ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007 р.
№ 28/331-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого, Мележик Н. І., Плюшка І. А., за участю представників сторін: позивача –Левченка О. Є. дов. від 15.05.2007 року №106/35, відповідача –Калинчука В. В. дов № 3-д від 07.05.2007 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 березня 2007 року у справі господарського суду Дніпропетровської області за позовом ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»до ВАТ по газопостачанню та газифікації «Криворіжгаз»про стягнення боргу,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2006 року ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»звернулось до суду з позовом про стягнення боргу до ВАТ по газопостачанню та газифікації «Криворіжгаз».

Посилаючись на невиконання відповідачем обов’язку розрахуватися за одержаний газ, просив стягнути з останнього борг за грудень 2003 року у розмірі 3774116 гривень 57 коп., пеню в сумі 349675 гривень 67 коп., 1038689 гривень 43 коп. - втрати коштів від інфляції і 282326 гривень –3 відсотки річних за несвоєчасні розрахунки.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2006 року позов задоволено частково.

З відповідача на користь позивача стягнено 7059 гривень 65 коп. втрати коштів від інфляції за час прострочення оплати боргу і 1532 гривні 83 коп. – 3 відсотки річних. У решті позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 березня 2007 року рішення суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»просить скасувати судові рішення в частині відмови в позові і задовольнити позов повністю, посилаючись на порушення судом ст.129 Конституції України, ст.ст. 4-7, 22 ч.4, 81 ч.1 п.1,6, 43, 56 ГПК України.

Зазначає, що суд безпідставно не прийняв до розгляду його заяву про збільшення позовних вимог і таким чином позбавив його права на повноцінний судовий захист, а також порушив правила оцінки доказів.

Вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 28 грудня 2002 року сторони уклали договір №06/02-2074 на постачання відповідачу природного газу у 2003 році.

Розділом 3 договору узгоджено обсяги постачання природного газу протягом січня –грудня 2003 року.

Сторони домовились, що остаточний розрахунок за фактично спожитий газ здійснюється до 10 числа наступного за звітним місяця.

Вирішуючи спір, суд досліджував виключно питання перерахування коштів за газ у період з грудня 2003 року по січень 2004 року і з’ясував, що за цей час відповідач, з урахуванням бюджетних субвенцій, перерахував позивачу коштів більше, ніж було заявлено у суді до стягнення, і відмовив у позові саме з цих мотивів.

Однак, з такими висновками суду погодитись не можна.

Згідно ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в особі представника Бічукова А. В. 25 грудня 2006 року, до вирішення спору по суті, скористався цим своїм правом і заявою уточнив позовні вимоги, а саме: здійснив розрахунок боргу за спірним договором за весь 2003 рік, а не лише за грудень місяць, і просив стягнути основний борг за жовтень, листопад і грудень 2003 року у сумі 3863163 гривні 98 коп.

Але суд не прийняв цю заяву до розгляду з тих мотивів, що представник позивача Бічуков А. В. не мав повноважень збільшувати розмір позовних вимог.

Проте, як вбачається з довіреності № 313/10, виданої ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»26 жовтня 2006 року, позивач уповноважив Бічукова А. В. представляти інтереси ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України» в судах України з усіма правами, наданими чинним процесуальним законодавством представнику сторони, яка бере участь у справі, вчиняти всі процесуальні дії.

Враховуючи, що спірна довіреність відповідає вимогам ст.28 ГПК України, цього представника було допущено до участі у справі, а ГПК України не вимагає окремо обумовлювати право представника збільшувати позовні вимоги, суд безпідставно не прийняв цю заяву до розгляду.

У випадку сумнівів щодо обсягу повноважень представника позивача суд не був позбавлений можливості ухвалою зобов’язати позивача уточнити позовні вимоги і повноваження його представника в зазначеній частині.

Наведені порушення привели до неповного з’ясування дійсних обставин справи і неповного вирішення дійсних вимог позивача.

За таких обставин судові рішення підлягають скасуванню, а справа –передачі до місцевого господарського суду на новий розгляд в іншому складі суду.

Під час нового розгляду господарському суду необхідно врахувати наведене, уточнити позовні вимоги, встановити дійсні обставини справи і прийняти рішення відповідно до вимог закону.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 березня 2007 року і рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2006 року.

Справу передати до господарського суду Дніпропетровської області на новий розгляд в іншому складі суду.

Головуючий                                                                                  Т.Козир

Судді                                                                                             Н. Мележик

І. Плюшко