ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"14" червня 2007 р.
Справа № 14/5/07

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді  Савицького Я.Ф.,

суддів  Гладишевої Т.Я., Лавренюк О.Т.,

при секретарі судового засідання Іоффе С.Б.

за участю представників сторін в судових засіданнях від 22.05.2007 р., 05.06.2007р.

від позивача: не з’явилися;

від відповідача: не з’явилися;

Розглянувши апеляційну скаргу Малого приватного підприємства фірми „Ерідон”

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 06 березня 2007р.

по справі № 14/5/07

за позовом: Малого приватного підприємства фірми „Ерідон”, а/с 50, м. Київ-191, 03191

до Приватного підприємства „Надбужжя”, 54001, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. К. Лібкнехта, 2, кв. 6

про стягнення 6629,55грн.

Розпорядженням голови Одеського апеляційного господарського суду №46 від 07.05.2007р. справу №14/5/07 передано від судді Одеського апеляційного господарського суду Журавльова О.О. судді Одеського апеляційного господарського суду Савицькому Я.Ф., розгляд справи призначено здійснювати у складі суддів: Головуючий суддя –Савицький Я.Ф., судді –Гладишева Т.Я., Лавренюк О.Т..

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено до 05.06.2007р. та 14.06.2007р..

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 06.03.2007р. по справі №14/5/07 (суддя Цвєткова П.Н.) відмовлено в задоволенні позову МПП фірми „Ерідон” до ПП „Надбужжя” про стягнення 6629,55грн., з посиланням на те, що позивачем заявлено позов до ПП „Надбужжя” про стягнення 6629,55 грн., з яких 6434,40 грн. основний борг, 72,28 грн. –10% річних за прострочення виконання зобов’язання та 122,87 грн. –пені, за продукцію поставлену відповідачу на виконання договору поставки №156 ЗЗР від 05.09.2006р. за видатковою накладною №661 від 05.09.2006р., по якій продукцію отримав Алєксєєв І.Л., позивачем при цьому не надано довіреності, яка б свідчила про те, що відповідач уповноважив Алєксєєва І.Л. отримувати у позивача продукцію, а тому господарським судом застосовано ст. 241 Цивільного кодексу України, яка передбачає схвалення правочину особою, представником якої вчинено правочин, який діяв без належних повноважень.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №966 від 30.03.2007р. звернулося МПП фірм „Ерідон”, в якій просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 06.03.2007р. і прийняти нове рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи це тим, що: 1) господарським судом порушено норми процесуального права, оскільки справу розглянуто без участі сторін, а саме відповідача не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, судом не було встановлено його фактичне місцезнаходження; 2) господарським судом при вирішенні даної справи не прийнято до уваги, що підпис представника ПП „Надбужжя”, який отримав товар, на накладній скріплений печаткою юридичної особи.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги МПП фірми „Ерідон”, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на таке.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду встановила, що 05.09.2006р. між МПП фірмою „Ерідон” (постачальник) та ПП „Надбужжя” (покупець) укладено договір поставки №156 ЗЗР, відповідно до умов якого постачальник зобов’язується передати, а покупець оплатити і прийняти продукцію (засоби захисту рослин –Данадім Стабільний к.е.. у кількості 200л на загальну суму 6434,40 грн.) для використання у підприємницьких цілях на умовах цього договору.

Пунктом 3.1 вищевказаного договору поставки встановлено умови оплати отриманої продукції: з відстрочкою до 01.11.2006р. 100% від суми договору банківським переказом на рахунок постачальника.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття товарознавчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, покупець зобов’язаний сплатити повну ціну переданого товару, договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

05.09.2006р. згідно з видатковою накладною №661 МПП Фірма „Ерідон” поставила ПП „Надбужжя” товар визначений в договорі на суму 6434,40 грн., поставка товару на суму 6434,40 грн. підтверджується також актом №661 приймання-передачі продукції.

Як вбачається з наданих позивачем до суду документів (накладної та акту приймання-передачі продукції), отримав товар від ПП „Надбужжя” гр. Алєксєєв І.Л., при цьому у вказаних документах відсутнє посилання, що товар отриманий на підставі довіреності на отримання товару.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 16.01.2007р. №21-10/200-3 керівником ПП „Надбужжя” є Вєсєлов К.С..

Відповідно до ч. 5 ст. 65 Господарського кодексу України керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси у відносинах з юридичними особами та громадянами.

Отже, від імені ПП „Надбужжя” без довіреності має право виступати у господарських відносинах лише керівник підприємства –Вєсєлов К.С., усі інші особи мають право вчиняти правочини –на підставі довіреності.

За ч. 2 ст. 244 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Частиною 1 ст. 245 Цивільного кодексу України встановлено, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи (ст. 246 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.1999р. №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здіснення господарських операцій і повинні бути складені під час здійснення господарських операцій, а якщо це не можливо –безпосередньо після її закінчення.

Факти поставки, продажу товарів та передачі їх уповноваженій особі покупця повинні підтверджуватись відповідними документами, зокрема довіреністю на отримання цінностей, форма, обов’язковість обліку і порядок заповнення якої визначені в Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996р. №99.

Згідно з п. 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (цінності) відпускаються покупцям тільки за довіреністю одержувачів.

Пунктом 13 вказаної Інструкції встановлено, що довіреність, незалежно від строку її дії, залишається у постачальника при першому відпуску цінностей.

Відповідальність за дотримання постачальником встановленого порядку відпуску за довіреністю цінностей покладається на посадових осіб підприємства-постачальника, які мають право підписувати первинні документи на відпуск цінностей.

Позивачем не надано до суду довіреності, на підставі якої Алєксєєв І.Л. повинен був отримати для ПП „Надбужжя” товар, крім того, у видатковій накладній №661 від 05.09.2006р. вказано, що Алєксєєв І.Л. „робе без довіреності”, при цьому в підтвердження того, що він уповноважений ПП „Надбужжя” на представництво інтересів підприємства перед третіми особами або працює на вказаному підприємстві, доказів не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

За таких обставин, господарський суд першої інстанції цілком правомірно дійшов висновку щодо недоведенності позивачем згідно зі ст. 33-34 Господарського процесуального кодексу України схвалення правочину –отримання товару, а отже й відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім того, не приймаються до уваги колегії суддів Одеського апеляційного господарського суду твердження позивача щодо порушення господарським судом першої інстанції норм процесуального права, які полягають в тому, що судом справу розглянуто без участі сторін, а саме відповідача не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, судом не було встановлено його фактичне місцезнаходження, з таких підстав.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб –учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду прийняте у відповідності з чинним законодавством та обставинами справи, а отже, рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 06.03.2007р. по справі №14/5/07 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя:                                                                                Я.Ф. Савицький

Суддя:                                                                                     Т.Я. Гладишева

Суддя:                                                                                                    О. Т. Лавренюк