СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

місто Севастополь

11 червня 2007 року
Справа № 2-23/6764-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: Ольмезов В.А., дов. № 3 від 05.02.07 р.,

Портенко А.А., дов. № 1 від 22.01.07 р.,

Гур'янов М.М., дов. №  4 від 19.02.07 р.,

відповідача: Шумілова Н.А., дов. № 22 від 09.08.06 р.,

Кощавка Н.П., дов. № 49/10-0 від 08.06.07 р.,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Феодосії в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Іщенко Г.М.) від 20 березня 2007 року по справі № 2-23/6764-2006А

за позовом           Відкритого акціонерного товариства "Приморець" (вул. Десантників, 1,Приморський, м. Феодосія,98176)

до           Державної податкової інспекції у місті Феодосії в Автономній Республіці Крим (вул. Кримська, 82-в,Феодосія,98100)

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 20 березня 2007 року позов Відкритого акціонерного товариства "Приморець" до Державної податкової інспекції в м. Феодосії про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень задоволено повністю.

Визнано нечинними податкові повідомлення —рішення Феодосійської міжрайонної державної податкової інспекції від 19.08.2005 №001993/3494/23-1/1/0 про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток на суму 371 478,86 грн.; від 22.09.2005 №000066/3493/23-1/1/1 про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток на суму 371 478,86 грн.; від 15.12.2005  №0000267/3493/23-1/1/2 про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток на суму 371 478,86 грн., та №000268/3494/23-1/3/2 про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток на суму 639,82 грн.; від 13.02.2006 №000320/3494/23-1/1/3 про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток на суму 371 478,86 грн. та 000321/3494/23-1/3/3 2 про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток на суму 639,82 грн.

Не погодившись з постановою суду, відповідач 30 березня 2007 року подав заяву про апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу відповідач подав 17 квітня 2007 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова господарського суду Автономної Республіки Крим підлягає скасуванню, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши  правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судовою колегією встановлено, що у період 21.07.2005 по 17.08.2005  відповідач провів документальну планову перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства позивача. Перевірка проводилась за період з 01.04.2004 по 31.03.2005. В результаті перевірки був складений акт перевірки від 17.08.2005 № 2618/23-1/25134285.

Перевіркою встановлено, що позивач порушив підпункт 5.5.1 пункту 5.5, підпункт 5.6.1 пункту 5.6, пункт 5.7, підпункт 5.2.1 пункту 5.2, підпункт 5.3.9 пункту 5.3, пункт 5.9, пункт 4.1 статті 4, підпункт 11.3.1 пункту 11.3 статті 11, статтю 8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

Відповідач, на підставі акту перевірки виніс податкове повідомлення-рішення № 001993/3494/23-1/1/0 від 19.08.2005, яким визначив позивачу податкове зобов’язання  з податку на прибуток на суму 371478,86 грн., з яких 300411,91 грн. – основний платіж, 71066,95 грн. –штрафні санкції.

Позивач оскаржував дані податкові повідомлення-рішення. За результатами апеляційного оскарження, були прийняті податкові повідомлення-рішення № 000066/3494/23-1/1/1 від 22.09.2005, № 000267/3494/23-1/1/02 від 15.12.2005 та № 000320/3494/23-1/1/3 від 13.02.2006.

Позивач направив повторну скаргу до Державної податкової адміністрації України. Рішенням Державної податкової адміністрації України №2856/10/25-007 від 21.06.2005 позивачу донараховано податок на прибуток у розмірі 100,00 грн., а також штрафні санкції у розмірі 539,82 грн.. У зв’язку з цим, відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення № 000268/3494/231/3/2 від 15.12.2005 та № 000321/3494/23-1/3/3 від 13.02.2006.

Як слідує з постанови Кабінету Міністрів України № 978 від 16 червня 2000 року до переліку підприємств, що мають право на заходи державної підтримки, включене державне підприємство „Приморець” (). Постановою Кабінету Міністрів України № 1256 від 21 грудня 2005 року скасована постанова № 978 і встановлено новий перелік, до якого віднесено відкрите акціонерне товариство „Приморець” (код ЄРДПОУ 25134285). Згідно з рішенням власника, державне підприємство „Приморець” було перетворено у відкрите акціонерне товариство „Приморець”.

Преамбулою Закону України „Про заходи щодо державної підтримки суднобудівної промисловості в Україні” встановлено, що цей Закон направлений на ефективне використання виробничого, науково-технічного та експортного потенціалу вітчизняного суднобудування і підвищення його конкурентноздатності, створення сприятливих умов для залучення інвестицій, у тому числі, іноземних, зменшення витрат на будівництво суден та поповнення обігових коштів судно будівельних підприємств.

Відповідно до статті 1 цього Закону на період з 01 січня 2000 року до 01 січня 2005 року серед заходів державної підтримки суднобудівельної промисловості запроваджується правило, за яким суми авансових платежів і попередньої оплати  по контрактах підприємств  суднобудівної  промисловості, одержані від замовників суден, з метою визначення прибутку, що підлягає оподаткуванню згідно Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, включаються до складу валових доходів таких підприємств, у тому податковому періоді, в якому здійснюється здача судна замовнику, а витрати зазначених підприємств суднобудівної промисловості, здійсненні ними за рахунок авансових платежів та попередньої оплати відповідно до їх цільового призначення, включаються до складу валових витрат у податковому періоді, на який припадає дата збільшення валових доходів на суму зазначених платежів.

Актом перевірки зафіксовано, що позивачем в період з другого кварталу 2004 року по перший квартал 2005 року неправомірно застосувалася пільга, передбачена статтею 1 Закону України  „Про заходи щодо державної підтримки суднобудівної промисловості в Україні”.

Чинним законодавством не встановлено критеріїв, за якими той чи інший закон може бути визначений як закон про оподаткування. Закон України „Про заходи щодо державної підтримки суднобудівної промисловості в Україні” включає три статті, перша і друга з яких регулюють питання, що охоплюються сферою оподаткування, а стаття третя встановлю порядок вступу в силу цього Закону.

Але  саме вищевказаний Закон регулює виключно питання оподаткування підприємств суднобудівельної галузі, до яких належить позивач. Також зазначений Закон не встановлює, не змінює і не припиняє які-небудь інші правовідносини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що   відповідач помилково не прийняв до уваги при визначенні позивачу податкових зобов’язань з податку на прибуток, положень Закону України „Про заходи щодо державної підтримки суднобудівної промисловості в Україні”.

Колегія суддів зазначає, що  відповідно до пункту 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 грудня 2006 року у справі № 2-25/4647.1-2006 за позовом Відкритого акціонерного товариства „Приморець” до Державної податкової інспекції в м. Феодосії, скасована постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 12 квітня 2006 року в частині відмови в позові щодо визнання  недійсним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Феодосії. При цьому Вищий адміністративний суд України встановив, що здійснення податкового обліку авансових платежів, сплачених замовниками робіт по ремонту суден згідно з приписами статті 1 Закону України „Про заходи щодо державної підтримки суднобудівної промисловості в Україні” не суперечить вимогам статті 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

Належних доказів того, що в звітних податкових періодах, за які позивачу донараховано спірну суму податкового зобов’язання з податку на прибуток, мало місце нецільове використання позивачем авансових платежів, як перешкоди для відтворення сум останніх в податковому обліку в порядку, запровадженому статтею 1 Закону України „Про заходи щодо державної підтримки суднобудівної промисловості в Україні”, податковим органом ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток, судова колегія визнає необґрунтованим, то неправомірним є нарахування штрафних санкцій.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 24, 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Феодосії в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 20 березня 2007 № 2-23/6764-2006А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя

Судді