ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.07.07р.

Справа № 35/239-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Авіас-2000",                м. Дніпропетровськ

до  Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго",   м. Дніпропетровськ

про стягнення 4 825, 15 грн.

Суддя  Широбокова Л.П.

Представники:

від позивача –Монастирьов В.В., представник, дов.від 17.01.07 р

відвідповідача  - Тищенко Т.А., заст. начальника відділу претензійно-позовної роботи,

дов№416 від 10.10.06 р.

СУТЬ СПОРУ:

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 12.07. до 17.07.2007р.

Позивач просить стягнути з Відповідача 4825,15  грн відсотків за користування чужими грошовими коштами, посилаючись на статті 8, 1048, 1214 Цивільного кодексу України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача вимушений був перерахувати йому суму 21899,44 грн згідно платіжного  доручення №5422 від 26.10.2004р., яка рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2006р. у справі №13/31 (5/14)  стягнена з відповідача. Відповідач до цього часу безпідставно користується вказаними  грошовими коштами, а, отже, зобов’язаний сплатити відсотки за їх використання.

27.06.2007р. від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій він просить стягнути  5 093,21 грн відсотків, вказуючи на те, що залік однорідних вимог  між сторонами не відбувся та сума безпідставно отриманих відповідачем коштів не змінилася.

Представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнає,  посилаючись на наступне: спірні грошові кошти позивачем були сплачені за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та зараховані на розрахунковий рахунок  зі спеціальним режимом використання. Відповідач не має повноважень щодо володіння, користування та розпорядження  грошовими коштами, що знаходяться на цих рахунках, а, отже, не використовував грошові кошти позивача і у позивача відсутні правові підстави вимагати сплати відсотків за користування спірними грошовими коштами.

Крім того, зазначає, що позивач неправомірно посилається на ст. 1048 Цивільного кодексу України, як правову підставу нарахування відсотків, оскільки, на його думку, відносини позики та правовідносини  щодо безпідставно отриманих  грошових коштів не аналогічні за своєю правовою природою.

Позивач з вказаними доводами відповідача не погодився, вважає, що саме відповідач користується його грошовими коштами, оскільки із спеціального рахунку проводиться розрахунок з контрагентами відповідача за придбану електроенергію, частина коштів спрямовується на поточний рахунок енергопостачальника (позивача).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в сукупності,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Як встановлено рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2006р. та Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.11.2006р. у справі №13/31 (5/14)  між Відкритим акціонерним товариством  "Енергопостачальна компанія  «Дніпрообленерго»(надалі відповідач) та Товариством   з обмеженою відповідальністю фірма «Авіас-2000»(надалі позивач)  було укладено договір №647 від 01.02.2002р.  про постачання електричної енергії.

07.09.2004р. відповідачем було складено Акт про споживання електричної енергії понад договірну (граничну) величину про перевищення в серпні 2004р. споживання на 28 046 кВт /год та виставлено рахунок №104 від 15.09.2004р. на суму 21 899,44 грн, який позивачем оплачено в повному обсязі згідно платіжного  доручення №5422 від 26.10.2004р.

Вказаними судовими актами встановлено, що грошові кошти в сумі 21899,44 грн нараховані за перевищення договірної величини споживання електроенергії  та сплачені позивачем  є такими, що безпідставно отримані відповідачем та стягнено з Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго»на користь                            Товариства   з обмеженою відповідальністю фірми «Авіас-2000» - 21899,44 грн заборгованості  та витрати у справі.

До цього часу відповідач не повернув позивачу безпідставно отримані грошові кошти  та продовжує ними користуватися.

Факт неповернення грошових коштів не заперечується відповідачем.

За приписами ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави зобов’язана повернути потерпілому це майно.

Доказів сплати цієї заборгованості на дату розгляду справи суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 1214 Цивільного кодексу України  у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Як вказано вище, судовими актами у справі   №13/31 (5/14)  встановлено факт безпідставного одержання та збереження грошей відповідачем, який до цього часу користується спірними коштами.

Посилання відповідача на те, що він не користується цими коштами, оскільки вони зараховані на   розрахунковий рахунок  зі спеціальним режимом використання, безпідставні. Грошові кошти сплачені саме відповідачу, використані ним у розрахунках за придбану на оптовому ринку електроенергію та інших розрахунках відповідно до встановленого алгоритму розподілу коштів на цих рахунках.

Статтею 536 ЦК України встановленою, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти,  якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В договорі №647 від 01.02.2002р.  про постачання електричної енергії сторонами не визначено розмір процентів за користування чужими грошовими коштами.

Для розрахунку процентів позивач застосовує розмір  процентів, встановлений ст. 1048 ЦК України, посилаючись на аналогію закону.

Вказана норма регулює правовідносини  за договором позики, тобто коли одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму  грошових коштів  або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.  Тобто, вказані норми регулюють договірні відносини позики та визначають розмір процентів за правомірне використання позичених грошових коштів.

Відповідач користується безпідставно отриманими від позивача грошовими коштами та вказані правовідносини не є аналогічними з правовідносинами позики.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про неправомірність застосування позивачем аналогії закону саме із ст. 1048 ЦК України.

Інших  законів щодо встановлення процентів позивачем не наведено.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами - 5 093,21 грн неправомірні та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові  витрати по справі відносяться на позивача.

Керуючись  ст. ст. 35, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 536, 1212, 1214 Цивільного кодексу України  господарський суд,-

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Л.П. Широбокова