ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.07
р.
Справа № 41/145пн

м. Донецьк, вул. Артема, 157 к. 223

Суддя господарського суду Донецької
області           Гончаров С.А.

при секретарі судового засідання
Вознєвій Н.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Маріуполь

до відповідача: Жовтневої
міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя

про           визнання протиправними дій посадових
осіб, що виразилися в незаконному
проведенні перевірки та визнання недійсним рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1, звернувся до суду з позовною заявою до відповідача,
Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя, про визнання
неправомірними дій посадових осіб відповідача.

Ухвалою суду від 20.04.2007 року
було відкрито провадження в адміністративній справі № 41/145пн та призначено
попереднє судове засідання.

Заявою від 08.05.2007р. позивач
змінив позовні вимоги та просить суд визнати протиправними дії посадових осіб
відповідача, що виразилися у незаконному проведенні перевірки позивача та
визнати недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від
04.04.2007р. НОМЕР_1 в сумі 2211,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що:

відповідачем  незаконно проведено позапланову перевірку
позивача за відсутності підстав для її проведення, визначених ст. 11-1 Закону України
“Про державну податкову службу в Україні”;

до початку перевірки позивачу не
надавались документи, передбачені ст. 11-2 Закону України “Про державну
податкову службу в Україні”;

акт перевірки, складений за її
результатами посадовими особами відповідача, які здійснювали перевірку
позивача, не відповідає вимогам нормативних актів чинного законодавства
України.

в ході проведення перевірки
співробітники відповідача припустились порушень порядку проведення перевірки
позивача.

Відповідач вимоги заперечив, стверджуючи,
що перевірка позивача здійснена на підставі ч. 7 ст. 11 Закону України “Про
державну податкову службу в Україні” на підставі направлень на перевірку. За
результатами перевірки встановлені порушення п. 1, 2, 13 ст. 3 Закону України
“Про застосування РРО в сфері торгівлі громадського харчування та послуг”, що
відображено у акті перевірки від 19.03.2007р.

Відповідач з посиланням на ст. 11,
11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” та ст. 15 Закону
України “Про застосування РРО в сфері торгівлі громадського харчування та
послуг” також стверджує, що поняття перевірок визначені статтею 11 Закону
України “Про державну податкову службу в Україні”, не поширюються на перевірки
по дотриманню вимог Закону України “Про застосування РРО в сфері торгівлі
громадського харчування та послуг”. Перевірка ж позивача проводилась при
наявності посвідчень на перевірку та за наявності наказу начальника Жовтневої
МДПІ на проведення позапланової перевірки позивача.

Судом допитані свідки ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4. Згідно із ст. 141 Кодексу адміністративного судочинства
України свідки попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо
неправдиві показання та за відмову від давання показань, та дали суду
відповідну присягу.

У судовому засіданні судом досліджені
надані сторонами документи: наказ НОМЕР_2 від 13.03.2007р., направлення НОМЕР_3
та 302 від 13.03.2007р., наказ НОМЕР_4 від 01.03.2007р. з планом-графіком, акт
НОМЕР_5 від 19.03.2007р.; рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 04.04.2007 року НОМЕР_1; журнал реєстрації перевірок.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши заперечення та пояснення сторін,
суд встановив наступне:

19.03.2007р. головним державним
податковим ревізором-інспектором відділу оперативного контролю Жовтневої МДПІ
ОСОБА_3 та старшим державним податковим ревізором-інспектором відділу
оперативного контролю ОСОБА_4 була проведена перевірка крамниці “Ольга”,
розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить позивачу, за результатами якої
складений акт НОМЕР_5 від 19.03.2007р. (надалі
- акт перевірки).

Перевірку проведено з питань
дотримання Законів України: “Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, “Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності”, “Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, інших нормативно-правових актів, які
регулюють готівковий обіг в Україні, що випливає з досліджених судом посвідчень
на перевірку та акту перевірки.

Актом перевірки встановлено
проведення розрахункової операції при реалізації товару на загальну суму 370,20
грн. (1 пляшки коньяку “Клінков” - 74,40 грн., 1 пляшки коньяку “Жан - Жак” -
90 грн., 1 пляшки коньяку “Іберія” - 49 грн., 2 пляшки водки “Благов” 2х50,40
грн., 2 картки поповнення рахунку “Київ-стар” 2х27 грн., 4 пакета х 0,50 грн.)
без застосування реєстратора розрахункових операцій або розрахункових
квитанцій; невидачу розрахункового документу встановленого зразку при
реалізації товару на загальну суму 370,20 грн., незабезпечення відповідності
сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка
зазначена у денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

На підставі наведених висновків
акту перевірки, відповідачем було складено та направлено позивачу рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій від 04.04.2007р. НОМЕР_1 в сумі
2211,40 грн.

Позивач вважає протиправним
проведення у нього зазначеної перевірки через порушення порядку її проведення
встановленого законом та, як наслідок, вважає безпідставним застосування до
нього штрафних санкцій на підставі акту перевірки, складеного в ході незаконно
проведеної перевірки.

Згідно статті 15 Закону України
“Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”, контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги),
інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України
шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством
України.

Статтею 16 цього ж закону
встановлено, що контролюючі органи мають право відповідно до законодавства
здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію
цього Закону.

Таким чином, наведені статті закону
не встановлюють ані підстави, ані порядок проведення перевірок, а містять
відсильну норму до іншого законодавства щодо усіх питань проведення планових та
позапланових перевірок (в тому числі підстав, виду порядку і т. ін.)

Всі ці питання визначає виключно
Закон України “Про державну податкову службу в Україні”, інші закони таких або
подібних норм не містять.

З огляду на зазначене, суд
спростовує твердження відповідача про те, що при проведенні перевірок на
підставі Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” він не повинен керуватися
вимогами Закону України “Про державну податкову службу в Україні” щодо підстав
та порядку їх проведення.

Так, згідно до ст. 11-1 Закону
України “Про державну податкову службу в Україні” встановлено, що плановою
виїзною перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів
(обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної
податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків
чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться
така планова виїзна перевірка.

Планова виїзна перевірка
проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності
платника податків за письмовим рішенням керівника відповідного органу державної
податкової служби не частіше одного разу на календарний рік.

Право на проведення планової
виїзної перевірки платника податків надається лише у тому випадку, коли йому не
пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано
письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення.

Позаплановою виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної
податкової служби і проводиться за наявності
обставин передбачених у цій статті

Позаплановими перевірками
вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених
Законами України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а в інших випадках - за рішенням
суду.

Позапланова виїзна перевірка може
здійснюватися лише на підставі рішення суду. Орган державної податкової служби,
який ініціює проведення позапланової виїзної перевірки, подає до суду письмове
обґрунтування підстав такої перевірки та дати її початку і закінчення, склад
осіб, які будуть проводити таку перевірку, документи, які відповідно до частини
шостої цієї статті свідчать про виникнення підстав для проведення такої перевірки,
інформацію про вид та кількість перевірок, проведених органами державної
податкової служби щодо суб'єкта господарської діяльності та наслідки таких
перевірок за попередні три роки, а також на вимогу суду - інші відомості.

Позапланова виїзна перевірка
здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за
рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.

Відповідачем наданий та судом
досліджений наказ начальника Жовтневої МДПІ м. Маріуполя НОМЕР_2 від
13.03.2007р., яким працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наказано провести позапланову
виїзну перевірку СПД ОСОБА_1 інн. НОМЕР_6, крамниця за адресою АДРЕСА_1.

Також судом досліджені направлення
на перевірку НОМЕР_3 та НОМЕР_7 від 13.03.2007р. видані на ім'я ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового
та безготівкового обігу.

Підставою проведення перевірки у
наказі і у посвідченнях визначено ч. 7 ст. 11-1 Закону України “Про державну
податкову службу в Україні”

Таким чином, судом встановлено, що
відповідачем 19.03.2007р. проводилась саме позапланова виїзна перевірка
позивача на підставі та в межах повноважень встановлених ст. 11 Закону України
“Про державну податкову службу в Україні”, а тому така перевірка повинна
проводитись з дотриманням встановленого цим же законом порядку її проведення.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3
надав суду показання, відповідно до яких він працює інспектором у відповідача
та проводив перевірку позивача. Свідок показав, що він зайшов в магазин,
придбав у реалізатора товари, потім вийшов з магазину, поклав придбані товари в
автомобіль, повернувся до магазину де представився реалізатору як співробітник
податкової та запросив роздрукувати касовий звіт.

Свідок ОСОБА_3 показав, що копія
наказу на перевірку та посвідчення на перевірку реалізатору були показані,
однак не надавались, а надавались приватному підприємцю в ході перевірки,
оскільки на початок перевірки приватний підприємець присутній не був.

Свідок ОСОБА_3 також показав, що
факт реалізації товару був встановлений в ході перевірки.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4
надала суду показання, відповідно до яких вона також працює інспектором у
відповідача та брала участь у проведенні перевірки позивача. Свідок показав, що
в той час коли вона залишалась в автомобілі, інспектор ОСОБА_3 пішов до
крамниці купляти товар та перевіряти правильність проведення касових операцій.
Повернувшись з придбаним товаром, ОСОБА_3 повідомив свідка ОСОБА_4 про те, що
чеки у крамниці не пробивають, після чого вони удвох повернулись до крамниці,
ОСОБА_3 додатково придбав пачку цигарок і представились продавцю, показали
направлення на перевірку, однак в руки не давали.

Свідок ОСОБА_4 показала, що на їх
прохання продавець роздрукувала “Х-звіт”, склала опис. Після прибуття
приватного підприємця ОСОБА_1 вони з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 пішли складати акт
перевірки до кімнати приватного підприємця ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_4 показала також, що
наказ та направлення продавцю не вручались, оскільки перевіряючі мають право
вручати ці документи тільки підприємцю, що і було зроблено в ході перевірки.

Допитана в якості свідка ОСОБА_2
показала, що працює продавцем у позивача та була особисто присутня в ході
перевірки. Свідок показав, що направлення на перевірку та наказ під підпис їй
не надавався, перевіряючі не пропонували їх отримати будь-які документи та
розписатися у їх отриманні.

Як вбачається з акту перевірки, у
ньому міститься запис про те, що факт реалізації товару  (1 пляшки коньяку “Клінков” - 74,40 грн., 1
пляшки коньяку “Жан - Жак” - 90 грн., 1 пляшки коньяку “Іберія” - 49 грн., 2
пляшки водки “Благов” 2х50,40 грн., 2 картки поповнення рахунку “Київ-стар”
2х27 грн., 4 пакета х 0,50 грн.) встановлено перевіркою.

Також, у акті перевірки міститься
запис про встановлення перевіркою проведення розрахункової операції без
застосування РРО, а також, встановлення перевіркою невидачі розрахункового
документа.

Наведеними положеннями акту
перевірки та показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доводиться та обставина, що
факти реалізації товару, проведення розрахункової операції без застосування РРО
та невидача розрахункового документа встановлені в ході перевірки, тобто після
її початку.

При цьому, показаннями свідків
доводиться, що копії наказу НОМЕР_2 від 13.03.2007р. і направлення НОМЕР_3 та
302 від 13.03.2007р. до моменту купівлі товару, встановлення фактів невидачі
розрахункового документа та непроведення розрахункової операції через РРО під
розписку не надавались.

Наведене свідчить про те, що до
початку перевірки співробітниками податкового органу не було надано під
розписку ні підприємцю, ні продавцю копій наказу та направлень на перевірку.

Статтею 11-2 Закону України “Про
державну податкову службу в Україні” передбачено, що посадові особи органу
державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або
позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення,
визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику
податків під розписку:

1) направлення на перевірку, в
якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби,
мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення
перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної
податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є
дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової
служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби;

2) копії наказу керівника
податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому
зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її
початку та дата закінчення.

Тобто, наведена норма додатково до
встановлених іншими нормами цього закону обмежень повноважень органів державної
податкової служби встановлює обмеження щодо права податкових органів приступати
до проведення позапланової перевірки. А саме, право на проведення позапланової
виїзної перевірки виникає у податкового органу виключно за умови надання
платнику податків під розписку направлення на перевірку та копії наказу
керівника.

Якщо такі умови податковим органом
не дотримані, то він не набуває права на проведення позапланової виїзної
перевірки, тобто, у податкового органу відсутні повноваження починати,
проводити позапланову перевірку, а також оформлювати будь-яким чином її
результати.

У даному випадку, встановлені судом
обставини свідчать про те, що не надавши до початку перевірки платнику податків
направлення та наказ на проведення позапланової перевірки, посадові особи
відповідача не набули права на проведення позапланової перевірки позивача, а
тому здійснені ними дії щодо фактичного проведення такої перевірки, включаючи
складання акту перевірки та встановлення у ньому порушень є такими, що
здійснені з перевищенням наданих законом повноважень, а тому протиправними.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19  Конституції
України встановлено, що  правовий
порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України, сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до
уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування,
крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Проаналізувавши встановлені
фактичні обставини справи суд дійшов висновку, що  оскільки перевірка позивача посадовими
особами відповідача здійснена без дотримання порядку здійснення контролю та без
наявності прав на проведення такої перевірки, встановленої Законом України
"Про державну податкову службу в Україні", тому цей акт перевірки, що
є єдиною формою контролю органом владних повноважень, не може бути визнаний
належним доказом встановлення порушення позивачем вимог закону згідно до
наведених положень ст.70 КАС України, що обумовлює незаконність прийняття на
його підставі рішення НОМЕР_1 від 04.04.2007р.

З огляду на викладене, вимоги
позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції
України, ст. ст. 11, 11-2 Закону України “Про державну податкову службу в
Україні”, ст.ст. 2, 17-20, 69-71, 76, 77, 86, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 до Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції м. Маріуполя  -  задовольнити.

Визнати протиправними дії посадових
осіб Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя по
проведенню 19.03.2007р. позапланової виїзної перевірки суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1.

Визнати недійсним рішення Жовтневої
міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 04.04.2007р. НОМЕР_1.

Присудити ОСОБА_1 з Державного
бюджету України судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Постанова набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя