СУД
ПОСТАНОВА

04.06.07р.

Справа № А26/113-07

за позовом
Управління ПФУ в м. Вільногірську Дніпропетровської області

до
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1)

про
стягнення 149,98 грн.

Суддя  Камша Н.М.

при
секретарі Волошиній М.В.

Представники сторін:

від
позивача:  Мельник Ж.М. -представник
УПФУ, дор. №565/04 від 01.06.07р.

від
відповідача:  ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ:

Управління Пенсійного фонду України
в м.Вільногірську, м.Вільногірськ звернувся до господарського суду з позовом, у
якому просить стягнути з відповідача, фізичної особи -підприємця ОСОБА_1,
м.Вільногірськ заборгованості  в розмірі
149,98грн., судові витрати по справі покласти на відповідача.

В обґрунтуванні позовних вимог
позивач зазначає, що відповідач зареєстрований як платник страхових внесків на
загальнообов'язкове  державне пенсійне
страхування  в Управління Пенсійного
фонду України в м. Вільногірську НОМЕР_2 і є платником фіксованого податку.
Заборгованість  перед позивачем виникла у
відповідача  за І квартал 2005 року і
становить 149,98грн.

Відповідач проти позову заперечує,
просить в позові відмовити.

Відповідач посилається на те, що
Законом України “Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів
підприємницької діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування,
обліку та звітності, у зв'язку  з
неперерозділом   Державним казначейством
України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок
безробіття протягом 2004 року -І кварталу 2005 року” донарахування та фінансові
(штрафні) санкції до суб'єктів господарської діяльності, які застосовують
особливі умови оподаткування та звітності щодо сум фактично сплачених  внесків у 2004 році -І кварталі 2005 року, не
застосовується.

Вивчивши матеріли справи,
заслухавши  пояснення представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 14  Закону України “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” страхувальниками відповідно  до цього Закону є підприємства, установи і
організації, створені відповідно до законодавства  України незалежно від форм власності, виду
діяльності та господарювання, а також фізичні особи  - суб'єкти підприємницької діяльності, які
обрали особливий спосіб оподаткування ( фіксований податок, єдиний податок).

Відповідач, фізична особа
-підприємець ОСОБА_1, зареєстрований як платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Вільно гірську Дніпропетровської області НОМЕР_2 та є  платником єдиного податку.

Порядок сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено Законом України
“Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003
року та Інструкцією “Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та  зареєстрованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”,
затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003
року та зареєстрованої в  Міністерстві
юстиції України  16.01.204 року за
№64/8663, відповідно до яких на відповідача покладено обов'язки  по нарахуванню, обчисленню і сплаті в
установлені строки та в повному обсязі страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідно до п.п.4,8 Прикінцевих
положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування” фізичні особи -суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту),
та члени сімей зазначених  фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії
законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим Законом у фіксованому розмірі.

Позивач просить стягнути з відповідача
недоїмку по страхових внесках за період з січня по березень 2005року в сумі
149,98 грн., проти чого заперечує відповідач, що є причиною виникнення спору.

Розглянувши вимоги позивача
господарський суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до п.8 ст.45 Закону
України “Про Державний бюджет на 2005 рік” встановлено на 2005 рік фіксований
розмір страхових внесків  на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування для фізичних осіб -суб'єктів підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок), та членів сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької діяльності, у розмірі мінімального страхового
внеску, визначеного Законом України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування”, на місяць на кожну особу.

Як вбачається з матеріалів справи,
фізична особа  - підприємець ОСОБА_1 є
платником єдиного податку, за період з січня 2005року по березень 2005 року
сплачував єдиний податок, що підтверджується довідкою Верхньодніпровської ОДПІ
НОМЕР_3.

Відповідно до ст.2 Закону України
“Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів підприємницької
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та
звітності  до Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду
соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року -І кварталу
2005 року” донарахування та фінансові
(штрафні) санкції до суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності щодо сум
фактично сплачених внесків у 2004 році І кварталі 2005 року не застосовуються.

Оскільки позивач просить стягнути на
свою користь з відповідача суму донарахованих страхових внесків, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Згідно п.3 розділу VII
“Прикінцеві  та перехідні положення
Кодексу адміністративного судочинства України” до набрання чинності законом,
який регулює порядок сплати і розміри судового збору при зверненні до
адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому  законодавством для державного мита.
Позивач  звільнений від сплати державного
мита на підставі п.34 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне
мито” від 21.12.1993 року №7-93.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не
стягуються.

Керуючись Законом України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” №1058-ІV від 09.07.2003 року
та Інструкцією “Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та
зареєстрованими особами внесків на загальнообов'язкове  державне пенсійне страхування до Пенсійного
фонду України”, затвердженою Постановою Правління Пенсійного фонду  України №21-1 від 19.12.2003 року та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16.01.2004 року за №64/8663, Законом України “Про вирішення питання
щодо заборгованості суб'єктів
підприємницької діяльності, які застосовують особливі умови
оподаткування, обліку  та звітності, у
зв'язку  з  неперерозділом  Державним казначейством України частини
податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок
безробіття протягом 2004 року -І кварталу 2005 року ”, ст.ст.87,94,98,161-163,
розділом VII Прикінцеві  та перехідні
положення Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В
задоволенні позовних вимог  - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена
до Дніпропетровського апеляційного господарського суду шляхом подання до
господарського суду Дніпропетровської області
заяви на протязі  10 днів із дня
складання постанови у повному обсязі або без попереднього  подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після  подання
заяви на апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили у
відповідності до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
Н.М.Камша

Дата підписання постанови, оформленої
у відповідності до ст.163 КАС України -12.06.2007 р.