ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2007 р.
Справа № 7/297-3883

12 год. 50 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі

при секретарі судового засідання Онуфрієнко М.П.

Розглянув справу

за позовом: Приватного підприємства „Захід-Агроінвест”, м. Тернопіль, вул. Лук’яновича, 3а, 46000

до відповідача: Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1, 46000

за участю представників сторін:

позивача:          Сідий Сергій Валентинович –довіреність № 01 від 12.04.06р.;

Равлів Мирослав Ігорович –довіреність № 01 від 2809.06р.;

відповідача:          Свірська Анна Олександрівна –довіреність № 33/7/10-015 від 04.01.07р..

Суть справи:

Приватне підприємство „Захід-Агроінвест” звернулося з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення № /060177 від 18.09.2006р. прийнятого Тернопільською об’єднаною державною податковою інспекцією, яким підприємству визначено податкове зобов’язання по податку на додану вартість.

Представникам сторін в судовому засіданні роз’яснено їх права і обов’язки, передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

В засіданні з 12.12.2006р. по 16.01.2007р. на підставі ст. 150 КАС України оголошувалася перерва для надання можливості керівнику позивача надати пояснення по питанню господарських зобов’язань, які виникли з ПП „Терно - Маркет” та сторонам  подати додаткові матеріали в обґрунтування заявлених вимог та заперечень.

Податкова інспекція проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що спірне повідомлення-рішення відповідає чинному законодавству, підтвердженням чого є акт виїзної планової перевірки № 7/23-222/32865702 від 13.09.2006р., яким встановлено факти порушення позивачем норм Закону України „Про податок на додану вартість”, у зв’язку з чим підприємству правомірно визначено податкове зобов’язання по податку та штрафних санкціях.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановлено:

- Тернопільською об’єднаною державною податковою інспекцією, на підставі підпункту „б”, пункту 4.2.2 ст. 4, пп. 17.1.3. п. 17.1. ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-III (далі Закон 2181), прийняте податкове повідомлення-рішення № /060177 від 18.09.2006р., яким Приватному підприємству „Захід-Агроінвест” визначено суму податкового зобов’язання: 38615 грн. податку на додану вартість та 19307,50 грн. штрафних санкцій.

Як зазначає інспекція, підставою для визначення податкового зобов’язання згідно акту виїзної планової документальної перевірки № 7/23-222/32865702 від 13.09.2006р. проведеної на предмет дотримання позивачем вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.04.2005р. по 30.06.2006р. стало порушення товариством пп. 7.2.3., 7.2.4. п. 7.2., пп. 7.4.1., 7.4.5, п. 7.4., пп. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7. Закону України „Про податок на додану вартість” (далі Закон про ПДВ), а саме безпідставно включено до податкового кредиту в серпні 2005р. 38615 грн. суми ПДВ по податкових накладних виданих ПП „Терно-Маркет”, які не знаходять підтвердження в податкових зобов’язаннях продавця, у зв’язку з чим  податкова накладна не виконує своєї законодавчо встановленої функції, а також просить суд врахувати, що дане підприємство не було власником проданого ріпаку , так як згідно проведених досліджень руху на банківському рахунку коштів встановлено , що реалізована продукція ним не придбавалася та не вирощувалася, не зберігалася на складах за відсутності таких у продавця, при цьому не оспорює , що ріпак був у покупця.

Позивач заперечує проти доводів інспекції і просить суд врахувати, що згідно пп. 7.4.5. Закону про ПДВ підставою для включення до податкового кредиту сплачених у вартості товарів  сум  ПДВ є податкова накладна, підприємцем віднесено до валових витрат суми одержаних матеріальних цінностей від ПП „Терно-Маркет” на підставі договору та первинних документів, що підтверджують їх виконання, тобто сума понесених витрат підтверджена документами необхідними для ведення бухгалтерського обліку і даний факт не оспорюється відповідачем.

Суд, керуючись ст. 86 КАС України, давши оцінку поданим сторонами доказам та  наведеним доводам, прийшов до висновку, що позов  підлягає задоволенню.

При цьому суд  виходив із наступного:

- згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, контролюючим органом стосовно сплати податків є податкові органи, які уповноважені здійснювати контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податкових зобов’язань платниками податків та здійснювати заходи з погашення податкового боргу;

- до суб’єктів підприємницької діяльності, за порушення норм чинного законодавства, органи державної податкової служби застосовують заходи передбачені Закону 2181, на підставі матеріалів перевірки результати яких оформляються актом документальної перевірки відповідно до „Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства” затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 327 від 10.08.2005р. розробленого відповідно до Закону “Про державну податкову службу в Україні” шляхом прийняття податкових повідомлень – рішень.

Відповідно до п. 1. ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень обов’язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача.

В даному випадку, доказом правомірності притягнення підприємства до відповідальності за порушення норм чинного законодавства є акт  перевірки.

Так, податкова інспекція, на підтвердження правомірності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення посилається на акт перевірки № 7/23-222/32865702 від 13.09.2006р., який не може бути належним доказом, оскільки не підтверджує порушення підприємством чинного законодавства, що стали підставою для його прийняття, так як:

1. відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Доказом правомірності включення відповідних сум до податкового кредиту та проведення його відшкодування є належним чином оформлена податкова накладна, передбачена підп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ, відповідно до якого не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку не підтверджених податковими накладними.

Підставою виникнення права платника податку на податковий кредит, згідно пп. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону про ПДВ вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг) або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних згідно пп. 7.2.4. п. 7.2. ст. 7 Закону про ПДВ надано виключно особам зареєстрованим як платники податку в порядку передбаченому ст. 9. даного закону.

Як випливає із матеріалів справи, акту перевірки, податковий кредит в сумі 38615 грн. підприємством сформований на підставі даних податкових накладних: № 8/03-1 від 03.08.2005р. та № 8/17-1 від 17.08.2005р.  виданих ПП „Терно-Маркет” на підтвердження відпущеного позивачу згідно договору купівлі –продажу № 44-7-1 від 14.07.2005р. по видаткових накладних № 8/03-1 від 03.08.2005р. матеріальних цінностей (ріпак) на суму 68152 грн. в тому числі 11358,67 грн. ПДВ та № 8/17-1 від 17.08.2005р. (ріпак, ячмінь) на суму 163539,25 грн. в тому числі 27256,54 грн. ПДВ, які підприємством оплачені частково в сумі 199962,25 грн. в тому числі 33324,04 грн. ПДВ, що підтверджується платіжними дорученнями № 511 від 16.09.2005р., № 550 від 19.10.2005р. та № 551 від 19.10.2005р..

Зазначені податкові накладні виписані платником ПДВ, що підтверджується даними Реєстру платників податку на додану вартість, який ведеться центральним органом державної податкової служби, в порядку передбаченому Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість затвердженого наказом ДПА України № 79 від 01.03.2000р. і дана інформація оприлюднюється на web сайті ДПА України (www.sta.gov.ua). Згідно даного Реєстру ПП „Терно-Маркет” зареєстроване платником ПДВ 09.06.2005р., про що йому видано свідоцтво платника ПДВ, яке станом на 04.01.2007р. не анульовано і суб’єкт господарської діяльності не  виключений з Реєстру платників ПДВ.

Податкові накладні оформлені продавцем у відповідності з вимогами передбаченими пп. 7.2.1. п. 7.2. ст. 7 Закону про ПДВ, що інспекцією не оспорюється, як не оспорюється і дата формування податкового кредиту позивачем, не залежно від проведення оплати за товар,  а тому  посилання на порушення підприємцем пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ, при здійсненні вищезазначених господарських операцій є безпідставним.

Не підтверджено актом перевірки порушення підприємцем, яке є покупцем вищезазначеної продукції  пп. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7 Закону про ПДВ, який передбачає порядок виписування податкової накладної продавцем у момент виникнення у нього податкового зобов’язання по ПДВ, датою якого є дата зарахування коштів від покупця або дата відвантаження товарів.

2.Також, не знаходять підтвердження нормами Закону про ПДВ, доводи інспекції про право покупця включити до податкового кредиту тільки ті суми ПДВ, які знайшли своє підтвердження в податкових зобов’язаннях продавця.

3. Не довела податкова інспекція належними доказами, що продукція реалізована ПП „Терно-Маркет” Приватному підприємству „Захід-Агроінвест” не міг бути предметом купівлі –продажу відповідно до ст. 656 ЦК України, згідно якої предметом договору може бути товар який є у продавця або буде придбаний, набутий ним у майбутньому та, що  власність на даний товар оспорюється третіми особами, які є його власниками. Не є безперечним доказом даного факту і дані руху коштів, на які посилається відповідач, так як такий не відображає в повному обсязі господарську діяльність підприємства.

При таких обставинах, податкова інспекція не довела належними доказами правомірність визначення позивачу податкового зобов’язання по податку на додану вартість в сумі 38615 грн. та 19307,50 грн. штрафних санкцій, у зв’язку з чим податкове повідомлення–рішення підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 2, 6 ,7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні положення  Кодексу адміністративного судочинства України,  суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Скасувати податкове повідомлення-рішення № /060177 від 18.09.2006р. прийняте Тернопільською об’єднаною державною податковою інспекцією про визначення Приватному підприємству „Захід-Агроінвест” податкового зобов’язання по податку на додану вартість в сумі 38615 грн. податку на додану вартість та 19307,50 грн. штрафних санкцій

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви - подати апеляційну скаргу.

Суддя