ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.07.07 р.                                                                               Справа № 40/206пд

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" м. Донецьк

до відповідача Регіональної товарної біржі "Классік" м. Донецьк

про визнання договору недійсним

за участю:

представників сторін:

від позивача Отрощенко І.М. - представник

від відповідача не з’явився

Суть спору : заявлені вимоги про  визнання недійсним договору купівлі-продажу №167б від 03.08.04р. об’єкту  незавершеного будівництва укладеного між державним підприємством "Донецквугілля" та Мартиненко Аркадієм  Вікторовичем як такий, що не  відповідає вимогам законодавства.

Відповідач у судове засідання не прибув, тому справа розглядається за наявними у неї матеріалами згідно вимог статті 75 ГПК України.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Так, з метою забезпечення достовірності установчих даних учасників юридичних осіб – сторін господарському процесі судом встановлено, що підприємства відповідача знаходиться за іншою адресою, що вказано в позовній заяві.

Доказами у справі підтверджено, що позивач надіслав позовну заяву та додані до неї матеріали, у тому числі уточнення до позовної заяви за належною адресою відповідача, який міститься у довідці державної статистики у Донецької області від 19.06.07р. де значиться, що Регіональна товарна біржа "Классік", розташована за адресою; 86120, Донецька область, м. Макіївка, Червоногвардійський район, пров. Сінний,   3, кв.1, і підтверджено поштовою квитанцією відділення зв’язку від 22.06.07р.

Таким чином підприємство відповідача, як сторона судового процесу, знає про час та місце проведення судового засідання відповідно до вимог ГПК України.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову оцінку правовідносинам сторін,  вислухавши доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим згідно договорів купівлі продажу №167б та  №168б  від  03.08.04р.  Регіональна товарна біржа "Классік" від ім’я Державного підприємства "Донецьквугілля" здійснило продаж двох об’єктів незавершеного будівництва (секції "А" та "Б") жилих 40 квартирних  чотирьох -  поверхових будинків, розташованих за адресою: Автономна Республіка Крим, с. Морське, вул. Виноградна, б.№2а.

Так, між Державним підприємством "Донецквугілля", далі Продавець та Мартиненко Аркадієм Вікторовичем, далі Покупець, було укладено договір № 167б від 03.08.04 р. об’єкту незавершеного будівництва (секції "Б") жилого 40 квартирного чотирьох-поверхового будинку, розташованого за адресою: Автономна Республіка Крим, с.Морське, вул. Виноградна, б.№2а, площею 393,2 м. кв., з актом готовності 82,2%, та ціною 49528 грн.10 коп.

Фактично, Державне підприємство "Донецьквугілля" доручило Регіональної товарної біржі" Классік" укласти договір на продажу вказаного об’єкту під розібрання, що відповідало ціні цього об’єкту не менш як 98401 грн.20 коп., тоді як  відбулося продаж об’єкту незавершеного будівництва без урахування вартості об’єкту на час його продажу – не нижче залишкової вартості, зокрема 698000 грн.

Відповідно до пункту 12 наказу Міністерства палива та енергетики України від 18.08.04р. за №492 припинена діяльність Державного підприємства "Донецьквугілля" шляхом реорганізації приєднання до Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія", про що свідчить п.3.3 Статуту правонаступника та передавальний баланс від 31.12.04р, на існування фактичних організаційних перетворень, які відбулися у правонаступника та підтверджують перехід обсягу прав та обов’язків від його попередника.

Державне підприємство "Донецька вугільна енергетична компанія", далі Компанія, зверталася до Регіональної  товарної біржі "Классік, далі Біржа, та пропонувала останньому розірвати договір купівлі-продажу №167б від 03.08.04р.  на підставах того, що в момент укладення договорів сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане.

Грошові кошти на виконання спірного договору повернуті позивачем на розрахунковий рахунок відповідача згідно переліку платіжних доручень №№ 356 від 14.09.06р.,357 від 14.09.06р., 1814 від 22.09.06р.,1819 від 12.10.06р.

У випадку відсутності грошових коштів на продовження будівництва незавершених об’єктів, рішення про ліквідацію таких об’єктів приймається Міністерством вугільної промисловості, відповідно до Порядку про списання витрат по об’єктам незавершеного будівництва.

На підставі таких обставин, позивач 07.08.06р. звернувся з до відповідача з листом №6/378 про визнання договору №167б від 03.08.04р. (секція "Б") розташованого за адресою: Автономна Республіка Крим, с. Морське, вул. Виноградна, б.№2а недійсним.

Зміст листа позивача обґрунтовано тим, що підприємству відповідача було доручено реалізувати на відкритих торгах об’єкт незавершеного будівництва тільки під розібрання, вартістю 49528 грн.10 коп.

У той же час встановлено, що відповідач мав намір визнати право власності на це майно, і замість проведення його розбирання, намагається здійснити його подальше будівництво.

Зі урахуванням викладеного, позивач зробив пропозицію відповідачу визнати цей договір недійсним, оскільки він суперечить тим істотнім умовам, на що розраховували сторони на час його укладення. Балансова вартість незавершеного будівництва (секції "Б")  40 квартирного чотирьох поверхового  жилого будинку склала 349000 грн.

Обґрунтовуючи та підтверджуючи свої позовні вимоги, позивач звернув увагу суду на те, що його підприємство за правовим статусом відноситься до державного сектору економіки, у зв’язку з чим можливе порушення інтересів держави.

До прийняття рішення у справі позивач використовує своє право передбачене статтею 22 ГПК України, уточнив підстави позову та намагається визнати укладений договір №167б від 03.08.04р. недійсним та застосувати односторонню реституцію зобов’язав відповідача повернути на його користь продане за цим договором  нерухоме майно-об’єкт незавершеного будівництва (секція"Б") жилого 40 квартирного чотирьох-поверхового будинку, розташованого за адресою: Автономна Республіка Крим, с. Морське, вул. Виноградна, б.№2а, площею 393,2 м. кв, зі актом готовності 82,2 відсотка відповідно до рішення виконавчого комітету Морської сільської ради Автономної Республіки Крим  від 15.04.2004р.зі №26 "Про визнання права власності на незавершене будівництво жилого будинку Державного підприємства "Донецкьвугілля".

Кожна сторона у судовому процесі  за вимогами  статті 33 ГПК України повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Господарський суд оцінює докази згідно приписів статті43 ГПК України за  своїм  внутрішнім  переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Суд вважає доводи та докази позивача обґрунтованими за наступними обставинами:

-            -   Цивільний кодекс (ст.215) формулює детальні та достатньо визначені положення про підстави недійсності правочинів та про види недійсних правочинів (нікчемні та оспорювані). Положення ст. 207 ГК з цього ж питання, хоч і стосуються лише господарських договорів, але є більш загальними. Виходячи із принципіального положення про Цивільний кодекс як основний акт цивільного законодавства, при вирішенні питання про підстави недійсності (нікчемності, оспорюваності) правочина у сфері дії Господарського кодексу слід застосовувати відповідні положення Цивільного кодексу.

-          відповідно до ч. 1 ст. 215 і ч. 1 ст. 203 ЦК підставою недійсності правочину є суперечність його змісту актам цивільного законодавства. Під змістом правочину тут розуміється зміст волевиявлення учасників правочину в цілому, тобто як волевиявлення щодо змісту цивільних правовідносин, що мають виникнути на підставі правочину, так і волевиявлення стосовно того, з ким ці правовідносини мають бути встановлені. Тому правочин може бути визнаний недійсним, зокрема у разі, коли ним порушено право третьої особи, яка відповідно до закону отримала право на укладення договору стосовно того ж предмета за результатами конкурсу, аукціону тощо (в зв’язку з тим, що  волевиявлення стосовно учасника правочину, суперечить акту цивільного законодавства);

-          підставою недійсності правочину може бути його суперечність актам цивільного законодавства (ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК). При застосуванні цього положення слід врахувати, що абсолютна більшість законів та інших нормативно-правових актів формулюють норми, що належать до декількох галузей законодавства. В багатьох випадках в одних і тих же положеннях актів законодавства формулюються норми двох і навіть трьох галузей права.

-          наслідки недійсності правочинів встановлюються ст.ст. 216, 217 та іншими Цивільного кодексу. Враховуючи, що в Цивільному та Господарському кодексах, в інших законах терміни “зобов’язання”, “правочини” часто використовуються як тотожні, положення ст.ст. 207, 208 ГК про недійсність зобов’язань та наслідки їх недійсності з урахуванням термінології, що використовується у Цивільному кодексі, мають тлумачитись як такі, що стосуються недійсності правочинів.

Отже, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Судом встановлені наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання цього договору недійсним, зокрема:

-          доказами у справі підтверджено, що волевиявленням позивача на час укладення договору, було здійснення продажу жилого будинку під розібрання, і це знайшло своє підтвердження у друкарських засобах  інформації, вміщених Біржею в щоденнику "Прем’єр" від 10.06.04р. за №27;

-          даному волевиявленню відповідала і ціна об’єкту яка дорівнювала 49528 грн.10 коп.;

-          обов’язковою умовою продажу спірного об’єкту було проведення аукціону із певними його етапами;

-          фактично на підставі договору доручення на брокерське обслуговування від 30.0704р. за №415, брокером №4  Біржі в особі Гарного В.В. було укладено договір купівлі – продажу без проведення відкритих торгів, що суперечить вимогам статті 17 закону України" Про товарну біржу", де визначено, що товарної біржі забороняється купівля-продаж    товарів  (контрактів)  однією  особою  безпосередньо або через підставних осіб з метою впливу на динаміку цін;

-          за приписами статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами законодавства, які мають статус спеціального;

-          стаття 185 ГК України передбачає укладення господарських договорів на біржах відповідно до загальних правил укладання договорів на підставі вільного волевиявлення з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж;

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", далі Закон, біржовою операцією визнається угода, яка відповідає сукупності наступних умов:

а) якщо вона представляє собою купівлю-продаж, поставку і обмін товарів, які допущені к обороту на товарній біржі;

б) якщо її учасники є членами біржі;

в) якщо вона представлена на реєстрацію і зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійснення угоди дня;

-          тобто право укладення договорів на товарних біржах(із сторони продавця і покупця) мають тільки члени біржі;

-          укладення договорів на товарних біржах ( здійснення та реєстрація біржових операцій) визначається правилами біржової торгівлі, що затверджуються загальними зборами членів товарної біржі або уповноваженим зборами органом товарної біржі (стаття 17 Закону);

-          за вимогами статті 15 Закону біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.

-           брокери у розумінні статті 16 Закону є фізичними особами, зареєстрованими на біржі відповідно до її статуту, обов'язки яких полягають у виконанні доручень членів біржі, яких вони представляють, щодо здійснення біржових операцій шляхом підшукування контрактів і поданні здійснюваних ними операцій для реєстрації на біржі. Вони здійснюють біржові операції від імені членів біржі для власних потреб членів біржі, яких вони представляють, або з метою наступного перепродажу товарів;

-          однак звичайно брокери від імені членів біржі укладають договори на брокерське обслуговування з третіми особами, відповідно до таких договорів на членів біржі, від імені яких діють брокери, покладається обов’язок за замовленням клієнта від свого імені продати чи купити товар;

-          всупереч зазначеному спірний договір укладено брокером Гарним В.В, а саме за дорученням та від ім’я Державного підприємством "Донецьквугілля", яке не є членом біржі;

-          таким чином, сторона як уклала договір не має визначених ознаків правоздатності, а тому суперечить закону;

-          прав на продаж спірного об’єкту у Державного підприємства "Донецьквугілля" не існувало, оскільки цільове призначення цього нерухомого майна провадилося суто під розібрання у зв’язку з  його ліквідацією, на що було отримана згода Міністерства палива та енергетики України.

Таким чином, укладений між державним підприємством "Донецквугілля" та Мартиненко Аркадієм Вікторовичем  договір купівлі-продажу № 167б від 03.08.04р. об’єкту  незавершеного  будівництва  (секція "Б") жилого 40 квартирного чотирьох-поверхового будинку, розташованого за адресою: Автономна Республіка Крим, с. Морське, вул. Виноградна, б.№2а, площею 393,2 м. кв., зі актом готовності 82,2%, не відповідає вимогам спеціального законодавства передбачених у ст. ст. 15, 16, 17 Закону України “Про товарну біржу”, оскільки підписаний не членом біржі, та проданий не за своїм цільовим призначенням, а тому має бути визнаний недійсним.

За такими обставинами суд вважає доводи позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню, у зв’язку з чим слід визнати договір №167б від 03.08.04р. недійсним з моменту його укладення, оскільки порушує охоронювані законом інтереси позивача.

Крім того, слід зобов’язати Регіональну товарну біржу "Класик" повернути на користь Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" проданий за цим договором об’єкт незавершеного будівництва (секції "Б") жилого 40 квартирного чотирьох-поверхового будинку, розташованого за адресою: Автономна Республіка Крим, с. Морське, вул. Виноградна, б.№2а, площею 393,2 м. кв, зі актом готовності  82,2% відповідно до рішення виконавчого комітету Морської сільської ради Автономної Республіки Крим  від 15.04.2004р. за №26 "Про визнання права власності на незавершене будівництво жилого будинку Державного підприємства "Донецкьвугілля".

Витрати по державному миту та забезпеченню судового процесу відносно немайнових вимог покладаються на відповідача згідно вимог ст.ст.44, 49 ГПК України.

Щодо розподілу між сторонами державного мита відносно повернення об’єкту продажу на користь позивача, то мають бути  розглянуті судом відповідно до вимог статті 46 ГПК України, оскільки за своїм правовим ознаками несуть майновий характер. У той же час представник позивача на час слухання справи не надав суду імовірну вартість цього майна на час звернення з позовом до суду та його дійсну вартість зі урахуванням вимог законодавства на час винесення рішення.

Тому розподіл витрат по держмиту у цій частини позову можливо на будь-якої стадії судового процесу.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні за згодою представника позивача було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 17 Закону України " Про товарну біржу", ст.ст. 202, 203, 215, 216, 217, 650 ЦК України, ст. ст. 185 ГК України, ст.ст. 42, 43, 22, 33,  43, 44, 49, 75, 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним договір купівлі-продаж № 167б від 03.08.04р. об’єкту незавершеного  будівництва (секції "Б")жилого 40 квартирного чотирьох-поверхового будинку, розташованого за адресою: Автономна Республіка Крим, с. Морське, вул. Виноградна, б.№2а, площею 393,2 м.к з актом готовності 82,2% укладений між державним підприємством "Донецквугілля" та Мартиненко Аркадієм Вікторовичем.

Зобов’язати Регіональну товарну біржу "Классік",86120, Донецька область, м. Макіївка, Червоногвардійський район, пров. Сінний, 3, кв.1  повернути:

-          на користь Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія", 83000, м. Донецьк, вул. Артема, 63  об’єкт незавершеного будівництва (секція "Б") жилого 40 квартирного чотирьох-поверхового будинку, розташованого за адресою: Автономна Республіка Крим, с. Морське, вул. Виноградна, б.№2а, площею 393,2 м. кв, видавши наказ.

Сягнути з Регіональної товарної біржі "Классік",86120, Донецька область, м. Макіївка, Червоногвардійський район, пров. Сінний, 3, кв.1 на користь:

- Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія", 83000, м. Донецьк, вул. Артема, 63 витрати по державному миту в сумі 85 грн. та забезпечення судового процесу в сумі 118 грн., видавши наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення оформленого у відповідності з вимогами ст.84 ГПК України 13.07.07р.

Суддя