ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

19.06.07                                                                                           Справа  № 17/343

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: Онишкевича В.В. /головуючий/, Скрутовського П.Д., Слуки М.Г.

Розглянувши апеляційну скаргу  ВАТ “Укртелеком” в особі Центру телекомунікаційних послуг Закарпатської філії від 02.04.2007р. за №01-01-631

на рішення господарського суду  Закарпатської області від 22.03.2007р.

у справі №17/343

За позовом  ВАТ “Укртелеком” в особі Центру телекомунікаційних послуг Закарпатської філії, м.Ужгород

До ВАТ машинобудівний завод “Тиса”, м.Ужгород

Про стягнення  12252-70 грн. заборгованості

За участю представників:

від позивача  Мочар І.І. –предст.

від відповідача  Олашин О.А.–предст.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 22.03.2007р. у справі №17/343 за позовом ВАТ “Укртелеком” в особі Центру телекомунікаційних послуг Закарпатської філії, м.Ужгород,  до ВАТ машинобудівний завод “Тиса”, м.Ужгород,  про стягнення  12252 грн. 70 коп. заборгованості,  в задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному розмірі.

Вважаючи прийняте судом рішення таким, що не відповідає матеріалам даної справи і чинному законодавству України, позивач оскаржив його в апеляційну інстанцію, просить дане рішення скасувати з підстав, викладених в апеляційній скарзі, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному розмірі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не було взято до уваги вимоги ст.33 Закону України “Про телекомунікації” та п.п.32,40 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг.

Крім того, скаржник вважає, що місцевим господарським судом не дано належної оцінки акту №2  від 08.02.2006р. про встановлення спірного обладнання та акту здачі-приймання виконаних робіт з організації одного каналу для отримання послуги некомутованого доступу до мережі Інтернет від 07.02.2006р., що призвело до прийняття неправильного і незаконного рішення.

В судове засідання з”явилися повноважні представники сторін, яким було роз”яснено їх права та обов”язки, передбачені ст.ст.20,22 ГПК України.

В процесі розгляду апеляційної скарги, судом було встановлено наступне:

01.02.2004р. між сторонами у даній справі було укладено договір №0448-04 про надання послуг бізнес-мережі, а також укладено додаткову угоду №6 від 06.02.2006р. про надання послуг некомутованого доступу до мережі Інтернет.

Згідно з умовами даного договору та додаткової угоди до нього споживач –відповідач по справі, зобов”язувався завчасно, а саме, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, вносити плату за користування послугами телекомунікацій.

Оскільки відповідач не виконував взятих на себе зобов”язань –не вносив плату за користування телекомунікаційними послугами у нього виникла заборгованість перед позивачем на суму 12252 грн. в т.ч. пеня за період прострочення –302 грн. 04 коп. за період з 01.01.2006р. по 30.11.2006р., що послужило для позивача по справі підставою для звернення до суду із вимогою про стягнення зазначеної суми в примусовому порядку з ВАТ машинобудівний завод “Тиса”, м.Ужгород.

У свою чергу, відповідач посилається на те, що телекомунікаційні послуги, передбачені додатковою угодою №6 від 06.02.2006р., йому не надавалися з вини позивача, оскільки він заблокував з лютого місяця 2006р. послуги мережі Інтернет , таким чином позивач, на думку відповідача, припинив в односторонньому порядку виконання договірних зобов”язань за вказаною вище додатковою угодою.

Оцінивши наявні письмові докази у даній справі, оскаржуване рішення та заслухавши пояснення повноважних представників сторін, суд прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування прийнятого судом першої інстанції рішення від 22.03.2007р. по даній справі, з таких підстав:

Як уже зазначалося вище між сторонами у даній справі 01.01.2004р. було укладено договір №0448-04 про надання послуг бізнес-мережі, а також укладено додаткову угоду №6 від 06.02.2006р. про надання послуг некомутованого доступу до мережі Інтернет. На підставі додаткової угоди з 07.02.2006р. споживач отримав від підприємства зв”язку –позивача по справі, послугу доступу до мережі Інтернет з використанням бізнес-номера 66-08-18. У п.6.2 додаткової угоди передбачено, що датою початку надання послуги доступу до мережі Інтернет є дата підписання Споживачем акту здачі-приймання виконаних робіт. Такий Акт  сторонами був підписаний 07.02.2006р. та скріплений печатками сторін.

Отже, підписання зазначених Актів є підтвердженням факту надання підприємством зв”язку послуг доступу до мережі Інтернет, про що зазначено у  п.6.2 додаткової угоди  від 06.02.2006р.

Відповідач по справі, у свою чергу, не спростував належними письмовими доказами того факту, що позивачем дійсно, на виконання умов додаткової угоди, встановлено спірне обладнання, направлялись та отримувались ним рахунки за послуги зв”язку, підписані акти про встановлення обладнання та здачі-приймання виконаних робіт. Отже, всі перераховані обставини підтверджують факт того, що відповідач по справі фактично користувався послугами мережі Інтернет з використанням бізнес-номера 66-08-18, тому повинен був у відповідності до умов договору сплачувати вартість наданих йому телекомунікаційних послуг, тобто абонентську плату, у відповідності до тарифів на послуги Інтернет, що становить 889 грн. без ПДВ на місяць. Зазначена сума заборгованості –11950 грн. 66 коп. складається саме з абонентської плати за період з 01.01.2006р. по 30.11.2006р.

У Законі України “Про телекомунікації” від 18.11.2003р. за №1280-ІУ зазначено, що абонентська плата –це фіксований платіж, який може встановлювати оператор телекомунікацій для абонента за доступ на постійній основі до своєї телекомунікаційної мережі незалежно від факту отримання послуг.

Посилання відповідача на те, що телекомунікаційні послуги, передбачені додатковою угодою №6 від 06.02.2006р., йому не надавалися, оскільки позивач заблокував з лютого місяця 2006р. послуги мережі Інтернет є безпідставними, оскільки відповідач не був позбавлений можливості у письмовій формі звернутися до підприємства зв”язку із проханням припинити надання йому послуг користування  мережею Інтернет, про що зазначено у п.5.2 додаткової угоди №6 від 06.02.2006р., і відповідно з часу припинення користування телекомунікаційними послугами, припинилося б нарахування абонентської плати споживачу –відповідачу по справі.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга ВАТ “Укртелеком” в особі Центру телекомунікаційних послуг Закарпатської філії підлягає до задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасуванню.

Керуючись ст.ст.91, 101-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу ВАТ “Укртелеком” в особі Центру телекомунікаційних послуг Закарпатської філії, м.Ужгород, -  задоволити.

2.Рішення господарського суду Закарпатської області від 22.03.2007р. по справі №17/343 –скасувати.

3.Позов задоволити. Стягнути з ВАТ машинобудівний завод “Тиса” (м.Ужгород, вул..Паризької Комуни,4, код ЗКПО 14313211, р/р у ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, МФО 312345) на користь ВАТ “Укртелеком” в особі Центру телекомунікаційних послуг Закарпатської філії, м.Ужгород, 12252 грн. 70 коп. позовної суми, 122 грн. 53 коп. державного мита по справі, 61 грн. 27 коп. державного мита по апеляційній скарзі та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.Доручити господарському суду  Закарпатської області видати відповідний наказ.

Матеріали справи №17/343 повернути в господарський суд Закарпатської області.

Головуючий  суддя                                                  В.В. Онишкевич

суддя                                                    М.Г. Слука

суддя                                                   П.Д. Скрутовський