представники позивача не підписали акт перевірки, заперечення та спростування, виявлених перевіркою  обставин та порушень умов Договору, позивач  не надав.

Перевіркою виконання умов Договору встановлено, що  комісією, утвореною розпорядженням  виконавчого органу концесієдавця  від 10.09.2003 року № 255-л, здійснена передача майна концесії позивачу, про що складені  відповідні акти  приймання-передачі від 03.10.2003 року, 10.12.2003 року, 17.12.2003 року.

10.11.2003 року,  09.12.2003 року відповідач повідомляв позивача про необхідність виконання договору концесії.

Рішенням п’ятої сесії Черкаської міської ради від 24.03.2004 року №5-479 відповідно до п.1 ст.13, п.2 ст.16, п.2 ст.14 ЗУ «Про концесії», ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.4 Закону України «Про власність»концесійний договір розірвано, у зв’язку з невиконанням  концесіонером (позивач у справі) п.п. 3, 8, 11 концесійного договору та визнані такими, що втратили чинність  рішення міської ради від 10.12.2002 року №3-70 «Про надання  концесії на об’єкт  права комунальної власності КП «Аеропорт Черкаси», від 04.09.2003 року №3-606, 3-607  «Про затвердження концесійного договору», «Про ліквідацію КП «Аеропорт Черкаси»та рішення виконавчого комітету від 16.09.2003 року №963 «Про реєстрацію концесійного договору».

19.11.2004 року у зв’язку з розірванням договору концесії, ухилення посадових осіб позивача від передачі об’єкту концесії,  комісія  відповідача розпочала передачу майна, яке надано в концесію, в односторонньому порядку.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 27.01.2006 року у справі 15-09/1616а за позовом Черкаської міської ради до ТОВ ВТК «Міжнародний аеропорт Черкаси»про розірвання концесійного договору відмовлено у позові про розірвання Концесійного договору від 16 вересня 2003 року. Відповідно до ст.35 ГПК України  даний факт не доводиться знову при вирішенні даного спору.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги  не підлягаючими задоволенню, з огляду на наступне.

До господарських відносин, що виникли між сторонами, необхідно застосовувати спеціальний Закон України –ЗУ Про концесії.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ Про концесії концесіонер має право:

- здійснювати підприємницьку діяльність на основі створення (будівництва) та (або) управління (експлуатації) об'єкта концесії;

- на виключне право на створення (будівництво) та (або) управління (експлуатацію) об'єкта концесії, якщо це передбачено умовами концесійного договору;

- вимагати розірвання концесійного договору у разі порушення концесієдавцем умов договору і відшкодування збитків, завданих невиконанням умов договору;

- на продовження строку дії концесійного договору у разі виконання його умов;

- отримувати плату за вироблені товари (роботи, послуги) згідно з умовами концесійного договору;

- використовувати амортизаційні відрахування на відновлення основних фондів, отриманих у концесію;

- на контрактній основі залучати до виконання спеціальних робіт на об'єкті концесії третіх осіб. При цьому концесіонер несе відповідальність за виконання такими особами умов концесійного договору та законодавства України.

Таким чином, право на відшкодування збитків, завданих невиконанням умов договору, у разі порушення його концесієдавцем, виникає у концесіонера з вимогою про його розірвання.

Позивач не визнає вимогу концесієдавця про розірвання договору концесії. Згідно ухвали Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 27.01.2006 року у справі №15-09/1616а, яка, відповідно до ч.5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, набрала законної сили, договір концесії не розірваний.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Господарський кодекс України (далі скорочено –ГК України), згідно з прикінцевими положеннями якого до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 218 ГК України  підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.  Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.  Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Таким чином, відшкодування збитків є видом господарських санкцій, під якими розуміються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, способом захисту прав та законних інтересів потерпілої сторони від правопорушень.

Відповідно до ст. 20 ЗУ Про концесії передача об'єктів у концесію не зумовлює перехід права власності на цей об'єкт до концесіонера та не припиняє права державної чи комунальної власності на ці об'єкти.  Майно, створене на виконання умов концесійного договору, є об'єктом права державної чи комунальної власності.  Майно, яке придбав концесіонер на виконання умов концесійного договору, належить йому на праві власності та може переходити у власність держави або територіальної громади після закінчення строку дії концесійного договору відповідно до умов, передбачених цим Законом та концесійним договором. Концесіонеру належить право власності на прибуток, отриманий від управління (експлуатації) об'єкта концесій, а також на продукцію, отриману в результаті виконання умов концесійного договору.  Право власності на поліпшене, реконструйоване, технічно переоснащене майно залишається відповідно за державою або територіальною громадою. Концесіонер має право на адекватне і ефективне відшкодування витрат, зроблених у зв'язку з поліпшенням майна, отриманого в концесію, за рахунок отриманого прибутку, якщо інше не передбачено концесійним договором.

Відповідно до умов концесійного договору (пункт 18) після здійснення поліпшень майно, передане у концесію, а також майно, придбане концесіонером для здійснення концесійної діяльності, залишається у власності територіальної громади міста Черкаси.

Концесієдавець зобов’язаний відшкодувати концесіонеру витрати, зроблені ним у зв’язку із поліпшеннями, або вартість створеного (придбаного) майна в частині, що не була компенсована концесіонером у результаті концесійної діяльності за умови дострокового припинення дії договору на вимогу концесієдавця (пункт 19 Договору).

Застосування даного пункту Договору не можливе, оскільки концесійний договір на вимогу концесієдавця не  розірваний, про що є ухвала Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 27.01.2006 року у справі №15-09/1616а .

ПП «Кажан»передав право стягнення вартості наданих послуг за охорону концесієдавцю, що розглянуто у справі про банкрутство позивача.

Правопорушення, на які посилається позивач, як на підставу збитків, зокрема: відсутність у користуванні земельної ділянки, неможливість використання складу паливно-мастильних матеріалів, не знаходяться у причинному зв’язку між порушеннями та наслідками, на які позивач посилається.

Позивач не задекларував в установленому порядку право на земельну ділянку, розрахунок земельного податку не подавав, земельний податок не сплачував, не надав суду доказів, які б свідчили про виконання ним статей 94, 123 Земельного кодексу України, рішення Черкаської міської ради щодо надання документації відповідно до встановленого Порядку оформлення документації на право користування землею, для отримання права користування землею.

Заявлений позивачем  неодержаний доход (втрачена вигода), на який він за його доводами мав право розраховувати,  не є об’єктивно підтвердженим. В порушення  п.8 Договору концесії позивач не погодив з концесієдавцем передачу третім особам майнових прав, що випливають з цього договору, зокрема, з бізнес –плану ТОВ «Паливної компанії Аеропорт»вбачається, що він стосується реконструкції і введення в дію видаткового складу ТОВ  ВТК  «Міжнародний  аеропорт Черкаси», однак погодження  реконструкції складу з концесієдавцем відсутнє.

Виконувати роботи по відновленню та реконструкції аеропорту, утримувати об’єкт концесії в належному технічному стані є договірним обов’язком концесіонера, відповідно, витрати, пов’язані з концесійною діяльністю, покладаються на нього.

Згідно ст. 21 ЗУ Про концесії Положення законодавства щодо захисту права власності поширюється на концесіонера щодо захисту його права на майно, отримане (створене) ним відповідно до умов концесійного договору. Концесіонер може вимагати повернення майна, отриманого ним відповідно до умов концесійного договору, з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні ним, відшкодування шкоди, завданої майну громадянами, юридичними особами, концесієдавцем.

Позивач фактично концесійним майном не користується з листопада 2004 року, судом визнаний неплатоспроможним, про що свідчить постанова  господарського суду від 07.07.2006 року у справі №01/1820 про визнання його банкрутом, отже неспроможний здійснювати концесійну діяльність.

Відповідач, як повноважний представник територіальної громади міста Черкаси, якій належить об’єкт концесії, відповідно до ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зобов’язаний був вживати заходів по збереженню комунального майна КП «Аеропорт Черкаси»та забезпеченню його належного використання. Тому в установленому порядку обґрунтовано здійснював контроль за використанням об’єкта концесії. Відповідач довів, що ним вжито належні заходи для недопущення господарського правопорушення зі сторони концесіонера.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                                Н.М.Курченко