ГОСПОДАРСЬКИЙ     СУД
Кіровоградської    області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ         УКРАЇНИ

"27" липня 2007 р.

Справа №  2/219

Господарський суд Кіровоградської області в
складі судді Деревінської Л.В., розглянувши справу № 2/219 за позовом

приватного підприємця ОСОБА_1 м.
Новоукраїнка Кіровоградської області

до відкритого акціонерного
товариства „Кіровоградобленерго” м Кіровоград, від імені якого діє Ново
український район електричних мереж м. Новоукраїнка  Кіровоградської області

про визнання недійсним акта НОМЕР_1
про порушення правил користування електроенергією та зобов'язання відповідача
скасувати проведене нарахування згідно оскаржуваного акта

П Р Е Д
С Т А В Н И К И :

Від позивача - ОСОБА_1 приватний
підприємець

від відповідача - Мороз  О. І. - дов. від 28.12.2006р.

Позивачем подано позов про визнання
недійсним акта НОМЕР_1 про порушення правил користування електроенергією та
зобов'язання відповідача скасувати проведене нарахування згідно оскаржуваного
акта. Підставою  недійсності акта позивач
вважає невідповідність його вимогам Правил користування електроенергією, а
саме: п.6.41, в порушення вимог якого в акті не вказані відповідні  пункти
Правил, які порушені, не зазначена адреса, за якою виявлено порушення та
вказано невідомий позивачеві особистий рахунок НОМЕР_2, тоді коли особистий
рахунок позивача - НОМЕР_3. Крім того,
нарахування за порушення правил користування електроенергією було здійснено
в порушення вимог п. 6.42 Правил, так як суму нарахування - близько 5000 грн.
позивачеві було повідомлено в день складання акта. А згідно п.6.42 Правил таке
нарахування проводить комісія відповідача, на засідання якої 20.06.2007р.
позивачеві вручено виклик.

Відповідач позов заперечив,
мотивуючи тим, що не порушував умови Правил користування електроенергією та
обґрунтовано склав акт про їх порушення позивачем 13.06.2007р. В змісті акта
допущені помилки в частині адреси об'єкта споживання електроенергії та N
особистого рахунку.

Розглянувши наявні матеріали
справи, заслухавши пояснення представників сторін господарський суд, -

В С
Т А Н О В И В :

Між сторонами укладено договір
НОМЕР_4 на користування  електричною
енергією.  Із матеріалів справи
вбачається, що аналогічний договір сторони уклали 15.05.2004р. Відповідно до
акта розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної
відповідальності та переліку об'єктів і точок комерційного обліку електроенергія
надається споживачеві  на об'єкт - кіоск
по АДРЕСА_1, в приміщення якого знаходиться розрахунковий прилад лічильник
НОМЕР_5, тип лічильника СО2м.

Із змісту оспорюваного акта НОМЕР_1
вбачається, що перевірка здійснена на об'єкті ПП ОСОБА_1 в м. Новоукраїнка по
вул. Лікарняній, з зазначенням особового рахунку споживача - НОМЕР_2, що не
відповідає місцезнаходженню об'єкта споживача та номеру особового рахунку
згідно договору НОМЕР_3 від 15.05.2004р. з додатками до нього.

Крім того, в акті від 13.06.2007р.
вказані відомості про розрахунковий облік на день складання акта: лічильник
активної електроенергії  типу СО-197,
заводський номер НОМЕР_6,  що не
відповідає даним  розрахункових приладів,
вказаних в переліку об'єктів і точок комерційного обліку споживача, як додатку
до договору НОМЕР_3 від 15.05.2004р.

Викладені обставини свідчать
про  відсутність доказів виявлення
порушення споживачем ПП ОСОБА_1  правил
користування електроенергією, як то влаштування прихованої проводки в зв'язку з
чим використана електроенергія не обраховувалася, на об'єкті  по АДРЕСА_1, де встановлений лічильник
НОМЕР_5 типу СО 2М, як то передбачено договором НОМЕР_3 від 15.05.2004р. та
додатками до нього.

Посилання відповідача на те, що в
акті від 13. 06.2007р. допущені помилки в частині зазначення адреси та номера
особового рахунку позивача судом до уваги не приймаються, виходячи із
наступного.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися  іншими засобами
доказування.

Тому зміст акту НОМЕР_1  не може свідчити про порушення правил
користування електроенергії ПП ОСОБА_1 на
об'єкті  по АДРЕСА_1, де
встановлений лічильник НОМЕР_5 типу СО 2М, як то передбачено договором НОМЕР_3
від 15.05.2004р. та додатками до нього.

Разом з тим,  позовні вимоги про визнання акта НОМЕР_1
недійсним задоволенню не підлягають, виходячи і наступного.

Відповідно до вимог ст.. 16 ЦК
України  кожна особа має право звернутися
до суду  за захистом свого  права та інтересу, способами захисту якого є
... визнання правочину недійсним..

Стаття 20 ГК України
передбачає  захист прав та законних
інтересів  суб'єктів господарювання
шляхом ... визнання недійсним актів органів держаної влади та органів місцевого
самоврядування,, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси  суб'єктів
господарювання та споживачів...

Відповідно до вимог ст.. 12 ГПК
України господарським судам підвідомчі спори про визнання  недійсними актів, з підстав, зазначених в
законодавстві. При цьому, у господарському суді не можуть оспорюватися акти
ревізій, документальних перевірок, дії службових осіб, вчинені у процесі чи за
результатами перевірок тощо, оскільки ці акти не мають обов'язкового
характеру.

В зв'язку з виявленими порушенням
ПКЕЕ, зазначеними в акті НОМЕР_1 комісією ВАТ “Кіровоградобленерго” прийнято
рішення від 20.06.2007р. про нарахування до сплати ПП ОСОБА_1 вартості
недоврахованої електроенергії на суму 4543 грн. 57 коп.

Позивач просить зобов'язати
відповідача скасувати  проведене
нарахування згідно оскаржуваного акта.

Зазначені позовні вимоги
завдоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Згідно ст.. 16 ЦК України та ст..
20 ГК України , які  визначають спосіб
захисту прав і  інтересів судом, такий
спосіб захисту, як зобов'язати відповідача скасувати проведене нарахування,
відсутній.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України державне мито та витрат по оплаті вартості
послуг по інформаційно-технічному забезпеченню господарського процесу  покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст..16 Цивільного кодексу України, ст.. 20 ГК України, ст.ст.  49, ст. 82, 84, 85, Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України
рішення господарського  суду  набирає
законної  сили   після закінчення  десятиденного
строку з дня його прийняття,  а у
разі, якщо  у  судовому
засіданні  було  оголошено
лише   вступну   та резолютивну  частини
рішення,  воно  набирає
законної сили після закінчення
десятиденного  строку  з
дня   підписання   рішення, оформленого відповідно до ст. 84
ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому законом
порядку.

Суддя