СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

26.04.2007

Справа №2-15/3775-2007

За позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1(95013, АР Крим, м. АДРЕСА_1, ід.
код НОМЕР_1)

До відповідача   Кримського республіканського клінічного
онкологічного диспансеру (95023, АР Крим, вул. Беспалова, 79 а; вул. Беспалова,
49 а; )

За участю третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на предмет спору Кримської республіканської установи
“Клінічний госпіталь інвалідів і ветеранів війни” (95026, АР Крим, м.
Сімферополь, вул. Гайдара, 3б; вул. Гайдара, 8б, )

Про стягнення 15952,37 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача -   ОСОБА_2., довіреність № НОМЕР_2 р., у справі

Від відповідача - Пономарьов А.Е.,
довіреність б/н від 04.01.2005, у справі

Третя особа - Мяснікова Л.В.,
довіреність № 192 від 02.04.2007 р., у справі

Обставини справи: Суб'єкт
підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
Господарського суду АР Крим із позовом до Кримського республіканського
клінічного онкологічного диспансеру, за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Кримської республіканської установи “Клінічний госпіталь інвалідів і
ветеранів війни” про стягнення 15952,37
грн.

Позовні вимоги мотивовані
порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу №
НОМЕР_3р. щодо повної та своєчасної оплати за придбаний товар, в результаті
чого за ним склалася  у розмірі  15952,37 грн., що стало приводом для
звернення СПД ОСОБА_1з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості
в примусовому порядку.

Представник відповідача у судовому
засіданні та у відзиві на позов проти позовних вимог не заперечує, погоджується
з існуванням заборгованості перед позивачем у розмірі 15952,37 грн.

Представник третьої особи у
судовому засіданні та у письмових поясненнях на позовну заяву вих.  № НОМЕР_4р. проти позовних вимог не
заперечує.

Представник позивача у судовому
засіданні надав суду заяву про доповнення
позовних вимог в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу
України, відповідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у
розмірі 18383, 08 грн., в тому числі 15952,37 грн. основного боргу, 1872,76
грн. інфляційних витрат та 558,32 грн. річних.

Суд приймає вказану заяву до
розгляду.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши
пояснення  представників сторін та
третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ :

26.12.2005 р. між СПД
ОСОБА_1(Продавець) (позивач), Кримською республіканською установою “Клінічний
госпіталь інвалідів і ветеранів війни” (Покупець) (третя особа) та Кримським
республіканським клінічним онкологічним диспансером (Платник) (відповідач) був
укладений договір купівлі-продажу №НОМЕР_3. (а.с. 9-10).

Згідно з пунктом 1.1 Договору
Продавець зобов'язується відпустити та передати у власність Покупця товар, а
Покупець зобов'язується прийняти товар, Платник зобов'язується оплатити його
вартість на умовах договору.

Строк дії вказаного Договору
обумовлений пунктом 9.3 Договору та становить з моменту підписання до
31.12.2007 р.

Пунктом 3.1 Договору передбачено,
що ціна товару встановлюється Продавцем, зазначається у рахунку-фактурі, який є
невід'ємною частиною дійсного Договору.

Сума Договору складає 22743,80 грн.
(пункт 3.2 Договору).

Згідно до пункту 5.1 Договору
передача товару здійснюється на складі Покупця на підставі супровідних
документів.

У відповідності з пунктом 3.5
Договору строк оплати встановлений протягом 30 банківських днів.

На виконання вимог вказаного
Договору позивачем було поставлено третій особі
товар на загальну суму 15952,35 грн., що підтверджується доданою до
матеріалів справи накладною № НОМЕР_5р., підписаною обома сторонами. (а.с. 12).

26.12.2005 р. відповідно до умов
Договору позивачем був виставлений рахунок-фактура № НОМЕР_5р. на адресу
Платника - відповідача на суму 15952,35 грн. (а.с. 11).

Проте, відповідач не виконав свої
обов'язки за договором, в результаті чого за ним склалася заборгованість  за придбаний товар у розмірі 15952,35 грн.,
що і послужило підставою для звернення СПД ОСОБА_1 із позовом до суду про
стягнення вказаної заборгованості в примусовому порядку.

Частиною 4 статті 626 Цивільного
кодексу України встановлено, що до договорів, що укладаються більш як двома
сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про
договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. (статті 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 509
Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення
міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння
відмова  від  зобов'язання
або одностороння зміна  його  умов
не допускається,  якщо  інше
не   встановлено договором або
законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання,
то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач  відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України не представив доказів оплати заборгованості за
договором.  За такими обставинами,  матеріалами справи підтверджується факт
невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 15952,35 грн. заборгованості за
поставлений товар, через що  вимоги позивача
про стягнення з Кримського республіканського клінічного онкологічного
диспансеру  заборгованості у розмірі
15952,35 грн. підлягають задоволенню.

Представник позивача у судовому
засіданні надав суду заяву про доповнення
позовних вимог в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу
України, відповідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у
розмірі 18383, 08 грн., в тому числі 15952,37 грн. основного боргу, 1872,76
грн. інфляційних витрат та 558,32 грн. річних.

Суд вважає за можливе задовольнити
заяву про збільшення позовних вимог у порядку статті 22 Господарського
процесуального кодексу України, оскільки це не суперечить законодавству, не
порушує чиї - небудь права і охоронювані законом інтереси.

Так, позивач просить стягнути з
відповідача суму інфляційних витрат у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх
зобов'язань у розмірі 1872,76 грн. та 3% річних у розмірі 558,32  грн.

Пунктом 8.2 Договору сторони
передбачили відповідальність сторін за невиконання взятих на себе зобов'язань у
відповідності з законодавством України.

Частиною 2 статті 625 Цивільного
кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Так, у відповідності з пунктом 3.5
Договору строк оплати встановлений протягом 30 банківських днів.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення Кримського республіканського клінічного онкологічного диспансеру
інфляційних витрат у розмірі 1872,76 грн. за період з 07.02.2006 р. по
01.04.2007 р. суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Положення частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України щодо встановлення обов'язку боржника по сплаті на
користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що
кореспондується зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що
за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати
проценти.

Вимоги позивача про стягнення з
Кримського республіканського клінічного онкологічного диспансеру 3% річних у
розмірі 558,32 грн. за період з 07.02.2006 р. по 01.04.2007 р. підтверджуються
матеріалами справи та підлягають стягненню з відповідача.

Державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача
відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись
статями 33, 49, 82-84  Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити .

2.          Стягнути з Кримського
республіканського клінічного онкологічного диспансеру (95023, АР Крим, вул.
Беспалова, 79 а; вул. Беспалова, 49 а; , р/р 1304
УГК в АРК МФО 824026) на користь Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1(95013, АР Крим, м. АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_1, р/р
НОМЕР_6 в КРБ Приватбанк МФО НОМЕР_7)
15952,35 грн. заборгованості, 558,32 грн. річних, 1872,76 грн.
інфляційних витрат, 183,82 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набуття судовим
рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко
І.А.