ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2007 р.
№ 6/619

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
Кочерової Н.О.

суддів:
Рибака В.В.

Черкащенка М.М.

розглянувши матеріали
касаційної  скарги
Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на постанову
від 21.12.2006 Київського апеляційного
господарського суду

у справі
№ 6/619

господарського суду
м. Києва

за позовом
закритого акціонерного товариства "Девон"

до
Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про
визнання відсутності права та зобов’язання вчинити певні дії

за участю представників сторін

від позивача                Вензовська Т.О. дов.№15 від 20.07.06

від відповідача            Бєлячкова О.В. дов. №2-25 від. 23.01.07

ВСТАНОВИВ

В жовтні 2006   року  закрите  акціонерне  товариство "Девон"  пред’явило в суді позов до Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії  "Нафтогаз  України" про визнання  у відповідача  відсутності права на відмову в прийнятті  на зберігання природного газу, відчуженого позивачем на  користь інших осіб, зокрема, закритого акціонерного товариства "Укргаз-Енерго", від цих  осіб.

В подальшому позивач  доповнив  свої вимоги і просив  визнати відсутність у відповідача права на  відмову позивачу в  погодженні актів приймання-передачі проданого позивачем третім особам, зокрема, ЗАТ "Укргаз-Енерго" природного газу, що зберігається в підземних сховищах відповідача, якщо  позивач оплатив фактично надані відповідачем послуги по  скачуванню, зберіганню або відбору газу; зобов’язати відповідача  погоджувати  акти приймання-передачі  проданого позивачем третім особам , зокрема, ЗАТ "Укргаз-Енерго" природного газу, що  зберігається  в підземних сховищах  відповідача, якщо позивач оплатив фактично  надані відповідачем послуги  по закачуванню, зберіганню або відбору  газу.

В обґрунтування позовних  вимог зазначав, що 31.08.2006 ним з ЗАТ "Укргаз-Енерго"  було укладено договір купівлі-продажу природного газу                     № 246/77/П. Згідно п.1.2 договору купівлі-продажу  природного газу позивач передає, а ЗАТ  "Укргаз-Енерго"  приймає газ  в підземних сховищах газу  відповідача.

Між ЗАТ "Девон" та ЗАТ "Укргаз-Енерго" було підписано акт приймання-передачі  обумовленого природного газу і  таким чином ЗАТ "Укргаз-Енерго" є  власником  проданого позивачем  обсягу природного газу.

Крім того, між  ЗАТ "Девон" та  Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної  компанії "Нафтогаз України" укладено договір на зберігання  природного газу № 116-551 від 31.07.2006 .

Відповідно  до п.2.11 цього договору у випадку передачі  поклажодавцем ( позивачем) газу в  підземних сховищах газу третій  особі,  або прийому газу  в підземних  сховищах газу від  третьої особи,  поклажодавець зобов’язується  скласти  акти прийому-передачі  газу з третьою особою  та погодити цей акт з зберігачем, з врахуванням умов, зазначених  у третьому абзаці пункту 2.7 даного договору.

Відповідач   відмовився від погодження актів  прийому–передачі, наданих йому позивачем.

Рішенням господарського суду м. Києва від 25.10.2006 ( суддя Ковтун С.А.) позов задоволено  частково.

Визнано відсутність в Дочірньої компанії "Укртрансгаз" НАК                              "Нафтогаз України" права на відмову  ЗАТ  "Девон" в погодженні актів  приймання-передачі проданого ним  третім особам, зокрема, ЗАТ "Укргаз-Енерго" природного газу, що  зберігається в підземних сховищах   ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз  України" .

Зобов’язано  ДК "Укртрансгаз"  НАК "Нафтогаз України" погоджувати акти  приймання-передачі проданого  ЗАТ "Девон" третім особам, зокрема,  ЗАТ "Укргаз-Енерго" природного газу, що зберігається в  підземних сховищах ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України".

В задоволенні решти позовних  вимог відмовлено.

Постановою Київського  апеляційного господарського суду від 21.12.2006 ( судді: Отрюх Б.В. –головуючий, Верховець А.А., Тищенко А.І.) рішення  господарського суду залишено без змін.

Задовольняючи позов частково та залишаючи рішення без змін, судові  інстанції  виходили з того, що акти приймання-передачі природного газу, які  складаються  позивачем з третіми особами та  надаються відповідачу на погодження, є документами, що  підтверджують факт передачі  позивачем та прийняття  відповідачем певного обсягу  газу   на підставі, зокрема, цивільного договору, з усіма правами і  обов’язками щодо цього  майна, а також факт прийняття відповідачем від третьої особи  на зберігання  набутого  останнього газу. А тому ухилення  відповідача від погодження цих актів означає  ухилення від  прийняття на зберігання від  вказаної  позивачем  особи природного  газу в певних  обсягах.

Відповідач  в силу положень ч.2 ст. 936 та ч.1 ст. 940 Цивільного кодексу  України та з врахуванням  п.3.3 Ліцензійних  умов провадження  господарської  діяльності  із зберігання газу є  професійним зберігачем , а тому  він не може відмовити іншим  особам у прийнятті на  зберігання природного газу   за наявності в нього такої можливості.

Разом з тим, оскільки позивач  звернувся до  суду за захистом своїх прав, задоволення судом його вимоги про визнання відсутності  прав на відмову в прийнятті на зберігання  природного газу, що знаходиться в підземних сховищах газу відповідача,  відчуженого позивачем на користь інших осіб, зокрема, ЗАТ "Укргаз-Енерго"  від цих осіб,  не спрямовуватиметься на захист прав саме позивача.

В касаційній  скарзі Дочірня компанія "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" просить рішення господарського суду та постанову  апеляційного господарського суду скасувати, справу  направити на новий розгляд до суду першої  інстанції, посилаючись на порушення норм  матеріального та процесуального права.

Заслухавши  пояснення  представників сторін, перевіривши  повноту  встановлених  судом  обставин  справи  та їх  юридичну  оцінку,   Вищий  господарський   суд  України  вважає, що  касаційна  скарга  підлягає частковому  задоволенню  ,  виходячи   з наступного.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без  створення юридичної  особи і в установленому  порядку набули статусу суб’єкта підприємницької  діяльності, мають право звертатися  до господарського суду за  захистом своїх порушених або оспорюваних  прав і охоронюваних законом інтересів.

Відмовляючи  закритому акціонерному товариству "Девон"  в позові  щодо визнання відсутності у ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" права на  відмову в прийнятті на зберігання  природного газу,  відчуженого ЗАТ "Девон" на користь інших осіб, зокрема,  ЗАТ "Укргаз-Енерго", господарський  суд, з яким погодилась  апеляційна інстанція, прийшли до правильного висновку, що права позивача не  порушено.

Крім того, він не наділений правом пред’являти   позови в інтересах інших  осіб по закону,  не уповноважений він і  ЗАТ "Укргаз-Енерго".

А тому постановлені судові рішення в цій частині підлягають  залишенню без  змін.

Як встановлено судом і  вбачається з матеріалів  справи 31.07.2006 між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" та ЗАТ "Девон" було укладено договір зберігання природного   газу.

Згідно п.2.11 договору у випадку передачі поклажодавцем ( позивачем)  газу в ПГС третій  особі або прийому газу  ПГС  від третьої особи поклажодавець ( позивач)  зобов’язується скласти акт прийому-передачі газу з  третьою особою та  погодити цей акт  з зберігачем, з врахуванням умов, зазначених в третьому абзаці пункту 2.7 даного договору.

Визнаючи у відповідача  відсутність права на відмову в  погодженні актів  приймання-передачі газу, проданого третім  особам, і який  знаходиться            в підземних сховищах газу відповідача, а  також зобов’язуючи відповідача  погоджувати такі акти,  судові інстанції виходили  з того, що відповідач відмовив  позивачу  в погодженні акту  приймання-передачі газу, що знаходиться на зберіганні в ПГС відповідача та який було  відчужено на підставі договору купівлі-продажу третій особі ЗАТ "Укргаз-Енерго".

Проте,  з цим висновком суду погодитись не можна, бо зроблено його без  повного, всебічного і об’єктивного з’ясування обставин  справи, як  це  передбачено  ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі  ст. 33 Господарського  процесуального кодексу  України,  кожна  сторона повинна довести ті обставини, на які  вона посилається  як на підставу своїх  вимог і заперечень.

Відповідно  до ст. 34 цього кодексу,  господарський  суд  приймає тільки ті докази, які  мають значення для справи.

Обставини справи, які  відповідно до законодавства повинні бути  підтверджені певними засобами доказування, не  можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наведена норма закону  свідчить про принципи належності  і допустимості доказів.

Належними слід визнавати докази, які містять відомості, що входять у предмет   доказування у  справі, та інші факти, що мають  значення для правильного вирішення  спору.

Допустимість  доказів  означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права,  певні обставини повинні  підтверджуватися  певними  засобами доказування або певні  обставини не можуть  підтверджуватися  певними  засобами  доказування.

Як на підставу задоволення позову, господарський суд послався на  листи від 31. 08.2006р. та 29.09.2006р.  щодо підписання актів, проте в матеріалах  справи відсутні  докази щодо отримання цих листів та актів на погодження  відповідачем.

Крім того, погодження актів на підставі  п. 2.11 договору зберігання природного газу від 31.07.2006р.  є  умовою договору,  яка  покладена на відповідача.

Згідно п.5.1. цього  ж договору, сторони у випадку невиконання або неналежного  виконання зобов’язань по  даному договору, несуть  відповідальність у межах,  передбачених  чинним   законодавством.

При розгляді  справи судові інстанції  не  з’ясували: чи  відповідають  вимоги позивача способам   захисту цивільних  прав та інтересів, при наявності   їх  порушень, передбачених  діючим законодавством, зокрема  ст. 16  Цивільного Кодексу України.

Враховуючи  наведене, постановлені судові рішення не  можна визнати  законними і  обґрунтованими в частині  задоволення позову.

При новому розгляді  справи  суду необхідно  врахувати викладене і вирішити спір  у відповідності з вимогами закону і обставинами справи.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -  11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну  скаргу  Дочірньої  компанії "Укртрансгаз" Національної  акціонерної компанії  "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Постанову від 21.12.2006р.  Київського  апеляційного господарського суду та рішення від 25.10.2006р.  господарського суду  м. Києва в частині  задоволення  позову  скасувати і   в цій  частині  справу № 6/619 направити  на новий розгляд до суду першої  інстанції.

В решті  постановлені  судові рішення залишити без  змін.

Головуючий                                                                                   Н.Кочерова

С у д д і                                                                                            В.Рибак

М.Черкащенко