ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

01.03.2007                                                           Справа № 8/40-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Хом'якової В.В. при секретарі Зибцевій А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного підприємства "Виробничо-житловий центр "Аріадна"

до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона

про  визнання недійсним акту індивідуальної дії.

за участю представників сторін:

від  позивача - юрист Крец Л.М., дов. №01-11/74 від 01.03.07.

від  відповідача - зав. юр. сектором Довгошея Л.М., дов. №855/07 від 12.02.07.

Приватне підприємство „Виробничо-житловий центр „Аріадна” (позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона (відповідач), в якому просить визнати нечинним рішення управління ПФУ № 133 від 28 грудня 2006 року про застосування фінсанкції в сумі 36920 грн. 41 коп. Позивач стверджує, що акт управління ПФУ суперечить діючому законодавству. Підприємство не нараховувало і не сплачувало внесків до ПФУ за ставкою 32% на фонд оплати праці, оскільки з 1 січня 2005 року обрало спрощену систему обліку,  оподаткування, звітності. Про це було відомо відповідачу, оскільки підприємство  своєчасно щомісячно подавало звітність до ПФУ. Позивач вважає, що  повинен сплачувати податки, збори та обов'язкові платежі відповідно до Указу  Президента України від 03.07.98  № 727/98  “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва ”. Пунктом 6 даного Указу встановлено, що суб'єкти малого підприємництва, які сплачують єдиний податок, не є платниками  збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. У ст.11 Закону України "Про державну підтримку малого підприємництва" передбачено, що спрощена система оподаткування передбачає заміну сплати встановлених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів) сплатою єдиного податку. Відповідно до п.1 ч.8 Розділу 15 "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Закон встановлює розмір страхових внесків лише для тих страхувальників, які є платниками збору па обов'язкове державне пенсійне страхування та не встановлює його для тих страхувальників, які не с платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Між тим, Закон України від 07.07.03 № 1058 не визначає коло осіб, які э платниками збору па обов'язкове державне пенсійне страхування та не змінює порядку їх визначення. Тому визначення осіб, які с платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, повинно здійснюватися на підставі положень Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням положень Закону України від 19.10.2000 р. № 2063 «:Про державну підтримку малого підприємництва" та Указу Президента України від 03.07.1998 р. № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

Управління ПФУ в Дніпровському районі м. Херсона (відповідач) проти позову заперечує, мотивуючи тим,  що позивач є страхувальником відповідно до ст.ст. 1, 14 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” № 1058-1У від 09.07.03 1058 і зобов'язаний сплачувати внески у розмірі 32 % суми фактичних виплат на оплату праці. Пільги з нарахування страхових внесків не можуть встановлюватись іншим законодавством. Дія інших нормативних актів може поширюватись на відносини зі збору на державне пенсійне страхування в частині, що не суперечить Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” № 1058-1У від 09.07.03 .

Позивач  подав заяву про зміну позовних вимог, в якій просить визнати недійсним акт перевірки № 200 від 27 грудня 2006 року, визнати нечинним рішення № 133 від 28 грудня 2006 року. Таким чином, фактично позивач  не змінює, а заявляє додаткову вимогу. Право позивача заявляти додаткові позовні вимоги в одному провадженні є обмеженим, оскільки  реалізується під контролем суду.  Суд не зв'язаний  такою заявою позивача. Тому при залишенні клопотання без задоволення суд враховує обставини справи, а саме необхідність відкладення розгляду справи для надання відповідачу можливості  підготовити заперечення проти додаткової вимоги, неможливість такого відкладення у зв'язку з  обмеженим терміном розгляду справи та  непідвідомчість господарському суду вимог про визнання недійсним акту перевірки, який не має обов'язкового характеру для платника страхових внесків, а є фіксацією дій по проведенню перевірки посадовою особою податкової інспекції.

Розглянувши матеріали справи в судових засіданнях 13 лютого та 1 березня 2007 року, заслухавши представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

З   01.01.05  приватне підприємство „Виробничо-житловий  центр „Аріадна”  є  платником   єдиного   податку, суб'єктом малого підприємства, що підтверджується Свідоцтвами № від 24.12.2004, № від 21.12.05.

27.12.2006 управлінням ПФУ в Дніпровському районі м. Херсона була здійснена перевірка своєчасності, достовірності повноти нарахування та своєчасності сплати зобов'язання зі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування ПП „ВЖЦ „Аріадна” за період 01.04.2005 –01.12.2006, за результатами якої був складений акт № 200 від 27.12.2006. В акті зазначено, що підприємство працює на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку, починаючи з 01.04.2005 позивач  повинен сплачувати страхові внески у розмірі 32,3  %, 31,8 %  та 1-5 % від суми витрат на оплату праці найманих працівників.  Позивач не здійснював нарахування 32 % (31,8 %) страхових внесків на  обов'язкове державне пенсійне страхування на фактичні витрати з оплати праці.  Посадовою особою ПФУ донараховано  110731 грн. 08 коп.  страхових внесків, в рахунок сплати страхових внесків зарахована частина єдиного податку в сумі 35780 грн. 65 коп., відхилення складає 74950 грн. 43 коп. За результатами перевірки залишок заборгованості до ПФУ станом на 01.12.2006 становить 75127 грн. 23 коп. ( з урахуванням переплати).

Рішенням начальника управлінням ПФУ в Дніпровському районі м. Херсона № 133 від 28 грудня 2006 року на підставі п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” № 1058-1У від 09.07.03 до підприємства    була застосована фінсанкція в розмірі  36920 грн. 41 коп.

До спірних правовідносин слід застосовувати п. 1 ч. 8 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яким встановлено, що до набрання чинності законом про спрямування частини страхових внесків до накопичувального фонду страхові внески, що перераховуються до солідарної системи (крім страхових внесків, що перераховуються особами, зазначеними в пунктах 3 і 4 статті 11 та у статті 12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також страхових внесків, сплачуваних за осіб, зазначених у пунктах 8, ІЗ, 14 статті 11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"), сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та в розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для відповідних платників збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Як зазначено у ст.   11   Закону  України   "Про державну підтримку  малого підприємництва", спрощена система оподаткування передбачає заміну сплати встановлених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів)  сплатою єдиного податку. Відповідно до п. 6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що відповідає наведеним положенням ст. 11 Закону України "Про державну підтримку малого підприємництва". Суб’єкти малого підприємництва сплачують збір на  державне пенсійне страхування у складі єдиного податку,  42 % від перерахованих підприємством сум єдиного податку скеровується до Пенсійного фонду України.

Закон України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03  № 1058-IV (далі Закон № 1058) набрав чинності з 1 січня 2004 року. Згідно ст. 1 Закону № 1058 страхові внески включають  також збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, який сплачувався за раніш діючим законодавством. Законом “Про  загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що страхові внески не включаються до  складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування, а також, що закони України та інші нормативні правові акти застосовуються в частині, що не суперечить  цьому закону. Законом № 1058-1У страхувальниками  визначені, зокрема, юридичні особи, які обрали особливий спосіб оподаткування . Розмір страхових внесків для платників єдиного податку становить 32 % суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників.

Згідно ч. 6 ст. 18 Закону № 1058-1У іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати. За таких обставин  будь яких виключень щодо нарахування, обчислення і сплати в установлені строки страхових внесків суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування Законом не надано.

Указ Президента України  “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” регулює питання оподаткування суб’єктів малого підприємництва.  не має пріоритету перед Законом № 1058 та повинен застосовуватись лише в частині, що не суперечить йому, тому що прийнятий пізніше. Положення статті  6 зазначеного Указу про звільнення суб’єктів малого підприємництва, які сплачують єдиний податок, від збору на загальнообов’язкове державне  пенсійне страхування, Закону № 1058 суперечать і застосуванню не підлягають.

Дії відповідача щодо зарахування частини сплаченої суми єдиного податку (42%) у рахунок сплати страхових внесків, передбачених  Законом № 1058-1У є виправданими, оскільки ці кошти є платежем до ПФУ і вони повинні бути враховані.

Рішення управління ПФУ № 133  прийнято  в межах  компетенції, підстав для визнання його недійсним немає.

Позов задоволенню не підлягає. Судові витрати відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167   Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Відмовити в задоволенні позову.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

3. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  В.В. Хом'якова

Постанову підписано   07   березня 2007 року.