СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

30 липня 2007 року
Справа № 2-21/3871-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Котлярової О.Л.,

суддів                                                                      Антонової І.В.,

Ткаченка М.І.,

за участю представників:

скаржника: не з'явився,

суб'єкта оскарження: не з'явився,

стягувача: Піскарьов І.В., довіреність № 1531 від 23.07.2007,

розглянувши апеляційну скаргу Міського виробничого управління житлово-комунального господарства міста Армянська на ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Чонгова С.І.) від 5 квітня 2007 року у справі №2-21/3871-2007

за скаргою Відділу комунальної власності Армянської міської ради (вул. Сімферопольська, 7,Армянськ, Красноперекопський р-н,96012)

на дії  Державної виконавчої служби у місті Армянск (вул. Сімферопольська, 25,Армянськ, Красноперекопський район, 96012)

стягувач  Міське виробниче управління житлово-комунального господарства міста Армянська (мкрн. ім. Васильєва, 2,Армянськ, Красноперекопський р-н,96012)

ВСТАНОВИВ:

Відділ комунальної власності Армянської міської ради звернувся до господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову заступника керівника Державної виконавчої служби в місті Армянськ від 13 лютого 2007 року  № 01-19/707 про накладення арешту у розмірі 100% на кошти, що знаходяться на реєстраційних рахунках №0995, №9951, №0995, №0995, ЗКПО 25934887, МФО 824026, які належать Відділу комунальної власності Армянської міської ради, так як заборгованість, що виникла в минулі роки, відповідно до наказу Міністерства фінансів України №604 від 27 грудня 2001 року „Про бюджетну класифікацію та її впровадження” погашається лише з рахунку №0995.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 5 квітня 2007 року (суддя Чонгова С.І.) у справі № 2-21/3871-2007 скарга Відділу комунальної власності Армянської міської ради задоволена.

Ухвала суду мотивована тим, що державним виконавцем арешт може бути накладений лише на рахунок, який спеціально відкритий для погашення заборгованості, що виникла у минулі роки, а не на всі рахунки, що обслуговуються у відділенні державного казначейства.

Не погодившись з ухвалою суду, орган виконання рішень звернувся до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Порушення норм процесуального права, на думку скаржника, сталося в тому, що судом першої інстанції рішення прийнято у відсутність учасників процесу, та несвоєчасно їм направлено.

Дії державного виконавця при прийнятті постанови про накладення арешту на кошти, що знаходять на реєстраційних рахунках боржника, повністю відповідають вимогам Закону України „Про виконавче провадження”, який не розділяє кошти на бюджетні чи які-небудь інші та не встановлює окремий порядок стягнення з юридичних осіб, що фінансуються з бюджету, а напроти зобов’язує державного виконавця здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення. А також відповідають вимогам Бюджетного кодексу України, згідно якому державне казначейство здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких враховуються бюджетні кошти, за рішенням державного органу, який має право на його застосування.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Розпорядженням в.о. голови суду змінено склад колегії, яка визначена: головуючий суддя Котлярова О.Л., судді  Антонова І.В., Ткаченко М.І.

У судове засідання з'явився  представник стягувача, надав пояснення.

Від державної виконавчої служби надійшло клопотання про  розгляд справи за відсутністю  його представника.

Скаржник  не скористався наданим правом на участь у розгляді справи, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений у встановленому порядку, клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

Розглянувши справу повторно, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши стягувача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія встановила наступне.

13 лютого 2007 року заступником начальника Державної виконавчої служби в м. Армянськ Богданової О.І. прийнята постанова, якою накладено арешт в розмірі 100% на кошти, що знаходяться на реєстраційних рахунках №0995, №9951, №0995, №0995, ЗКПО 25934887, МФО 824026, які належать Відділу комунальної власності Армянської міської ради та знаходяться в відділенні Державного казначейства м. Армянська.

Відповідно до статті 5 Закону України „Про виконавче провадження” державний виконавець зобов’язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

При здійсненні виконавчого провадження державний виконавець має право у тому числі накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах (абзац 7 частини 3 статті 5 Закону України „Про виконавче провадження”).

Частиною 2 статті 50 вказаного закону передбачено, що стягнення за виконавчим документом в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності,  в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.  За наявності даних про кошти на інші цінності боржника, що знаходять на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт.

Дійсно,  як вказує апелянт, Закон України „Про виконавче провадження” не розділяє кошти  на бюджетні та інші, однак і не містить посилань на  звернення стягнення на кошти, що знаходяться в органах державного казначейства, які не відносяться ні до установ банків, ні до кредитних організації.

Апеляційна інстанція вважає, що у даному разі судом першої інстанції правильно застосовані норми Бюджетного кодексу України, який регулює  відносини,   що виникають у процесі складання,  розгляду,  затвердження, виконання бюджетів та розгляду звітів про їх виконання,  а також контролю за виконанням Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Бюджет  -  план  формування  та  використання   фінансових ресурсів  для  забезпечення  завдань  і функцій,  які здійснюються органами державної влади,  органами  влади  Автономної  Республіки Крим  та  органами  місцевого  самоврядування  протягом бюджетного періоду.

Бюджетна  класифікація - єдине систематизоване згрупування доходів,  видатків (в  тому  числі  кредитування  за  вирахуванням погашення)   та   фінансування  бюджету  за  ознаками  економічної сутності,  функціональної діяльності,  організаційного  устрою  та іншими ознаками відповідно до законодавства України та міжнародних стандартів. Вона відповідно до статті 8 Бюджетно кодексу України застосовується для здійснення контролю за фінансовою діяльністю органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших розпорядників бюджетних коштів, проведення необхідного аналізу в розрізі доходів, а також організаційних, функціональних та економічних категорій видатків, забезпечення загальнодержавної і міжнародної порівнянності бюджетних показників. Бюджетна класифікація має такі складові частини: класифікація доходів бюджету; класифікація видатків (в тому числі кредитування за вирахуванням погашення) бюджету; класифікація фінансування бюджету; класифікація боргу.

Згідно зі частиною 2 статті 12 Бюджетного кодексу України, борг класифікується за типом кредитора та за типом боргового зобов'язання. Будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення (частина 1 статті 23 Бюджетного кодексу України).

Державне казначейство в м. Армянськ, яке обслуговує рахунки  скаржника, при здійсненні зарахування чи списання яких-небудь коштів з реєстраційних рахунків керується наказом Державного казначейства України від 5 жовтня 2001 року № 175 “Про затвердження порядку примусового списання (стягнення) коштів з рахунків установ, організацій, відкритих в органах Державного казначейства”, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 3 грудня 2001 року за № 1001/6192.

Пунктом 3.6. вказаного Порядку встановлено, що примусове списання (стягнення) коштів здійснюється за тим самим кодом економічної класифікації видатків бюджету, за яким би здійснювався платіж, якщо б оплата була проведена не примусово. Витрати, пов'язані із врегулюванням господарського спору, санкцій за іншими видатками стягуються за кодом 1139 "Оплата інших послуг та інші видатки", у разі відсутності у затвердженому кошторисі доходів та видатків установи зазначеного коду - за тим самим кодом, що й саме списання.

Пункт 4.6. вказаного Порядку передбачає, що для забезпечення виконання ухвали суду, постанови слідчого, постанови державного виконавця на час накладення арешту орган Державного казначейства відкриває клієнту на тому самому балансовому рахунку, що й рахунок, на який накладено арешт, окремий аналітичний рахунок.

У разі недостатності коштів на рахунку для виконання ухвали суду, постанови слідчого, постанови державного виконавця орган Державного казначейства перераховує наявну на цьому рахунку суму коштів на аналітичний рахунок, обліковує ухвалу суду, постанову слідчого, постанову державного виконавця на відповідному позабалансовому рахунку та не пізніше наступного робочого дня письмово повідомляє суд (слідчого, державного виконавця) про недостатність коштів з метою прийняття ним відповідного рішення. У разі відсутності коштів на рахунку для виконання ухвали суду, постанови слідчого, постанови державного виконавця орган Державного казначейства бере на облік ухвалу суду, постанову слідчого, постанову державного виконавця на відповідний позабалансовий рахунок та не пізніше наступного робочого дня письмово повідомляє суд (слідчого, державного виконавця) про відсутність коштів з метою прийняття ним відповідного рішення. При цьому в разі надходження коштів на відповідну мету на рахунок відповідача здійснюється їх накопичення на аналітичному рахунку до остаточного вирішення цього питання судом, звільнення з-під арешту або накопичення суми, зазначеної в ухвалі суду, постанові слідчого, постанові державного виконавця (пункт 4.8. Порядку).

На виконання  вказаних вимог діючого законодавства  і на підставі наказу Міністерства фінансів України від 27 грудня 2001 року № 604 “Про бюджетну класифікацію та її впровадження” у відділі комунальної власності Армянської міської Ради  був відкритий рахунок № 0995 та затверджені планові показники на 2007 рік за КФК 250403 “Погашення заборгованості, що виникла у минулі роки”. Саме з цього рахунку  і повинні безспірно стягуватися борги минулих років.

Апеляційна інстанція вважає, що суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права, розглянув справу у відсутність стягувача та суб’єкта оскарження. Так, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Однак, це право, а не обов’язок суду.

Враховуючи викладене, апеляційна інстанція дійшла до висновку, що апеляційна скарга не обґрунтована, тому задоволенню не підлягає, ухвала судом першої інстанції прийнята при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, при повному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи, інших підстав для скасування (зміни) ухвали суду не має.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міського виробничого управління житлово-комунального господарства міста Армянська залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 5 квітня 2007 року у справі №2-21/3871-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  О.Л. Котлярова

Судді                                                                                І.В. Антонова

М.І. Ткаченко