ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2007 р.
№ 3/252-3359

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Кривди Д.С.,

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу
Тернопільської обласної спілки Всеукраїнської спілки автомобілістів

на постанову
від 26.03.07 Львівського апеляційного господарського суду

у справі
№3/252-3359

господарського суду
Тернопільської області

за позовом
Тернопільської обласної спілки Всеукраїнської спілки автомобілістів

до
1. Підгороднянської сільської ради
2. УМВС України в Тернопільській області
3. Відділу Державної автомобільної інспекції УМВС України в Тернопільській області
4. Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації

про
визнання права власності на нерухоме майно та зобов'язання здійснити державну реєстрацію

за участю представників сторін

від позивача:
Лавринович В.О., дов.

від відповідача 1:
у засідання не прибули

від відповідача 2:
у засідання не прибули

від відповідача 3:
Стукало О.І., дов.

від відповідача 4:
у засідання не прибули

ВСТАНОВИВ:

Тернопільська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів звернулась до господарського суду Тернопільської області з позовом до   Підгороднянської сільської ради, УМВС України в Тернопільській області, Відділу Державної автомобільної інспекції УМВС України в Тернопільській області, Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на нерухоме майно та зобов'язання здійснити державну реєстрацію.

Позов мотивовано тим, що між позивачем і відповідачами виник спір щодо права власності на 3 кімнати площею 3х4,2, 2,6х3,5, 2,6х3,5 у будинку по вул. Стрийська, с. Підгородне, набутого позивачем внаслідок пайового внеску у спорудження цього будинку в 1987р.

Рішенням від 26.03.07 господарського суду Тернопільської області (суддя Турецький І.М.) позов задоволено у повному обсязі.

Рішення мотивовано доведеністю існування у позивача права власності на 3 кімнати площею 3х4,2 м2, 2,6х3,5 м2, 2,6х3,5 м2 у будинку по вул. Стрийська, 5, с. Підгородне, набутого позивачем внаслідок пайового внеску в спорудження цього будинку.

Постановою від 26.03.07 Львівський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: Мельник Г.І. – головуючий, Новосад Д.Ф., Михалюк О.В.) рішення суду першої інстанції скасував, а в задоволенні позову відмовив, визнавши належним володільцем спірного будинку Відділ Державної автомобільної інспекції УМВС України в Тернопільській області, який є землекористувачем відповідної земельної ділянки.

Ухвалою від 30.05.07 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, в якій заявлено вимоги про скасування постанови суду апеляційної інстанції як невідповідної вимогам матеріального і процесуального права, обставинам у справі та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Суди першої і апеляційної інстанцій встановили, що 04.04.85 між Державною автомобільною інспекцією УМВС Тернопільського облвиконкому (далі –ДАІ) та позивачем укладено договір про дольову участь у будівництві класу безпеки дорожнього руху і кабінету міської ради ДОАМЛ на суму 100 тис. крб., в тому числі 26 тис. крб. за будинок в парку ім. Шевченка.

Згідно з копією акту (а.с. 13) після введення в експлуатацію вказаного адміністративного будинку 20.01.87 ДАІ передала у "постійну експлуатацію" позивачу три кімнати розміром 3x4,2 м2; 2,6x3,5 м2; 2,6x3,5 м2, загальною площею 30,8 м2 в адміністративному будинку, який розташований в с. Підгороднє вул. Стрийська, 5 Тернопільського району Тернопільської області.

4 квітня 2006 виконавчий комітет Підгорднянської сільської ради прийняв рішення №28, в якому підтвердив дольову участь позивача в будівництві приміщення ДАІ, а також затвердив за спілкою право володіння трьома кабінетами.

Рішенням №24 від 21.06.06 виконавчий комітет Підгороднянської сільської ради вирішив оформити право державної власності на адміністративний будинок по вул. Стрийській, 5 за ДАІ. 22.06.06 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації видано свідоцтво про право власності на адмінбудинок по вул. Стрийській, 5, власником якого визначено державу, а балансоутримувачем –Відділ ДАІ  УМВСУ у Тернопільській області.

Постановою господарського суду Тернопільської області від 14.09.06 у справі №3/251-3358 вищезазначені рішення виконкому №24 від 21.06.06 та свідоцтво частково скасовані.

Скасовуючи рішення у справі, суд апеляційної інстанції всупереч вимогам ст. 105 ГПК України не визначив правових підстав відхилення посилань суду першої інстанції на постанову господарського суду Тернопільської області у справі №3/251-3358 та відсутність підстав для застосування положень ст. 35 ГПК України щодо обставин прав власності на спірні приміщення позивача, правових підстав користування ним цими приміщеннями.

Відповідно до ст.ст. 4, 49 Закону України "Про власність", ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.ст. 392, 393 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності участі позивача у фінансуванні спірного будинку не можна визнати переконливими через невстановлення ним обставин відсутності частки позивача у будівництві спірних приміщень, будівництва його виключно за бюджетні кошти, надання позивачу спірних приміщень не на підставі відповідної угоди на наявності інших підстав для складання акту передачі цих приміщень.

Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи позов, не встановив обставин, які відповідно до закону визначають виникнення права власності на майно і не вказав підстав, з яких дійшов висновку про звільнення позивача від доведення права власності на спірне майно, враховуючи постанову господарського суду Тернопільської області у справі №3/251-3358.

Судова колегія вважає, зважаючи на предмет спору, що суди першої і апеляційної інстанції дійшли висновків при розгляді справи, не повно дослідивши усі суттєві обставини, з якими закон пов'язує набуття права власності, щодо набуття такого права позивачем, зважаючи на його правовий статус і форму власності.

Тобто суди не дотримались вимог ст.ст. 43, 47, 43, 84, 105 ГПК України щодо повного і всебічного встановлення усіх обставин справи та правильного застосування законодавства, тому рішення і постанова підлягають скасуванню як такі, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Оскільки касаційна інстанція обмежена у праві оцінки доказів та встановленні фактичних обставин справи, а право оцінки доказів належить до повноважень судів першої та апеляційної інстанцій з додержанням принципу рівності сторін у процесі, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення на підставі відповідних доказів усіх суттєвих обставин щодо правовідносин, які існують між сторонами, із застосуванням норм законодавства, що регулюють такі правовідносини.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-12 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу задовольнити частково.

2.          Рішення господарського суду Тернопільської області від 21.09.06 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.03.07 у справі №3/252-3359 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький