ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"27" червня 2007 р.
Справа №  9/125

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Шевчук О.Б.,розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 9/125

за позовом:  заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону, в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України, м. Київ, просп. Повітрянофлотський, 6,

до відповідача 1: відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль ", від імені якого діє Кіровоградська обласна дирекція, м. Кіровоград, вул. Декабристів, 2/14,

та відповідача 2: військової частини А 0981, м. Кіровоград - 25,

про визнання договору № 10/09/816 від 01.10.2002 року - договором оренди, визнання його недійсним та зобов'язання звільнити частину нежитлового приміщення,

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - участі не брав;

від  відповідача1 - Книшов І.Г., довіреність № 2250  від 20.04.07р.;

від відповідача -2 участі не брав;

усудовому засіданні брав участь помічник військового прокурора Кіровоградського гарнізону Копач Д.І., (посвідчення №301);

В судовому засіданні 20.06.2007 р. оголошувалась перерва до  10 год. 30 хв. 27.06.2007 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Заступником військового прокурора Кіровоградського гарнізону, в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України подано позов до відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", від імені якого діє Кіровоградська обласна дирекція, та до військової частини А 0981 про визнання договору №10/09/816 від 01.10.2002 року - договором оренди, визнання його недійсним та зобов'язання звільнити частину нежитлового приміщення.

Відповідачі  позов не визнали.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення  учасників судового процесу,  господарський суд

В С Т А Н О В И В :

Міністерством оборони України  в особі  командира  військової частини  А 0981 Хлистуна  В.О. (Орендодавець) та  акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль", який в подальшому перереєстровано в  ВАТ "Райффайзен банк Аваль", (Орендар) 01.10.2002 р. укладено договір №10/09/816 про надання в безоплатне  користування нежилого приміщення.

За умовами цього договору  Орендодавець передає, а  Орендар приймає у тимчасове безкоштовне користування частину  нежитлового приміщення строком до 01.10.2007 р. загальною площею 90,0 кв. м., яке розташоване на першому поверсі двохповерхової будівлі, що знаходиться за  адресою:  25025, м. Кіровоград, вул. Тітова, 214 і є власністю Орендодавця.

Дане приміщення  передане   в користування з метою організації роботи відділення "Лісне"  Кіровоградської обласної дирекції АППБ "Аваль".

Посилаючись на умови договору та стосунки, які склались між сторонами – військовою частиною  А 0981 та відкритим акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль", від імені якого діє Кіровоградська обласна дирекція,  прокурор вважає, що фактично, укладений між сторонами, договір  №10/09/816 про надання в безоплатне  користування нежилого приміщення  від 01.10.2002 р., є  прихованим договором оренди, а тому до вказаних правовідносин має бути застосовано ч.2 ст.58 ЦК УРСР.

А оскільки, як договір оренди, він укладений, як зазначено в позовній заяві,  з порушенням вимог  ст. 7 Закону України  „Про господарську діяльність  у Збройних Силах України”, пунктів 4-7, 11 постанови Кабінету Міністрів України №778 від 11.05.200 р. „Про  затвердження Порядку надання військовим частинам Збройних Сил України на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду”  даний договір має бути визнано недійсним  на підставі  ч.1 ст. 48 ЦК УРСР, ч. 1 ст. 203 , ч.1 ст. 227 ЦК України та ч. 1 ст. 207 ГК України, як такий,  що не  відповідає вимогам закону, вчинений без відповідного дозволу  та суперечить інтересам держави.

Вимоги прокурора не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Договір №10/09/816 про надання в безоплатне  користування нежилого приміщення укладено Міністерством оборони України  в особі  командира  військової частини  А 0981 Хлистуна  В.О.  та  акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль"  01.10.2002 р. .

На момент укладення цього договору   діяв Цивільний кодекс УРСР  (в редакції 1963 р.)

Частиною 2 ст.58 ЦК УРСР, на яку  прокурор посилається, як на підставу визнання  укладеного договору  договором оренди, передбачено,  якщо угода укладена  з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють  ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Вiдносини щодо оренди державного майна  на момент укладення спірного договору регулювались, зокрема,   нормами Цивільного кодексу УРСР (глава 25 "Майновий найом") та  Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 256 ЦК УРСР  за договором майнового найму наймодавець зобов"язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату.

Згідно ст.2  Закону України "Про оренду державного та комунального  майна" орендою є засноване на договорі строкове платне  користування майном,  необхідним  орендареві  для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Главою 27 Цивільного кодексу УРСР передбачено  відносини, які регулюють безоплатне користування майном.

Так, згідно ч.1 ст.324 ЦК УРСР  за договором безоплатного користування майном одна сторона  зобов"язується передати або передає майно в безоплатне тимчасове  користування другій стороні, а  остання зобов”язується повернути  те ж майно майно.

Відповідно до частини 2 цієї статті  до договору безоплатного користування майном відповідно застосовуються правила статті 259, статей 260 і 262, пунктів другого-п"ятого статті 265 і статей 271 і 272 цього Кодексу, тобто   частина статей,  які регулюють  правовідносини щодо майнового найму.

Із аналізу статей  Цивільного кодексу УРСР, які регулюють відносини  майнового найму та безоплатного користування майном, вбачається, що  відносини сторін  за договором майнового  найму  подібні відносинам за  договором безоплатного користування майном з тією, однак, істотною різницею, що в першому випадку користування є платним.

Оцінюючи правовідносини, які склались між сторонами на момент укладення та в процесі виконання  спірного договору, господарський суд прийшов до висновку, що за своєю юридичною природою спірний договір  є договором  безоплатного користування майном, що відповідає нормам  ст. 324 ЦК УРСР (в редакції  1963 р.)

Прокурором та позивачем не доведено, як того вимагає ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, що сторони спірного договору  мали на меті  укладення договору оренди (майнового найму).  Такі висновки прокурора не знайшли свого підтвердження  і в ході судового розгляду справи.

Оскільки, суд прийшов до висновку, що   спірний договір є договором безоплатного користування майном, а не договором оренди, даний  договір  не може бути визнано недійсним з підстав, зазначених в позовній заяві.

У господарського суду відсутні  підстави для надання оцінки  спірному договору на предмет відповідності нормам чинного законодавства, як договору  безоплатного користування майном,  оскільки прокурором та позивачем  підстави  позову  не змінювались а клопотання  про вихід за межі позовних вимог від заінтересованої сторони не надходило.

За викладених обставин  в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49,  82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення господарського  суду  набирає  законної сили після закінчення  десятиденного  строку з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Копію рішення направити сторонам та  прокурору  Кіровоградського гарнізону.

Суддя

Дата підписання  рішення: 27.06.2007 р.