ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"15" березня 2007 р.                                                  Справа № 3/89

« 15 »  березня  2007 року                                                                    справа № 3/89

11 год. 00 хвл.

За позовом  Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування  від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Прилуки м.Прилуки, вул.Гімназична, 94

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Вітчизна” Срібнянський район, с.Гурбинці, вул.Шкільна, 8

про стягнення 484,18 грн.

Суддя               В. М. Репех

За участю секретаря судового засідання   Рубан Н. О.

Представники сторін :

від позивача:  Макієнко С. О. –головний спеціаліст сектору юридично-правового забезпечення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування  від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Чернігівській області, довіреність № б/н від 07.02.2007р.

від відповідача: не з”явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач заявив позов про стягнення заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне  соціальне страхування  від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань  в сумі  484,18 грн.

Відповідач не використав наданого законом права на подання відзиву на позов та участь своїх представників у судовому засіданні. Суд вважає, що дана обставина не перешкоджає розгляду справи, оскільки про час та місце розгляду справи він повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 359390, причини неявки суду не повідомив.

Суд, з’ясувавши обставини та докази по справі, встановив наступне:

Відповідно до статті 15 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV  страхування від  нещасного  випадку здійснює Фонд соціального страхування  від  нещасних  випадків  -  некомерційна   самоврядна організація,  що  діє на підставі статуту,  який затверджується її правлінням.

Безпосереднє управління  Фондом  соціального  страхування від нещасних випадків здійснюють його правління та виконавча дирекція (стаття 16 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”).

Згідно статті 7 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності” Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Вітчизна” є роботодавцем, який використовує найману робочу силу, а тому є страхувальником і зобов’язаний своєчасно та повністю сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі-Фонд) (ст.45 зазначеного Закону). На підставі статті 52 цього ж Закону страхувальник несе відповідальність за несвоєчасну сплату страхових внесків.

Так, заборгованість відповідача по сплаті страхових внесків  до Фонду соціального страхування від нещасних випадків становить 484,18 грн., що підтверджується  актами перевірки правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків.

З огляду на зазначене, суд вважає, що доводи позивача заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на вимогах закону, відповідають фактичним обставинам справи.

Керуючись Законом України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, ст.ст.69, 70, 71, 72, 86,  158, 160-163, 167, 186, 254, 255, пунктом 6 розділу VII  Кодексу адміністративного судочинства України суд, –

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Вітчизна” ( Срібнянський район, с.Гурбинці, вул.Шкільна, 8, р/р 260018237 в ЧОД АППБ „Аваль” ) на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування  від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Прилуки ( м.Прилуки, вул.Гімназична, 94, р/р 0006 в УДК в Чернігівській області ) 484,18 грн. заборгованості по сплаті страхових внесків.

Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України  заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку.

У  разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду,  яка набрала законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть  участь  у  справі,  для  їхніх правонаступників,  а також для всіх органів,  підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини,  які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,  в  одній  адміністративній   справі   не   можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя                                                                                          В. М. Репе