Харківський апеляційний господарський суд
Харківський апеляційний господарський суд
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2007 року          , м. Харків                                          Справа № АС-03/135-06

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді Бондаренко В.П., суддів Сіверіна В.І., Токара М.В.

при секретарі  Саутенко К.О.

за участю представників сторін:

позивача –   не з’явився

відповідача – Демчан А.В., Борисенко Е.О., доручення в матеріалах справи

розглянувши у відкритому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. 1260Х/1-9) на постанову господарського суду Харківської області  від  28.02.07 року по  справі № АС-03/135-06

за позовом ТОВ “Промекологія і метал”, м. Харків

до ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова

про визнання протиправними та скасування рішень,  -

встановила:

Постановою господарського суду Харківської області  28.02.2007 року по  справі № АС-03/135-06 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Водолажська Н.С., судді Мамалуй О.О., Хачатрян В.С.) позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова № /0 від 02.06.2005 р., № /1 від 11.07.2005 р. та № /2 від 19.01.2006 р. про виявлене завищення суми бюджетного відшкодування по ПДВ за лютий 2005 р. на 30000 грн.

Крім того, з державного бюджету на користь позивача стягнено 3,40 грн. витрат по сплаті державного мита.

Відповідач не погодився з постановою, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить підпис його уповноваженої особи на повідомленні про вручення поштового відправлення, свого представника в засідання суду не направив, про причини неявки не повідомив, у зв’язку з чим колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи без участі представника позивача за наявники у ній матеріалами.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 195 КАС України, заслухавши суддю-доповідача та представників відповідача, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є  акт від 31.05.2005 р. виїзної позапланової перевірки підприємства позивача з питань правильності визначення задекларованої до відшкодування з бюджету суми ПДВ за лютий 2005 р. У вказаному акті зазначено, що підприємство позивача було зареєстроване платником ПДВ, про що отримало свідоцтво № 29455608 від 05.06.2001 р.

Відповідно до вимог чинного законодавства позивачем була направлена до ДПІ податкова декларація за лютий 2005 р., в якій була задекларована до відшкодування з бюджету шляхом зарахування в рахунок погашення зобов'язань по ПДВ після погашення зобов'язань по цьому податку трьох наступних податкових періодів сума 87820 грн. При проведенні перевірки перевіряючими були виявлені порушення підприємством вимог, передбачених п. 1.8 ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість", що призвело до завищення суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету, на 30000 грн.

За результатами проведеної перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № /0 від 02.06.2005 р. про виявлене завищення суми бюджетного відшкодування по ПДВ за лютий 2005 р. в сумі 30000 грн.

Позивач скористався правом адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення та 17.06.2005 р. направив до відповідача первинну скаргу. Рішенням від 05.07.2005 р. про результати розгляду первинної скарги відповідач залишив скаргу без задоволення, а оскаржене податкове повідомлення-рішення без змін.

З урахуванням рішення про результати розгляду первинної скарги відповідачем було прийняте нове податкове повідомлення-рішення № /1 від 11.07.2005 р., яким сума бюджетного відшкодування ПДВ була зменшена на 30000 грн., тобто нове податкове повідомлення-рішення є тотожнім оскарженому в первинній скарзі.

При подальшому оскарженні в межах процедури адміністративного оскарження позивач 01.12.2005 р. направив скаргу до ДПА Харківської області.  Рішенням від 11.01.2006 р. (з урахуванням рішення від 07.12.2005 р. про подовження строку розгляду скарги) вона була залишена без задоволення, а оскаржене податкове повідомлення-рішення без змін.

З урахуванням результатів розгляду повторної скарги відповідачем було прийняте нове податкове повідомлення-рішення № /2 від 19.01.2006 р. про виявлене завищення суми бюджетного відшкодування по ПДВ за лютий 2005 р. на суму 30000 грн., тобто тотожне оскарженому.

Колегія суддів зазначає, що  ст. 6 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлений порядок та підстави прийняття нового (нових) податкового повідомлення-рішення в разі проведення платником податків процедури адміністративного оскарження. Оскільки вказаною нормою не передбачено прийняття нового податкового повідомлення-рішення якщо за результатами розгляду скарг не здійснюється зменшення або донарахування зобов'язань та/або фінансових санкцій, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що податкові повідомлення-рішення № /1 від 11.07.2005 р. та № /2 від 19.01.2006 р. прийняті всупереч приписам чинного законодавства та задовольнив  позовні вимоги  в цій частині.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що виявлені порушення пов'язані з тим, що підприємством за договором поставки № 02/06-05Пр від 23.02.2005 р., укладеним з ТОВ “ТД "ХТЗ", був придбаний трактор вартістю 180000 грн., в тому числі ПДВ - 30000 грн. Але вартість придбання підприємством у лютому 2005 р. не була сплачена, у зв’язку з чим перевіряючими зроблений висновок про те, що у лютому 2005 р. не відбулося факту надмірної сплати ПДВ покупцем і відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість" у позивача відсутнє право на відшкодування з бюджету ПДВ по цій операції.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість" бюджетним відшкодуванням є сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом. Тобто ця норма дає лише поняття бюджетного відшкодування, яке використовується в даному Законі і не встановлює ні порядку його розрахунку, ні строків виникнення права для його визначення, ні переліку документів, які є обов'язковими для проведення розрахунку, а тому не містить положень, які можуть бути порушені платником податку. Таким чином, відповідачем безпідставно зроблені висновки про порушення позивачем вказаної норми Закону України “Про податок на додану вартість".

Крім того, слід зазначити, що вказана норма Закону передбачає наявність певних випадків, передбачених Законом, для визначення бюджетного відшкодування ПДВ. Для цього в Законі існує ціла низка спеціальних норм, які встановлюють порядок розрахунку податкового кредиту, строки та необхідні для цього документи, однак в акті перевірки відсутні дані про те, що перевіряючими були досліджені питання дотримання позивачем вимог спеціальних норм.

Зокрема,  п. 7.4.1 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість"  в редакції, що діяла на час проведення господарських операцій, передбачено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням (спорудженням) основних фондів, що підлягають амортизації, включаються до складу податкового кредиту такого звітного періоду, незалежно від строків введення в експлуатацію основних фондів, а також від того, чи мав платник податку оподатковувані обороти протягом такого звітного періоду. При цьому відповідно до приписів п. 7.4.5 ст. 7 Закону не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Відповідно до п. 7.5.1 ст. 7 вказаного Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Як вбачається з матеріалів справи, в розрахунок податкового кредиту по ПДВ за лютий 2005 р. позивача була включена належним чином оформлена податкова накладна № 21 від 23.02.2005 р., що не заперечується відповідачем. Тобто, саме у зв'язку з отриманням податкової накладної (п. 7.5.1 ст. 7) у платника виникло право на податковий кредит.

Згідно з п. 7.7.3 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість"  у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з п. 7.7.1 цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації.

В свою чергу  п. 7.7.1 ст. 7 Закону встановлено, що суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

Таким чином,  законодавець не ставив право на включення до податкового кредиту відповідних сум у залежність від їх фактичної сплати покупцем цих сум в ціні поставленого товару.

Також  п. 7.7.3 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” передбачено, що підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. За бажанням платника податку сума бюджетного відшкодування може бути повністю або частково зарахована в рахунок платежів з цього податку. Таке рішення платника податку відображається в податковій декларації.

Як свідчать матеріали справи, платник визначився з порядком проведення бюджетного відшкодування, що було відображено в податковій декларації.

Відповідачем надані документи, які свідчать про те, що під час проведення перевірки був направлений запит до ДПІ Орджонікідзевського району м. Харкова, в якому зазначене платником податків ТОВ “ТД"ХТЗ". У відповіді на запит відповідача від 07.06.2005 р. ДПІ Орджонікідзевського району м. Харкова повідомила, що контрагент позивача є посередником, а виробником трактору є ВАТ “Харківський тракторний завод ім. Орджонікідзе", яке визначене платником податків у Спеціалізованій ДПІ по роботі з великими платниками податків м. Харкова.

Крім того, Спеціалізованою ДПІ по роботі з великими платниками податків м. Харкова надана довідка про проведену зустрічну перевірку ВАТ “Харківський тракторний завод ім. Орджонікідзе" з питань взаємовідносин з ТОВ ТД "ХТЗ" (постачальник позивача). З довідки вбачається, що виробником трактору при його реалізації (загальна суму продажу 172749 грн., в тому числі ПДВ 28791,5 грн.) були визначені податкові зобов'язання по ПДВ, які відображені в податковій декларації за вказаний період. Але ці обставини відповідачем не взяті до уваги при подальшому розгляді скарг платника.

Також  позивачем надані докази на підтвердження виконання сторонами зобов'язань по договору, в тому числі зобов'язання позивача щодо проведення оплати за поставлений трактор. Зокрема, актом проведення заліку однорідних вимог від 30.06.2005 р. між ТОВ “ТД"ХТЗ" та ТОВ “Промекологія і метал" в порядку ст. 601 ЦК України, останні домовилися провести залік зустрічних вимог за договорами № 01/01-05П від 11.01.2005 р. і № 01/09-05П від 07.06.2005 р. та договором № 02/0605П від 23.02.2005 р. на загальну суму 174000 грн. Платіжним дорученням № 354 від 07.09.2005 р. позивачем були перераховані продавцю кошти в сумі 6000 грн. Отже, твердження відповідача про відсутність оплати за поставлений трактор не відповідає фактичним обставинам (що також підтверджено висновками від 16.11.2006 р. судово-економічної експертизи).

Таким чином, зважаючи на те, що висновки перевіряючих зроблені при довільному застосуванні норм податкового законодавства, які діяли на час здійснення господарських операцій, без врахування фактичних обставин, прийняте на підставі неправомірних висновків податкове повідомлення-рішення є незаконним обгрунтовано визнано судом першої інстанції недійсним.

Крім того, як вбачається з висновку  судової економічної експертизи № 8874 від 16.11.2006 р., висновки акту № 188/23-205/30656231 від 31.05.2005 р. ДПІ у  Жовтневому районі м. Харкова про відсутність підстав для про повернення ТОВ “Промекологія і метла” суми ПДВ в розмірі 30000 грн. не підтверджуються законодавчо.

Викладене свідчить, що постанова господарського суду Харківської області від 28.02.2007 р. по справі № АС-03/135-06 прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства та матеріалів справи, тому колегія суддів вважає, що господарський суд дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстави для скасування зазначеної постанови відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 195, 196, п. 1 ст. 198, статтями 206, 209, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів апеляційного господарського суду, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Харківської області від 28.02.2007 р. по справі № АС-03/135-06 залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили  з моменту  проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали у повному обсязі.

Справу направити до господарського суду Харківської області.

Ухвалу складено у повному обсязі 10 липня 2007 р.

Головуючий суддя                                                               Бондаренко В.П.

Судді:                                                                                     Сіверін В.І.

Токар М.В.