ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2007 р.
№ 38/143

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали

касаційної скарги
ВАТ "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго"

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.03.2007 р.

у справі
господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
ВАТ "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго"

до

за участю:
Державне підприємство Виробниче об’єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова"
ДВС у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська

про
стягнення заборгованості за надану електричну енергію
за скаргою ВАТ "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" на дії ДВС у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: Козак Г.В. (дов від 21.12.06),

відповідача: не з’явились,

ДВС: не з’явились,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2006р. у задоволенні скарги ВАТ “ЕК “Дніпрообленерго” на дії державної виконавчої служби у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська відмовлено.

Постановою від 22.03.07 Дніпропетровського апеляційного господарського суду вказану вище ухвалу залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, ВАТ “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати з огляду на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а також невірною оцінкою обставин справи, скаргу задовольнити, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.04.05, визнати постанову про результати перевірки виконавчого провадження від 09.06.05 такою, що не відповідає чинному законодавству.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду  справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково.

Як встановлено судовими інстанціями, рішенням від 09.03.2004 господарського суду Дніпропетровської області у вказаній справі з відповідача на користь позивача стягнуто 4111396, 44 грн.

21.06.2004 на підставі вказаного рішення господарським судом Дніпропетровської області винесено наказ, який було пред'явлено для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Красногвардійського райуправління юстиції м. Дніпропетровська.

21.04.2005 ВДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв’язку з повідомленням боржником, листом від 18.04.2005, про перерахування позивачу суми 4188263, 81 грн. платіжним дорученням № 3238 від 16.06.2004, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 26.01.2004р., протоколом погодження № 11/17-1228/26 від 08.06.2004.

01.06.2005 позивач, не погодившись із вказаною постановою про закінчення виконавчого провадження звернувся до начальника ДВС  в порядку ст. 85 Закону України “Про виконавче провадження” зі скаргою на дії державного виконавця,  за результатами розгляду якої 09.06.2005 начальником Красногвардійського ВДВС  винесено постанову про результати перевірки виконавчого провадження, в ході якої порушень чинного законодавства не виявлено, у задоволенні скарги відмовлено.

Судами з’ясовано, що вказану постанову отримано позивачем 15.06.2005, тому, на думку судів, перебіг строку на оскарження постанови начальника відділу ДВС від 09.06.2005р. повинен відраховуватися з 15.06.2005, а тому станом на 27.09.2006 строки на оскарження дій ДВС до суду, передбачені ст.ст. 37, 85 Закону України “Про виконавче провадження” та ст. 121-2 ГПК України, як постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.04.2005, так і постанови начальника ВДВС від 09.06.2005 минули, поважні причини на поновлення строків відсутні.

Судом апеляційної інстанцій також враховано, що боржником повторно, в період відновлення виконавчого провадження надано до ДВС докази сплати  заборгованості за рішенням суду № 38/143, а саме акти звірки взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем станом на 29.04.04, на 01.08.04 та на 01.03.06 щодо   відсутності заборгованості за активну та  реактивну електроенергію, зазначену в наказі.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судові рішення прийнято без врахування усіх фактичних обставин справи.

Так, судами не враховано та не знайшов відображення в судових рішеннях той факт, що 27.07.2005 начальником ВДВС Дніпропетровського обласного управління юстиції прийнято постанову, якою вказані вище постанови Красногвардійського ВДВС  від 21.06.04 та від 09.06.05 скасовано.

При цьому 26.12.05 відповідач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із скаргою на дії ДВС, в якій просив скасувати зазначену постанову від 27.07.2005.

Ухвалою від 18.04.06 господарського суду Дніпропетровської області постанову ДВС Дніпропетровської області від 27.07.05 скасовано.

Зазначені обставини не взято до уваги судами попередніх інстанцій при обчисленні строку для звернення позивача до суду із скаргою на дії ДВС.

Крім того, за рішенням суду з відповідача було стягнуто основний борг з урахуванням індексу інфляції за активну енергію, заборгованість за реактивну енергію, заборгованість за перевищення лімітів споживання електроенергії, 3 % річних за активну та реактивну енергію, державне мито та витрати на ІТЗ судового процесу.

В той же час, як вбачається з протоколу узгодження № 11/17-1228-1228/26 від 08.06.04, на який, як на підставу сплати коштів зроблено посилання в платіжному дорученні від 16.06.04 на суму 4188263, 81 грн., вказана сума становить заборгованість за електроенергію. Щодо решти сум, які підлягали до стягнення за рішенням суду - заборгованість за перевищення лімітів споживання електроенергії, 3 % річних за активну та реактивну енергію, державне мито та витрати на ІТЗ судового процесу посилання у вказаному протоколі відсутні, у зв’язку з чим виникає сумнів щодо повного погашення боржником стягуваної за судовим рішенням суми.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий  господарський  суд   України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційну  скаргу задовольнити частково.

Ухвалу від 27.09.06 господарського суду Дніпропетровської області та постанову від 22.03.2007 Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 38/143 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий                                                                                         Божок В.С.

Судді                                                                                                      Костенко Т.Ф.

Коробенко Г.П.