ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

12.07.2007
Справа №2-13/6531-2007А

за позовом Джанкойського споживчого товариства, м. Джанкой

до Виконавчого комітета Завіт-Ленінської сільської Ради, м.Завіт-Ленінський

до Завіт-Ленінської сільської Ради, Джанкойський район

про визнання недійсними та відміну рішень

Суддя А.І. Жукова

При секретарі Ковальчук К.В.

представники:

Від позивача – Томілко А.В. – представник, дов. від 02.05.2005 року.

Від відповідачів – 1. Пєснєва С.В. – представник, дов. від 05.06.2007 року; 2. Пєснєва С.В. – представник, дов. від 29.01.2007 року, Бєтін М.І. – сільській голова.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду АР Крим з адміністративним позовом та просить визнати рішення 23 сесії 4 скликання Завіт-Ленінської сільської ради за № 4/23-20 від 17.12.2004 року «Про внесення доповнень у реєстр об’єктів комунальної власності Завіт-Ленінської територіальної громади» недійсним і відмінити його у частині магазинів № 16-17 «Промислові й продовольчі товари», № 201 «Меблі», № 202 «Техніка», розташовані в с. Завіт-Ленінське, № 22 – в с. Пушкіне, № 25 – в с. Мелкодовне, № 24 – в с. Мартиновка. Також просить визнати рішення виконавчого комітету Завіт-Ленінської сільської ради за № 103 від 28.12.2004 року « Про оформлення права власності на будівлі магазинів за Завіт-Ленінською сільської радою» недійсним і відмінити вказане рішення у частині магазинів № 16-17 «Промислові й продовольчі товари», № 201 «Меблі», № 202 «Техніка», розташовані в с. Завіт-Ленінське, № 22 – в с. Пушкіне, № 25 – в с. Мелкодовне, № 24 – в с. Мартиновка.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідачів проти позовних вимог заперечують.

21.06.2007 року у судовому засіданні по клопотанню відповідачів у судовому засіданні був допитаний свідок – Бєтін М.І., який у період з 1983-1994 роки був головою колгоспу «Завіт-Ленінський».

Свідок пояснив, що вказані об’єкти були побудовані за рахунок Завіт-Ленінської сільської ради й у власність позивача ніколи не передавалися.

Відповідно до ст. 3 Кодексу Адміністративного судочинства України, справа    адміністративної    юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду  публічно-правовий  спір,  у  якому хоча б однією зі сторін є орган  виконавчої  влади,  орган  місцевого  самоврядування,  їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі  законодавства,  в  тому  числі  на виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначена компетенція адміністративних судів, до якої віднесені спори фізичних чи юридичних осію із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з між   суб'єктами  владних  повноважень  з  приводу реалізації їхньої компетенції у сфері  управління,  у  тому  числі делегованих  повноважень,  а також спори,  які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів спори  за  зверненням  суб'єкта  владних   повноважень   у випадках, встановлених законом; спори  щодо правовідносин,  пов'язаних з виборчим процесом  чи процесом референдуму.

Згідно до п. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція   адміністративних  судів  поширюється  на  всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Судом, встановлено, що спірні правовідносини виникли в зв’язку з правом власності на об’єкти нерухомості.

Справою адміністративної   юрисдикції   може   бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один  суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів,  а ці  суб'єкти  відповідно  зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку,  якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює  вказані  владні  управлінські функції щодо іншого суб'єкта,  який є учасником спору,  такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак  справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно,   не   повинен вирішуватись адміністративним судом.

Так, відповідачем у даній позовній заяві дійсно зазначений суб’єкт владних повноважень, але даний спір не має публічно-правового характеру, оскільки пов'язаний безпосередньо з правом власності на об’єкти нерухомості.

Тобто, між сторонами існує спір про право, що в свою чергу виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну позицію, щодо неможливості розгляду спорів, про право, в порядку адміністративного судочинства, виклав Верховний суд України в Постанові від 27 березня 2007 року по справі № 21-1074-06 про скасування рішення Київської міської ради.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157  Кодексу адміністративного судочинства України суддя закриває провадження у справі, якщо: справу не належить розглядати в  порядку  адміністративного судочинства.

З обліком викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. 165, п. 4 ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Жукова А.І.