ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"06" серпня 2007 р.

справа № 20-11/221

За позовом Приватного підприємства
“Москот”

до
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

Суддя Дмитрієв В.Є.

Представники сторін:

від позивача  -
Джулай Ю.В., довіреність № 4 від 11.07.2007

від відповідача - ОСОБА_2,
довіреність НОМЕР_1 від 04.07.2007

СУТЬ СПОРУ:

Позивач  звернувся до суду з позовом до
відповідача  про стягнення
заборгованості.

Ухвалою від 05.06.2007  суд відмовив в задоволені клопотання
про вжиття заходів забезпечення позову відмовити, у зв'язку з тим, що позивачем
не надано суду доказів того, що відповідач здійснює заходи, які можуть
утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

В процесі судового розгляду
представник позивача уточнив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача
138528,12 грн., а також витрати на проїзд в судове засідання 05.07.2007 в
розмірі 234,01 грн., та добові в розмірі 75,0 грн., позовні вимоги обґрунтовує
неналежним виконанням відповідачем зобов`язання по оплаті поставленого товару.

Представник відповідача у відзиві на
позов  позовні вимоги не визнає в повному
обсязі, заперечення обґрунтовує погашенням заборгованості в повному обсязі.

Відповідно до ст. 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України в судовому засіданні представникам  відповідача
були роз'яснені їх права і обов'язки.

Розглянувши
матеріали  справи, дослідивши надані
докази, заслухавши пояснення сторін,
суд,  встановив:

Відповідно до накладних НОМЕР_2,
НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8,НОМЕР_9, НОМЕР_10,
НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14 (арк. с. 32-44) Приватне підприємство
“Москот”  поставило Фізичній особі
-підприємцю ОСОБА_1  товар на загальну
суму 257728,12 грн. Зазначені накладні підписані уповноваженими представниками
обох сторін, підписи кріплені печатками.

Приватне підприємство “Москот”
виставило  Фізичній особі -підприємцю
ОСОБА_1 рахунки   НОМЕР_15,  НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18,  НОМЕР_19,
НОМЕР_20,   НОМЕР_21,   НОМЕР_22,
НОМЕР_23, НОМЕР_24  НОМЕР_25,
НОМЕР_26, НОМЕР_27, НОМЕР_28 (арк. с.45-58), які відповідачем були оплачені не
в повному обсязі.

08.05.2007 позивач надіслав на
адресу відповідача претензію (арк. с. 12), з проханням оплатити заборгованість
в розмірі 173528,12 грн. (на підтвердження надіслання претензії позивач надав
суду поштовий чек та опис вкладення, арк. с. 13, 14).

Відповідач відповіді на претензію
позивачу не надіслав, утворившуюся заборгованість не погасив,  в результаті чого у нього, на момент
вирішення спору, утворилася заборгованість в розмірі 138528,12 грн.

У зв`язку з наведеним позивач
просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі  138528,12 грн.

Суд, ретельно вивчивши матеріали
справи,  заслухавши пояснення
представників сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню у зв`язку з наступним.

Строк виконання зобов`язання  сторонами не встановлений.

Відповідно до п. 2 ст. 530
Цивільного кодекс України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вже зазначалося раніше,
08.05.2007 позивач надіслав на адресу відповідача претензію (арк. с.
12), з проханням оплатити заборгованість.

Таким чином, строк  виконання зобов`язання настав 16.05.2007,
однак на момент вирішення спору заборгованість в розмірі  138528,12 грн. відповідачем не погашена.

Відповідно до положень статей 525,
526  Цивільного Кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись належним чином  відповідно до умов договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його
умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач заперечення на позовні
вимоги обґрунтовує тим, що, відповідно до
квитанції до прибуткового касового ордеру від 26.10.2006 НОМЕР_29,
Фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1було внесено до каси Приватного
підприємства “Москот”  20000,0 дол. США.
Однак судом дані ствердження не беруться до уваги у зв`язку з наступним.

Відповідно до п. 3.3 Положення “Про
ведення касових операцій у національній валюті в України” приймання готівки в
каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним
бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання
підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається
засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною
частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або
працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Відповідно до п. 3.10 Положення
“Про ведення касових операцій у національній валюті в України” прибуткові
касові ордери і квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові
відомості мають заповнюватися бухгалтером чорнилом темного кольору чорнильною
або кульковою ручкою, за допомогою друкарських машинок, комп'ютерних засобів чи
іншими способами, які забезпечили б належне збереження цих записів протягом
установленого для зберігання документів терміну. У касових ордерах зазначається
підстава для їх складання і перелічуються додані до них документи. Видача касових
ордерів і видаткових відомостей на руки особам, що вносять або одержують
готівку, забороняється.

Однак, квитанція до прибуткового
касового ордеру від 26.10.2006 НОМЕР_29 не містить підстави її складання,
відсутнє ПІБ головного бухгалтеру та касира.

Відповідно до п. 2.18 Положення
“Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку” усі
документи, що додаються до прибуткових та видаткових касових ордерів, а також
документи, що стали підставою для нарахування заробітної плати та інших подібних
виплат, підлягають обов'язковому погашенню штампом або ручним надписом
"Одержано" або "Сплачено" із зазначенням дати (числа,
місяця, року). ”

Штампу або ручного надпису
"Одержано" або "Сплачено" квитанція до прибуткового
касового ордеру від 26.10.2006 НОМЕР_29 не містить, крім того, квитанція не
містить печатки підприємства.

Відповідно до п. 2.3 Положення про
ведення касових операцій у національній валюті, встановлено граничну суму
готівкового розрахунку одного підприємства з іншим протягом 1 дня за одним або
кількома платіжними документами в розмірі 10000,0 грн.

Відповідно до ст.. 192, 533
Цивільного кодексу України, законним платіжним засобом, обов`язковим до
прийняття за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця
України -гривня.

Також заперечення на позов
відповідач обґрунтовує тим, що, за усною домовленістю сторін, відповідач може
здійснювати розрахунки за поставлений товар шляхом переказу грошових коштів на
ім.`я ОСОБА_3. з наступним внесенням до каси підприємства. Однак, відповідно до
довідки Приватного підприємства “Москот”
з 01.07.2003 головним бухгалтером підприємства являється ОСОБА_4, а тому
здійснені відповідач платежі на ім.`я ОСОБА_3. не являються належним доказом
погашення заборгованості перед позивачем.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, у зв`язку з наведеним,
надані відповідачем докази не приймаються судом як належні докази  підтвердження погашення  заборгованості в розмірі  138528,12 грн.

Додатково позивач просить стягнути
з відповідача судові витрати на проїзд в судове засідання 05.07.2007 в розмірі
234,0 грн. та добові в розмірі 75,0 грн.

Судом розглянуті позовні вимоги в
цій частині. Суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з
наступним.

Відповідно до  п. 1 Роз`яснень президії Вищого
арбітражного  суду України “Про деякі
питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу
України” відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України
(далі - ГПК) судовими витратами є пов'язані з розглядом справи в господарському
суді витрати, які складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за
проведення експертизи (аудиту), призначеної господарським судом, витрат,
пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження,
сплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.
До інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема, суми, які
підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з
питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 ГПК).  Господарського процесуального кодексу
України”

Таким чином, оплата проїзду
представника позивача не являється судовими витратами, тому суд в задоволенні
позовних вимог в цієї частині відмовляє..

Витрати позивача по сплаті
державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при
задоволенні позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49,  82-85, 116, 117  Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з  Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1(АДРЕСА_1; р/р НОМЕР_30 в Севастопольської філії КБ “Приватбанк”; МФО
324935; код ЄДРПОУ ) на
користь Приватного підприємства “Москот”   (03067 м. Київ, вул. Машинобудівна, 44,  р/р 3 в філії  АКБ “Золоті ворота” м. Київ, МФО 300238;  ) основну заборгованість в
розмірі 138528,12 грн.,   а також  витрати по сплаті державного мита в розмірі 1385,28
грн.  та інформаційно-технічне
забезпечення  судового процесу в  розмірі 118,0 грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

3. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовити.

Копії  рішення направити сторонам.

Суддя
В.Є. Дмитрієв

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84
Господарського

процесуального кодексу України і підписано   09.08.2007