ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2007 р.

Справа №  6/50/07

м. Миколаїв

за позовом
ТОВ «АРІАН»м.Миколаїв

до відповідача
СДПІ з ВПП у м.Миколаєві

про
Скасування рішення

Суддя                                                                                                       Ткаченко О.В

Секретар                                                                                                    Засядівко О.О.

Представники:

Від позивача
Подволоцький А.П.

Від відповідача
Рябчиць В.П., Ємельянова О.В.

Суть спору: В результаті перевірки підприємства(акт №11/23-600/33188817 від 03.08.2006р.)  і наданих підприємством при апеляційному узгодженні документів податковою службою встановлено, що  підприємством між ПП «ХУА СЯ»(Виконавець) та ТОВ «АРІАН»(Замовник) укладено договір від 29.10.2004р. № 29/10/04 на виконання дослідно - конструкторської роботи –проектної документації на прилад «Енергодегідратор - очищувач ЕДГО - 0,3/1,5», згідно якого складено акт прийому-передачі виконаних робіт від 01.04.2005р. Вартість робіт по договору складає 3 000 000,00 грн. (з урахуванням ПДВ). Розрахунки по зазначеній операції проведені шляхом взаємозаліку, а саме приладами «Форпост 1». Вказані дослідно - конструкторські роботи проводились в межах дії договору від 30.03.2005р. № 30/03-01 між ТОВ «АРІАН»(Виконавець) та ТОВ «Енерго - Центр - Н»(Замовник). Умовами даного договору передбачено, що Виконавець зобов'язується виконати, а Замовник прийняти та оплатити роботу: «Розробка, виготовлення, монтаж та налагодження дослідного зразка «Енергодегідратор - очищувач ЕДГО - 0,3/1,5». Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами. Строк дії договору до 25 липня 2006 року при умові виконання сторонами своїх зобов'язань та до повного взаємозаліку, а додатковою угодою №1 від 21.07.2006р. продовжено строк дії договору до 31 березня 2007 року.

На підставі акту від 01.04.2005р. позивач включив до складу валових витрат 2500000грн.(3000000грн. –500000грн.ПДВ) і відповідно визначив податкові зобов’язання.

Відповідач визнав таке включення неправомірним, оскільки товариство виробничої діяльності не здійснювало, на балансі не має власних виробничих потужностей, а також власних складських та виробничих приміщень, чисельність працюючих на підприємстві станом на 01.04.2005р. і станом на 31.03.2006р. складала 1 працівник в особі директора підприємства. Також підприємство за перше півріччя 2006 року звітує про відсутність діяльності, тобто діяльність підприємства не направлена на отримання доходу та не є регулярною, постійною та суттєвою. Тобто підприємством не виконуються умови п.1.32 ст.1 Закону «Про прибуток». Поряд з цим слід відмітити, що ТОВ «Енерго - Центр - Н»за інформацією наданою ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва у січні - липні 2006 року також звітувало про відсутність діяльності, що свідчить про невиконання умов п.1.32 ст.1 Закону «Про прибуток».

11.08.2006р. податковою службою, з посиланням на пп.5.4.2 п.5.4 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, було прийнято повідомлення - рішення №10, яким визначив податкове зобов’язання з податку на прибуток в сумі 638852,02грн. і 313654,7грн. штрафних санкцій. У зв’язку з зазначеними обставинами нараховано 625000грн. і 312500грн.

Товариство звернулося з позовом(з урахуванням уточнень) про скасування рішення в цій частині, посилаючись на те, що він не відмовляється від виконання контракту по виготовленню дослідного зразка очищувач ЕДГО і вишукує для цього можливості.

Відповідач позов не визнав  з зазначених вище підстав.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Із змісту договору між позивачем і ТОВ «Енерго - Центр - Н»вбачається, що позивач зобов'язується розробити(тобто виготовити технічну документацію), а потім виготовити і налагодити дослідний зразок «Енергодегідратор - очищувач ЕДГО - 0,3/1,5.

Після розробки технічної документації ПП «ХУА СЯ»витрати на це(вартість приладів «Форпост 1») товариством включено до валових витрат.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень  суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони, зокрема, у відповідності з законодавством і обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Приймаючи рішення, податкова служба послалась на те, що позивач не має наміру використовувати документацію для виготовлення і монтажу очищувача, оскільки на балансі не має власних виробничих потужностей, а також власних складських та виробничих приміщень, чисельність працюючих на підприємстві - 1 працівник в особі директора підприємства. Результати робіт списує на збитки підприємства.

Проте пп.5.4.2 п.5.4 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, на який відповідач посилається в рішенні, дозволяє відносити витрати до валових незалежно від того, чи призвели такі заходи до збільшення доходів платника податку.

Отже вимоги, зазначеного податковою службою підпункту, товариством не порушено.

Крім того, діючим законодавством не забороняється підготовка і організація виробництва не тільки за рахунок залучення власних коштів і працівників, а і шляхом залучення зовнішніх ресурсів.

Податковою службою ні в рішеннях ні в акті перевірки не зазначено, на підставі яких даних встановлено, що товариство не має права і можливості на виготовлення і монтаж очищувача за рахунок таких ресурсів.

До того ж, на час прийняття рішення строк дія договору на виготовлення і монтаж очищувача не скінчився, доказів того, що сторони мають наміри розірвати чи припинити виконання договору не надано.

Таким чином, рішення податкової служби не відповідає закону, на який вона посилається,  а також прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто є неправомірним і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В  :

Скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ у м.Миколаєві №10 від 11.08.2006р. в частині визначення податкового зобов’язання і штрафних санкцій в розмірі 625000грн. і 312500грн.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя
О.В.Ткаченко