ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

28.08.07р.

Справа № А37/141(А27/329(38/2))-07

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробничого підприємства  "Ліком", м.Дніпропетровськ

до 1.Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська

третя особа без самостійних вимог Державна податкова адміністрація у Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про  визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № 1822600/2 від 15.12.2004року

Суддя Кеся Н.Б..

Представники:

Від позивача:        Данилов А. В. дов № 02-04 від 18.04.2007 року

Від відповідача:   Білан                дов № 532/10/10-10 від 16.01.2007 року

3-я особа:              Семенюк Н.М.дов № 9873/10/10-014 від 17.04.2007 року

3-я особа:              Сависька В.В. дов № 19545/10/10-029 від 24.07.2007 року

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства  України в судовому засіданні оголошена  вступна та резолютивна частина постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю науково - виробничого підприємства  "Ліком" (далі –позивач) звернулося з позовом до  Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська (далі –відповідач), Державна податкова адміністрація у Дніпропетровській області (далі –третя особа), і просить суд з урахуванням  доповнень до позовної заяви від 03.02.2005 року №01-02 та заяви про уточнення позовних вимог від 15.02.2005 року №04-02 визнати недійсним  податкове повідомлення –рішення  Державної податкової  інспекції  в Амур –Нижньодніпровського районі м. Дніпропетровська № 1822600/2 віл 15.12.2004 року з податку  на прибуток  підприємств на загальну суму 155400,00 грн. В обґрунтування позові ТОВ НВП „Ліком” посилається на неправомірність зменшення йому валових витрат у ІУ кварталі 2003року та збільшення валового доходу у І кварталі 2004рокуна суму витрат за операціями з контрагентами, установчі документи яких визнані судом недійсними: на безпідставність висновку відповідача про збіг позовної даності за кредиторською заборгованістю позивача перед ТОВ „Меркадо” та збільшенням у зв’язку з цим валового доходу позивача; на відсутність поворотної фінансової допомоги директора товариства на користь позивача та у зв’язку з цим необґрунтоване збільшення валового доходу позивача.

Відповідач та третя особа проти позову заперечують, посилаючись на те, що перевірка позивача зроблена у зв’язку з повідомленням судді господарського суду Дніпропетровської області Васильєва О.Ю. про перевірку фактів, виявлених при вирішенні господарського спору. Під час перевірки виявлено, що у І кварталі 2203 року занижено валовий дохід на суму 128,0тис.грн. та завищено валові витрати на суму 7,1тис.грн. (кредиторська заборгованість перед ТОВ „Меркадо”/. Зокрема, позивач не оплатив роботи, виконані ТОВ „Меркадо” на суму 128,0тис.грн., і у грудні 2002року минув строк позовної давності за вказаним договором, що є підставою для збільшення валового доходу позивача, що ним зроблено не було; В ІІ кварталі 2003року позивач занизив валовий дохід на суму 108,4тис.грн. за фактом отримання від директора Литинського В.М. поворотної фінансової допомоги, яка на кінець звітного податкового періоду не повернута; У ІУ кварталі 2003року завищено валові витрати на суму 21,7тис.грн.   та у І кварталі 2004року –занижено валовий дохід на суму 81,2тис.грн. за операціями з ТОВ „Дан” та ТОВ „Сапсан”, установчі документи яких визнані недійсним у судовому порядку.

Заслухавши пояснення представників сторін  та дослідивши матеріали справа,  суд -

ВСТАНОВИВ:

На підставі  акту документальної перевірки від 20.08.2004 року № 008006 в редакції акту документальної перевірки №008218 від 07.12.2004року, складених  Державною податковою інспекцією у Дніпропетровській області, відповідачем в особі відділу податкової міліції видано  податкове повідомлення –рішення від 15.12.2004 року № 1822600/2, яким  позивачу  нараховано податок на прибуток   на суму 103600,00 грн. та застосовано штрафні санкції на суму 51800,00грн.

Нарахування вказаних платежів пов’язується з наступними обставинами.

Зокрема, в акті перевірки зазначається, що підприємством завищено  валові  витрати  у 1 кварталі  2003 року на  7,1 тис. грн. у в зв’язку з порушенням  п/п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України  „Про  оподаткування  прибутку підприємств”. Так, товариство „Ліком”  необґрунтовано  віднесено  до складу  валових витрат  сум у розмірі  7,1 тис. грн.  відповідно до податкової накладної № 16 від 27.02.2003 року по підприємству ПП „Сапсан”, якому було скасовано  державну  реєстрацію рішенням  Господарського суду  № А2/3081 від 29.03.2002 року;

Крім того, завищено  підприємством  валові витрати  у 4 кварталі  2003 року на  21,7 тис. грн в зв’язку з  порушенням  п/п. 5.3.9 п. 5.3  ст. 5 Закону України „Про  оподаткування  прибутку підприємств”, а саме, товариством  „Ліком” необґрунтовано  віднесено  відповідно  до складу  валових витрат   суму  у розмірі 21,7 тис. грн. відповідно  до податкової накладної  № 38 від 12.12.2003 року по підприємству  ТОВ „Дан”, оскільки згідно отриманої інформації   рішенням  Оболонського районного суду  м. Києва 27.03.2003 року визнано  установчі документи ТОВ „Дан” недійсними  з моменту передачі  прав власності та  підприємство, а саме з 11.10.2002 року та  визнано  недійсним свідоцтво платника ПДВ видане  ТОВ „Дан” з дати  видачі 07.11.2002 року).

Одночасно в акті перевірки, у зв’язку з цими обставинами, відповідачем зроблений висновок про  порушення позивачем  п/п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про оподаткування  прибутку підприємств”, а саме     товариством „НВП „Ліком” не  виключено  до  валового доходу  у 1 кварталі  2004 року  кредиторську заборгованість по вказаним вище  підприємствам на суму 81,2 тис. грн.

За даними обставинами сума податку на прибуток та штрафних санкцій за фактом завищення валових витрат у ІУ кварталі 2002року складає: 13,7тис.грн. податку  та 20,5тис.грн. штрафних санкцій;  за фактом заниження валового доходу у І квартал 2003року - 4,7тис.грн. податку і 7,05тис.грн. штрафних санкцій, за фактом заниження валового доходу у ІУ кварталі 2003року - 14,03тис.грн. податку та 18,59тис.грн. штрафних санкцій.

Суд вважає вказані суми необґрунтованими з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем укладено договір підряду №77 від 17.01.2003року з ТОВ „Дан” про виконання останнім робіт по технічному обслуговуванню квазіелектроної АТС  ЄСК-4 і апаратури визначення номеру на об’єкті „Криворізька теплоцентраль” із загальною вартістю робіт 26058,0грн., у тому числі ПДВ-4343,0грн. Згідно з п.3.1 договору здача-прийом виконаних робіт здійснюється прийомо-здаточним актом, розрахунки за виконану роботу здійснюються платіжними дорученнями після підписання цього, розрахунки можуть бути здійснені і іншим способом, незабороненим законодавством України /пп.4.1,4.2 Договору/. За фактом виконання робіт сторонами договору 12.12.2003року складено акт здачі-прийому виконаних робіт на суму 26058,0грн., у тому числі ПДВ-4343,0грн. З акту прийому-передачі векселю від 12.12.2003року вбачається, що оплата за виконані роботи узгоджена сторонами і проведена із застосуванням векселю простого №7625, виданим позивачем зі строком його погашення 20.12.2012року.

Також, позивачем укладено договір підряду №68 від 18.09.2002року з ПП „Сапсан” про виконання останнім робіт по технічному обслуговуванню КЕ АТС ЄСК-400 і апаратури на об’єкті: державне підприємство „Криворізька теплоцентраль”, виконати роботи по демонтажу і монтажу обладнання АДАСЕ на об’єкті державне підприємство „Криворізька теплоцентраль”, виконати роботи по монтажу і наладці охоронної сигналізації в 1-му відділенні Територіального центру СОПІ Ленінського району м. Дніпропетровська. Загальна вартість робіт складає 456780грн., у тому числі ПДВ -7613,0грн. Згідно з п.3.1 договору здача-прийом виконаних робіт здійснюється прийомо-здаточним актом, розрахунки за виконану роботу здійснюються платіжними дорученнями після підписання цього, розрахунки можуть бути здійснені і іншим способом, незабороненим законодавством України /пп.4.1,4.2 Договору/. За фактом виконання робіт сторонами договору 12.12.2002року складено акт №1 здачі-прийому виконаних робіт на суму 9324,0грн., у тому числі ПДВ -1554,0грн., акт №2 від 2.12.2002року на суму 25800,0грн., у тому числі 4300,0грн., акт №3 від 20.12.2002року на суму 10554,0грн., у тому числі ПДВ –1759,0грн.  З акту прийому-передачі векселю від 20.12.2.2002року вбачається, що оплата за виконані роботи узгоджена сторонами і проведена із застосуванням векселю простого №7645, виданим позивачем 20.12.2002року зі строком його погашення через 10 років від його складання, тобто 20.12.2012року.

Також, позивачем укладено договір підряду №93 від 06.11.2002року з ПП „Сапсан” про виконання останнім робіт по перенесенню електрощитової із підвального приміщення в гуртожитку по пр.Гагаріфна,74. Загальна вартість робіт складає 8532,00грн, у тому числі ПДВ -7613,0грн. Згідно з п.3.1 договору здача-прийому виконаних робіт здійснюється прийомо-здаточним актом, розрахунки за виконану роботу здійснюються платіжними дорученнями після підписання цього, розрахунки можуть бути здійснені і іншим способом, незабороненим законодавством України /пп.4.1,4.2 Договору/. За фактом виконання робіт сторонами договору 27.02.2003року складено акт здачі-прийому виконаних робіт на суму 8532,0грн., у тому числі ПДВ-1422,0грн. З акту прийому-передачі векселю від 27.02.2003року вбачається, що оплата за виконані роботи узгоджена сторонами і проведена із застосуванням векселю простого №7686, виданим позивачем 27.02.2003року зі строком його погашення через 10 років від його складання.

Таким чином, витрати позивача за договорами підряду з боку ТОВ „Дан” та ПП „Сапсан” підтверджується матеріалами справи. У зв’язку з цим суд не вбачає в діях позивача порушень вимог п/п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, яким передбачено, що не належать  до  складу  валових витрат будь-які витрати,  не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Посилання відповідача на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.02.2003року визнано недійсними установчі документи ТОВ „Дан” з 11.10.2002року, а рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.22року у справі №А2/381 скасовано державну реєстрацію ПП „Сапсан”, суд вважає неправомірним, оскільки договори з вказаними підприємствами не визнані недійсними у встановленому порядку, факт здійснення господарських операцій підтверджено первинними документами, крім того, згідно витягу з довідки, виданого 15.12.2004року  та листа  від 24.12.2004року від органу статистики вказані підприємства на момент виконання спірних операцій знаходилися в Єдиному державному реєстрі.

З цих же підстав суд визнає суперечливим і неправомірним  висновок відповідача про заниження товариством валового доходу у І кварталі 2003року та у ІУ кварталі 2003року   за операціями з ТОВ „Дан” та ПП „Сапсан” у зв’язку з визнанням недійсними їх установчих документів. Крім того, із матеріалів справи вбачаться, що видані позивачем на користь вказаних підприємств векселі, пред’явлені до погашення третьою особою –ППКП „Трансагро”, що не заборонено вексельним законодавством. Таким чином, вибуття контрагентів позивача із суб’єктів господарювання не впливає ні на його грошові зобов’язання за цими векселями, ні на його валовий дохід.

Видання спірного податкового повідомлення-рішення пов’язується також з наступними обставинами.

В акті перевірки зазначається, що відповідно до  п. 1.22 ст. 1  Закону України „Про оподаткування  прибутку підприємств” безповоротною  фінансовою допомогою є сума  заборгованості  платника податку  перед  іншою  юридичною  особою,  що залишилася нестягнутою після закінчення  строку  позовної  давності. Так, ТОВ НВП „Ліком” надані  договори  та акти  виконаних робіт,  а також  журнал  ордер 631, де рахується кредиторська  заборгованість, по якій  минув строк  позовної  давності, а саме: договір підряду № 36 від 01.12.1997 року, акт  виконаних робіт від 15.12.1999 року), складених з ТОВ „Меркадо” на суму 128,0 тис. грн.

Таким чином,  в  порушення  п/п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про оподаткування  прибутку підприємств”, товариством НВП „Ліком” не включено  до складу  валового доходу  у ІУ кварталі  2002 року кредиторську заборгованість, по  якій  минув строк  позовної  давності  у сумі  128,0 тис. грн. У зв’язку з цим нарахування податку на прибуток на суму 38,4тис.грн. та застосування штрафних санкцій на суму 19,02тис.грн. суд визнає правомірним.

Посилання позивача на додаткову угоду  № 1 від 16.12.2002 року до договору  підряду  № 36 від 01.12.1997 року, в пункті 1 якої  вказано  про пролонгацію  договору на три роки від дати підписання  угоди, суд визнає неправомірним, оскільки цією угодою залишено без змін  умови основного договору,  відповідно до якого розрахунки  по договору  проводяться платіжними дорученнями Замовника  у  термін десяти  банківських днів з дня  підписання акту приймання. Наведені обставини підтверджуються Постановою вищого господарського суду України від 19.01.2006року у справі №25/42, яким встановлено, що зміст  умов додаткової  угоди свідчить про продовження строку  дії договору  підряду,  проте  не  випливають строк  виконання  зобов’язань з оплати  вартості  виконаних робіт за договором  підряду  та на  початок  перебігу строку позовної давності.

Також нарахування податку за спірним податковим повідомленням-рішенням пов’язується з наступними обставинами.

В акті перевірки зазначається, що ТОВ НВП „Ліком” не виключено  до складу  валового доходу  у 2 кварталі  2003 року суму  108,4 тис. грн.  поворотної  фінансової допомоги, отриману від  громадянки  Кізенко  О.М.  24.04.2003 року  та не повернуто на теперішній час.

Так, 22.04.2003 року  громадянка  Кізенко  О.М. надала директору ТОВ НВП ”Ліком” Латинському В.М. зворотну фінансову допомогу у сумі  еквівалентній 23200 дол. США. На дату отримання зворотної фінансової допомоги  ця сума  склала 108470,0 грн., факт  грошових коштів засвідчено розписками,  підписаними  Литинським В.М. із зобов’язанням  повернути  отриману  суму  не пізніше  22.04.2005 року. Крім того,  Литинським В.М.  до бухгалтерії  ТОВ НВП „Ліком” надано  авансовий  звіт  від 18.02.2003 року № 43 про витрати  грошових коштів у сумі 108470,0 грн на оплату послуг адвоката. Факт оплати  послуг адвоката у сумі 108470,0 грн підтверджено квитанцією від 24.04.2003 року № 22, виданою  адвокатською фірмою „Захист”, якою  засвідчено  внесення оплати в сумі 108470,0 грн. саме директором  ТОВ НВП „Ліком”  Литинським В.М. за представництво інтересів ТОВ НВП „Ліком” у господарському суді Дніпропетровської області. По бухгалтерському обліку дана операція  відображена  по кредиту  рахунку 372 „Розрахунки з підзвітними особами” на суму 108470,0 грн.

Через вісім місяців після отримання повторної фінансової допомоги у 4 кварталі 2003 року ТОВ НВП „Ліком” дана сума  віднесена до складу валових витрат. У 2 кварталі 2004 року до ДПІ у АНД районі м. Дніпропетровська ТОВ НВП „Ліком”  надано уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань  з податку на прибуток, згідно якого зменшено збитки ТВ НВП „Ліком” на 108,4 тис. грн.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що за обставинами справи знаходить своє підтвердження і не заперечується сторонами факт звітування директором Литинським В.М. перед підприємством про витрачені кошти в сумі 108470,0грн., а також відображення позивачем їх у складі валових витрат у ІУ кварталі 2003року, що дає підстави стверджувати про фактичне отримання підприємством від Литинського В.М. у ІІ кварталі 2003 року поворотної фінансової допомоги. У зв’язку з цим нарахування відповідачем податку на прибуток на суму 32,5тис.грн. та застосування штрафних санкцій на суму 48,75тис.грн. за ІІ квартал 2003року з посиланням на п.1.22 ст.1, п/п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” суд визнає правомірним та обґрунтованим.

Керуючись ст.94, 160-163, п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства  України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати частково недійсним податкове повідомлення-рішення ВПМ ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська № 1822600/0 від 15.12.2004 року  в частині  податку на прибуток 32700 грн та штрафних санкцій 13440 грн.

Стягнути з Державного бюджету  України  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробничого підприємства  "Ліком" судові витрати в розмірі 60,27 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                  Н.Б.Кеся

Постанову підписано у повному обсязі 17.09.2007року