ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

09 липня 2007 р.
Справа  № 16/169

за позовом             суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до
відповідача    державної
податкової інспекції у Тячівському районі Закарпатської області, м. Тячів

про                       визнання нечинними
податкових повідомлень-рішеньНОМЕР_1та НОМЕР_2

Суддя О.В. Васьковський

Представники:

від позивача -ОСОБА_2
(дов. від 20.04.07)

від відповідача -Банк
М.В. -головний державний податковий інспектор юридичного відділу (дов. від
01.06.07 №9002), Лавришин В.В. -гол. держ. податковий ревізор-інспектор
контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб (дов. від
18.06.07 №9921)

СУТЬ СПОРУ:
визнання нечинними податкових повідомлень-рішень НОМЕР_1, по якому донараховано
податку на додану вартість в сумі 92026,71 грн. в тому числі 611351,14 грн. основний
платіж та 30675,57 грн. штрафні фінансові санкції та НОМЕР_2, за яким зменшене
бюджетне відшкодування за грудень 2006 року на суму 25198,35 грн.

Позивач просить позов задоволити, та
доводить, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення не
відповідають нормам чинного законодавства. Приймаючи рішення про донарахування
податку на додану вартість, відповідач не вказує ні фактів заниження податкових
зобов'язань ні фактів завищення податкового кредиту. Позивачем не порушено
норм, що регулюють бюджетне відшкодування і відшкодоване податок на додану
вартість у частині сум податку фактично сплачених постачальникам.

Відповідач заперечує позовні вимоги з
тих мотивів, позивачем порушено пп. 7.7.2, п.7.2. ст. 7 Закону України „Про податок
на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (далі -Закон №168/97-ВР).
Порушення полягає у тому, що позивачем завищено суму податку на додану
вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, на суму податку оплату якого
проведено постачальникам не в попередньому звітному періоді, а інших періодах,
що передують звітному.

09.07.07 під час попереднього
судового засідання за письмовою згодою (заявою) сторін розпочато судовий
розгляд справи.

Відповідно до ч.3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України в судовому засіданні 09.07.07 проголошено
вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ч.4 ст.167 Кодексу
адміністративного судочинства України, судом повідомлено, що повний текст
постанови буде виготовлено 19.07.07.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи та
додатково подані докази, суд встановив:

За наслідками проведення планової
виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податків, зборів
(обов'язкових платежів) фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 складено акт
НОМЕР_3.

В акті перевірки зазначається, що
встановлено порушення пп..7.7.2. п.7.2 ст.7
Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року
№168/97-ВР (далі -Закон №168/97-ВР). Так, в поданих підприємцем ОСОБА_1
деклараціях з податку на додану вартість заявлено до відшкодування податку на
додану вартість в сумі, яка фактично не в повному обсязі сплачена в
попередньому звітному періоді.

Порушення виявлені в деклараціях з
податку на додану вартість за:  за лютий
2006 р. вх.НОМЕР_4; за березень 2006 року вх.НОМЕР_5; за квітень 2006 року
вх.НОМЕР_6; за травень 2006 року вх.НОМЕР_7; за червень 2006 року вх.НОМЕР_8;
за липень 2006 року вх. НОМЕР_9; за жовтень 2006 року вх.НОМЕР_10; за листопад
2006 року вх. НОМЕР_11(а.с.18-21).

Зокрема, згідно поданої платником
декларації за березень 2006 року (вх.№НОМЕР_5 підприємцем ОСОБА_1 заявлено до
відшкодування податку на додану вартість в сумі 23909,00 грн. Однак, до
податкового кредиту підприємцем включено податкову накладну НОМЕР_12 отриману
від підприємця ОСОБА_3 в сумі 200,00 грн., де сума податку на додану вартість
складає 33,33 грн. При цьому оплату підприємець ОСОБА_1 провів у січні 2006
року, згідно платіжного доручення НОМЕР_13 в сумі 100000,00 грн. (в т.ч. ПДВ).
Отже, оскільки сума податку на додану вартість 33,33 грн.  сплачена не в попередньому звітному періоді,
тобто у лютому 2006 року (щодо декларації за березень 2006) то підприємцем
завищено суму бюджетного відшкодування на 33, 33 грн. Слід відзначити, що суму
бюджетного відшкодування заявлену у декларації за березень 2006 року підприємцю
ОСОБА_1 відшкодовано на розрахунковий рахунок , згідно висновку ДПІ у Тячівському
районі НОМЕР_14.

У декларації за липень 2006 року
(вх. НОМЕР_9) встановлено, що платником завищено суму бюджетного
відшкодування  попереднього звітного
періоду в сумі 16666,67 грн., оскільки до податкового кредиту віднесено
податкові накладні НОМЕР_15 від ДП „Брустурянське ЛМГ” в сумі 100000,00 грн. де
сума ПДВ складає 16666,67 грн., яка сплачена згідно платіжного доручення
НОМЕР_16. Вказана сума податку на додану вартість сплачена не у попередньому
звітному періоді (червні), а іншому -травні.

Таким чином, згідно поданих
платником податку декларацій з лютого по жовтень 2006 року підприємцю ОСОБА_1
неправомірно відшкодовано сум податку на додану вартість 61351,14 грн. та на
25198,35 грн. завищено заявлену суму бюджетного відшкодування до відшкодування   за грудень 2006 року

На підставі виявлених порушень
зафіксованих вказаним атом відповідачем були прийнятті: податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_1, по якому донараховано податку на додану вартість
в сумі 92026,71 грн. в тому числі 611351,14 грн. основний платіж та 30675,57
грн. штрафні фінансові санкції; податкове повідомлення-рішення від 04.04.07
НОМЕР_2 за яким зменшене бюджетне відшкодування за грудень 2006 року на суму
25198,35 грн.

Господарський суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пункт 1.7. статті 1 Закону
№168/97-ВР встановлює, що бюджетне відшкодування це сума, що підлягає
поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку із надмірною сплатою податку у
випадках , визначених цим законом.

У відповідності до підпункт 7.7.1.
пункту 7.7.статті 7 Закону №168/97-ВР сума податку що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як
різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та
сумою податкового кредиту такого звітного періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні
податкові періоди, а при  його відсутності
-зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпункт 7.7.2. пункту 7.7.статті 7
Закону №168/97-ВР встановлює, що якщо у наступному податковому періоді
сума  розрахована згідно із підпунктом
7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді
постачальникам  таких товарів.

Звітний (податковий) період, це
період, за який платник податку зобов'язаний проводити розрахунки податку та
сплачувати його до бюджету. Податковим періодом є один календарний місяць (як і
в даній справі), а у випадках, особливо визначених Законом, календарний квартал
(п.1.5. ст. 1, п.7.8 Закону №168/97-ВР).

Аналіз змісту вищенаведеної норми
дає підстави для висновку, що законодавець пов'язує виникнення права на
бюджетне відшкодування з фактичною сплатою податку контрагентам платника в ціні
придбаних товарів, робіт, послуг у податковому періоді, що передує звітному.
Таким періодом може бути, як попередній так і інший період, що передує
звітному. Матеріалами справи підтверджено, що суми податку на додану вартість
фактично плачені платником  до
Держбюджету України у періодах. При цьому, слід відзначити, що по всіх спірних
деклараціях складено акти про результати документальної невиїзної (камеральної)
податкової декларації, якими у більшій частині
підтверджуються дані декларацій, що бюджетного відшкодування податку на
додану вартість.

Отже, вимоги позивача є
обґрунтованими, а тому спірні податкові повідомлення-рішення, слід визнати
нечинними.

Таким чином, позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 72, 86, ч. 3 ст. 121, ст. ст. 158-163, ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О
В И В:

позов задоволити повністю.

Визнати нечинними податкові
повідомлення-рішення НОМЕР_1, по якому суб'єкту підприємницької діяльності -
фізичній особі  ОСОБА_1, АДРЕСА_1
донараховано податку на додану вартість в сумі 92026,71 грн. в тому числі
611351,14 грн. основний платіж та 30675,57 грн. штрафні фінансові санкції та
НОМЕР_2, за яким суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 зменшене бюджетне відшкодування за грудень 2006 року на суму 25198,35
грн.

Постанова набирає чинності протягом
10-ти днів з дня складання в повному обсязі відповідно до ст. ст. 160, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до
Львівського апеляційного господарського суду.

Суддя
О.В. Васьковський