ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.04.2007
Справа №2-17/18833-2006А

03.04.2007 р. 17 год. 30 хв. Справа № 2-17/18833-2006 А

За позовом  ТОВ «Еліт Авто Транс» (95022, м. Сімферополь, вул. Нижньогірська 3/1)

До відповідача    Ради Міністрів АР Крим  (95000, м. Сімферополь, пр. Кірова 13)

Третя особа   Підприємство  «Сімферопольська транспортна компанія» (95024, м. Сімферополь, вул. Акъ-Яр, 10)

про  визнання  протиправним та відміну рішення Республіканського Конкурсного  Комітету по визначенню пасажирського перевізника, оформлене протоколом  № 12 від 09 листопада 2006 року, в частині – оголошення переможцем конкурсу по  маршруту Сімферополь АС-4-Мазанка, номер маршруту 21 – підприємства “Сімферопольська транспортна компанія”, та про визнання переможцем конкурсу по маршруту Сімферополь АС-4 -- Мазанка, номер маршруту 21 – підприємство ТОВ “Еліт Авто Транс”.

Суддя В.І. Гайворонський

при секретарі  Т.Ю. Шенягіной

П Р Е Д С Т А В Н И КИ:

Від позивача – Круть В.В., представник, дов. від 14.12.2006 року, Антонов В.В., керівник.

Від відповідача  -  Малухіна В.О., предст., дов. № 01-0/3261 від 10.11.2006 року

Третя особа -  Серяков О.В., юрист, дов. б/н від 13.04.2006 року

Сутність спору:   Позивач просить визнати протиправним  та відмінити  рішення Республіканського Конкурсного Комітету по визначенню пасажирського перевізника, оформлене протоколом  № 12 від 09 листопада 2006 року, в частині – оголошення переможцем конкурсу по  маршруту Сімферополь АС-4 -- Мазанка, номер маршруту 21 – Підприємства “Сімферопольська транспортна компанія”, та просить визнати переможцем конкурсу по маршруту Сімферополь АС-4 -- Мазанка, номер маршруту 21 –  ТОВ “Еліт Авто Транс” у зв’язку з тим, що  переможцем конкурсу визнаний інший його  учасник – Підприємство “Сімферопольська транспортна компанія”, який виставив автобус, котрий не відповідає умовам конкурсу.

Відповідач в запереченнях та поясненнях позов не визнав, і указав, що  конкурсний комітет є колегіальним  органом, члени якого  відкритим голосуванням  визначили переможця конкурсу, діючи при цьому у відповідності зі ст. 19 Конституції України і законодавством, регулюючим  спірні правовідносини.

Відповідач також указує, що згідно статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» третя особа має  право подати до конкурсного комітету заявку, а також, що переможець визнаний колегіальним органом, і що визначення переможця не відноситься до компетенції суду.

Третя особа по суті спору  відзиву не представила. В запереченнях третя особа вказує на те, що у позові  воно значиться відповідачем, що не відповідає нормам КАС України.

В засіданні суду від 14.12.2006 року   Підприємство  «Сімферопольська транспортна компанія» із числа відповідачів вилучено, і залучено третьою особою без самостійних  вимог на предмет спору, що відображено в протоколі судового засідання від 14.12.2006 року.

Згідно газети «Кримська газета» від 28.09.2006 року, в ній Республіканським  конкурсним комітетом  по визначенню пасажирського перевізника  опублікована інформація про те, що  Рада Міністрів АР Крим оголошує  конкурс на перевозку  пасажирів автомобільним транспортом  на автобусних маршрутах загального користування, та визначені умови конкурсу.

Згідно  з даними умовами по маршруту Сімферополь АС-4 – Мазанка, номер маршруту 21,  визначені автобуси класу 1 та 2.

Згідно умов конкурсу, опублікованих в газеті “Кримська газета” від 28.09.2006 року до 1-го класу  відносяться міські, а до другого класу міжміські автобуси, місткістю більш, ніж 22 пасажири, що стоять або сидять, окрім водія.

Згідно заяви третьої особи на участь у конкурсі, а також  її списку  про автобуси, які  пропонується  використовувати на маршрутах, на  маршруті планується використовувати автобуси  БАЗ 2215 СПГ.

Згідно протоколу № 640/ПИ/03 контрольних випробувань автобусу на відповідність вимогам ГОСТ (ДНАОП) та ДСТУ  UN/ЕСЕ R, автобус  БАЗ 2215 має число місць для сидіння, не враховуючі місця водія – 14, передбачуване число  місць для пасажирів, які стоять – 1, передбачувальна загальна пасажировмісність – 15.

Згідно додатку до умов конкурсу , указані автобуси відносяться до класу В.

Згідно  заяви позивача на участь в конкурсі, та списку  транспортних засобів, їм запропоновані автобуси  Богдан А 0921 та Богдан А 0921-2,  № АК 2838 АА та № АК 2845 АА.

Згідно сертифікату відповідності та додатків до нього , указані автобуси є міжміськими, з кількістю місць –35.

Згідно реєстраційних талонів власником даних автобусів є позивач.

Згідно протоколу  № 12 засідання Республіканського конкурсного комітету  по визначенню пасажирського перевізника від 09.11.2006 року переможцем на маршруті Сімферополь АС-4 -- Мазанка № 21, визнано підприємство  «Сімферопольська транспортна  компанія».  Друге місце  визнано за ТОВ «Еліт Авто Транс».

По справі проголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Розглянув матеріали справи,  суд –

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем  - Радою Міністрів АР Крим проведений конкурс на перевозку  пасажирів автомобільним транспортом  на автобусних маршрутах загального користування. Переможцем по маршруту Сімферополь АС-4 - Мазанка номер маршруту  21, визнано третю особу  по цій справі -    Підприємство  «Сімферопольська транспортна компанія». За позивачем - ТОВ «Еліт Авто Транс» визнано друге місце.

Указані обставини підтверджуються протоколом № 12 засідання Республіканського конкурсного комітету по визначенню пасажирського перевізника від 09.11.2006 року.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, при цьому суд виходить з наступних підстав:

Третьою особою  на маршруті пропонується використовувати автобуси    БАЗ  2215  СПГ, що підтверджується її заявою на участь в конкурсі, її списком про автобуси, які планується використовувати на маршруті, свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів № 525831 серії РСА та № 525832 серії РСА.

Згідно протоколу № 640/ПИ/03  контрольних випробувань автобусу на відповідність  вимогам ГОСТ (ДПАОП) та ДСТУ  UN/ЕСЕ  R та умовам конкурсу, опублікованим в газеті «Кримська газета» за 28.09.2006 року,  указані автобуси відносяться до класу В.

Згідно умов конкурсу, опублікованих в газеті, на маршруті Сімферополь - 4  -- Мазанка, номер маршруту 21,  повинні бути автобуси класу 1 та 2.

Згідно статті 1152 ЦК України зміна умов конкурсу після його початку не допускається. Про зміни умов конкурсу повинно бути оголошено  в тому же порядку, в якому  було оголошено про конкурс.

Згідно статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт», конкурс проводиться серед претендентів, які пропонують використовувати  на даному маршруті автобуси, що не відповідають умовам конкурсу за класом, пасажиромісткістю, при відсутності перевізників – претендентів, які мають автобуси, що відповідають умовам конкурсу.

В спірному випадку автобуси, що відповідають умовам конкурсу в тій частині, в якій у третьої особи були відсутні, пропонував позивач, що  підтверджується заявою позивача на участь в конкурсі,  списком транспортних засобів, запропонованих їм на конкурс,  сертифікатом відповідності з додатком, реєстраційними талонами.

Таким чином, третя особа не повинна була  брати участь в конкурсі у даному випадку, оскільки  вона запропонувала автобуси, які не відповідають категорії, яка указана в умовах конкурсу, при тому, що на конкурс пропонувались автобуси,  які відповідають таким категоріям.

При цьому необхідно відмітити, що  Закон має вищу юридичну силу, ніж підзаконні нормативні акти, а також, що згідно зі ст. 9  КАСУ при вирішення справи, суд застосовує нормативний акт, який має вищу юридичну силу.

Посилання відповідача  на абз. 3 статті 44 Закону України  «Про автомобільний транспорт» про те, що  третя особа має право подавати до конкурсного комітету заяву на участь у конкурсі, та документи, не може бути  прийнята до уваги, оскільки даним абзацем передбачено тільки право подавати заяву на участь у конкурсі та документи.

Однак само проведення конкурсу  по таким документам регулюється   наступним абзацем, згідно якого  такі претенденти беруть участь в конкурсі у разі відсутності перевізників – претендентів, які мають автобуси, що відповідають умовам конкурсу.

Таким чином, відповідачем порушена стаття 44 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Таким чином, у даному випадку неможна вважати, що відповідач діяв на підставі Закону, чим порушив ч. 2 статті 19 Конституції України.

Не можуть бути також прийняті до уваги посилання відповідача на те, що переможець  визнаний колегіальним органом, і що визначення переможця не відноситься до компетенції суду.

Так, діючим законодавством будь-які виключення в частині колегіальних органів відсутні.

Ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів розповсюджується на всі правовідносини.

Згідно   ст. 8  Конституції  України   вона має вищу юридичну силу та її норми являються нормами прямої дії.

Згідно Постанови Пленуму  Верховного Суду України  від 01.11.1996 року   «Про застосування  нори Конституції України при здійсненні правосуддя» суди вправі застосовувати норми Конституції, як норми прямої дії.

Ст. 1154 ЦК України передбачено, що результати конкурсу можуть бути оскаржені  зацікавленою стороною до суду.

Ст. 162 КАС України передбачено, що  суд може прийняти постанову, яка б гарантувала захист та дотримання прав, свобод та інтересів суб’єктів в сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Згідно протоколу № 12 засідання Республіканського конкурсного комітету по визначенню пасажирського перевізника від 09.11.2006 року за позивачем визнане друге місце.

Згідно п. 23  Порядку проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автомобільному маршруті загального користування, затвердженого постановою КМУ від 29.01.2003 року № 139, у разі відмови претендента, зайнявшего перше місце, договір може бути укладений з претендентом, який зайняв друге місце.

Суд вважає, що у даному випадку можливе застосування передбаченої ст. 8 ЦК України та ст. 9  КАС України аналогії.

Тобто, в даному випадку переможцем конкурсу слід визнати претендента, зайнявшого друге місце.

При цьому необхідно відмітити, що виходячи із закріпленого ст. 129 Конституції України принципу диспозитивності сторін, суд не вправі розв’язувати питання, що виходять за межі позовних вимог, тобто давати оцінку неправомірності присудження позивачу другого місця.

Так, ст. 129  Конституції України  закріплений принцип змагальності сторін, а також їх рівенство перед Законом та судом.

Згідно   ст. 8  Конституції  України   вона має вищу юридичну силу та її норми являються нормами прямої дії.

Про необхідність дотримання принципу диспозитивності  сторін також указується в постанові  Верховного Суду України від 20.05.2002 року № 02/132. (справа № Д12/12) по аналогічному питанню, а в постанові  Пленуму  Верховного суду України від 01.11.1996 року “Про застосування  норм Конституції України при здійсненні  правосуддя” вказується, що  суди вправі  застосовувати безпосередньо  норми Конституції як норми прямої  дії.

Крім цього, ст. 129  Конституції  передбачено, що сторона вільна в наданні суду доказів, та в доказуванні перед судом їх упередженості.

Тобто, суд вправі, і більш того, зобов’язаний  розглядати спір за тими матеріалами, які представлені зацікавленими сторонами.

Позивач відмовився від  відшкодування  судових витрат  та просить судові витрати  не  стягувати, що є  правом позивача.

Виходячи із закріпленого  ст. 129 Конституції України  принципу диспозитивності  сторін суд не повинен  розв’язувати питання, якщо зацікавлена  сторона не бажає їх  розглядання.

На підставі викладеного, а  також  керуючись  ст.ст. 162-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати  протиправним та відмінити рішення Республіканського Конкурсного  Комітету по визначенню пасажирського перевізника, оформлене протоколом  № 12 від 09 листопада 2006 року, в частині оголошення переможцем конкурсу по  маршруту Сімферополь АС-4 -- Мазанка, номер маршруту 21 –  Підприємства “Сімферопольська транспортна компанія”.

Визнати переможцем конкурсу по маршруту Сімферополь АС-4 -- Мазанка, номер маршруту 21 – ТОВ “Еліт Авто Транс”.

Ст. 254 КАС України передбачено, що  постанова першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна

скарга не була подана у строк, встановлений КАСУ, постанова суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної  скарги судове рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк  апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України у Севастопольський апеляційний господарський суд, якою встановлено, що:

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку   подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а  в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 КАСУ -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається  протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне  оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява  про  апеляційне  оскарження  чи  апеляційна скарга, подані  після  закінчення  строків,  встановлених  цією   статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про  що постановляється ухвала.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гайворонський В.І.