донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

13.02.2007 р.                                                                                  справа №41/298

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового засідання

за участю представників сторін:

від позивача:
Іванченко В.А., довіреність № 4600/10/10-113-3  від 09.10.06,,

від відповідача:
Ауксутіс Е.С., довіреність № б/н  від 22.05.06,,

від прокурора:
Кілійчук Т.В., довіреність № св-во ,  Прокуратура Донецької області;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Углепром" м.Макіївка

на постанову (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від
15.11.2006 року

по справі
№41/298

за позовом
Прокурора м.Макіївки в інтересах держави в особі Макіївської об"єднаної державної податкової інспекції

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Углепром" м.Макіївка

про
стягнення податкового боргу в сумі 957438,80 грн.

В С Т А Н О В И В:

Прокурор м. Макіївки звернувся до господарського суду Донецької області в  інтересах держави в особі Макіївської об’єднаної державної податкової інспекції з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Углепром” м. Макіївка про стягнення податкового боргу в сумі 957438,80 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.10.2006р. відповідач по справі - Товариство з обмеженою відповідальністю “Вуглепром”, замінений на належного відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю “Углепром”.

Постановою господарського суду Донецької області від 15.11.06р. по справі № 41/298 позовні вимоги Прокурора м. Макіївки в інтересах держави в особі Макіївської об’єднаної державної податкової інспекції були задоволені в повному обсязі.

Стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю “Углепром” на користь Державного бюджету України податковий борг з податку на прибуток в сумі 80936,01грн., податковий борг з податку на додану вартість в сумі 408грн., податковий борг з комунального податку в сумі 624,81грн. та штрафні санкції за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 875469,98грн.

Місцевий господарський суд в оскарженій постанові, дослідивши матеріали справи та враховуючи приписи ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, дійшов висновку, що відповідачем до Державного бюджету не сплачені узгодженні податкові зобов’язання в загальній сумі 957438,80грн., суми яких, визначені податковими деклараціями, розрахунками та податковими повідомленнями-рішеннями, а також пеня, - є податковим боргом, який у повному обсязі ТОВ „Углепром” сплачений не був. З урахуванням викладених обставин, суд першої інстанції на підставі  пп. 3.1.1. ст. 3 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.00р. № 2181 задовольнив позовні вимоги.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Углепром” м. Макіївка, не погодився з постановою господарського суду Донецької області та подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову господарського суду Донецької області від 15.11.06р. в адміністративній справі № 41/298 скасувати та закрити провадження по справі № 41/298 у зв’язку з тим, що вона не належить до тих, які повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Скаржник вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права,  а також норм процесуального права, а саме ст.ст. 2, 9, 11, 17, 21, 50, 157 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права, на думку відповідача, полягає у тому, що дана справа непідвідомча господарському суду як адміністративному суду. В підтвердження своїх доводів скаржник посилається на приписи п.1 ч.1 ст.17, ч.3, 4 ст.50  Кодексу адміністративного судочинства України та зазначає, що відповідачем по даній справі є ТОВ “Углепром”, який не є суб’єктом владних повноважень. Стверджує, що між ним та позивачем виник господарський спір щодо стягнення податкової заборгованості, розгляд якого передбачено ст.ст. 19, 20 Господарського кодексу України, який підвідомчий господарським судам за правилами Господарського процесуального кодексу України, тому суд першої інстанції повинен був закрити провадження у справі відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім зазначеного, скаржник звертає увагу, що позивач у своєї позовній заяві заявив вимоги, які між собою не пов”язані, так як позивач стягує заборгованість з різних видів податків, а також штрафні санкції за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, що взагалі не є податком, заборгованість за якими виникла по різних періодах та по різним деклараціям, що ускладнює вирішення справи.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається також на ст.ст. 238, 250 Господарського кодексу України та зазначає, що звернення контролюючого органу до суду з позовами про стягнення сум адміністративних санкцій в разі відмови суб’єкта господарювання від їх сплати в добровільному порядку повинно бути в межах строків, встановлених ст.250 Господарського кодексу України. При цьому зазначає, що правопорушення відповідачем у сфері зовнішньоекономічної діяльності було вчинено 22.08.05р., з моменту його вчинення до моменту звернення до суду контролюючого органу з позовом про стягнення заборгованості вже минуло один рік, встановлений ст.250 Господарського кодексу України, тому у позивача відсутнє право стягувати з заявника апеляційної скарги пеню за порушення термінів розрахунків в іноземній валюті.

Заявник апеляційної скарги також звертає увагу на ті обставини, що відповідно до п.11 ст.10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.90р. № 509-ХП від 04.12.90р. № 509-ХП (зі змінами та доповненнями) органи державної податкової служби подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна, в той час як позивач не зазначає, за рахунок чого він стягує податковий борг.

Позивач, Макіївська об’єднана державна податкова інспекція, у письмових запереченнях на апеляційну скаргу (вих. № 12342/10/10-113 від 28.12.06р.) доводи відповідача відхилив, постанову місцевого господарського суду вважає законною та обґрунтованою, прийнятою відповідно до вимог діючого законодавства.  В судовому засіданні представник позивача зазначив, що в спірних правопорушеннях ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути застосована.

Прокурор м. Макіївки також надав письмові заперечення на апеляційну скаргу (вих. № 242-66 від 20.01.07р.) та письмові доповнення (вих. 465-66вих. Від 10.02.07р.), за якими доводи заявника апеляційної скарги відхилив, постанову місцевого господарського суду вважає законною та обґрунтованою, прийнятою відповідно до вимог чинного законодавства.

За розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 18.12.06р. для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Углепром” призначена колегія суддів у складі: судді Алєєвої І.В. (головуючий), судді Величко Н.Л., судді М”ясищева А.М.

Фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою технічних засобів відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, Донецький апеляційний господарський суд встановив, що постанова місцевого господарського суду відповідає нормам діючого законодавства і не підлягає скасуванню з  підстав, викладених в апеляційній скарзі, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, за ТОВ „Углепром” рахується заборгованість перед бюджетом у загальній сумі 957438,80грн., яка утворилась наступним чином.

З податку на прибуток в загальній сумі 80936,01грн., що складається з податкових зобов’язань з податку на прибуток та штрафних санкцій з такого податку, а саме:

-  суми в розмірі 28728,95грн., що утворилась внаслідок несплати відповідачем у повному обсязі самостійно узгоджених податкових зобов’язань з податку на прибуток, визначених останнім за податковими деклараціями за 1 квартал 2005р. №11851 від 04.05.05р. на суму 22000,50грн., за півріччя 2005р. №26117 від 08.08.05р. на суму 6400грн., за 3 квартали 2005р. №38553 від 07.11.05р. на суму 400грн., за 1 квартал 2006р. №233 від 10.05.06р. на суму 100грн., а також за податковою декларацією з податку на прибуток за 3 квартал 2005р. №38553 від 07.11.05р., за якою позивач самостійно нарахував штрафні санкції в сумі 52000грн. на підставі п. 17.2 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Як вбачається, ТОВ „Углепром” частково сплатив нарахований декларацією №11851 від 04.05.05р. податок на прибуток в сумі 170грн., інші податкові зобов’язання сплачені не були.

-          сум штрафних санкцій в розмірі 170грн. та 34грн., нарахованих відповідачу

відповідно за податковими повідомленнями-рішеннями №/0 від 21.07.05р. та № від 26.09.05р., що були прийняті на підставі актів Центрально-Міської МДПІ м. Макіївки №893/15-1 від 21.07.05р., складеного за результатами перевірки відповідача стосовно своєчасності надання податкової звітності та №142/15-0/32084364 від 23.09.05р., складеного за результатами перевірки відповідача щодо своєчасності сплати до бюджету податку на прибуток за період травень-липень 2005р.

Судом першої інстанції, з урахуванням вимог п.п 17.1.1 та п.п 17.1.7  п. 17.1 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.00р. № 2181 та тих обставин,  що зазначеними актами перевірок доводиться допущення відповідачем таких порушень, як затримка строку на подання декларації та сплата податку на прибуток за 1 квартал 2005р. в із затримкою на 59 днів, зроблений обґрунтований висновок стосовно правомірності застосування  до ТОВ „Углепром” штрафних санкцій в сумі 170грн. та в сумі 34грн. вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, які відповідачем у судовому та апеляційному порядках не оскаржувались, не були скасовані або визнані недійсними.

Крім того, як вбачається із особового рахунку відповідача, відповідно до п.п 16.1.1 п. 16.1 ст. 16 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.00р. № 2181 після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов’язання на суму податкового боргу йому була нарахована пеня в розмірі 3,60грн.

З податку на додану вартість заборгованість з санкцій в розмірі 408грн., що складається з:

- суми штрафних санкцій у розмірі 340 грн. та 68грн., нарахованих відповідно за податковими повідомленнями-рішеннями №/0 від 30.06.06р. та №/0 від 20.04.06р, прийнятими на підставі актів перевірок №1948/15-0 від 30.06.06р., складеного за результатами перевірки стосовно подання звітів до податкового органу та №1079/15-011 від 11.04.06р., складеного за результатами перевірки своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість.

Суд першої інстанції, враховуючи, що наведеними актами перевірок встановлені порушення позивачем вимог діючого законодавства, а саме - ненадання податкових декларацій з ПДВ за квітень, травень 2006р. до податкового органу та несвоєчасна сплата податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 340грн. із затримкою на 75 календарних днів, дійшов обґрунтованого висновку стосовно правомірності застосування  до ТОВ „Углепром” штрафних санкцій у розмірі 340 грн. та 68грн. на підставі п.п 17.1.1 та п.п 17.1.7  п. 17.1 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.00р. № 2181 за вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, які відповідачем у судовому та апеляційному порядках не оскаржувались, не були скасовані або визнані недійсними..

З комунального податку в загальному розмірі 624,81грн., яка утворилась внаслідок несплати податкових зобов’язань з комунального податку в сумі 15,30грн., самостійно нарахованої відповідачем за розрахунками комунального податку: за 1 кв. 2006р. №7598 від 12.04.06р., за 4 кв. 2005р. №50053 від 01.02.06р., за 3 кв. 2005р. №33539 від 11.10.05р., що надавались ним до податкового органу, а також суми штрафних санкцій в розмірі 609,51 грн., що залишилась несплаченою відповідачем за податковим повідомленням-рішенням № від 06.05.05р., прийнятим на підставі акту перевірки Центрально-Міської МДПІ м. Макіївки №442/15-3 від 06.05.05р. Зазначене податкове повідомлення-рішення відповідачем у судовому та апеляційному порядках не оскаржувалось.

Окрім того, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що відповідачем також не було сплачене до Державного бюджету податкове зобов’язання в сумі 875469,98грн., узгоджене з огляду на приписи ст. 5 Закону України „Про  порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.00р. № 2181. Зазначена сума є пенею, нарахованою ТОВ „Углепром” за податковим повідомленням-рішенням Центрально-Міської МДПІ м. Макіївки №/0 від 22.08.05р., прийнятим на підставі акту перевірки №1186/23-4/32084364 від 22.08.05р., складеного за результатами позапланової документальної перевірки стосовно дотримання відповідачем вимог валютного законодавства, в якому встановлено порушення відповідачем ст.. 2 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” від 23.09.94р. № 185/94-ВР. За результатами адміністративного оскарження Центрально-Міською МДПІ м. Макіївки було прийняте  податкове повідомлення-рішення №/1 від 19.09.05р. на таку ж суму пені. Зазначені податкові повідомлення-рішення, оскаржені ТОВ „Углепром” у судовому порядку, були визнані недійсними в сумі 340грн., а в іншій частині –в сумі 875469,98грн., були залишені без змін за постановою господарського суду Донецької області від 15.02.06р. по справі 22/366а, яка набула чинності за Ухвалою Донецького апеляційного суду від 04.04.06р.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність податкового боргу у відповідача з податку на прибуток та штрафних санкцій з такого податку, який становить 80936,01грн., заборгованості з штрафних санкцій з податку на додану вартість в розмірі 408грн., податкового боргу з комунального податку та штрафних санкцій з такого податку в загальному розмірі 624,81грн., а також з пені в сумі 875469,98грн., нарахованої ТОВ „Углепром” за податковим повідомленням-рішенням, яке є законним та в цій частині не визнане в судовому порядку недійсним, що також обґрунтовано встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи.

З огляду на приписи ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181 від 21.12.00р., податкові зобов’язання з податку на прибуток, комунального податку, самостійно визначені платником податків у податкових деклараціях та розрахунках, а також нараховані вищезазначеними податковими повідомленням-рішеннями штрафні санкції з податку на прибуток, з податку на додану вартість, комунального податку, та пені за порушення у сфері ЗЕД, вважаються узгодженими.

Тобто відповідачем до Державного бюджету України не сплачені узгодженні податкові зобов’язання в загальній сумі 957438,80грн., які є податковим боргом в розумінні приписів п.п. 1.2., 1.3. ст. 1 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.00р. № 2181, що обґрунтовано встановлено судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем були дотримані  вимоги п.п. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.00р. № 2181, шляхом направлення відповідачу 20.05.05р. та 03.08.05р. першої та другої податкових вимог, яки були отримані останнім.

Місцевий господарський суд обґрунтовано, з урахуванням тих обставин, що відповідачем податковий борг по вищевказаним податкам і зборам та пені у повному обсязі сплачений не був, а також приписів пп. 3.1.1. ст. 3 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.00р. № 2181, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі стосовно необхідності закриття провадження по справі та відсутності у податкового органу відповідних повноважень та необхідності розгляду даної справи за правилами Господарського процесуального кодексу України, судова колегія не приймає до уваги з огляду на приписи ч. 3, п. 5 ч. 4 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України, якими визначено, що відповідачем у адміністративній справі може бути і не суб’єкт владних повноважень, якщо інші випадки не передбачені законом. Пунктом 11 ст. 10 Закону України “Про державну податкову службу в України” від 04.12.90р. № 509-ХП (зі змінами та доповненнями), яким передбачено право податкового органу на звернення до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами. При цьому судовою колегією враховується відповідна судова практика Верховного суду України по даній категорії спорів (Постанова Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України). Щодо прокурора, то у даному випадку він є законним представником податкового органу на підставі ст. 36-1 Закону України “Про прокуратуру” від 05.11.91р. № 1789-ХП (зі змінами та доповненнями) та ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства  України.

Ствердження заявника апеляційної скарги стосовно неправомірного об’єднання в позовній заяві  вимог, які між собою не пов”язані, спростовуються судовою колегією  з огляду на приписи ст.21 Кодексу адміністративного судочинства України, за приписами якої позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов”язані між собою і підсудні одному адміністративному суду. Враховуючи, що заявлені вимоги поєднані одним предметом спору, а саме –стягнення з ТОВ „Углепром” заборгованості перед бюджетом, такі ствердження скаржника є безпідставними.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на ст. 250 Господарського кодексу України та його доводи стосовно відсутності права у позивача стягувати з заявника апеляційної скарги пені в сумі 875469,98грн. за порушення термінів розрахунків в іноземній валюті поза межами строку, встановленого зазначеною нормою, є необґрунтованими, так як ст.250 ГК України встановлений певний строк, який обчисляється з дня виявлення порушення, саме для застосування до суб’єкта господарювання адміністративно-господарських санкцій. Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом такий строк був дотриманий, так як пеня за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності була нарахована відповідачу контролюючим органом за податковими повідомленнями –рішеннями, які були прийняті 22.08.05р. та 19.09.05р., на підставі акту перевірки №1186/23-4/32084364 від 22.08.05р., в якому фахівцями Центрально-Міської МДПІ було встановлено порушення відповідачем ст.. 2 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”, а саме порушення своєчасності розрахунків за імпортним контрактом №643/980-290М-2004 у сумі 26100000рублів РФ (4646549,40грн.), тобто у межах строку, встановленого ст.250 ГК України (дата складання акту, яким було виявлено правопорушеня відповідачем у сфері зовнішньоекономічної діяльності - 22.08.05р., застосування адміністративно-господарських санкцій (пені) за податковими повідомленнями-рішеннями, прийнятими на підставі зазначеного акту перевірки відбулось - 22.08.05р. та 19.09.05р., за датами їх прийняття). Посилання відповідача на Постанову Вищого адміністративного суду України від 12.10.06р. по справі № 10/255 є безпідставними, так як стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України не містить приписів щодо обов’язковості для адміністративного суду процесуальних документів у справах, у яких беруть участь інші сторони.

Ствердження скаржника стосовно того, що стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами здійснюється за рахунок майна відповідача, в той час як позивач не зазначає, за рахунок чого він стягує податковий борг, судова колегія відхиляє з огляду на письмові пояснення представника податкового органу та прокурора, за якими вони зазначають, що на момент пред’явлення позову податковим органом з активів, на які можливо звернути стягнення, були виявлені лише банківські рахунки відповідача.

В спірних правовідносинах матеріалами справи не підтверджується  наявність порушення ст.15 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.00р. № 2181 (зі змінами та доповненнями).

Крім цього, судова колегія враховує, що відповідно до пункту 30 статті 2 Бюджетного кодексу України органи стягнення -  податкові,  митні  та  інші  державні органи,  яким  відповідно  до  закону  надано  право  стягнення до бюджету  податків,  зборів  (обов'язкових   платежів)  та  інших надходжень.  Виходячи з правил статті 124 Конституції України, враховуючи приписи статті 2 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” від 20 грудня 2005 року  № 3235-ІV судова колегія вважає, що податковий орган правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за узгодженими податковими зобов’язаннями в загальному розмірі 957438,80грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п.1-3 ст. 160, п.2 ч.2 ст.162, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ст.198, ст.200, п.1 ст.205, ст..206,  п.5 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 та п.7 розділу VІІ “Прикінцевих та перехідних положень” Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України  № 2953-ІУ від 6 жовтня 2005 року, Донецький апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Углепром” м.Макіївка на постанову господарського суду  Донецької області від 15.11.06р. по справі № 41/298  –залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Донецької області від 15.11.06р. по справі № 41/298 –залишити без змін

Ухвала суду  апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України   протягом одного місяця з дня її складення в повному обсязі.

Ухвала  складена в повному обсязі  19.02.2007 року.

Головуючий:

Судді:

Надруковано:  4 примір.

1 –позивачу

1 –відповідачу

1 –до справи

1 –ДАГС