ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.08.07 р.                                                                               Справа № 20/263

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянуву відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м.Горлівка, в особі Харцизьких електричних мереж, м.Харцизьк

до відповідача: Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго”, м.Донецьк, в особі виробничої одиниці “Харцизьктепломережа”, м. Харцизьк

про                      стягнення 151896,01 грн.

за участю представників

від позивача:     Царенко О.В. - дов.

від відповідача: Батиєва В.П. - дов.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулось Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго”, м.Горлівка, в особі Харцизьких електричних мереж, м.Харцизьк, із позовом до Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго”, м.Донецьк, в особі виробничої одиниці “Харцизьктепломережа”, м. Харцизьк, про стягнення   151896,01 грн. – суми заборгованості за додатковою угодою № 4а від 02.12.04 р., сум компенсації за інфляцію та 3% річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем обов’язку з повної та своєчасної сплати спожитої відповідачем електричної енергії за договором на користування електричною енергією № 275 від 16.09.91р. та вищезазначеною додатковою угодою, на надані суду документи, що наявні в матеріалах справи, на приписи Цивільного кодексу України.

Під час розгляду справи позивач надав суду письмове уточнення позовних вимог, у яких наполягав на задоволенні позову, посилаючись на ст.264 Цивільного кодексу України.

У відзиві від 18.07.07 р. № юр/2700 на позов відповідач позовні вимоги визнав частково, заявив про застосування строку позовної давності, просив суд задовольнити позов в частині основного боргу та клопотав про розстрочку виконання рішення на 12 місяців.

В уточненнях до відзиву від 22.08.07 р. № юр/2987 відповідач позову не визнав повністю, посилаючись на те, що додаткова угода № 4а від 02.12.04 р. втратила силу, що позивачем пропущено строк позовної давності, що акт звірки взаємних розрахунків не є доказом наявності заборгованості.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

16 вересня 1991 р. позивачем (Енергопостачальна організація) та відповідачем (Абонент) укладено договір на користування електричною енергією № 275 (далі-Договір), відповідно до якого позивач зобов’язався відпускати відповідачеві електричну енергію, а відповідач зобов’язався   сплачувати її   згідно з умовами Договору   (п.п.1.1, 2.1 Договору).

Відповідно до п.2.11 Договору, остаточний розрахунок за електричну енергію визначено сторонами – до 22 числа поточного місяця.

Протягом січня-грудня 2003 р. позивач постачав відповідачеві електричну енергію на підставі Договору, проти чого відповідач не заперечив, та що підтверджується наданими позивачем суду актами прийому-передачі електричної енергії за зазначений період.

За розрахунком позивача, який відповідачем не спростовано документально, спожита у вищезазначений період електрична енергія не сплачена відповідачем в сумі 146918,67 грн.

02 грудня 2004 р. сторонами укладено додаткову угоду № 4а до Договору, якою сторони, зокрема, встановили розмір заборгованості відповідача за спожиту у 2003 – 2004 рр. електричну енергію (п.1 доданої угоди) та порядок (графік) її погашення протягом 2005-2006 рр. (п.2 додаткової угоди).

Згідно із п.4 зазначеної угоди, у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем графіку погашення заборгованості протягом більш ніж 3 місяці дана додаткова угода втрачає чинність.

Суть позову полягає у вимогах про стягнення з відповідача   146918,67 грн. – суми заборгованості за електроенергію, спожиту відповідачем за Договором протягом січня – грудня 2003 р., 2791,45 грн. – суми компенсації за інфляцію, 2185,89 грн. – суми 3% річних.

Згідно із ст.4-2) Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 зазначеного кодексу передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.ст.256, 257 зазначеного кодексу, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 264 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних мотивів.

Сторонами укладено Договір, який позивачем виконувався належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі електричної енергії за січень – грудень 2003 р.

Відповідач не надав суду доказів сплати електричної енергії, спожитої у зазначений період.

В матеріалах справи відсутні також й докази виконання відповідачем умов додаткової угоди № 4а від 02.12.04 р., у зв’язку з чим та в силу п.4 цієї угоди вона є такою, що втратила чинність.

За змістом п.2.11 Договору, ст.71 Цивільного кодексу УРСР,  якою було встановлено загальний строк позовної давності у три роки, строк позовної давності щодо вимог про сплату спожитої у січні-грудні 2003 р. електричної енергії мав сплинути у січні-грудні 2006 р.

Однак, приймаючи до уваги приписи ст.257, ч.1 ст.264 Цивільного кодексу України, ч.6 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного кодексу, перебіг позовної давності у даному випадку перервався 02.12.04 р., оскільки підписання відповідачем додаткової угоди № 4а від 02.12.04 р. є дією, що свідчить про визнання відповідачем свого боргу на користь позивача зі сплати електричної енергії, спожитої у 2003 – 2004 рр.

За даних обставин заперечення відповідача проти позову спростовується вищевикладеним, позовні вимоги в частині стягнення сум основної заборгованості в розмірі 146918,67 грн. підлягають задоволенню як такі, що обґрунтовані матеріалами справи та посиланням на приписи чинного законодавства України.

При цьому суд враховує також, що дана заборгованість відображена у бухгалтерському обліку сторін згідно з актом звірки взаємних розрахунків від 14.08.07 р., оригінал якого наданий позивачем та наявний в матеріалах справи.

Згідно із ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, задоволенню підлягають й позовні вимоги в частині стягнення з відповідача сум інфляції та 3% річних.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю, судові витрати – покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу  України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.256, 257, 264, 525, 526, 530, 625, п.6 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України, ст.71 Цивільного кодексу УРСР, суд

В И Р І Ш И В:

Позов – задовольнити повністю.

Стягнути з Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” (83089, м.Донецьк, вул.Донецька, 38; код ЄДРПОУ 0337119) в особі виробничої одиниці  “Харцизьктепломережа” (м. Харцизьк, ) на користь Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” (84600, Донецька область, м.Горлівка, пр.Леніна, 11, поточний рахунок 0283 в ЦГО Промінвестбанку м.Горлівки, МФО 334464, ) в особі Харцизьких електричних мереж (86700, Донецька область, м.Харцизьк, вул.Адамця, 58) на поточний рахунок 92 ОПЕРВ філії Донецького обласного управління ВАТ “Ощадбанк”, МФО 335106,     146918,67 грн. – суму заборгованості.

Стягнути з Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” (83089, м.Донецьк, вул.Донецька, 38; код ЄДРПОУ 0337119) в особі виробничої одиниці  “Харцизьктепломережа” (м. Харцизьк, ) на користь Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” (84600, Донецька область, м.Горлівка, пр.Леніна, 11, поточний рахунок 0283 в ЦГО Промінвестбанку м.Горлівки, МФО 334464, ) в особі Харцизьких електричних мереж (86700, Донецька область, м.Харцизьк, вул.Адамця, 58) на поточний рахунок № 685311 у відділенні Промінвестбанку України м.Харцизька Донецької області, МФО 334345, ,  2791,45 грн. – суму інфляції, 2185,89 грн. – суму 3% річних, 1518,96 грн. – суму держмита, 118,00 грн. - суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати накази у встановленому порядку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 27.08.07 р.

Повний текст рішення підписано  03.09.07 р.

Суддя

Надруковано 3 примірники:

1- позивачеві;

1 – відповідачеві;

1 – у справу