ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007 р.
№ 8/395

Вищий  господарський  суд  України  у складі колегії суддів:

головуючого
Т.Б.  Дроботової,

суддів :
Н.О. Волковицької,
Л. І.  Рогач

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Стахановської об’єднаної державної податкової інспекції

на  постанову
Луганського апеляційного господарського суду від 21.11.2005р.

у справі
№ 8/395

господарського суду
Луганської області

за позовом
Прокурора м. Стаханова в інтересах держави в особі Стахановської об’єднаної державної податкової інспекції

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Стахановський комбінат хлібопродуктів”

про
стягнення 3275,00 грн.

за участю представників:

позивача

не з’явились (про час і місце судового засідання повідомлені належно)

відповідача
не з’явились (про час і місце судового засідання повідомлені належно)

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м. Стаханова в інтересах держави в особі Стахановської об’єднаної державної податкової інспекції звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Стахановський комбінат хлібопродуктів” про стягнення штрафної санкції в сумі 3275,00 грн. за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на застосування до відповідача штрафних санкцій відповідно до пункту 4 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу” на підставі податкового повідомлення –рішення від 05.01.2005р. №/0 за порушення відповідачем вимог законодавства, виявлених під час проведення перевірки ТОВ “Стахановський комбінат хлібопродуктів”, під час якої встановлено факт проведення розрахункових операцій за готівкові кошти без застосування реєстратора розрахункових операцій, що є порушенням пункту 1 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 01.06.2006р. №1776-111.

Рішенням господарського суду Луганської області від 11.10.2005р. (суддя О.В.Рябцева) у задоволенні позову відмовлено, стягнуто з ТОВ “Стахановський комбінат хлібопродуктів” в доход Державного бюджету України штраф в сумі 200 грн.

Судове рішення вмотивоване відсутністю порушення відповідачем пункту 1 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та правомірним застосуванням Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.01.2001р. № 72 при бухгалтерському обліку операції з купівлі –продажу.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 21.11.2005р. (судді: Перлова Д. Ю. –головуючий, Журавльова Л.І., Лазненко Л.Л.) рішення господарського суду Луганської області від 11.10.2005р. залишено без змін з огляду на повноту встановлення обставин справи, відповідність його висновків обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, позивач –Стахановська об’єднана державна податкова інспекція - звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення першої інстанції і постанову апеляційного господарського суду та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Скаргу мотивовано доводами про порушення апеляційною інстанцією норм матеріального права, а саме Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, статі 1 Закону України “Про ліцензування певних видів господарської діяльності” та пункту 3 статті 3 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”.

Відповідач відзив на касаційну скаргу не надав. Сторони у справі не скористалися правом на участь представників в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Позовні вимоги про стягнення штрафної санкції в сумі 3275,00 грн. обгрунтовані пунктом 4 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу” та порушенням відповідачем вимог пункту 1 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Відмовляючи в позові, суди попередніх інстанцій виходили з відсутності порушення ТОВ “Стахановський комбінат хлібопродуктів” пункту 1 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, статті 1 Закону України “Про ліцензування певних видів господарської діяльності”, статті 1 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” та правомірним застосуванням  відповідачем Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.01.2001р. № 72.

Разом з тим поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій залишився той факт, що в з 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, і, приймаючи судові акти у справі,  суди попередніх інстанцій не врахували наступне.

Відповідно статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи  (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють  підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначена підвідомчість справ господарським судам.

Виходячи з положень пунктів 1, 7, 9 статті  3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб’єкт владних повноважень - орган державної  влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Таким чином, у контексті зазначених норм Кодексу, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений здійснювати управлінські чи контрольні функції щодо іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Пунктом 4 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу” визначено, що Державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції здійснюють у межах своїх повноважень контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Відповідно статті 15 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 01.06.2006р. №1776-111 контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення оперативних перевірок.

Згідно статті 17 вказаного Закону за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції.

Таким чином, позивач, який є органом державної податкової служби, виступає у даних правовідносинах не як суб’єкт господарської діяльності, а як суб’єкт владних повноважень, що у відповідності із підпунктом 4 пункту 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, є право звертатись з адміністративними позовами у випадках, встановлених законом.

Отже, державні податкові інспекції в районах у містах є суб’єктами владних повноважень, які у відповідності із підпунктом 4 пункту 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України мають право звертатись з адміністративними позовами у випадках, встановлених законом.

Суди попередніх інстанцій повинні були, проаналізувавши суб'єктний склад та характер правовідносин, встановити, до юрисдикції яких судів (господарських чи адміністративних) віднесено спір за позовом Прокурора м.Стаханова в інтересах держави в особі Стахановської об’єднаної державної податкової інспекції до ТОВ “Стахановський комбінат хлібопродуктів” про стягнення штрафної санкції в сумі 3275,00 грн., як підстави застосування пункту 1 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 01.06.2006р. №1776-111.

Проте, даний спір розглянуто за правилами Господарського процесуального кодексу України без встановлення належної юрисдикції.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

На порушення цих вимог суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу та переглянули рішення суду у даній справі, керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України. Розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов’язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

У відповідності із частиною 1 статті 11110 Господарського процесуального Кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Керуючись статтями 43, 1115, 1117, пунктом 3 частини 1 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу   Стахановської об’єднаної державної податкової інспекції задовольнити частково.

Постанову Луганського апеляційного господарського суду від 21.11.2005р. у справі № 8/395 господарського суду Луганської області та рішення господарського суду Луганської області від 11.10.2005р. скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Луганської області.

Головуючий                                                                                         Т. Дроботова

Судді:                                                                                                    Н. Волковицька

Л. Рогач