ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"08" червня 2007 р.                                                             Справа №     А6/189-07

12.00 год.

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого                                                    судді Маляренка А.В.

при секретарі                                                             Петровій Л.М.

розглянувши адміністративну справу № А 6/189-07

за позовом  Виробничого кооперативу „Меркурій”, м. Українка, Обухівський район

до Державної податкової адміністрації України, м. Київ

про неправомірні дії органу владних повноважень

Представники:

позивача : Якусенко С.В. (довіреність від 01.01.2007 р.)

відповідача: Розмош В.І. (довіреність № 210-2318/1257 від 10.02.025.09.06 р.)

Обставини спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Виробничого кооперативу «Меркурій»(далі - позивач) до Державної податкової адміністрації України (далі -відповідач) про оскарження дій органу владних повноважень.

Провадження у справі було відкрите відповідно до ухвали від 20.04.2007  року  за правилами  Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що Відповідачем, в порушення вимог п. 4 Положення про порядок розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 03.03.1998 року № 93,  до цього часу не розглянуто скаргу Виробничого кооперативу „Меркурій” від 14.03.2000 року на рішення начальника податкової інспекції в Обухівському районі від 05.08.1998 року.

Представник позивача в судовому засіданні  позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та просить суд визнати дії відповідача протиправними з підстав викладених в позовній заяві.

Від Державної податкової адміністрації України надійшли заперечення проти позову, в яких відповідач просить відмовити позивачеві у задоволенні адміністративного позову, оскільки  вважає, що податкова адміністрація діяла в межах повноважень наданих їм законодавчо-нормативними актами, крім цього відповідач звертає увагу суду на той факт, що позивач при зверненні до суду порушив строк звернення до адміністративного суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін,   суд-

встановив :

14 березня 2000 року виробничий кооператив „Меркурій” звернувся до Державної податкової адміністрації України із скаргою на рішення начальника податкової інспекції в Обухівському районі Київської області "Про застосування до виробничого кооперативу "Меркурій" штрафних та фінансових санкцій за порушення законодавства про оподаткування" від 05.08.98р.

Скарга була зареєстрована в ДПА України 16.03.2000 р. за № 1964/5-1603.

Вищезазначеною скаргою виробничий кооператив "Меркурій" оскаржував правомірність застосування до кооперативу штрафних та фінансових санкцій по податку на прибуток кооперативу, податку на додану вартість, комунальному податку та по зборах на утримання, ремонт та будівництво автомобільних доріг.

Позивач стверджує, що Державною податковою адміністрацією України було перевірено лише правомірність застосувань до кооперативу штрафних та фінансових санкцій по комунальному податку та зборам на утримання ремонт та будівництво автомобільних доріг, про що перевіряючими була складена довідка від 11.04.2000 р.

Щодо правомірності застосування до Відповідача фінансових та штрафних санкцій по податку на прибуток та податку на додану вартість, результати розгляду скарги Державною податковою адміністрацією, невідомі до цього часу.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує, стверджуючи, що за результатами розгляду вищезазначеної скарги, працівниками ДПА України було проведено перевірку та складено довідку від 11.04.00 №18-0221, відповідно до якої вирішено скасувати суми зайво донарахованої пені по збору та використання коштів для фінансування витрат пов'язаних з будівництвом, реконструкцією, ремонтом і утриманням автомобільних доріг загального користування в сумі 189,67 грн., та по комунальному податку в сумі 15,77 грн.

Листом ДПА України від 04.05.00 №2325/6/14-0017н/68 адресованого Позивачу, було повідомлено останнього про рішення ДПА України за результатами його звернення.

Крім того, Починаючи з 2000 року Позивач, неодноразово звертався до органів державної влади України з питання проведення правомірності документальної перевірки здійсненої у 1998 році Обухівською ОДПІ Київської області, та правомірності донарахованих в результаті проведеної перевірки сум податків та зборів, а також застосованих штрафних санкцій.

За результатами вказаних звернень, Позивач неодноразово отримував відповіді, про що свідчать листи ДПА України № 6904/Я/14-1015/0996 від 18.08.05р., № 9610/Я/14-6015/2645 від 29.12.05 р., а також Довідка про проведення перевірки фактів, викладених в листі Позивача до ДПА України № 18-0221 від 11.04.00 р.

На особистому прийомі громадян 04.08.05 р. на прохання Позивача, заступником Голови ДПА України Ревуном В.І. було прийнято рішення провести перевірку інформації, щодо правомірності проведеної перевірки 1998 року, про що свідчить доручення заступника Голови ДПА України від 08.08.05р.

На виконання вказаного доручення видано Розпорядження ДПА України від 09.08.05 р. № 171-р "Про проведення перевірки".

Працівниками ДПА України повторно проведена перевірка інформації, викладеної у листі Позивача від 14.03.2000 р. № 7/03. Перевірка розпочата 10.08.05 р. та завершена 12.08.05 р., проведена у присутності Позивача (заявника - гр. Якусенка С.В.).

По закінченню перевірки, Позивач написав лист на ім'я заступника Голови ДПА України Ревуна В.І., в якому повідомив, що всі питання, які він просив розглянути, працівниками ДПА України розглянуто.

За результатами проведення перевірки Позивач отримав лист ДПА України „Про розгляд звернень" № 6904/Я/14-1015/0996 від 18.08.05 в якому викладені висновки ДПА України щодо його неодноразових звернень.

Також, представник відповідача просить суд звернути увагу на той факт, що позивач при зверненні до суду порушив строк звернення до адміністративного суду.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд прийшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного :

У разі незгоди із рішенням органу владних повноважень, суб'єкт господарювання, керуючись нормами чинного законодавства України, має право звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли Позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги та рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень цей кодекс набирає чинності з 1 вересня 2005 року.

Отже, починаючи з 1 вересня 2005 року до всіх спірних правовідносин, що підпадають під юрисдикцію адміністративного суду застосовується позовна давність в один рік.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач про рішення органу владних повноважень дізнався в 2000 році, про це він стверджує в поданій ним позовній заяві до Господарського суду Київської області 21.03.2007 року.

Про повторну перевірку фактів викладених в його листі, позивач дізнався з листа ДПА України від 18.08.2005 року №6904/я/14-1015/0996.

В той же час, Позивач звертається з адміністративним позовом до Господарського суду Київської області із позовом про зобов'язання Відповідача провести перевірку його скарги від 14.03.2000 року №7/03 тільки в 2007 році.

З урахуванням набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить висновку про порушення Позивачем строку позовної давності.

Позивач в позовній заяві не вказує поважних причин пропущення строку позовної давності встановленого ст. 99 КАС України.

Представником позивача під час розгляду справи також не було подано до суду письмових або усних пояснень щодо наявності поважних причин пропущення строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволені адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Представником відповідача подано до суду Заперечення, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог  на підставі ст. 99 КАС України.

Зважаючи на викладені норми чинного законодавства, Заперечення відповідача, за умови не встановлення під час судового розгляду правових підстав для поновлення пропущеного строку, господарський суд не вбачає законних підстав для задоволення позову.

Статтею 167 КАС України передбачено, що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення направляється лише особі, яка бере участь у справі, але не була присутня в судовому засіданні. У разі проголошення в судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частини постанови суд повідомляє час виготовлення постанови суду в повному обсязі. Особи, які беруть участь у справі, можуть отримати копію постанови чи ухвали в суді.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 61,124 Конституції України, ст.ст. 99,100, 158-163,167,254 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі за правилами, встановленими статтями   185-187 КАС України.

Суддя