СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.07                                                                                 Справа № 1/17.

Суддя  Зюбанова Н.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Державного територіально-галузевого об"єднання ’’Південно-Західна  залізниця’’,                  м. Київ

до Державного підприємства “Антрацит” , м.  Красний Луч Луганської області

про стягнення  13090  грн.  00 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Драга М.В., дов. від 23.02.07 № 579-НЮ;

від відповідача – Запорожченко Ю.О.,  дов. від 02.01.07 № 16;

в с т а н о в и в:

Суть спору: про стягнення  13090 грн. 00 коп. штрафу .

Відповідач  у відзиві на позовну заяву за листом від 08.02.07 № 10/73 проти позову заперечує з посиланням на сплинення строку позовної давності, встановленого ст. 315 ГК України та ст. 137 Статуту залізниць у шість місяців.

В усних запереченнях на відзив позивач доводи відповідача відхиляє та посилається на те, що до спірних правовідносин має застосовуватись ст. 925 ЦК України, якою передбачено, що до вимог, які випливають із договору перевезення вантажу, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів /статутів/, тобто за матеріалами даної справи –з комерційного акту від 17.03.06 № АК 317297/58.

Дослідивши обставини справи, додатково надані матеріали, вислухавши представників сторін, суд  дійшов до наступного.

Так, під час слідування вагону з вугіллям № 60654712 за залізничною накладною № 52663448 маршрутом від ст. Антрацит Донецької залізниці до ст. Трипілля-Дніпровське Південно-Західної залізниці на проміжній станції Миронівка було здійснено контрольне переважування вказаного вагону.

За результатами переважування вантажу на 150-тоних вагах, справний стан яких підтверджується технічним паспортом ваг по ст. Миронівна, було встановлено наступне. Так, відправником –Державним підприємством “Антрацит”, тобто відповідачем у справі, у вагоні № 60654712 було зазначено масу “нетто” вантажу –70000 кг, після переважування вантажу, результати якого засвідчені належно складеним комерційним актом № АК 317297/58 від 17.03.06, маса вантажу “брутто” –104100 кг, тара з брусу –22300 кг, маса “нетто” –81800 кг, що більше ніж зазначено у провізному документі на 11800 кг та є також перевищенням вантажопідйомності вагону. Згідно накладної № 32503603 підтверджується перевантаження надлишку та відправлення його вантажоодержувачу.

Вартість  провозу вугілля у зазначеному вагоні складає 2618 грн. 00 коп.

Неправильне зазначення в накладній маси вантажу засвідчено комерційним актом від 17.03.06, що є належним доказом факту неправильного зазначення відправником маси вантажу у розумінні ст. 129 Статуту залізниць України та п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу  України від 21.11.00 № 644.

Відповідальність вантажовідправника за вказані дії передбачена  ст.122 Статуту залізниць України у вигляді штрафу у розмірі п”ятикратної  провізної плати за всю відстань перевезення згідно ст. 118 Статуту залізниць, який за даним позовом складає 13090 грн. 00 коп.

За таких обставин вина відповідача у неправильному зазначенні відомостей у накладній є такою, що підтверджена матеріалами справи. Однак з матеріалів справи вбачається, що відповідачем заявлено клопотання про застосування до спору правил позовної давності.

Ст. 223 ГК України передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлені цим Кодексом.

У відповідності до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно зі ст. 315 ГК України для пред"явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Подібну правову позицію висловлено також у постанові Верховного Суду України від 16.05.06 по справі № 22/197.

Таким чином за матеріалами справи позивач мав звернутися до суду за стягненням штрафу до 17.09.06, а згідно штемпелю на поштовому конверті таке звернення відбулось 02.01.07, тобто з пропуском встановленого чинним законодавством шестимісячного строку позовної давності.

З огляду на викладене не приймаються судом доводи позивача про річний строк позовної давності.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити з віднесенням на позивача судових витрат у відповідності із ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49,  82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –03.03.07.

Суддя                                                                            Н.М.Зюбанова