ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.07
р.
Справа № 7/280

м. Донецьк, вул. Артема, 157, к.
223

Суддя господарського суду Донецької
області                       С.А.
Гончаров
____

при секретарі судового засідання
Возневій Н.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Макіївської об'єднаної
державної податкової інспекції

до відповідача:  Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1,
м. Макіївка

про стягнення заборгованості перед
бюджетом в сумі 795,44 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду
Донецької області від 07.09.2004р. по справі № 7/280 було відмовлено у
задоволенні позовних вимог Центрально-міської Міжрайонної державної податкової
інспекції м. Макіївки до Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості перед бюджетом в сумі 795,44 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 28.03.2006р. рішення господарського суду Донецької області від
07.09.2004р. скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвалою суду від "13"
квітня 2007 року було відкрито провадження в адміністративній справі № 7/280 та
провадження у справі відбувалось за правилами Кодексу адміністративного судочинства
України.

Ухвалою від 24.04.2007 року
здійснено процесуальну заміну позивача у справі, Центрально-міської міжрайонної
державної податкової інспекції м. Макіївки, на її правонаступника - Макіївську
об'єднану державну податкову інспекцію

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на наявність у відповідача заборгованості по сплаті єдиного
податку, яка утворилась внаслідок несплати у повному обсязі сум податку за
період з лютого по червень 2004 року у розмірі 795,44 грн. Позивачем пояснено,
що відповідачем 12.12.2003 року отримано свідоцтво про сплату єдиного податку.
Ставка встановлювалась в розмірі 160 грн. на місяць.

Правовою підставою стягнення
заборгованості позивач вважає ст. 10 Закону України “Про Державну податкову
службу в Україні”.

Відповідач про день та час розгляду
справи був повідомлений належним чином,
проте, у судове засідання не з'явився, представника не направив та
причини неприбуття у засідання не повідомив. Враховуючи викладене, а також те,
що наявних в матеріалах справи документів та пояснень достатньо для прийняття
постанови, суд вважає необхідним вирішити спір по суті.

У судовому засіданні судом
досліджені надані позивачем документи: свідоцтво про державну реєстрацію,
довідка адресного бюро, заява про право застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності;
корінець свідоцтва платника єдиного податку, акт перевірки своєчасності
надання звітів, розрахунок суми позову, довідки БТІ, РЕВ ДАІ, управління
земельних ресурсів, квитанція про сплату єдиного податку, облікові картки,
рішення міської ради.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача,
суд встановив наступне:

Відповідач, ОСОБА_1, зареєстрований
як суб'єкт підприємницької діяльності виконавчим комітетом Макіївської міської
ради 30.10.2003 року, про що зроблено запис у журналі обліку реєстраційних
справ за НОМЕР_1.

До податкового органу відповідачем
подавалась письмова заява про право застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності на 2004 рік, на підставі якої відповідачу
12.12.2003 року видане свідоцтво. При цьому, відповідач зазначив вид
діяльності: роздрібна торгівля непродтоварами.

Для розгляду справи і вирішення
спору по суті застосовуються закони України про оподаткування та Указ
Президента України №727/98 від 03.07.1998р. «Про спрощену систему
оподаткування, обліку, звітності суб'єктів малого підприємництва» і Закон
України “Про державну  підтримку   малого
підприємництва” №2063-ІІІ від 19 жовтня 2000 року.

В Україні окремими законодавчими
актами врегульовано відносини, що
складаються  щодо  сплати
податків,  передбачених Законом
України “Про  систему  оподаткування” №1251-ХІІ від 25 червня 1991
року,  і щодо сплати єдиного податку,  передбаченого Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку, звітності суб'єктів малого
підприємництва» і Законом  України “Про
державну  підтримку   малого
підприємництва”.

Це дає  підстави
вважати, що в Україні запроваджено дві самостійні системи оподаткування:
звичайну і спрощену.

Звичайна система  запроваджена
Законом України “Про  систему  оподаткування” та   конкретними
законами   про  податки,
збори (обов'язкові платежі) (далі - податки), які зобов'язують платників
податків   справляти   загальнодержавні   і
місцеві  податки,  що передбачені статтями 13, 14 названого
Закону.

Спрощена система запроваджена
Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку,
звітності суб'єктів малого підприємництва» і
закріплена в Законі  України “Про
державну  підтримку   малого
підприємництва”,  суть якої
відповідно до статті 11 цього Закону полягає в заміні  сплати передбачених  звичайною
системою  оподаткування  податків сплатою єдиного податку.

Запровадження спрощеної  системи
оподаткування є економічним питанням, яке до цього не було врегульоване
законами України.

Указ Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку, звітності суб'єктів малого
підприємництва» виданий  в  межах
повноважень  Президента
України,  закріплених в пункті 4 розділу
XV "Перехідні  положення"
Конституції України.

Названим Указом суб'єктам малого
підприємництва надано право самостійно обирати спосіб  оподаткування
доходів  за єдиним  податком,
встановлено  ставки єдиного
податку,  визначено базу та об'єкти
оподаткування,  строки і  порядок
сплати  єдиного податку та коло
осіб, на яких дія Указу не поширюється.

Заміна сплати  звичайних
податків  сплатою  єдиного
податку відповідно  до статті 5
Закону України “Про державну
підтримку   малого   підприємництва”  є
одним  з  напрямків
державної  підтримки  малого підприємництва поряд,  зокрема,
з встановленням системи пільг для зазначених платників податків.  Це означає, що вказана заміна не є ні пільгою
в оподаткуванні, ні звільненням від сплати податків.

Відповідно до пункту 4 Указу
Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку, звітності
суб'єктів малого підприємництва» для переходу на спрощену  систему
оподаткування,  обліку  та звітності
суб'єкт  малого  підприємництва подає письмову заяву до органу
державної податкової служби за місцем державної реєстрації.

Вищенаведеним пунктом Указу
Президента України також передбачено, що орган державної  податкової
служби  зобов'язаний  протягом десяти  робочих
днів видати безоплатно свідоцтво про право сплати єдиного податку або
надати письмову мотивовану відмову.

Як зазначалось, відповідачу
12.12.2003р. видане свідоцтво про право сплати єдиного податку. При цьому,
відповідачем у заяві зазначений вид діяльності - роздрібна торгівля
непродтоварами.

Рішенням Макіївської міської Ради
народних депутатів від 11.12.1998р. № 4/32 встановлено ставку єдиного податку
для суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють вказаний вид
діяльності, в розмірі 160,00 грн.

Відповідно до пункту 2 Указу
Президента України №727/98 від 03.07.1998р. «Про спрощену систему
оподаткування, обліку, звітності суб'єктів малого підприємництва» якщо суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична особа здійснює кілька видів підприємницької
діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею
придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує
встановленої максимальної ставки.

Відповідно до пункту 2 Указу
Президента України №727/98 від 03.07.1998р. «Про спрощену систему
оподаткування, обліку, звітності суб'єктів малого підприємництва» суб'єкти
підприємницької діяльності - фізичні особи сплачують єдиний податок щомісяця не
пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного
казначейства України.

До складу позовних вимог увійшла
сума, яка утворилася внаслідок несплати єдиного податку у розмірі 795,44 грн.
Вказана сума складається з несплати єдиного податку за період лютий-червень
2004 року. Наявність зазначеної заборгованості відповідача підтверджується
матеріалами справи, зокрема, розрахунком суми податкового боргу, обліковою
карткою відповідача.

Позивачем пояснено, що борг перед
бюджетом відповідачем до цього часу не погашений, строки його добровільної
сплати вийшли.

У відповідності до підпункту 3.1.1
пункту 3.1 статті 3 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” активи платника
податку можуть бути примусово стягнені в рахунок його податкових зобов'язань
виключно за рішенням суду. Під примусовим стягненням відповідно до пункту 1.6
статті 1 вищенаведеного Закону слід розуміти звернення стягнення на активи
платника податків у рахунок погашення його податкового боргу, без попереднього
узгодження його суми таким платником податків.

Зазначеним законом встановлено два
види узгодження податкових зобов'язань - самостійно платником податку - шляхом
подання декларації (розрахунку) та апеляційне - шляхом визначення податкового
зобов'язання контролюючим органом.

Законодавством, яке регулює
правовідносини щодо порядку сплати єдиного податку суб'єктами підприємницької
діяльності - фізичними особами самостійне визначення  платником податку податкових зобов'язань з
єдиного податку шляхом подання декларації (розрахунку) не передбачено,
прийняття щодо спірних сум позивачем, як контролюючим органом відповідного
рішення та надіслання відповідачу відповідного податкового повідомлення з
матеріалів справи не вбачається. Таким чином, суд вважає суму заборгованості
відповідача з єдиного податку у розмірі 604,07 грн., такою, що не узгоджена.

Неузгодженість цієї суми обумовлює
виключно судовий порядок її погашення у відповідності з наведеним підпунктом
3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про задоволення позовних вимог.

При прийнятті постанови суд
враховує положення п. 1.7, 1.13 ст. 1 Закону України “Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
у відповідності з якими до активів платника податків відносяться гривня,
іноземна валюта, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать фізичній
особі за правом власності та положення ст. 124 Конституції України, щодо
поширення юрисдикція судів на всі правовідносини, що виникають у державі.

Керуючись ст. 124 Конституції
України, Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку,
звітності суб'єктів малого підприємництва», Законом  України “Про державну  підтримку
малого   підприємництва”, п. 11
ст. 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, п.1.2, п.1.7
ст.1, пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.5.1 ст.5, ст.6 Закону України  “Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст.ст. 2, 17-20,
69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, розд. 7 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Макіївської
об'єднаної державної податкової інспекції до Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 про стягнення заборгованості перед бюджетом в сумі 795,44
грн. - задовольнити.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРФЛ НОМЕР_2) на користь місцевого бюджету
заборгованість з єдиного податку у розмірі 795,44 грн.

Постанова набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя