ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2007 р.
№ 2-29/1237.1-2006

Вищий господарський  суд України у складі колегії суддів:

головуючого:
Полякова Б.М.

суддів:
Катеринчук Л.Й. (доповідач)
Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м. Сімферополі

на ухвалу
та постанову
господарського суду АР Крим від 14.12.2006
Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.03.2007

у справі
господарського суду
№ 2-29/1237.1-2006
АР Крим

за заявою
Державної податкової інспекції у м. Сімферополі

до
Приватного підприємства «Депал», м. Сімферополь

про
перегляд рішення (ухвали) суду за нововиявленими обставинами за заявою приватного підприємства «Депал»

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від ініціюючого кредитора
не з’явились

від боржника
Попович И.Я. (дов. від 02.07.2007)

В С Т А Н О В И В  :

ДПІ у м. Сімферополі (далі –кредитор) звернулась до господарського суду АР Крим з заявою про порушення справи про банкрутство приватного підприємства «Депал»(далі –боржника) в порядку статті 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі –Закону).

Постановою господарського суду АР Крим від 05.09.2005 боржника було  визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою від 21.03.2006 було затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс підприємства боржника та припинено провадження у справі.

04.12.2006 до господарського суду звернувся боржник із заявою про перегляд ухвали господарського суду АР Крим від 21.03.2006 за нововиявленими обставинами, мотивуючи тим, що на момент звернення кредитора з заявою про визнання боржника банкрутом, у останнього заборгованості по сплаті єдиного податку не було.

Ухвалою суду від 14.12.2006 заяву боржника про перегляд судового акту за нововиявленими обставинами  задоволено, постанову суду від 05.09.2005 скасовано, ухвалу суду від 21.03.2006 про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу скасовано, провадження у справі припинено.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, кредитор звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив, скасувати зазначену ухвалу суду від 14.12.2006, а постанову суду від 05.09.2005 та ухвалу суду від 21.03.2006 залишити без змін.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.03.2007 апеляційну скаргу кредитора було залишено без задоволення, ухвалу суду від 14.12.2006 залишено без змін.

Не погоджуючись з винесеною постановою, кредитор звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив зазначені постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким заяву боржника від 04.12.2006 залишити без задоволення, аргументуючи порушенням норм матеріального права, зокрема, статті 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 111-10 Господарського процесуального кодексу України (далі –Кодекс) підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За приписами статті 112 Кодексу господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Як нововиявлені, можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд. Разом з тим, не є нововиявленими обставини, які повинен довести заявник в суді, або які може встановити суд, приймаючи рішення у справі.

Матеріалами справи підтверджується порушення провадження у справі про банкрутство за спрощеною процедурою за заявою податкового органу, якою обґрунтовувалась наявність податкового боргу на суму 104, 17грн., як щодо відсутнього боржника в порядку статті 52 Закону, прийняття постанови про визнання банкрутом 05.09.2005року та затвердження  21.03.2006 року звіту ліквідатора судовими актами за спрощеною процедурою, без участі боржника (а.с.53, 76-77).

Як було встановлено судами попередніх інстанцій при перегляді судових актів за нововиявленими обставинами, між боржником та кредитором була проведена звірка по сплаті єдиного податку. В результаті цієї звірки встановлено, що сума, яка була вказана у звіті «Розрахунок сплати єдиного податку малого підприємства - юридичною особою»за 3 квартал 2004 - перерахована з розрахункового рахунку боржника в АКБ «ЧББР»м. Сімферополь на бюджетний рахунок у сумі 128 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12 від 06.10.2004. Таким чином, в ході звірки була встановлена відсутність заборгованості боржника перед бюджетом ще до подачі кредитором заяви про визнання боржника банкрутом, яка надійшла до суду 16.08.2005. Окрім того, судом встановлено, що боржник до теперішнього часу здає звіти у ДПІ у м. Сімферополь.

У зв’язку з тим, що на момент порушення провадження у цій справі боржник не мав заборгованості перед бюджетом, мав фактичне місце знаходження та здійснював господарську діяльність, яку продовжує здійснювати і на даний час, судом було скасовано постанову господарського суду АР Крим від 05.09.2005 і ухвалу господарського суду АР Крим від 21.03.2006 та припинено провадження у справі, оскільки відсутні ознаки, встановленні статтею 52 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та зазначає, що встановлення оплати заборгованості перед бюджетом до порушення провадження по справі про банкрутство боржника та відсутності заборгованості не є нововиявленими обставинами в розумінні статті 112 Кодексу, а є обставинами, які належить встановити під час розгляду справи по суті, але які не були досліджені судом першої інстанції при прийнятті постанови про визнання боржника банкрутом та ухвали про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Відтак посилання на зазначені обставини може бути підставою касаційного (апеляційного) оскарження прийнятих у справі судових актів, а не їх перегляду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини 5 статті 114 Кодексу за результатами перегляду судового рішення приймаються:

1) рішення - у разі зміни або скасування рішення;

2) постанова - у разі зміни або скасування постанови;

3) ухвала - у разі зміни чи скасування ухвали або залишення рішення, ухвали, постанови без змін.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою суду від 14.12.2006 було одночасно скасовано постанову суду від 05.09.2005 та ухвалу суду від 21.03.2006, що є порушенням норм процесуального права, зокрема статті 114 Кодексу, якою передбачено, що при скасуванні постанови за нововиявленими обставинами –суд повинен винести постанову, а при скасуванні за нововиявленими обставинами ухвали –суд повинен винести ухвалу. Отже, судом першої інстанції допущено процесуальне порушення, яке полягає у прийнятті незаконного судового акту за наслідком перегляду за нововиявленими обставинами постанови суду.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції згідно приписів ст.ст.111-5, 111-7 ГПК України, вважає ухвалу господарського суду АР Крим від 14.12.2006 та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.03.2007 винесеними з порушенням норм процесуального права, а отже такими, що підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115,,1117,1119,11111 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сімферополі задовольнити частково.

2.          Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.03.2007 та ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 14.12.2006 скасувати, справу №2-29/1237.1-2006 направити на новий судовий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Головуючий                                                                             Б. Поляков

Судді                                                                                                Л. Катеринчук

Н. Ткаченко