СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

18 червня 2007 року
Справа № 2-19/10850-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

без участі представників сторін,

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства "Мостобуд""Мостозагін № 122" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Мокрушин В.І.) від 22 лютого 2007 року у справі №2-19/10850-2006А

за позовом           Дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства "Мостобуд""Мостозагін № 122" (пров. Монтажників, 6,Гресівський, м. Сімферополь,95493)

до           Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим (вул. М. Залки, 1/9,Сімферополь,95053)

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Мокрушин В.І.) від 22.02.2007 у справі №2-19/10850-2006А відмовлено у задоволені позову Дочірнього підприємства ВАТ „Мостобуд” Мостозагін 122 до Державної податкової інспекції в м. Сімферополі про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Сімферополі №/0, №000730502/0,  №/0 від 19.05.2006.

В апеляційній скарзі Дочірнє підприємство ВАТ „Мостобуд” Мостозагін 122 просить постанову суду скасувати, як постановлену з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Позивач вважає, що при прийняті рішення судом першої інстанції не враховані приписи п.5.3 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, відповідно до яких не передбачено строк сплати податкового зобов’язання за податковими повідомленнями-рішеннями, що  оскаржуються у судах. Крім того, заявник вказує, що сума податкового зобов’язання у розмірі 255037,5 грн. (у тому числі основний платіж 170025 грн.), яка визначена податковим повідомленням-рішенням №/2 від 22.11.2004, не узгоджена, тобто не є сумою податкового боргу, за несвоєчасну сплату якого передбачена відповідальність у вигляді штрафу, оскільки у теперішній час прийнята до провадження Вищого адміністративного суду України касаційна скарга Дочірнього підприємства ВАТ „Мостобуд” Мостозагін 122 на рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.02.2005 та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.06.2005 по справі №2-13/4105-2005.

У запереченні на апеляційну скаргу відповідач вважає постанову суд законною та просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Податковий орган вважає, що податкове зобов’язання вважається узгодженим та набуває статусу податкового боргу з моменту винесення постанови апеляційного суду, яка вступає в законну силу з моменту оголошення.

У судовому засіданні представник позивача просить постанову суду скасувати з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача просить постанову суду залишити без змін вважає її законною та обґрунтованою.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що Державною податковою інспекцією 16.05.2006 проведена перевірка своєчасності розрахунків з бюджетом з податку на додану вартість Дочірнього підприємства ВАТ „Мостобуд” Мостозагін 122 за податковим повідомленням-рішенням № від 23.06.2005 по строку сплати 04.07.2005 в сумі 170025 грн.

За результатами перевірки складено акт №3200/15-2 від 16.05.2006, в якому вказані порушення позивачем строків сплати податку на додану вартість за повідомленням-рішенням №. Фактично сплачено: 21.09.2005 - 34978,68 грн. із затримкою на 79 днів, 19.10.2005 –63509,38 грн. із затримкою на 107 днів, 16.11.2005 –49375,84 грн. із затримкою на 135 днів, 29.11.2005 –22161,1 грн. із затримкою на 148 днів. Крім того, встановлений факт несвоєчасної сплати податку на додану вартість по деклараціях за червень, липень, серпень, вересень 2005: сплата по цих деклараціях призведена позивачем   29.11.2005.

На підставі вказаного акту перевірки Державною податковою інспекцією прийняті податкові повідомлення-рішення: №/0 від 19.05.2006 про застосування штрафної санкції у розмірі 10% в сумі 6387,6 грн.; №/0 від 19.05.2006 про застосування штрафної санкції у розмірі 50% в сумі 108564,16 грн., №000736502/0 від 19.05.2006 про застосування штрафної санкції у розмірі 20% в сумі 14562,74 грн.

З матеріалів справи (витягу з особового рахунку з податку на додану вартість позивача –а. с. 29-33, платіжних доручень №1893 від 19.10.2005, №1667 від 21.09.2005, №1477 від 19.08.2005, №1347 від 25.07.2005, №2086 від 16.11.2005, №2188 від 29.11.2005, №2189 від 29.11.2005) вбачається, що відповідачем здійснювалось зарахування поточних платежів з податку на додану вартість за червень, липень, серпень, вересень 2005 за деклараціями позивача у сплату податкового зобов’язання за податковим повідомленням-рішенням №, строк сплати по якому податковий орган визначив з урахуванням дати оголошення постанови Севастопольського апеляційного господарського суду у справи №2-13/4105-2005 (13.06.2005).

Судова колегія встановила, що податковим органом самостійно змінювалось призначення платежів з податку на додану вартість, які здійснювались позивачем.

П. 1.2 ст. 1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” визначає, що податкове зобов'язання –це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України „Про систему оподаткування”  обов'язок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється із сплатою податку, збору (обов'язкового платежу) або його скасуванням або списанням податкової заборгованості відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

При цьому, згідно з п. 22.4 ст. 22 Закону України “Про платіжні системи та переказ грошей в Україні” при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. Дата прийняття  розрахункового документу на виконання фіксується банком. При цьому, під переказом розуміється рух певної  суми грошових коштів з метою їх зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі (ст. 1 Закону).

Наявні в матеріалах справи платіжні доручення відповідача, що містять всі необхідні реквізити, призначення платежів про сплату спірних зборів за спірний період, та прийняті банком до виконання, свідчать про те, що самостійно визначені відповідачем у розрахунках податкові зобов’язання з податку на додану вартість сплачені ним.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про відсутність порушення строків сплати податкового зобов’язання позивачем за деклараціями по податку на додану вартість за червень-вересень 2005.

З платіжних доручень №2086 від 16.11.2005, №2188 від 29.11.2005, 32189 від 29.11.2005  вбачається, що сплата податкового зобов’язання, визначеного податковим органом податковим повідомленням-рішенням № від 10.04.2004, була призведена позивачем у листопаді 2005.

Що стосується доводів позивача про відсутність у нього обов’язку по сплаті податкового зобов’язання за податковим повідомленням-рішенням №/0 від 10.08.2004, то судова колегія вважає, ці доводи помилковими у зв’язку з наступним.

Відповідно до п.п.5.2.3 п.5.2 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов’язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Згідно з нормами Господарського процесуального кодексу (ст.. 85,105) рішення суду вступає в законну силу після розгляду справи апеляційною інстанцією, постанова якої вступає в закону силу з моменту  прийняття.

Оскільки постанова Севастопольського апеляційного господарського суду була прийнята 13.06.2005, податкове зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 255037,5 грн. було узгоджено саме цією датою. Граничний строк погашення настав 24.06.2005.

Таким чином, сплативши узгоджене податкове зобов’язання у листопаді 2005, позивач порушив строки сплати  на 144 та 157 календарних дні. Висновки податкового органу щодо існування порушення строків сплати узгодженого податкового зобов’язання на 79, 107, 135, 148 календарних днів є обґрунтованими.

Тому судова колегія вважає, що Державна податкова інспекція у м. Сімферополі правомірно застосувала до позивача штрафні санкції відповідно до п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у розмірі 20% у сумі 6995,74 грн., у розмірі 50% у сумі 67523,16 грн. (31754,69 грн.+24687,92 грн.+11080,55 грн.).

З вищевикладеного випливає, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сімферополі №/0 від 19.05.2006 про застосування штрафної санкції у розмірі 10% у сумі 6387,6 грн.  підлягає визнанню нечинним, оскільки не встановлено порушення строків сплати податкового зобов’язання у сумі 63876 грн. Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сімферополі №/0 від 19.05.2006 про застосування штрафної санкції у розмірі 50% у сумі 108564,16 грн. підлягає визнанню нечинним частково у сумі 48608 грн., тобто сумі штрафу за порушення строків сплати податкового зобов’язання з податковими деклараціями. Податкове повідомлення-рішення Державної податкової існпекції у м. Сімферополі №/0 від 19.05.2006 про застосування штрафної санкції у розмірі 10% у сумі 14562,74 грн. підлягає визнанню нечинним частково у сумі 7567 грн., оскільки порушення строків сплати податкового зобов’язання у сумі 37835 грн. не встановлено, з матеріалів справи вбачається, що мале місце порушення строків сплати суми податкового зобов’язання у розмірі 34978,68 грн.

Судом першої інстанції при розгляді справи не враховані  ці обставини, у зв’язку з чим зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи. Судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги  Дочірнього підприємства ВАТ „Мостобуд” Мостозагін 122 є частково обґрунтованими, а постанова  суду  підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства "Мостобуд" "Мостозагін № 122" задовольнити частково.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 22 лютого 2007 року у справі № 2-19/10850-2006А скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сімферополі №/0 від 19.05.2006 про застосування штрафної санкції у розмірі 10% у сумі 6387,6 грн.  визнати нечинним. Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сімферополі №/0 від 19.05.2006 про застосування штрафної санкції у розмірі 50% у сумі 108564,16 грн. визнати нечинним частково у сумі 48608 грн. Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сімферополі №/0 від 19.05.2006 про застосування штрафної санкції у розмірі 10% у сумі 14562,74 грн. визнати нечинним частково у сумі 7567 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя

Судді