ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.07.07 р.                                                                               Справа № 36/128пн

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Будко Н.В.

при секретарі судового засідання Крючковой К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  матеріали справи за позовом Дочірнього підприємства „Телерадіокомпанія „Регіон-плюс” м.Краматорськ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Прайд” м.Краматорськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Краматорського міського бюро технічної інвентаризації;

про визнання відокремленого права власності на нерухоме майно

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Прайд” м.Краматорськ

до Дочірнього підприємства „Телерадіокомпанія „Регіон-плюс” м.Краматорськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Краматорського міського бюро технічної інвентаризації

про визнання відсутності відокремленого права власності

за участю:

представників сторін:

від позивача за первісним позовом: Дятленко В.В. по дов.;

від відповідача за первісним позовом: Башинський В.А. по дов.

від третьої особи: не з’явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Дочірнє підприємство „Телерадіокомпанія „Регіон-плюс” м.Краматорськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Прайд” м.Краматорськ, про визнання відокремленого права власності на будівлю контори „Г,г” загальною площею 316,9м2, що складає 53/1000 від комплексу, розташованого за адресою м.Краматорськ, вул. Леніна,58.

В обґрунтування вимог посилається на договір від 29.12.02р., витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, листи б/н від 30.03.06р. та б/н від 06.04.06р.

Відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки як комплекс в цілому, так і спірний об’єкт знаходиться у спільній власності сторін.

07.06.07р. відповідач звернувся до суду з зустрічною позовною заявою в порядку ст. 60 Господарського процесуального кодексу України, у якій просить суд визнати відсутність у позивача відокремленого права власності на будівлю контори „Г,г” загальною площею 316,9м2, що складає 53/1000 від комплексу, розташованого за адресою м.Краматорськ, вул. Леніна,58.

Ухвалою від 07.06.07р. зустрічна позовна заява прийнята до спільного розгляду з первісним позовом.

Позивач зустрічний позов не визнав, посилаючись на те, що Законом України „Про власність” не передбачена спільна власність при придбанні окремих споруд юридичними особами.

Ухвалами від 07.06.07р. господарський суд відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Краматорське міське бюро технічної інвентаризації.

Представник третьої особи у судове засідання не з”явився, направив до господарського суду телеграму від 12.07.07р., у якій просить розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази судом ВСТАНОВЛЕНО:

Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №10117547, виданим Краматорським міським бюро технічної інвентаризації, позивач є власником частини комплексу, розташованого за адресою м.Краматорськ, вул. Леніна, б.58, згідно договору купівлі-продажу від 29.12.02р.

До складу означеного комплексу входить, зокрема, будівля контори  „Г,г”, загальною площею 316,9м2, яка складає 53/1000 комплексу.

Решта частини комплексу, згідно вищевказаного витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №10117547, належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу ВСМ №260049 від 11.10.05р.

Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), що виникає з підстав, не заборонених законом. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

На підставі статті 356 Цивільного кодексу України власність двох і більше осіб з визначенням долі кожного з них в праві власності є спільною частковою власністю.

Таким чином, нерухоме майно частина комплексу, розташованого за адресою м.Краматорськ, вул. Леніна, б.58, до якого як зазначалося раніше входить будівля контори  „Г,г”, загальною площею 316,9м2, належить позивачу на праві спільної часткової власності.

Статтею 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частина 1 статті 358 Цивільного кодексу України встановлює, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою.

Виходячи зі змісту позовної заяви, у зв’язку з тим, що позивач здійснює фінансово-господарську діяльність, яка потребує залучення кредитних коштів, у нього виникла необхідність укладання кредитних договорів з банківськими установами.

При  спробі позивача оформити іпотеку на спірну будівлю, йому в цьому було відмовлено банком – потенціальним кредитором та нотаріусом, оскільки визнано що вказаний об’єкт знаходиться у спільній частковій власності з відповідачем – Товариством з обмеженою відповідальністю „Прайд”.

У зв’язку з цим позивач звернувся до відповідача з листом б/н від 30.03.06р., у якому просив підтвердити, що ТОВ „Прайд” не претендує на співволодіння будівлею контори „Г,г” та визнає відокремлене право власності позивача на зазначену будівлю.

Листом від 06.04.06р. відповідач відмовив позивачу в підтвердженні відокремленого права власності на спірний об’єкт та не підтримав наміру позивача самостійно оформити на нього іпотеку.

Вважаючи, що відповідач означеною відмовою порушив охоронювані законом права та інтереси, позивач подав до господарського суду позов про визнання відокремленого права власності на спірний об’єкт нерухомості.

Однак з даними твердженнями позивача суд погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання наявності або відсутності прав, примусове виконання обов’язку в натурі, припинення право відношення, тощо. Суд може захистити цивільне права або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Аналогічні положення законодавець закріпив і в статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 2 статті 6 Закону України „Про іпотеку” встановлено, що майно, яке є у спільній власності може бути передано в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою всіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об’єкт нерухомості.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується позивачем та відповідачем, поділ майна в натурі, з дотриманням процедури, передбаченої ст. 22 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, не здійснювався.

Згідно ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити передбачене ст. 364 Цивільного кодексу України право співвласника на виділення у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Однак в даному випадку, вимоги про виділення спірного майна в натурі позивач не заявляв, а просить суд визнати за ним відокремлене право власності. Також у своєму клопотанні б/н та дати позивач ще раз підтвердив, що він просить господарський суд визнати за ним відокремлене право власності, без здійснення процедури виділення майна в натурі.

Відносини власності регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України та іншими нормативними актами.

Таке поняття як „відокремлене право власності” не передбачено жодним законодавчим актом, отже відсутнє і саме цивільне право позивача, яке  начебто було порушено і за захистом якого він мав би звернутися до суду.

Крім того, стаття 386 Цивільного кодексу України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав всіх суб’єктів права власності.

Захист права власності – це використання встановлених законом цивільно-правових способів захисту з метою усунення перешкод у здійсненні права власності.

Однак діючим законодавством України не передбачений такий спосіб захисту як „визнання відокремленого права власності”.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявляючи позов про визнання відокремленого права власності позивач невірно обрав спосіб захисту, що з урахуванням вимог ст. 16 Цивільного кодексу України не дає господарському суду можливість захистити охоронювані законом цивільні права та обов’язки юридичної особи.

Проаналізувавши усі вищевикладені обставини, суд відмовляє позивачу у вимогах про визнання відокремленого права власності на будівлю контори „Г,г” загальною площею 316,9м2, що складає 53/1000 від комплексу, розташованого за адресою м.Краматорськ, вул. Леніна,58, оскільки позивачем невірно обраний спосіб захисту.

Водночас, суд відмовляє відповідачу у зустрічному позові про визнання відсутності відокремленого права власності на спірний об”єкт з наступних підстав.

Як вказано вище, відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №10117547, виданим Краматорським міським бюро технічної інвентаризації, ТОВ „Прайд”, згідно договору купівлі-продажу від 11.01.05р. №260049, є власником частини комплексу, розташованого за адресою м.Краматорськ, вул. Леніна, б.58, до складу якого входить, зокрема, будівля контори  „Г,г”, загальною площею 316,9м2, яка складає 53/1000 комплексу.

Решта частини комплексу, згідно вищевказаного витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №10117547, належить відповідачу за зустрічним позовом на підставі договору купівлі-продажу 29.12.02р.

30.03.06р.  ДП „Телерадіокомпанія „Регіон-плюс” звернулось до позивача за зустрічним позовом з листом, у якому просив підтвердити, що ТОВ „Прайд” не претендує на співволодіння будівлею контори „Г,г” та визнає відокремлене право власності відповідача за зустрічним позовом на зазначену будівлю.

ТОВ „Прайд” листом від 06.04.06р. відмовило відповідачу за зустрічним позовом в підтвердженні відокремленого права власності на спірний об’єкт та не підтримав наміру позивача самостійно оформити на нього іпотеку.

Позивач за первісним позовом вважає, що розділ Державного реєстру прав відкритий на один об’єкт – комплекс, розташований за адресою м.Краматорськ, вул. Леніна, 58, але за цим об’єктом зареєстровано два власника – ТОВ „Прайд” та ДП „Телерадіокомпанія „Регіон-плюс”, а відтак комплекс належить їм на праві спільної часткової власності. При цьому поділ майна в натурі з дотриманням процедури, передбаченої ст. 22 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” не здійснювався, тому право спільної власності не припинялося, що  свідчить про те, що відповідач за зустрічним позовом не має відокремленого права власності на спірний об’єкт нерухомості, у зв’язку з чим ТОВ „Прайд” просить господарський суд визнати відсутність у відповідача за зустрічним позовом відокремленого права власності на будівлю контори „Г,г” загальною площею 316,9м2, що складає 53/1000 від комплексу, розташованого за адресою м.Краматорськ, вул. Леніна,58.

Однак, як зазначалося раніше, такого поняття як „відокремлене право власності” не передбачено жодним законодавчим актом. Також діючим законодавством України не передбачений такий спосіб захисту як „визнання відсутності  відокремленого права власності”.

У зв’язку з цим суд вважає, що заявляючи зустрічний  позов про визнання відсутності відокремленого права власності ТОВ „Прайд” невірно обрав спосіб захисту, що з урахуванням вимог ст. 16 Цивільного кодексу України не дає господарському суду можливість захистити охоронювані законом цивільні права та обов’язки юридичної особи.

На підставі вищевикладеного господарський суд у задоволенні зустрічного позову про визнання відсутності відокремленого права власності також відмовляє, оскільки  позивачем за зустрічним позовом невірно обраний спосіб захисту.

Доводи ДП „Телерадіокомпанія „Регіон-плюс”, викладені у відзив на зустрічну позовну заяву з посиланням на Закон України „Про власність”, суд вважає необґрунтованими та до уваги не приймає,  оскільки  Законом України від 27 квітня 2007 року N997-V „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям  Цивільного кодексу України” Закон України „Про власність” визнаний таким, що втратив чинність.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій сторін, судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України за первісним позовом покладаються на позивача, а за зустрічним позовом – на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 16, 317, 319, 355, 356, 358, 364  Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України, керуючись ст. ст. 33, 49, 60, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

У позові Дочірнього підприємства „Телерадіокомпанія „Регіон-плюс” м.Краматорськ до Товариства з обмеженою відповідальністю „Прайд” м.Краматорськ про визнання відокремленого права власності на будівлю контори „Г,г” загальною площею 316,9м2, що складає 53/1000 від комплексу, розташованого за адресою м.Краматорськ, вул. Леніна,58  відмовити.

У зустрічному позові Товариства з обмеженою відповідальністю „Прайд” м.Краматорськ до Дочірнього підприємства „Телерадіокомпанія „Регіон-плюс” м.Краматорськ про визнання відсутності відокремленого права власності на будівлю контори „Г,г” загальною площею 316,9м2, що складає 53/1000 від комплексу, розташованого за адресою м.Краматорськ, вул. Леніна,58  відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя