ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 липня 2007 р.

№ 12/87пн

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
сідді
Удовиченко О.С.

суддів
Мамонтової О.М.

Хандуріна М.І.

За участю представників :

від позивача
не з'явилися

від відповідача 1
не з'явилися

від відповідача 2
не з'явилися

від третьої особи
не з'явилися

розглянувши касаційну скаргу
ТОВ “Магазин Надія” на ухвалу господарського суду Луганської області від
05.03.07р. та постанову Луганського апеляційного господарського суду від
05.04.07р.

по справі  № 12/87пн

за позовом  ТОВ “Еколас-Сервіс”

до 1 відповідача ТОВ “Магазин
Надія”

2
відповідача ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Державний реєстратор виконавчого комітету Сєвєродонецької міської
ради, Луганської обл.

про визнання недійсним рішення
загальних зборів та скасування державної реєстрації статуту ТОВ “Магазин Надія”

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою від 05.03.07р. господарським
судом Луганської області у справі 12/87пн (суддя  Палей О.С.), зокрема, вжито заходи до
забезпечення позову ТОВ “Еколас-Сервіс” до ТОВ “Магазин Надія”, ОСОБА_1,  третьої особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Державного реєстратора виконавчого комітету
Сєвєродонецької міської ради Луганської обл. про визнання недійсним рішення
загальних зборів учасників ТОВ “Магазин Надія” від 22.01.05р. та скасування
державної реєстрації статуту товариства.

Постановою Луганського апеляційного
господарського суду від 05.04.07р. (головуючий
Єжова С.С., судді  Парамонова
Т.Ф., Семендяєва І.В.) зазначену ухвалу залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ТОВ “Магазин Надія” звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в якій просить відновити пропущений строк її
подання, ухвалу господарського суду Луганської області від 05.03.07р. та
постанову Луганського апеляційного господарського суду від 05.04.07р.
скасувати. В обґрунтування касаційної скарги заявником зроблено посилання на
порушенням норм процесуального права, зокрема, п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 105
Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, у відповідності зі
ст. 53 ГПК України визнала поважною причину пропуску встановленого законом
процесуального строку, задовольнила клопотання заявника і відновила пропущений
строк, оскільки вперше касаційна скарга була подана ТОВ “Магазин Надія” в межах
місячного строку, передбаченого ст. 110 ГПК України, по-друге, заявником скарги
були усунені недоліки, зазначені в ухвалі ВГСУ від 01.06.07р., що згідно ч. 3
ст. 1113 надає стороні право повторного подання касаційної
скарги.

Перевіривши застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга першого відповідача
підлягає частковому задоволенню, з огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що
15.02.07р. ТОВ “Еколас-Сервіс” звернулося до господарського суду Луганської
області з позовом до ТОВ “Магазин Надія” та ОСОБА_1, третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державного реєстратора виконавчого
комітету Сєвєродонецької міської ради Луганської обл. про визнання недійсним
рішення загальних зборів учасників ТОВ “Магазин Надія” від 22.01.05р. та
скасування державної реєстрації статуту.

05.03.07р. ТОВ "Еколас-Сервіс”
було подано заяву про забезпечення позову, в якій товариство просило суд вжити
наступні заходи, а саме:

-
заборонити ТОВ “Магазин Надія” проведення загальних зборів учасників;

- заборонити Державному реєстратору
виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради Луганської обл. реєстрацію
змін до статуту ТОВ “Магазин Надія” та внесення змін до державного реєстру
стосовно ТОВ “Магазин Надія”;

-
заборонити ліквідатору ТОВ “Магазин Надія” ОСОБА_2 проведення процедури
ліквідації.

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 05.03.07р., на підставі ст. 67 ГПК України, вказану
заяву задоволено частково, шляхом
заборони ТОВ “Магазин Надія” проведення загальних зборів учасників.

Статтею 67 ГПК України передбачено
заходи до забезпечення позову, в т. ч. заборона відповідачеві вчиняти певні
дії.

Відповідно
до ст. 66 ГПК України господарський
суд  за заявою  сторони,
прокурора  чи  його заступника, який подав позов, або з  своєї
ініціативи  має  право вжити
заходів  до  забезпечення
позову.   Забезпечення   позову допускається  в
будь-якій  стадії  провадження
у  справі,   якщо невжиття  таких
заходів  може  утруднити
чи  зробити  неможливим виконання рішення господарського
суду.

У
першому   із  зазначених
випадків  заявник  повинен обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення  позову. З  цією
метою  та  з
урахуванням  загальних вимог,  передбачених статтею 33 ГПК України,
обов'язковим є подання доказів наявності
фактичних  обставин,  з якими пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має
здійснити   оцінку  обґрунтованості  доводів
заявника  щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням такого:

- наявності зв'язку  між
конкретним  заходом  до
забезпечення позову і предметом позовної вимоги,  зокрема,
чи спроможний такий захід забезпечити
фактичне  виконання  судового
рішення  в  разі задоволення позову;

- імовірності утруднення   виконання
або  невиконання  рішення господарського суду в разі невжиття
таких заходів.

У разі вжиття заходів до
забезпечення позову відповідні дії мають бути мотивовані з урахуванням припису
п. 3 ч. 2 ст. 86 ГПК України. В ухвалі від 05.04.07р. та в постанові від
05.04.07р. ні місцевий, ні апеляційний господарські суди не обґрунтували, яким
чином невжиття саме такого заходу забезпечення позову може утруднити, чи
зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Адекватність   заходу
до   забезпечення    позову,
що застосовується
господарським    судом,    визначається    його відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається.

Розглядаючи  питання
про доцільність  вжиття  заходів
до  забезпечення позову при
розгляді спору про визнання недійсним рішення загальних зборів, суди мали
виходити з того, що наслідком визнання акта недійсним є втрата цим актом
обов'язкового характеру для осіб,  яким
він був адресований. Тому  немає  підстав
вважати,  що відсутність заборони
проведення загальних зборів може призвести до ускладнення або унеможливлення
виконання рішення суду про визнання акта недійсним.

Вищим  органом
товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників.
До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою
відповідальністю належить: визначення основних
напрямів   діяльності  товариства, затвердження його планів і звітів
про їх виконання; внесення змін до статуту товариства,  зміна
розміру  його статутного капіталу;
створення та відкликання виконавчого органу товариства; затвердження  річних
звітів  та  бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та
збитків товариства; виключення учасника із товариства; прийняття  рішення про ліквідацію товариства,  призначення ліквідаційної комісії,
затвердження ліквідаційного балансу та інше. Заборона  проведення
загальних  зборів фактично
паралізує роботу  вищого  органу
товариства з обмеженою відповідальністю і є втручанням у господарську
діяльність товариства.

При
розгляді  справи,  предметом
якої є оскаржене рішення загальних
зборів  господарського  товариства,
суду   необхідно було
враховувати,  що  заборона
проводити  такі збори порушує
право на участь у них та управлінні товариством тих його  учасників,
котрі не оскаржили це рішення,  і
суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування,  яка полягає в захисті інтересів учасника
процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Таким чином, колегія вважає, що суд
першої інстанції, в порушення норм процесуального права, безпідставно
задовольнив заяву ТОВ “Еколас-Сервіс” про
забезпечення позову та вирішив питання, яке стосується внутрішньої діяльності
ТОВ “Магазин Надія” і не пов'язане з розглядом справи за заявленим позовом та
виконанням можливого рішення суду у даній справі.

Відтак, ухвала місцевого
господарського суду, в частині вжитих заходів забезпечення позову, та постанова
апеляційного господарського суду, підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 1117,
1119 -11111  Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н
О В И В:

Касаційну скаргу  товариства з обмеженою відповідальністю
“Магазин Надія” задовольнити частково.

Пункт перший ухвали господарського
суду Луганської області від 05.03.07р. та постанову Луганського апеляційного
господарського суду від 05.04.07р. по справі № 12/87пн скасувати. Відмовити в
задоволенні заяви про забезпечення позову.

Справу № 12/87пн повернути до господарського суду Луганської області.

Головуючий суддя
Удовиченко О.С.

Судді
Мамонтова О.М.

Хандурін М.І.