ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2007 р.                                                            Справа № 08/395-06

вх. № 13723/3-08

Суддя господарського суду Кононова О.В.

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Євсєєв С.В.- директор, паспорт серія ММ 807882, Гунько Л.Г., дов. № 161 від 04.12.2006 року

відповідача - Корякін М.І., дов. № 01-62юр/5959 від 14.09.2006 року

розглянувши справу за позовом ТОВ "Горелік і К" фірма "Океан", м. Х-в

до  АК "Харківобленерго" м. Х-в

про стягнення 1630,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, в який просить суд стягнути з відповідача 1630,42 грн. передплати по ЕКС з урахуванням ПДВ, згідно умов договору № С-2429 від 14.03.2000 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на вимогу про перерахування суми в рахунок погашення основного боргу, відповідач надав повідомлення, в якому зазначив про списання зазначеної суми в серпні 2006 року.

16.01.2007 року позивач надав суду додаткові документи, які залучаються судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 16.01.2007 року оголошувалась перерва до 06.02.2007 року до 11:30 години.

Представник позивача в судовому засіданні 06.02.2007 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі та прохав суд їх задовольнити, надав суду додаткові документи, які залучаються судом до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

В судовому засіданні 06.02.2007 року оголошувалась перерва для виготовлення повного тексту рішення до 27.02.2007 року до 11:00 години.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

14.03.2000 року між ПХО „Горелік і К” фірми „Океан”, правонаступником якого є позивач по справі та ДАЕК „Харківобленерго”, правонаступником якого є відповідач по справі був укладений договір № С-2429 на користування електричною енергією. Відповідно умов договору відповідач прийняв на себе зобов’язання поставляти електричну енергію позивачеві, а позивач прийняв на себе зобов’язання своєчасно здійснювати оплату за використану електричну енергію.

На виконання умов зазначеного договору та наказу Міністерства енергетики України від 18.11.98 р. № 221 “Про затвердження Положення про порядок збору та використання коштів екологічної складової тарифу на електроенергію для фінансування екологічних об'єктів Зміївської ТЕС”, позивач платіжним дорученням №2548 від 29.12.2001 р., №2280 від 22.11.2001 р., №2150 від 06.11.2001 р., №2016 від 17.10.2001 р., №1931 від 08.10.2001 р. перерахував кошти в рахунок сплати екологічної складової тарифу за період жовтень-грудень 2001 року в розмірі 1700,00 грн.

Згідно постанови НКРЕ № 1287 від 28.12.2001 року "Про внесення змін до постанови НКРЕ від 22.05.2000 N 533 "Про ринкове формування тарифів на електричну енергію, що відпускається енергопостачальними компаніями з 1 червня 2000 року", з 01.01.2002 року нарахування по ЕКС не проводяться. Таким чином, з урахуванням розміру ЕКС який зобов’язаний був сплатити позивач відповідно до вищезазначеного наказу Міністерства енергетики України  за період жовтень-грудень 2001 року, утворилась переплата по ЕКС в сумі 1358,69 грн. та ПДВ на ЕКС 271,73 грн. яка також підтверджується та не оспорюється відповідачем зокрема підписанням акту звірки розрахунків за електроенергію з позивачем за спірним договором від 15.06.2005 року, де окремо зазначається наявність кредитової заборгованості АК „Харківобленерго” саме по ЕКС в сумі 1358,69 грн. та ПДВ 271,73 грн. станом на 01.06.2005 р.

Як свідчать матеріали справи, позивач 11.04.2006 року надав відповідачеві лист № 42, в якому прохав повернути кредиторську заборгованість на рахунок позивача, а відповідач направив позивачеві у відповідь лист № 26Е-03/20-15018 від 16.05.2006 року, в якому зазначив, що повернення суми 3762,81 грн. не можливо, у зв’язку з тим, що  відповідно до постанови НКРЕ від 28.12.2001 р. № 1287 з 01.01.2002 р. нарахування по екологічній складовій не проводяться, на особовому рахунку абонента ТОВ „Горелік і К” фірми „Океан” утворилась переплата по ЕКС в сумі 1358,69 грн. В листі також зазначено, що повернення цих коштів може здійснити лише Зміївська ТЕС, яка їх отримала.

Також, 14.08.2006 року позивач направив Зміївській ТЕС претензію на суму 1358,69 грн. 05.09.2006 року Зміївська ТЕС надала відповідь на претензію, в який відхилила всі претензійні вимоги.

Крім того, 07.08.2006 року позивач звернувся до АК „Харківобленерго” з листом № 89 про переведення суми ПДВ по спірній ЕКС  в рахунок основної електроенергії, яку позивач споживає на підставі договору № С-2429 від 14.03.2000 року. На що відповідач надав повідомлення про списання 271,73 грн. заборгованості перед позивачем, яка утворилась понад 3 роки тому у серпні 2000 року.

Статтею 469 ЦК України (від 18.06.1963 р.), який діяв на час виникнення спірних цивільних відносин передбачений обов’язок особи, яка одержала майно за рахунок іншої особи без достатньої підстави, встановленої законом або договором, повернути безпідставно придбане майно цій особі, а у випадку неможливості повернути безпідставно придбане майно в натурі – відшкодувати його вартість, яка визначається на момент придбання. При цьому посилання відповідача на відсутність вини АК "Харківобленерго" у настанні певних наслідків - виникнення у позивача переплати, суд не може взяти до уваги, оскільки наявності вини у діях особи, яка набула майно без достатньої підстави, або коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, не вимагається, так як безпідставно придбане майно може бути результатом поведінки як набувача майна так і потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Однак, посилання відповідача на те, що заборгованість повинна бути стягнута з Зміївської ТЕС, оскільки він не є одержувачем спірних коштів суд вважає безпідставними, оскільки договір про постачання електричної енергії був укладений саме з відповідачем АК „Харківобленерго”, крім того в платіжних дорученнях №2548 від 29.12.2001 р., №2280 від 22.11.2001 р., №2150 від 06.11.2001 р., №2016 від 17.10.2001 р., №1931 від 08.10.2001 р. одержувачем коштів зазначено АК „Харківобленерго” та вказаний розрахунковий рахунок саме відповідача. Крім того, доказів в підтвердження перерахування коштів від позивача в розмірі 1358,69 грн. на рахунок Зміївської ТЕС відповідач не надав.

За таких підстав суд вважає вимогу позивача про стягнення з АК „Харківобленерго” переплати по ЕКС у розмірі 1358,69 грн. та ПДВ на ЕКС у розмірі 271,73 грн. обґрунтованою.

Відповідач, звернувся до суду з заявою в якій просив суд відповідно до ст. 267 ЦК України (від 16.01.2003 року) застосувати трирічний строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних  вимог.

Ст. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (від 16.01.2003 року) встановлено, що правила  Цивільного  кодексу  України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Отже щодо визначення строків позовної давності та правил визначення початку перебігу позовної давності необхідно застосовувати правила Цивільного кодексу України (від 18.06.1963 р.), яких діяв на час виникнення цивільних відносин.

Відповідно до ст. 71 Цивільного кодексу України (від 18.06.1963 р.) , загальний строк для захисту права за  позовом  особи,  право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Ст. 76 Цивільного кодексу України (від 18.06.1963 р.), передбачено, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого  права.

Зі змісту  ст.  165  ЦК  (від 18.06.1963 р.)  випливає:  якщо строк виконання зобов'язання не встановлений або визначений моментом витребування, кредитор вправі вимагати виконання в будь-який час, а боржник повинен виконати таке зобов'язання в семиденний строк з дня пред'явлення вимоги кредитором, якщо із закону, договору або зі змісту зобов'язання не випливає обов'язок негайного виконання.

Як свідчать матеріали справи, на лист позивача № 42 з вимогою про повернення кредиторської заборгованості в розмірі 3762,81 грн. з яких 1358,69 грн. переплата за ЕКС, відповідач направив позивачеві відповідь № 26Е-03/20-15018 від 16.05.2006 року, в якій відмовив в поверненні зазначеної суми. Отже 16.05.2006 р. позивач дізнався що його право порушено.  За таких обставин суд дійшов висновку, що строк позовної давності для захисту права позивача на повернення відповідачем безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 1358,69 грн. та ПДВ  271,73 грн. на час звернення позивачем до господарського суду не сплив.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 1358,69 грн. та ПДВ  271,73 грн. обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача. Таким чином суд вважає необхідним  витрати по сплаті державного мита у сумі 102 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. покласти на відповідача, оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України; -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Акціонерної компанії "Харківобленерго" (адреса: 61003, м. Харків, вул. Кооперативна, 12, п/р 72 в Першій Харківській філії АКБ "Базис" м. Харків, МФО 351599, код 00131954) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Горелік і К" фірми "Океан" (адреса: 61044, м. Харків, пр. Московський, 259, р/р 8792 в АБ "Факторіал-Банк" м. Харків, МФО 351715, ) - 1358,69 грн. безпідставно отриманих коштів, 271,73 грн. ПДВ, 102 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної чинності.

Суддя                                                                                            Кононова О.В.

08/395-06