ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.04.07 р.                                                                               Справа № 39/71

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Бахрамовій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Профіт» м. Нікополь Дніпропетровської області

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Цивільбуд» м. Донецьк

про  стягнення 1 224, 68 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Мотранчук Д.П. – за довіреністю;

від відповідача: Гончар М.М. – за довіреністю.

Суть справи:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВКФ Профіт» м. Нікополь Дніпропетровської області, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Цивільбуд» м. Донецьк, про стягнення заборгованості в сумі 1 224, 68 грн., яка складається з основного боргу в сумі 1 167, 17 грн., пені в сумі 57,51 грн.

В ході розгляду справи позивач двічі уточнював позовні вимоги, останньою заявою від 06.04.2007 р. зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача основний борг - залізничний тариф в сумі 1 167, 17 грн.

Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням останніх уточнень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на лист № 01/301 від 31.05.2006 р., рахунок фактуру СФ-001069 від 01.06.2006 р., залізничні квитанції про приймання вантажу, видаткову накладну № РН-0000415 від 16.06.2006 р., лист № 266/1 від 04.08.2006 р., рахунок фактуру № СФ-001212 від 04.08.2006 р., лист № 26 від 27.07.2006 р., лист № 016/451 від 12.09.2006 р.

Відповідач надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, зазначив, що обумовлена між ним та позивачем вартість продукції з урахуванням витрат на транспортування сплачена ним у повному обсязі, додаткове стягнення залізничного тарифу вважав безпідставним.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, враховуючи пояснення представників сторін, суд встановив.

Між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКФ Профіт» м. Нікополь та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Цивільбуд» м. Донецьк, була досягнута усна домовленість, щодо поставки продукції.

Зокрема відповідачем на адресу позивача направлено лист-заявку № 01-301 від 31.05.2006 р., відповідач в свою чергу виставив рахунок від 01.06.2006 р. із зазначенням кількості продукції та її вартості (з ПДВ), з урахуванням залізничного тарифу та плати за подачу вагонів, відповідачем рахунок оплачено і за фактом оплати позивачем проведено відвантаження продукції.

За правилами ст.ст. 646, 641, 642 ЦК України акцептом в даному випадку слід вважати оплату відповідачем виставленого рахунку. Угода вважається укладеною на умовах висунутих позивачем (визначених в рахунку-фактурі).

Договір між сторонами у письмовій формі не укладався, але суд вважає, що цивільні права та обов’язки сторін виникли в порядку частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України з дій юридичних осіб, які в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують означені права та обов’язки, оскільки фактично укладений між ними правочин за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статей 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

За досягнутою домовленістю позивач зобов’язався поставити відповідачу щебінь гранітний фракції 5-20мм у кількості 4 залізничних полувагонів – 200 куб.м., а відповідач в свою чергу зобов’язався сплатити вартість продукції з ПДВ згідно виставленого позивачем рахунку на оплату, при цьому сторони обумовили, що до складу ціни продукції входить, у тому числі, і витрати на транспортування залізничним транспортом – залізничний тариф та плата за подачу вагонів.

На виконання зазначеної угоди відповідач сплатив  визначену в рахунку фактурі № СФ-001069 від 01.06.2006 р. вартість продукції в сумі 14040, 00 грн., у тому числі основний платіж – 8280,00 грн., залізничний тариф – 3040,00 грн., подача вагонів - 380,00 грн., ПДВ – 2340,00 грн.

За період05.06.2006 р. – 08.06.2006 р., за фактом оплати, позивачем проведено відвантаження обумовленої продукції.

04.08.2006 р. позивач на адресу відповідача направив лист № 266/1 з вимогою  додатково оплатити вартість залізничного тарифу в сумі 1167, 17 грн. не врахованого ним при виставленні первісного рахунку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, встановлених ст. 180 ГК України, у тому числі і ціни договору (угоди).

Зобов’язання щодо оплати продукції відповідачем згідно досягнутої домовленості виконані у повному  обсязі, тому позовні вимоги в частині стягнення «заборгованості» в межах договірних відносин суд вважає необґрунтованими.

Крім того, позивач неправомірно визначив - 1 167,18 грн. як залізничний тариф, оскільки фактично, виходячи з представлених залізничних квитанцій та видаткової накладної № РН-0000415 від 16.06.2006 р., до складу цієї суми з урахуванням ПДВ входить: 49,68 грн. – ціна щебеню, 1068,00 грн. – залізничний тариф, 49,49 грн. – плата за подачу вагонів.

З наведених документів також вбачається, що позивачем поставлено на один кубічний метр продукції більше, ніж попередньо передбачалося.

Будь-яких доказів оплати вартості залізничного тарифу в сумі, що фактично заявлена позивачем до сплати, суду не представлено.

За наявності вказаних обставин у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «Профіт» слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 49  Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на позивача.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись, ст. ст. 174, 179, 193, 264-271 Господарського кодексу України, ст. 11, 16, 526, 655-697, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст.  33, 34, 43, 46, 49 ГПК  України, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «Профіт» м. Нікополь Дніпропетровської області  - відмовити.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя