ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"21" травня 2007 р.

15:30

Справа №  1/188/07

м. Миколаїв

За позовом: Приватний
підприємець ОСОБА_1.
/АДРЕСА_1/ До
відповідача: Снігурівська міська рада                             Снігурівського
району Миколаївської області.                            /57300,
Миколаївська область, м. Снігурівка, вул. Жовтнева, 124/ про: визнання
нечинним та скасування пункту 3 рішення Снігурівської міської Ради НОМЕР_1
від 14.02.2007 року в частині вступу в силу з 01.04.2007р.

Суддя
Васильєва Л.І.

Секретар
судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від
позивача: ОСОБА_2, довіреність від 24.04.2007р.

ОСОБА_1, приватний
підприємець.

Від
відповідача: Луста С.А., довіреність від 05.05.2007р.

Твардовські Т.М.,
довіреність від 21.05.2007р.

Точонова Н.А.,
довіреність від 21.05.2007р.

22 березня 2007 року позивач
звернувся  до господарського суду з
позовом про визнання нечинним та скасування
рішення Снігурівської міської Ради НОМЕР_1 від 14.02.2007. У судовому
засіданні  21.05.2007 року позивач
уточнив позовні вимоги і просить визнати
нечинним та скасувати пункту 3 рішення Снігурівської міської Ради
НОМЕР_1 від 14.02.2007 року в частині вступу в силу з 01.04.2007р., мотивуючі
свої вимоги  порушенням відповідачем
вимог пункту 3 статті 27 Бюджетного кодексу України.

Відповідач позов не визнає з тих
підстав, що  положення пункту 3 статті 27
Бюджетного кодексу України  стосуються лише законів, а не нормативних
актів, які приймаються органами місцевого самоврядування. Оспорюваний акт
прийнятий в межах повноважень, наданих пунктом 1 статті 59 Закону України “Про
місцеве самоврядування в Україні”.

Розглянувши  надані сторонами і витребувані судом
докази,  заслухавши доводи сторін у
судовому засіданні - суд

в с т а н о в
и в:

14 лютого 2007 року відповідачем
прийнято Рішення НОМЕР_1 “Про встановлення ставок фіксованого податку в м.
Снігурівка”.  Пунктом 3 вказаного рішення
встановлено, що воно набуває чинності з 01.04.2007 року після опублікування
його в газеті “Вісник Снігурівщини”          . Позивач
оспорює вказане рішення саме в частині набрання ним чинності з 01.04.2007 року.
На вимогу суду у відповідності зі статтею 171 Кодексу адміністративного
судочинства України відповідачем опублікована об'ява про вимоги позивача,
реквізити оскаржуваного нормативно-правового акту, дату , час і місце розгляду
справи. Інші заінтересовані особи до суду не звернулись.

Позовні вимоги є необґрунтованими і
такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав:

відповідно статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи  місцевого  самоврядування, їх посадові особи зобов'язані
діяти  лише  на
підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією  та  законами України.

Припис  статті 59 Закону України “Про місцеве
самоврядування в Україні” надає право відповідачу в межах своїх повноважень
приймати нормативні та  інші акти у формі
рішень.

Повноваження відповідача щодо
прийняття нормативно-правових актів, якими встановлюються ставки фіксованого
податку визначені  статтею  14 Розділу
4 Декрету кабінету Міністрів України “Про прибутковий податок з
громадян” : розміри фіксованого
податку   встановлюються    відповідною місцевою  радою
залежно  від  територіального  розташування місця торгівлі і не можуть бути
менше ніж 20 гривень та більше  ніж  100 гривень
за  календарний  місяць
для  громадян,  які
здійснюють підприємницьку діяльність самостійно.

Отже, приймаючи оскаржуване
позивачем рішення, відповідач діяв на
підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією  та  законами України.

Посилання позивача на порушення
відповідачем пункту 3 статті 27 Бюджетного кодексу України є помилковим
оскільки вказана  норма стосується лише
законопроектів, які розглядаються Верховною Радою України і не стосується
порядку і строків прийняття нормативно-правових актів, які приймаються органами
місцевого самоврядування.

Пунктом 5 статті 59 Закону
України “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено,
що рішення   ради  нормативно-правового  характеру
набирають чинності  з  дня
їх  офіційного  оприлюднення,
якщо   радою   не встановлено більш пізній строк введення
цих рішень у дію.

Отже, відповідач правомірно
зазначив у рішенні від 14 лютого 2007 року НОМЕР_1  строк набрання  чинності з 01.04.2007 року після
опублікування в газеті “Вісник Снигурівщини”. Рішення опубліковане у вказані
газеті  22 березня 2007 року.

За таких обставин в задоволенні
позову необхідно відмовити.

У відповідності з пунктом 2 частини
3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України, підпункту “б” пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів
України “Про мито”  сума судового
збору, яку позивач повинен був сплатити при зверненні з адміністративним
позовом, складає 3,40 грн. Фактично квитанцією
від 01.03.2007 року НОМЕР_2
сплачено 85 грн. Надмірно сплачений судовий збір, що підлягає поверненню
з Державного бюджету України складає 81,60 грн.

Стаття 87 Кодексу
адміністративного судочинства України  не передбачає сплату  витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Отже, необхідно повернути позивачу з ДП “Судовий
інформаційний центр” 118 грн., перерахованих квитанцією від 01.03.2007 року
НОМЕР_3.

Керуючись  ст.ст. 94, 160, 162-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О
В И В :

В
задоволенні позову відмовити.

Повернути Приватному підприємцю
ОСОБА_1 /АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_4/ з Державного
бюджету України через Головне управління державного казначейства України у
Миколаївській області /54055, м. Миколаїв, проспект Леніна, 114 В, / надмірно сплачене державне мито в сумі 81, 60 грн. (вісімдесят
одна гривня шістдесят копійок) перераховане квитанцією від 01.03.2007 року
НОМЕР_2.

Повернути з Державного
підприємства “Судовий інформаційний центр” /03057, м. Київ, вул.
Трутенко, 2, /  Приватному
підприємцю ОСОБА_1 /АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_4/ 118
грн. (сто вісімнадцять гривень) витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, перерахованих квитанцією від 01.03.2007 року
НОМЕР_3.

Постанова у відповідності зі ст.254
Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано.

Сторони, які беруть участь у
справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або
частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя