ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"12" червня 2007 р.
справа № 20-7/101

За позовом:          Севастопольського державного підприємства „Атлантика”

(99014, м. Севастополь, вул. Правди, 10)

до відповідача:          Товариства з обмеженою відповідальністю „Горторг”

(99012, м. Севастополь, вул. Горпищенко, 18)

треті особи,          Регіональне відділення Фонду державного майна України

які не заявляють          по місту Севастополю (99008, м.Севастополь, пл. Повсталих, 6)

самостійних вимог

на предмет спору на          Севастопольське міське головне управління земельних ресурсів

стороні позивача:          (99011 м. Севастополь, вул. Леніна, 2)

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю

(99011, м. Севастополь, вул. Кулакова, 13)

Державне підприємство “Центр державного земельного кадастру при

державному комітеті України з земельних ресурсів”

в особі Севастопольської філії

(99011, м. Севастополь, вул. Демидова, 13)

(м. Севастополь, вул. Мельникова, 18-А)

про          зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю „Горторг” припинити дії, що порушують права Севастопольського державного підприємства „Атлантика” - усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу, що належить йому та винос конструкцій за межі земельної ділянки Севастопольського державного підприємства „Атлантика” по вул. Правди, 10;

за зустрічним          Товариства з обмеженою відповідальністю „Горторг”

позовом:          (99012, м. Севастополь, вул. Горпищенко, 18)

до:          Севастопольського державного підприємства „Атлантика”

(99014, м. Севастополь, вул. Правди, 10)

про          визнання відсутності у СДП „Атлантика” права користування земельною ділянкою по вул. Правди, на якій розташовано майно об’єкту незавершеного будівництвом фізкультурно-оздоровчого комплексу,

Суддя Г.П. Ілюхіна

Представники:

від позивача          - Абалмасова Н.С., представник, довіреність № 085 від 23.03.2007;

від відповідача          - Емельяненко В.О., представник, довіреність № 1-ю від 24.02.2007;

- Клокова Д.Г., директор, паспорт АР 284153;

від третіх осіб          - Овечкіна С.П., начальник відділу юридичного забезпечення, довіреність № 13/02-15 від 20.03.2007 (Регіональне відділення ФДМ України по м. Севастополю);

- не з'явився (Севастопольське міське головне управління земельних ресурсів);

- Волошин О.М., представник, довіреність № 1 від 01.04.2007 (Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю);

- не з'явився (ДП „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам” в особі Севастопольської міської філії);

Суть спору:

13.03.2007 (вх.№ 717) Севастопольське державне підприємство „Атлантика” звернулось до господарського суду м. Севастополя з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю „Горторг” про зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю „Горторг” припинити дії, що порушують права Севастопольського державного підприємства „Атлантика” - усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу, що належить йому та винос конструкцій за межі земельної ділянки Севастопольського державного підприємства „Атлантика” по вул. Правди, 10, з посиланням на статті 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 92, 125, 141 Земельного кодексу України.

Ухвалою суду від 14.03.2007 порушено провадження по справі, до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, залучено: Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю, Севастопольське міське головне управління земельних ресурсів,  Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю, Державне підприємство “Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України з земельних ресурсів” в особі Севастопольської філії (т.1 арк.с.1-2).

03.04.2007 відповідач (ТОВ „Горторг”) звернувся до господарського суду м. Севастополя з зустрічною позовною заявою (вх.892) до СДП „Атлантика, третя особа: Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю, про визнання відсутності у СГП „Атлантика” права користування земельною ділянкою по вул. Правди, на якій розташовано майно об’єкту незавершеного будівництвом фізкультурно-оздоровчого комплексу, з посиланням на статтю 4 Цивільного кодексу УРСР, статті 1, 20 Господарського кодексу України, статтю 30 Земельного кодексу України (1990 року) (т.1 арк.с.103-109).

Ухвалою суду від 03.04.2007 зустрічну позовну заяву (вх.892)  ТОВ „Горторг” до СДП „Атлантика”, третя особа: Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю, про визнання відсутності у СДП „Атлантика” права користування земельною ділянкою по вул. Правди, на якій розташовано майно об’єкту незавершеного будівництвом фізкультурно-оздоровчого комплексу прийнято до провадження для сумісного розгляду зі справою № 20-7/101, розгляд справи відкладено на 14.05.2007 11 год. 00 хв. (т.1 арк.с.103-105).

Від відповідача за первісним позовом надійшов Технічний висновок (вх.№16058) по споруді фізкультурно-оздоровчого комплексу по вул. Правди, 10, згідно з яким проектом передбачений єдиноразовий монтаж будівлі; демонтаж та наступний монтаж даної капітальної споруди неможливий; при демонтажу всі конструкції будуть приведені в непридатність, а стіни та фундамент зруйновані (т.1 арк.с.133-145).

Третя особа (Севастопольське міське головне управління земельних ресурсів) явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечила, вимоги ухвал суду від 14.03.2007, 03.04.2007, 14.05.2007 не виконала, надала клопотання (вх.№19729) про відкладення судового засідання на більш пізній строк у зв’язку з відпусткою представника (т.2 арк.с.13).

Третя особа (ДП „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам” в особі Севастопольської міської філії) явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечила, вимоги ухвал суду від 14.03.2007, 03.04.2007, 14.05.2007 не виконала, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила.

Від Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю надійшло пояснення (вх.№19948), в якому зазначено, що відповідно до архівних даних, спірний об’єкт, що підлягає демонтажу, по вул. Правди, 10 в м. Севастополі в Інспекції не зареєстрований, дозвіл на виконання будівельних робіт не надавався (т.2 арк.с.16).

Заявою (вх.№19949) позивач просить припинити провадження по справі № 20-7/101 за позовом Севастопольського державного підприємства „Атлантика” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Горторг” про зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю „Горторг” припинити дії, що порушують права Севастопольського державного підприємства „Атлантика” - усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу, що належить йому та винос конструкцій за межі земельної ділянки Севастопольського державного підприємства „Атлантика” по вул. Правди, 10, в порядку пункту 4 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з відмовою від первісного позову, відмова судом прийнята, оскільки дії позивача не суперечать законодавству, не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, про що винесено ухвалу (т.2 арк.с17-18).

СДП Атлантика в відзиві на зустрічну позовну заяву (вх.№15893) проти зустрічних позовних вимог заперечує з мотивів, викладених в ньому, основні з яких полягають в тому, що договором купівлі-продажу № 98/40 від 25.07.2000, укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Севастополю та ТОВ „Крим-Чорнобиль”, не передбачений перехід спільно з правом власності на будову або  споруду права користування земельною ділянкою, на якій дана будова або споруда розташовані; право постійного користування спірною земельною ділянкою згідно з Державним Актом  на право постійного користування землею від 29.11.1993,  виданим Севастопольською міською Радою народних депутатів (Рішення від 07.04.1993 № 243) закріплено за СДП „Атлантика”, відповідно до якого, СДП „Атлантика” виділено в постійне користування 3,6404 га землі у межах Плану землекористування, для розміщення адміністративних будівель і виробничо-лабораторного корпусу по вул. Правди, 10; під час переходу права власності на будівлю і споруду по цивільно-правових угодах, укладених до 01.01.2002, відповідно до положень діючої на цю дату ст. 30 Земельного Кодексу України (2001 року) до набувача від продавця переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі і споруди, якщо інше не передбачалося в договорі відчуження; після 31.12.2001 право власності на земельну ділянку або його частину може переходити в порядку ст. 120 Земельного Кодексу України (2001 року) на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди , укладеного, відповідно, продавцем або набувачем; у продавця за договором купівлі-продажу № 98/40 від 25.07.2000, укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Севастополю та ТОВ „Крим-Чорнобиль”, не було  права постійного користування землею, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва; ніяких заходів по відведенню земельної ділянки, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва (фізкультурно-оздоровчий комплекс) з 25.07.2000  по  теперішній  час  з боку зацікавлених осіб не приймалося, договір оренди земельної документів  не укладався; зміни до Державного Акту постійного користування землею від 29.11.1993 не вносилися; з боку СДП „Атлантика”, як землекористувача, не допускались порушення норм чинного земельного законодавства; підстави для визнання відсутності у СДП „Атлантика” права постійного користування земельної ділянки відсутні, просить в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити (т.1 арк.с.125).

Регіональне відділення Фонду державного майна України в АР Крим та м. Севастополі в поясненнях на зустрічні позовні вимоги ТОВ „Горторг” (вх.№18980) зустрічні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в ньому, основні з яких полягають в тому, що 17.08.1999 наказом № 1590 Фонд державного майна України включив в перелік об'єктів незавершеного будівництва, які знаходяться в державній власності і підлягають приватизації, об'єкт незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчий комплекс на території СДП „Атлантика”, розташований за адресою: м. Севастополь, вул. Правди; 09.06.1999 вих. № 441.01-6 Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю повідомило СДП „Атлантика” про включення до Переліку об'єктів незавершеного будівництва, що підлягають приватизації, фізкультурно-оздоровчого комплексу по вул. Правди; 25.06.1999 вих. № 19/243 СДП „Атлантика” надало регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Севастополю вихідні дані по об'єкту незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчий комплекс, розташований на території СДП „Атлантика”; 03.08.1999 вих. № 4-8-13/1465 Державний комітет рибного господарства України узгодив приватизацію об'єкту незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчого комплексу СДП „Атлантика”; 18.10.1999 наказом начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю № 136 „Про визначення способу приватизації” було ухвалено рішення про проведення приватизації об'єкту незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчого комплексу, розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Правди, 10, шляхом аукціону; 27.04.2000 наказом начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю № 49 був змінений спосіб приватизації вказаного об'єкту на конкурс; 21.03.2000 було проведено обстеження будівельного майданчика і технічного стану об'єкту незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчого комплексу по вул. Правди, 10, наявність матеріалів, виробів, конструкцій і устаткування, завезеного на будівельний майданчик, за наслідками якого складений акт обстеження; 25.07.2000 в результаті проведення конкурсу по приватизації об'єкту незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчого комплексу, розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Правди, 10, був укладений договір купівлі-продажу № 98/40, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Севастополю і ТОВ „Крим-Чорнобиль”; 08.08.2000 вих. № 952/01-6 Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю повідомило СДП „Атлантика” про продаж об'єкту незавершеного будівництва фізкультурно-оздоровчого комплексу. Вказаний лист був отриманий СДП „Атлантика” згідно поштового повідомлення 11.09.2000; вважає, що СДП „Атлантика” було відомо, що об'єкт незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчий комплекс, розташований на земельній ділянці, яка передана СДП „Атлантика” відповідно до Державного Акту на право постійного користування земельною ділянкою від 29.11.1993 № 57, проданий ще у вересні 2000 року, тому вважає, що СДП „Атлантика” ще в 2000 році втратило право користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчий комплекс за адресою: м. Севастополь, вул. Правди, 10; у зв'язку з невиконанням покупцем (ТОВ „Крим-Чорнобиль”) зобов'язань, передбачених договором купівлі-продажу від 25.07.2000 № 98/40, останній був розірваний на підставі рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.12.2002 по справі №2-8/12991-2002; на підставі акту вилучення у боржника предметів, вказаних в рішенні суду, і передачі їх стягувачу від 23.09.2004, складеного державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Гагарінського районного управління юстиції в м. Севастополі, об'єкт незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчий комплекс, розташований за адресою: м. Севастополь, вул. Правди, 10, був повернений в державну власність - Регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Севастополю; 14.12.2004 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Севастополю було ухвалено рішення про повторний продаж об'єкту незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчого комплексу, розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Правди, 10, шляхом продажу на аукціоні (наказ від 14.12.2004 № 119); в результаті проведеного аукціону по приватизації об'єкту незавершеного будівництва фізкультурно-оздоровчого комплексу, розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Правди, 10, був укладений договір купівлі-продажу від 25.04.2005 № 186/40, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Севастополь і ТОВ „Горторг”, умовами якого не передбачений демонтаж об'єкту приватизації відповідно з вимогами пункту 3 статті 27 Закону України „Про приватизацію державного майна” власники приватизованих об'єктів мають пріоритетне право на довгострокову оренду (на термін не менше десяти років) займаних ними земельних ділянок з подальшим викупом цих ділянок відповідно до законодавства України, якщо на це немає прямої заборони Кабінету Міністрів України або відповідної місцевої ради; вважає, що позовні вимоги ТОВ „Горторг” є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню (т. 2 арк.с.8-10).

Розгляд справи відкладався в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Справа розглядається за наявними матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відсутність представників позивача не перешкоджає розгляду спору по суті, матеріали справи в достатній мірі характеризують правовідносини сторін.

Клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову в порядку статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України шляхом заборони відповідачу здійснювати будь-які види будівельно-монтажних робіт в металевому ангарі (спортивно-оздоровчий комплекс) по вул. Правди, 10 та на території, що до нього прилягає  задоволенню не підлягає, так як позивач не обґрунтував наявність фактичних обставин, з якими пов’язується застосування певного заходу до забезпечення позову, необхідність вжиття таких заходів, наявність підстав вважати, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду (арк.с.7).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши представників сторін , суд, -

в с т а н о в и в:

З'ясовані наступні обставини:

29.11.1993 СДП „Атлантика” видано Державний Акт на право постійного користування землею для розміщення адміністративних будівель та виробничо-лабораторного корпусу по вул. Правди, 10 площею 3,6404 га (т.1 арк.с.8-12).

17.08.1999 наказом № 1590 Фонд державного майна України включив в перелік об'єктів незавершеного будівництва, які знаходяться в державній власності і підлягають приватизації, об'єкт незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчий комплекс на території СДП „Атлантика”, розташований за адресою: м. Севастополь, вул. Правди (т.1 арк.с.32).

09.06.1999 вих. № 441.01-6 Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю повідомило СДП „Атлантика” про включення до Переліку об'єктів незавершеного будівництва, що підлягають приватизації, фізкультурно-оздоровчого комплексу по вул. Правди (т.1 арк.с.33).

25.06.1999 вих. № 19/243 СДП „Атлантика” надало регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Севастополю вихідні дані по об'єкту незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчий комплекс, розташований на території СДП „Атлантика” (т.1 арк.с.34-35).

03.08.1999 вих. № 4-8-13/1465 Державний комітет рибного господарства України узгодив приватизацію об'єкту незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчого комплексу СДП „Атлантика” (т.1 арк.с.36).

18.10.1999 наказом начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю № 136 „Про визначення способу приватизації” було ухвалено рішення про проведення приватизації об'єкту незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчого комплексу, розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Правди, 10, шляхом аукціону (т.1 арк.с.37).

27.04.2000 наказом начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю № 49 був змінений спосіб приватизації вказаного об'єкту на конкурс (т.1. арк.с.38).

21.03.2000 було проведено обстеження будівельного майданчика і технічного стану об'єкту незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчого комплексу по вул. Правди, 10, наявність матеріалів, виробів, конструкцій і устаткування, завезеного на будівельний майданчик, за наслідками якого складений акт обстеження (т.1 арк.с.39).

25.07.2000 в результаті проведення конкурсу по приватизації об'єкту незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчого комплексу, розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Правди, 10, був укладений договір купівлі-продажу № 98/40, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Севастополю і ТОВ „Крим-Чорнобиль” (т.1 арк.с.40-43).

08.08.2000 вих. № 952/01-6 Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю повідомило СДП „Атлантика” про продаж об'єкту незавершеного будівництва фізкультурно-оздоровчого комплексу. Вказаний лист був отриманий СДП „Атлантика” згідно поштового повідомлення 11.09.2000 (т.1 арк.с. 44).

03.12.2002 рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим  по справі №2-8/12991-2002 у зв'язку з невиконанням покупцем (ТОВ „Крим-Чорнобиль”) зобов'язань, передбачених договором купівлі-продажу від 25.07.2000 № 98/40, останній був розірваний (т.1 арк.с.45-46).

23.09.2004 у боржника вилучені предмети, вказані в рішенні суду, і вони передані  стягувачу: об'єкт незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчий комплекс, розташований за адресою: м. Севастополь, вул. Правди, 10, був повернено в державну власність - Регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Севастополю, про що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Гагарінського районного управління юстиції в м. Севастополі складено акт (т.1 арк.с.47).

14.12.2004 наказом № 119 Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю прийнято рішення про повторний продаж об'єкту незавершеного будівництва - фізкультурно-оздоровчого комплексу, розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Правди, 10, шляхом продажу на аукціоні  (т.1 арк.с.48).

25.04.2005 в результаті проведеного повторного аукціону по приватизації об'єкту незавершеного будівництва фізкультурно-оздоровчого комплексу, розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Правди, 10, був укладений договір купівлі-продажу № 186/40, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Севастополь і ТОВ „Горторг” (т.1 арк.с.49-51).

Відповідач не надав суду доказів, що ним здійснювались передбачені Земельним кодексом України заходи по оформленню земельної ділянки, на якій розташований об’єкт незавершеного будівництва.

Спір виник у зв’язку з тим, що відповідач за первісним позовом вважає, що позивач ще у 2000 році втратив право користування земельною ділянкою, на якій розташовано майно об’єкту незавершеного будівництва –фізкультурно-оздоровчого комплексу, за адресою: м. Севастополь, вул. Правди у зв’язку з укладенням договору купівлі-продажу № 98/40 від 25.07.2000 споруди .

Правовідносини сторін регулюються статтями 16, 350, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, статтями 23, 30, 67 Земельного кодексу України (1990 року), статтями 120, 140-149, 152, розділом V „Гарантії прав на землю”, пунктом 3 Прикінцевих положень Земельного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України, статтею 8 Закону України „Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва”, статтею 27 Закону України „Про приватизацію державного майна”.

З 1 січня 2004 року набрав чинності  Цивільний кодекс України від 16 січня 2003 року.

Згідно пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції Закону від 16 січня 2003 року № 435-IV із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 19 червня 2003 року №  980-IV і Законом України від 18 листопада 2003 року № 1255-IV, що вступив в дію в 1 січня 2004 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Земельного кодексу України  встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Кодексом, діють у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Згідно зі статтею 23 Земельного кодексу України (1990 року), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до статті 30 Земельного кодексу України (1990 року), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об'єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди.

Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Статтею 120 Земельного кодексу України (2001 року) встановлено, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Згідно зі статтею 8 Закону України „Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва”, відведення земельної ділянки, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва, оформляється відповідним рішенням згідно з вимогами законодавства.

У разі відсутності рішення про відведення земельної ділянки в натурі, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва, за поданням органів приватизації спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його органи на місцях разом з адміністрацією підприємства, установи, організації, на балансі яких перебуває об'єкт незавершеного будівництва, у місячний строк вживають у встановленому порядку заходів щодо відведення земельної ділянки несільськогосподарського призначення, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва.

Роботи, пов'язані з відведенням земельної ділянки, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва, та підготовкою технічної документації, необхідної для її придбання, а також оформленням державного акта на право власності на землю, виконуються за рахунок коштів, передбачених на підготовку та проведення приватизації.

Виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87 - 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143 - 146, 149, 151, 153 - 158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України  судам підвідомчі справи за заявами, зокрема:

- з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками;

- про право громадян на земельну частку (пай) при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, використання при цьому земельних ділянок із меліоративними системами;

- про розподіл несільськогосподарських угідь при ліквідації сільськогосподарських підприємств, установ, організацій;

- про визнання недійсною відмови у розгляді заяв громадян про безоплатну передачу у власність (приватизацію) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського й особистого селянського господарства, садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, дачного будинку та індивідуального гаража;

- про визнання недійсною відмови в наданні у постійне користування земельних ділянок юридичним особам;

- про визнання незаконною відмови у продажу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності громадянам і юридичним особам, які мають право на набуття цих ділянок у власність, а також іноземним державам;

- про вирішення спорів, пов'язаних з орендою землі;

- про встановлення та припинення дії земельних сервітутів;

- про примусове припинення права на земельну ділянку з передбачених ЗК підстав;

- про недійсність відмови у розгляді заяви про погодження місця розташування об'єкта, щодо якого порушується питання про вилучення (викуп) земельної ділянки;

- про вирішення спорів щодо проведення розвідувальних робіт на землях, що перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб;

- про вирішення майнових спорів, пов'язаних із земельними відносинами, в тому числі про відшкодування власникам і землекористувачам збитків, заподіяних вилученням (викупом) визначених угідь, обмеженням їхніх прав або порушенням земельного законодавства;

- про відшкодування витрат сільсько- та лісогосподарського виробництва;

- про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну земельних ділянок, укладених із порушенням встановленого законом порядку;

- про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки чи про звільнення земельної ділянки особою, що займає її без належних на те підстав;

- про вирішення спорів стосовно розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей;

- про вирішення земельного спору, що відповідно до визначеної ЗК компетенції розглядався органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, з рішенням якого одна зі сторін у земельному спорі не погоджується.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом способів. Зокрема, при оскарженні рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування з питань, віднесених до їх компетенції (наприклад, про відмову в передачі у власність чи в продаж земельної ділянки або розміщенні об'єкта), суд у разі задоволення позову визнає рішення цих органів недійсними і зобов'язує їх, залежно від характеру спору, виконати певні дії на захист порушеного права чи сам визнає це право за позивачем.

Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 Земельного кодексу України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. У разі пред'явлення до органу виконавчої влади або місцевого самоврядування позову про незаконність припинення права землекористування через відсутність судового рішення про вилучення земельної ділянки відповідач вправі пред'явити зустрічний позов про таке вилучення, а суд має розглянути його разом із первинним позовом.

Згідно зі статтями 146, 149 Земельного кодексу України органи виконавчої влади (Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації) і органи місцевого самоврядування (сільські, селищні, міські ради) в межах наданих ЗК повноважень можуть звертатися до суду із заявами про вилучення (викуп) земельної ділянки, яка перебуває у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, якщо в цьому є суспільні потреба чи необхідність.

Власник земельної ділянки або землекористувач, без згоди яких прийнято рішення про вилучення (викуп) землі, можуть пред'явити позов про визнання недійсним рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з цього питання.

Вилучення (викуп) земельної ділянки допускається при дотриманні гарантій прав на землю, передбачених розділом V „Гарантії прав на землю” Земельного кодексу України та статтею 350 Цивільного кодексу України, якщо рішення про це прийнято компетентним органом з підстав і в порядку, встановлених законом, а власникові земельної ділянки має бути відшкодована її вартість.

При потребі вилучення земельної ділянки для юридичної особи остання зобов'язана спочатку погодити це питання з власником землі чи землекористувачем та відповідним органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, а у випадку відмови когось із них має право пред'явити позов про визнання відмови недійсною. Рішення про задоволення такого позову є підставою для розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Вищезазначені положення містяться в Постанові Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ”.

Вичерпний перелік підстав припинення права користування землею передбачений статтею 141 Земельного кодексу України (2001 року), згідно з якою, підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

- добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

- вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

- припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

- використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

- використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

- систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Діюче законодавство України не передбачає автоматичної втрати права землекористування при відчуженні об’єкту нерухомості.

Відповідачем за первісним позовом не надано належних та допустимих доказів наявності зазначених вище підстав.

Відповідач не здійснив передбачених земельним законодавством заходів по припиненню землекористування позивача та по відведенню спірної земельної ділянки йому.

Обраний відповідачем спосіб захисту права не може бути використаний при розгляді цього спору та такий позов не може бути задоволений, оскільки згідно зі статтею 20 Господарського кодексу України, статті 16 Цивільного кодексу України та статті 152 Земельного кодексу України способи захисту права є видами матеріально-правових вимог, які може заявити особа в суді. Разом з тим, законодавство не встановлює, що будь-який з цих способів захисту права може бути використаний під час будь-якого судового розгляду. Позовні (матеріально-правові) вимоги повинні відповідати суті правопорушення, якщо воно наявне. Обраний спосіб захисту права має кореспондувати з характером допущеного невизнання, оспорювання або порушення права. У відносинах між позивачем та відповідачем суд не виявив будь-якого порушення права відповідача, якому кореспондує обраний ним спосіб захисту права.

Право відповідача на оформлення земельної ділянки ніким не порушено, так як відповідач ніяких заходів, передбачених земельним законодавством України не здійснив.

Відповідно до пункту 3 статті 27 Закону України „Про приватизацію державного майна” власники приватизованих об'єктів мають пріоритетне право на довгострокову оренду (на термін не менше десяти років) займаних ними земельних ділянок з подальшим викупом цих ділянок відповідно до законодавства України, якщо на це немає прямої заборони Кабінету Міністрів України або відповідної місцевої ради.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Посилання відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) на статтю 4 Цивільного кодексу УРСР та статтю 30 Земельного кодексу України (1990 року) безпідставне, так як він придбав об’єкт оренди в період дії Цивільного кодексу України (2003 року) та Земельного кодексу України (2001 року).

Все вищеперелічене дає суду право для висновку, що у ТОВ “Горторг” відсутні правові підстави вимагати визнання відсутності у СДП „Атлантика” права користування земельною ділянкою по вул. Правди, на якій розташовано майно об’єкту незавершеного будівництвом фізкультурно-оздоровчого комплексу.

При таких обставинах, суд вважає зустрічні позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач не позбавлений права здійснити відведення та оформлення земельної ділянки відповідно до вимог діючого земельного законодавства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 16, 350, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, статтями 23, 30 Земельного кодексу України (1990 року), статтями 120, 140-149, 152, розділом V „Гарантії прав на землю”, пунктом 3 Прикінцевих положень Земельного кодексу України (2001 року), статтею 8 Закону України „Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва”, статтею 27 Закону України „Про приватизацію державного майна”, статтями 22, 33, 34, 60, 69, 77, 82-84 ГПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити повністю.

Суддя                                                                                                                     Г.П. Ілюхіна

Рішення оформлено і підписано

в порядку статті 84 ГПК України

14.06.2007