СУД
ПОСТАНОВА

16.01.07р.

Справа № А32/224(А16/15(25/236))

За позовом:  Дніпродзержинського міжрайонного
природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Державного управління
екології та природних ресурсів в Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ

До:  Дніпродзержинської міської ради, м.
Дніпродзержинськ;

Третя особа-1 без самостійних
позовних вимог на стороні відповідача: Дніпродзержинське міське
управління земельних ресурсів, м. Дніпродзержинськ;

Третя особа-2
без самостійних позовних вимог на стороні відповідача: Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1, м. Дніпродзержинськ;

Третя особа-3
без самостійних позовних вимог на стороні позивача: Комунальне підприємство
„Дніпродзержинський парк культури та відпочинку”, м. Дніпродзержинськ

Про
: визнання недійсним рішення міської ради та т.і.

Суддя  Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від прокурора : Битяк І.Г. (
сл.посв.№ 204);

Від позивача : не з'явився;

Від відповідача : не з'явився;

Від третьої особи-1 : Комишна Ю.В.
( дов. № 1/04-842 від 13.09.06 р.);

Від третьої особи-2 : ОСОБА_1 (
приватний підприємець), ОСОБА_2 ( дов. від 13.02.06 р.);

Від третьої особи-3 : не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

Дніпродзержинський міжрайонний природоохоронний прокурор в липні 2005 р.
звернувся до господарського суду Дніпропетровської  області з позовом в інтересах держави в особі
Державного управління екології та природних ресурсів в Дніпропетровській
області до Дніпродзержинської міської ради ( відповідач )  про визнання недійсним рішення
Дніпродзержинської міської ради від 25.03.03р. НОМЕР_1 „Про набуття юридичними
та фізичними особами права користування земельними ділянками несільського
призначення”  в частині надання земельної
ділянки гр. ОСОБА_1; про визнання недійсною державної реєстрації земельної
ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; переданої громадянину  ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.05 р. у
справі  № 25/236 ( суддя Чередко А.Е. )
за результатами розгляду позовної заяви прокурора провадження у справі № 25/236
припинено з посиланням на ту обставину , що цей спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України. Постановою Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 07.12.05 р. задоволено апеляційне подання
Дніпродзержинського міжрайонного природоохоронного прокурора та вищезазначена
ухвала суду першої інстанції скасована; справа передана на розгляд до
господарського суду Дніпропетровської області. Ухвалою господарського суду  Дніпропетровської області від 20.02.06 р. у
справі № А16/15(25/236 ), суддя Загинайко Т.В. позовна заява прокурора залишена
без розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 18.05.06 р. по справі № А16/15(25/236)
задоволена апеляційна скарга прокурора
та ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.06р.
по справі № А16/15 (25/236) скасована;
справу направлено до господарського суду Дніпропетровської області для
продовження розгляду справи.

Розпорядженням голови  господарського суду Дніпропетровської області
від 01.06.06р. справу  № А16/15(25/236)
передано на розгляд судді Васильєву О.Ю. Ухвалою від 05.06.06 р. справа
прийнята до свого розгляду суддею Васильєвим О.Ю., їй присвоєно номер  № А32/224 ( А16/15(25/236) та справа
призначена до слухання на 12 год.20 хв. 22.06.06 р., явка представників сторін
визнана обов'язковою. До судового засідання 22.06.06 р. представники сторін не
з'явилися, витребуваних судом матеріалів не надали. Під час виготовлення тексту
вищезазначеної ухвали суду від 05.06.06 р. були допущені чисельні описки ,які
відповідно до приписів ст.160 КАС України, підлягають виправленню. Враховуючи
вищезазначене, ухвалою господарського суду від 22.06.06 р.  були виправлені описки в тексті ухвали суду
від 05.06.06 р. ( шляхом викладення ухвали в новій редакції) , слухання справи
було відкладено  на 12 год.20 хв.
06.07.06 р.; від прокурора та сторін витребувані письмові пояснення щодо позову
з урахуванням обставин, що склалися після часу звернення прокурора з позовом у
липні 2005 р.;  явка повноважних
представників прокурора та сторін визнана обов'язковою; копія цієї ухвали
направлена на адресу прокурора та сторін.
До судового засідання 06.07.06 р. з'явилися лише представники
Дніпродзержинської міської ради ( відповідач ) та Дніпродзержинського міського
управління земельних ресурсів ( третя особа-1 );  представники прокурора ,позивача та третіх
оcіб-2,3 до судових засідань не з'явилися, витребуваних судом матеріалів не
надали.

Представник відповідача в судовому
засіданні 06.07.06 р. проти задоволення позовних вимог прокурора заперечував ,
посилаючись на відповідність оспорюваного рішення міської ради вимогам чинного
на час її прийняття законодавства. Окрім того зазначав, що справа підлягає
передачі для розгляду до районного осуду, оскільки оспорюваним прокурором
рішення Дніпродзержинської міської ради відведено земельну ділянку не
приватному підприємцю, а громадянину України ОСОБА_1; договір оренди земельної
ділянки на підставі цього рішення також укладений не з суб'єктом
підприємницької діяльності, а з громадянином ОСОБА_1. Тобто рішення у цій
справі безпосередньо вплине на права, свободи, інтереси та обов'язки
громадянина ОСОБА_1.

Відповідно до приписів п.6 Прикінцевих та
перехідних положень КАС України, до початку діяльності окружного
адміністративного суду, адміністративні справи, підвідомчі господарським судам
відповідно до  ГПК України 1991 року,
вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу
адміністративного судочинства. Згідно ж з вимогами ст.ст.1,12 ГПК України
господарським судам не підвідомчі спори, в яких стороною ( третьою особою ) є
фізична особа - громадянин.  Відповідно
до приписів ст.22 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд
іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі
виявилося, що провадження у справі відкрито без дотримання правил предметної
підсудності. Питання про передачу адміністративної справи розглядається судом у
судовому засіданні з повідомленням осіб , які беруть участь у справі.
Неприбуття у судове засідання осіб  які
були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання. Питання
про передачу адміністративної справи суд вирішує ухвалою, яку може бути
оскаржено. Передача адміністративної справи
з одного суду до іншого здійснюється після закінчення строку на
оскарження ухвали суду, а в разі подання апеляційної скарги -після залишення її
без задоволення. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного
суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, розглядається адміністративним
судом, до якого вона надіслана. Враховуючи вищезазначене ,ухвалою суду від
06.07.06 р. матеріали справи було направлено до Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська .

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 09.11.06 р. ухвала господарського суду від 06.07.06 р.
про передачу справи до Заводського районного суду                  м. Дніпродзержинська
скасована, справа передана для продовження розгляду до господарського суду
Дніпропетровської області .Ухвалою суду від 20.11.06 р. справа призначена до
судового розгляду на 05.12.06 р.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням прокурора на наступні
обставини:  рішенням
Дніпродзержинської міської ради від 25.03.03р. НОМЕР_1 „Про набуття юридичними
та фізичними особами права користування земельними ділянками несільського
призначення”  гр. ОСОБА_1 надано в
користування на умовах оренди строком на 5 років земельну ділянку площею 0,0266
га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; для розміщення об'єкта харчування ( кафе
) із земель комунального підприємства «Дніпродзержинський парк культури  та відпочинку». На підставі цього рішення між
міськрадою та гр. ОСОБА_1. 29.07.03 р. укладено відповідний договір оренди
земельної ділянки. Згідно із рішенням виконкому Дніпропетровської обласної ради
депутатів трудящих від 28.11.1974 р.
«Про створення державних заказників і поліпшення заповідної справи в
області »Дніпродзержинський парк культури і відпочинку  оголошений парком -пам'яткою садового -
паркового мистецтва та віднесений до об'єктів природно-заповідного фонду
місцевого значення та встановлено його площа -8,0 га. Саме на цю площу
Державним управлінням екології та природних ресурсів в Дніпропетровській
області Комунальному підприємству «Дніпродзержинський парк культури  та відпочинку» видане охоронне зобов'язання.
Відповідно до вимог ст.ст.149,150 Земельного Кодексу України вилучення
земельних ділянок із земель природно-заповідного фонду проводиться за рішенням
міської ради  з погодженням із Верховною
Радою України. Статтею 21 ЗКУ передбачено, що порушення порядку встановлення та
зміни цільового призначання земель є підставою для визнання недійсними рішень
органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (
передачу ) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Згідно із
приписами ст.ст.53,54 Закону України «Про природно-заповідний фонд»рішення щодо
зміни меж природно-заповідного фонду місцевого значення є компетенцією
обласної  ради. Відповідно до п.6.1.
«Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів
»забороняється будівництво , реконструкція і розширення об'єктів за
рахунок  територій парків. Враховуючи
вищезазначене ,прокурор вважає , що оспорюване
рішення прийняте міською радою з перевищенням наданих їй законом
повноважень, не відповідає вищенаведеним нормативно-правовим актам , а тому
підлягає визнанню недійсним . 13.02.06 р. до канцелярії суду від прокурора
надійшла заява про уточнення позовних вимог ( № 138 ви х.-06 від 10.02.06 р.) ,
в якій прокурор відмовився від частини позовних вимог щодо визнання недійною
державної реєстрації земельної ділянки, переданої гр. ОСОБА_1

Позивач - Державне управління екології та природних ресурсів в
Дніпропетровській області, письмових пояснень щодо позову
прокурора не надав, явку повноважного представника до судових засідань
не забезпечив .

Відповідач - Дніпродзержинська міська рада, проти задоволення позовних
вимог заперечував, зазначаючи у відзиві на позов, що
відповідно до приписів ч.2 ст.150 Земельного кодексу України узгодження із
Верховною радою України  щодо вилучення
земельної ділянки із земель природно-заповідного фонду потрібно при наданні
земельної ділянки для нового будівництва. У даному випадку земельна ділянка  відповідно до вимог ст.120 ЗКУ закріплювалася
під існуючим об'єктом нерухомості, який гр. ОСОБА_1 придбав згідно з договором
купівлі-продажу у Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська. А тому, на
думку відповідача, оспорюване прокурором рішення прийняте міською радою в межах
повноважень, наданих їй законом, та відповідає вимогам чинного законодавства.

Третя особа-1 без самостійних позовних вимог на стороні відповідача -
Дніпродзержинське міське управління земельних ресурсів, проти задоволення
позовних вимог прокурора заперечувало, зазначаючи наступне: в червні 2004
р. були виконані землевпорядні роботи по інвентаризації та встановленню меж
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, яка надана в постійне користування
Комунальному підприємству «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку»
рішенням Дніпродзержинської міської ради від 23.06.04 р. № 372-15/ХХІV «Про
набуття юридичними та фізичними особами права користування земельними ділянками
несільськогосподарського призначення». З наданих планів земельної ділянки
вбачається , що спірна земельна ділянка не входить до ділянки парку. Згідно
чинного законодавства межі парку на виконання вищезазначеного рішення міської
ради встановлені в натурі.

Третя особа-2 без самостійних позовних вимог
на стороні відповідача - Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_1, проти задоволення позовних вимог прокурора заперечував з
наступних підстав: на момент виділення оспорюваним прокурором рішенням
міськради земельної ділянки гр. ОСОБА_1 діяло охоронне зобов'язання від
05.11.02 р. , але був відсутній план з визначенням меж охоронної території ,
відповідне рішення міської ради про закріплення за парком земельної ділянки.
Ним у 2003 р було придбана у власність на підставі відповідного договору
купівлі-продажу будівля кафе, яка ще раніше була збудована за адресою:  АДРЕСА_1. Зазначене кафе було реконструйоване
ним на підставі відповідних дозволів та погоджень компетентних державних
органів ; на підставі відповідного рішення міської ради було укладено договір
оренди земельної ділянки . Рішенням Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 03.02.05 р. у справі
№ 2-1114-2005  за позовом КП
«Дніпродзержинський парк культури та відпочинку»до гр. ОСОБА_1 про повернення
земельної ділянки та за зустрічним позовом гр. ОСОБА_1 до КП
«Дніпродзержинський парк культури та відпочинку»про визнання права власності на
приміщення кафе по АДРЕСА_1 та про визнання
законним права користування земельними ділянками АДРЕСА_1; в задоволенні
позовних вимог КП «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку»про
повернення земельних  ділянок відмовлено
; та за гр. ОСОБА_1. визнано право власності на приміщення кафе по АДРЕСА_1, та
визнане законним його право користування земельними ділянками площею 0,0266 га
та 0,0292 га , розташованими за вищезазначеною адресою. Рішення набрало
чинності в установленому законом порядку.

Третя особа-3 без самостійних позовних вимог
на стороні позивача - Комунальне підприємство „Дніпродзержинський парк
культури та відпочинку”, проти задоволення позовних вимог прокурора також
заперечувало, зазначаючи наступне : межі парку не було встановлено ніякими
документами, окрім умовної площі  - 8,0
га в  м. Дніпродзержинську по вул.
Шевченківській. на той час на території парку та прилеглій до неї території
знаходилися різні споруди, які забезпечували культурний відпочинок громадян , у
тому числі і будівля кафе, яку гр. ОСОБА_1 придбав у 2003 р. на підставі
відповідного договору купівлі-продажу. Після придбання будівлі кафе  гр. ОСОБА_1 зробив реконструкцію кафе, привів
у належний стан не тільки виділену йому земельну ділянку, але й прилеглу
територію парку, відновив газони , квітники .Враховуючи вищезазначене , третя
особа вважає , що оспорюваним прокурором рішенням міської ради не змінено
цільового призначення виділеної гр. ОСОБА_1 земельної ділянки , а навпаки усунено
засмічення та забруднення тер ітрії парку .

Заслухавши пояснення представників сторін , дослідивши матеріали справи
, господарський суд , -

ВСТАНОВИВ :

Згідно із рішенням виконкому
Дніпропетровської обласної ради депутатів трудящих від 28.11.1974 р. № 687 «Про
створення державних заказників і поліпшення заповідної справи в області
»Дніпродзержинський парк культури і відпочинку
оголошений парком -пам'яткою садового -паркового мистецтва та віднесений
до об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлено його
площа -8,0 га.

05.11.02 р. Держуправління
екоресурсів в Дніпропетровській області відповідно до ст.53 Закону України «Про
природно-заповідний фонд»передало під охорону землекористувачу -КП
„Дніпродзержинський парк культури та відпочинку”, заповідний об'єкт :
парк-пам'ятку садово-паркового мистецтва «Центральний»місцевого значення площею
8,0 га ,створений відповідно до рішення виконкому Дніпропетровської обласної
ради депутатів трудящих від 28.11.1974 р. № 687 «Про створення державних
заказників і поліпшення заповідної справи в області », та розташований в м.
Дніпродзержинську по вул. Шевченківській .

13.01.03 р. між гр. ОСОБА_3 ( продавець ) та гр. ОСОБА_1. ( покупець )
укладено договір купівлі-продажу будівлі кафе , відповідно до умов якого
продавець продав належне йому на праві власності на підставі договору
купівлі-продажу від  12.04.02 р.
шлакобетону будівлю -кафе , нежилою площею 135,9 кв.м.  по АДРЕСА_1; а покупець купив вищезазначене
приміщення кафе. В подальшому це приміщення було реконструйоване гр. ОСОБА_1 в
кафе з літнім майданчиком ,згідно із актом держтех.комісії від 15.12.03 р.
прийнято в експлуатацію ,акт затверджено рішенням виконкому Дніпродзержинської
міськради від 16.12.03 р. № 892 ; реєстрація права власності на зазначений
об'єкт із видачею свідоцтва про право власності здійснено БТІ міста 20.01.05 р.
, що підтверджується витягом із реєстру. Згідно із рішенням Дніпродзержинської
міськради від 13.06.03 р. НОМЕР_1 ОСОБА_1 надано земельну ділянку площею 0,0266
га по АДРЕСА_1 для розміщення об'єкта харчування. На підставі цього рішення між
міськрадою та ОСОБА_1. укладено договір оренди земельної ділянки від 29.07.03
р. , зареєстрований згідно до вимог законодавства .Після здійснення
реконструкції приміщення кафе ,згідно із рішенням міськради від 23.06.04 р.
НОМЕР_2  ОСОБА_1 надано в користування
земельну ділянку площею 0,0292 га по АДРЕСА_1 в                                м. Дніпродзержинську
.На підставі рішення між міськрадою та ОСОБА_1. укладено договір оренди
земельної ділянки  від 19.07.04 р. ,
зареєстрований у відповідності з вимогами чинного законодавства ( реєстраційна
справа НОМЕР_3 ) .Окрім того , проект відводу земельної ділянки погоджений із
Управлінням головного архітектора міста
, обласним центром по охороні історико-культурних цінностей . На момент
виділення земельної ділянки ОСОБА_1  на
підставі рішень міськради від 13.06.03 р. НОМЕР_1 та від 23.06.04 р. НОМЕР_2 КП
„Дніпродзержинський парк культури та відпочинку” не мав првовстановлювальних
документів на землю . розміри земельної ділянки визначалися умовно .Порядок
надання земельних ділянок в користування регламентовано ЗК України . Під час
виділення спірних земельних ділянок
ОСОБА_1 порядок повністю виконано. В даному випадку ОСОБА_1 є законним
власником приміщення кафе по АДРЕСА_1, оскільки придбав його у відповідності та
на підставі цивільно-правової угоди , договору . Відповідачем повністю
дотримано порядок придбання права користування земельними ділянками на підставі
договорів оренди , на законних підставах . Зазначені факти встановлені рішенням
Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.02.05 р. у справі  № 2-1114-2005
за позовом КП «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку»до гр.
ОСОБА_1. про повернення земельної ділянки та за зустрічним позовом    гр. ОСОБА_1. до КП «Дніпродзержинський парк
культури та відпочинку»про визнання права власності на приміщення кафе по
АДРЕСА_1 та про визнання  законним права
користування земельними ділянками по АДРЕСА_1; в задоволенні позовних вимог КП
«Дніпродзержинський парк культури та відпочинку»про повернення земельних  ділянок відмовлено ; та за гр. ОСОБА_1
визнано право власності на приміщення кафе по АДРЕСА_1, та визнане законним
його право користування земельними ділянками площею 0,0266 га та 0,0292 га ,
розташованими за вищезазначеною адресою. Рішення набрало чинності в
установленому законом порядку.
Відповідно ж до приписів статті 72 КАС України : обставини,     встановлені     судовим
рішенням      в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Дніпродзержинської міської ради
від 25.03.03 р. НОМЕР_1 „Про набуття юридичними та фізичними особами права
користування земельними ділянками несільського призначення”  гр. ОСОБА_1 надано в користування на умовах
оренди строком на 5 років земельну ділянку площею 0,0266 га  , розташовану за адресою:   АДРЕСА_1; для розміщення об'єкта харчування
( кафе ) із земель комунального підприємства «Дніпродзержинський парк
культури  та відпочинку». На підставі
цього рішення між міськрадою та гр. ОСОБА_1. 29.07.03 р. укладено відповідний
договір оренди земельної ділянки

Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 23.06.04 р. НОМЕР_2 „Про
набуття юридичними та фізичними особами права користування земельними ділянками
несільського призначення”  Комунальному
підприємству «Дніпродзержинський парк культури
та відпочинку»надано в постійне користування земельну ділянку площею
7,5794 га  , розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 ; для фактичного розміщення парку культури і відпочинку.

16.08.04 р.  на підставі вищезазначеного рішення міськради
Комунальне підприємство «Дніпродзержинський парк культури  та відпочинку» отримало Державний акт на
право постійного користування землею ( зареєстровано в Книзі записів державних
актів на право постійного користування землею за № 748 ) .

11.10.04 р. Держуправління екології та
природних ресурсів в Дніпропетровській області відповідно до ст.53 Закону
України «Про природно-заповідний фонд»передало під охорону землекористувачу -КП
„Дніпродзержинський парк культури та відпочинку”, заповідний об'єкт :
парк-пам'ятку садово-паркового мистецтва «Центральний»місцевого значення площею
8,0 га ,створений відповідно до рішення виконкому Дніпропетровської обласної
ради депутатів трудящих від 28.11.1974 р. № 687 «Про створення державних
заказників і поліпшення заповідної справи в області », та розташований в м.
Дніпродзержинську по вул. Шевченківській .

Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 29.07.05 р. № 575-19/IV
„Про набуття юридичними та фізичними особами права користування земельними
ділянками несільського призначення”
змінено п.48 вищезазначеного рішення міськради від   23.06.04 р. НОМЕР_2 та Комунальному
підприємству «Дніпродзержинський парк культури
та відпочинку»надано в постійне користування земельну ділянку площею
10,4359 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; для фактичного розміщення парку
культури і відпочинку.

Як зазначило в письмових поясненнях щодо позову  третя особа -Дніпродзержинське міське
управління земельних ресурсів , в червні 2004 р. були виконані землевпорядні
роботи по інвентаризації та встановленню меж земельної ділянки за адресою :
АДРЕСА_1 , яка надана в постійне користування Комунальному підприємству
«Дніпродзержинський парк культури  та
відпочинку»; з наданих планів земельної ділянки вбачається , що земельна ділянка
, надана оспорюваним прокурором рішенням міськради гр. ОСОБА_1 , не входить до
меж земельної ділянки , виділеної Комунальному підприємству «Дніпродзержинський
парк культури  та відпочинку».

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих  органів, тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших
суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.
Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і  характеру та обсягу відносин, що врегульовано
ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру,
тобто індивідуальні. Нормативний акт
-  це  прийнятий
уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції
офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права,
носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що
ж  до актів ненормативного характеру
(індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того
суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони
адресовані.    Підставами для визнання
акта недійсним  є  невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.
Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи  організації  -
позивача  у  справі.

Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України  земля є об'єктом права власності Українського
народу, від імені якого це право здійснюють органи державної влади і  органи місцевого самоврядування в межах,
визначених цією Конституцією, іншими законодавчими актами України. Зокрема, на
підставі статті 4 Земельного кодексу України , статті 32 Закону України
"Про власність"  суб'єктами
права державної власності на землю виступають:
Верховна Рада України - на землі загальнодержавної власності;       Верховна Рада Автономної Республіки Крим
- на землі в межах її території (крім земель загальнодержавної власності);
обласні, районні, міські, селищні, сільські ради - на землі в межах її
територій (крім земель загальнодержавної власності).

Згідно з частиною третьою статті 3 Земельного кодексу України відповідна
рада може делегувати свої повноваження щодо передачі, надання та вилучення
земельних ділянок органам державної виконавчої влади або виконавчим органам
місцевого самоврядування. Питання про делегування цих повноважень повинно
вирішуватись виключно на пленарних засіданнях ради (пункт 34 статті 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в Україні». Отже сторонами у віднесених до
підвідомчості господарського суду справах, пов'язаних із захистом права
власності на землю чи землекористуванням, крім органів державної влади і
місцевого самоврядування можуть бути також місцеві органи державної виконавчої
влади або виконавчі органи місцевого самоврядування у межах переданих їм
повноважень.

Згідно із статтею  20
Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища
»спеціально уповноваженим органам державного управління у галузі охорони
навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів надано
право звертатися до господарського суду з позовами про  відшкодування збитків і втрат, заподіяних в
результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного
середовища. Відповідно до п.п.11.п.5 «Положення про державне управління
екології та природних ресурсів в областях , містах Києві та
Севастополі»управління має право подавати претензії , а також позови в суд
про  відшкодування збитків і втрат,
заподіяних в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього
природного середовища , використання природних ресурсів та забезпечення
екологічної та в межах своєї компетенції радіаційної безпеки . З огляду на
вимоги частини другої статті 1 ГПК України господарським судам слід у разі
звернення відповідного органу з позовом з'ясовувати наявність у нього
відповідних повноважень. Враховуючи вищезазначене ,слід дійти висновку що
Державне управління екології та природних ресурсів в Дніпропетровській області
не наділено повноваженнями звертатися до господарського суду з позовами про
визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування стосовно надання в
користування земельних ділянок . А тому
прокурор,  звертаючись до суду з
позовом в інтересах держави в особі Державного управління екології та природних
ресурсів в Дніпропетровській області , помилково визначив позивача у цій справі
.Окрім того із змісту позовної заяви прокурора та доданих до неї документів вбачається
, що фактично прокурором позов подано в інтересах  Комунального підприємства «Дніпродзержинський
парк культури  та відпочинку», про
поновлення його прав  як землекористувача
земельної ділянки , на якій розташовано парк культури  та відпочинку

За змістом статті 22 Земельного кодексу України  право власності на землю або право
користування земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право. Отже до одержання акта про право власності
або право користування земельною ділянкою особа, якій цю ділянку виділено, не
має підстав вимагати усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
звільнення її тощо, а також не вправі вчиняти будь-які дії щодо відчуження її
(обмін, дарування, здача у суборенду тощо).

Як зазначалося вище , на час прийняття Дніпродзержинською міською радою
оспорюваного прокурором рішення землевпорядними організаціями не були
встановлені Комунальному підприємству «Дніпродзержинський парк культури  та відпочинку»межі земельної ділянки в натурі
(на місцевості) та останнім не було
одержано документа, що посвідчує право постійного користування спірною
земельною ділянкою . Окрім того , на цей час наявне рішення Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська від 03.02.05 р. у справі  № 2-1114-2005
за позовом КП «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку»до гр.
ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки та за зустрічним позовом    гр. ОСОБА_1 до КП «Дніпродзержинський парк
культури та відпочинку»про визнання права власності на приміщення кафе по
АДРЕСА_1 та про визнання  законним права
користування земельними ділянками по АДРЕСА_1; в задоволенні позовних вимог КП
«Дніпродзержинський парк культури та відпочинку»про повернення земельних  ділянок відмовлено ; та за гр. ОСОБА_1
визнано право власності на приміщення кафе по АДРЕСА_1, та визнане законним
його право користування земельними ділянками площею 0,0266 га та 0,0292 га ,
розташованими за вищезазначеною адресою .

Враховуючи вищезазначене , суд не знаходить достатньо правових підстав
для задоволення позовних вимог прокурора.

На підставі вищезазначеного , керуючись вимогами ст.ст.
72,157,159-163  КАС України ,
господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ :

1.Закрити провадження в частині
позовних вимог щодо визнання недійсною державної реєстрації земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1; переданої громадянину  ОСОБА_1.

2.В задоволенні позовних вимог
прокурора в іншій частині - відмовити .

Ця постанова може бути оскаржена в порядку розділу ІV КАС України та
набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАСУ .

Суддя
О.Ю.Васильєв