СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

ІНФОРМАЦІЯ_25

Справа №2-22/6718-2007А

За позовом - СПД ОСОБА_1( АДРЕСА_1)
До відповідача  -  ДПІ в м.
Сімферополі  ( м.
Сімферополь,  вул.М.Залкі 1/9).

Про визнання недійсним  податкового повідомлення-рішення.

Суддя  ЯковлєвС.В.

За
участю секретаря Дулімової В.І.

представники:

Від позивача - ОСОБА_2 - пред-к,
дов. від ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Від відповідача -  Нечаєва Н.О. - пред-к, дов. від 18.05.2007 р.

Сутність спору:  СПД
ОСОБА_1 ( далі позивач)  звернувся
до суду   з позовом, в якому просив   визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення ДПІ у м.Сімферополь ( далі відповідач) НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_2 р., НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 р., НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. ,
НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р., НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_4 р., НОМЕР_6 від
ІНФОРМАЦІЯ_4 р. Вимоги мотивовані тим, що під час винесення вказаних  повідомлень-рішень відповідачем невірно застосовані
положення Законів України  “Про
податок  на додану вартість” ,“Про
податок  з доходів фізичних осіб”, “Про
оподаткування прибутку підприємств”

Представник відповідача під час
судового засідання. яке відбулось ІНФОРМАЦІЯ_5 р.,   надав заперечення  на позовну заяву ( вих. НОМЕР_7  від ІНФОРМАЦІЯ_6р.) , в якому заперечував
проти задоволення позовних вимог, вказавши, що у позивача згідно з законом
України “Про податок  на додану вартість”
не було підстав для включення сум
податку на додану вартість  до
складу податкового кредиту у зв'язку з тим, що рішення Господарського суду
Луганської області  від ІНФОРМАЦІЯ_7
р.  по справі НОМЕР_8 пн.-ад  встановлений факт незаконності створення  МПП «Парма-плюс». Крім того, відповідач
вважає , що у позивача були відсутні підстави для  віднесення
коштів , витрачених  на  придбання
товару  у МПП «Парма-плюс» ,  до валових витрат , безпосередньо
пов'язаними  з одержанням доходу.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд

встановив

У період часу з ІНФОРМАЦІЯ_8
р.  по ІНФОРМАЦІЯ_9 р.   відповідачем
проводилась  документальна  невиїзна перевірка позивача  з питань дотримання ним  вимог податкового та іншого законодавства за
ІНФОРМАЦІЯ_10 р. та ІНФОРМАЦІЯ_11 р.  За
результатами вказаної перевірки
ІНФОРМАЦІЯ_12 р.  складено
акт  НОМЕР_9.

У вказаному акті перевірки
зафіксовані висновки відповідача  про те,
що позивач порушив ст. 13 Декрету КМУ «Про прибутковий податок із громадян» ,
йому донараховано податок з доходів фізичних осіб у сумі 4998,22 грн., порушено
п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» , йому
донараховано податок на додану вартість за ІНФОРМАЦІЯ_10 р. та за ІНФОРМАЦІЯ_11
р. у сумі 7689,57 грн.

На підставі акту перевірки від
ІНФОРМАЦІЯ_9р. НОМЕР_9 відповідачем
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. прийнято податкове повідомлення -рішення  НОМЕР_2, яким позивачу  донараховане податкове зобов'язання  з ПДВ в сумі 7689,57  грн. та
до нього застасовані  штрафні
(фінансові) санкції у сумі  3844,79грн.

Крім того на підставі акту
перевірки від ІНФОРМАЦІЯ_9р. НОМЕР_9 відповідачем   ІНФОРМАЦІЯ_2 р. прийнято податкове
повідомлення -рішення  НОМЕР_1, яким
позивачу  донараховано податок з доходів
фізичних осіб у розмірі 4998,22 грн.

Діючи відповідно до положень
Закону України “Про порядок
погашення  зобов'язань
платників  податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами”, позивач
ІНФОРМАЦІЯ_13 р. подав до відповідача скаргу на зазначені вище
повідомлення - рішення.

Відповідач  ІНФОРМАЦІЯ_14 р. прийняв рішення НОМЕР_17,
яким відмовив у задоволенні  скарги
позивача.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_15 р.
прийняв податкові повідомлення - рішення НОМЕР_4, яким позивачу  донараховане податкове зобов'язання  з ПДВ в сумі 7689,57  грн. та
до нього застасовані  штрафні
(фінансові) санкції у сумі  3844,79грн.,
та  НОМЕР_3, яким позивачу  донараховано податок з доходів фізичних осіб
у розмірі 4998,22 грн.

Позивач  звернувся до ДПА в АРК зі скаргою на рішення
відповідача НОМЕР_10 від ІНФОРМАЦІЯ_14 р. .

ДПА в АРК ІНФОРМАЦІЯ_17 р.
винесла рішення НОМЕР_11 про відмову у задоволенні вказаної скарги позивача.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_16 р.
прийняв податкові повідомлення - рішення НОМЕР_6, яким позивачу  донараховане податкове зобов'язання  з ПДВ в сумі 7689,57  грн. та
до нього застасовані  штрафні
(фінансові) санкції у сумі  3844,79грн.,
та  НОМЕР_5, яким позивачу  донараховано податок з доходів фізичних осіб
у розмірі 4998,22 грн.

Частиною 2 ст. 19 Конституції
України та ст. 9 Кодексу адміністративного кодексу України передбачено, що
органи державної влади та  органи  місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти  лише
на  підставі,  в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та
законами України.

Згідно з п.п. 1.6 та 1.7 ст. 1
Закону України “Про податок на додану вартість” податкове зобов'язання  це загальна сума  податку , одержана ( нарахована)
платнику  податку у звітному (
податковому ) періоді , визначена згідно з Законом, а податковий кредит  - це сума, на яку платник податку  має право зменшити податкове
зобов'язання  звітного періоду ,
визначена цим законом. При цьому датою виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається, зокрема, дата списання коштів з банківського
рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг) (пп. 7.5.1 п. 7.5 ст.
7 Закону).

Порядок обчислення та сплати
податку визначений у ст.7 вказаного Закону.

П.п. 7.4.1. п. 7.4 Закону
України “Про податок на додану вартість” визначає, що  податковий кредит  звітного періоду  складається
із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку у звітному
періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких
відноситься  до складу  валових витрат виробництва (обігу) та
основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Відповідно до п.п. 7.7.1
п.7.7. ст. 7  Закону України “Про податок
на додану вартість” сума податку, що підлягає
сплаті ( перерахуванню) до бюджету
або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця  між сумою податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою  податкового
кредиту  такого звітного податкового
періоду. При від'ємному значенні  суми
розрахованої згідно з п.п. 7.7.1 цього пункту закону, така сума
враховується  у зменшення  суми податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні  податкові періоди , а
при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Якщо у наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне
значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення
після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (пп. 7.7.2 Закону).

Таким чином стає зрозумілим, що
згідно з Законом України “Про податок на додану вартість” сума бюджетного
відшкодування формується як від'ємне значення різниці між податковими
зобов'язаннями та податковим кредитом за відповідний податковий період. У
наступному податковому періоді ця сума підлягає бюджетному відшкодуванню
платнику податку за умови сплати податку на додану вартість разом з ціною
товару постачальникам товарів (послуг).

Відповідач у акті перевірки
НОМЕР_9  та у своїх запереченнях вказує
на те, що  Постановою Господарського суду
Луганської області  від ІНФОРМАЦІЯ_7 р.
по справі НОМЕР_8  визнані недійсними
установчі  документи МПП «Парма-плюс» з
моменту реєстрації .

Матеріали справи свідчать про
те, що за  ІНФОРМАЦІЯ_18 р. між позивачем
та МПП «Парма-плюс» був укладений
договір купівлі-продажу,
відповідно до умов якого перший придбав
мазут М-40 (далі товар) . Ціна
товару  була визначена у розмірі
650 грн. за 1 тону(п. 2.1.). Сторони встановили, що розрахунки за придбаний
товар здійснювались  готівкою або
перерахуванням коштів на рахунок МПП «Парма-плюс».

Позивачем надані копії
податкових накладних НОМЕР_12 від ІНФОРМАЦІЯ_19 р., НОМЕР_13 від ІНФОРМАЦІЯ_20
р. та НОМЕР_14 від ІНФОРМАЦІЯ_21 р., яки були оформлені МПП «Парма-плюс» при
передачі  йому товару відповідно на
27706,90 грн. (ПДВ - 4617,82 грн.), 3887 грн. (ПДВ 647,83 грн.), 14543,50 (ПДВ 2423,92
грн.). Вартість отриманого позивачем товару була сплачена готівкою, про
свідчать надані ним  копії відповідних
квитанції до приходних ордерів.

Матеріали справи свідчать про
те, що Рішенням господарського суду Луганської області по справі НОМЕР_15 пн
від  ІНФОРМАЦІЯ_22 р.  припинено юридичну особу МПП «Парма-плюс».

З пояснень сторін стає
зрозумілим, що позивач, який мав права на бюджетне відшкодування по ПДВ, відніс
сплачений ним  під час здійснення
розрахунків з МПП «Парма-плюс»   ПДВ до
складу податкового кредиту  відповідних
звітних періодів.

Вивчивши матеріали справи, суд
встановив, що позивач уклав зазначений договір купівлі - продажу у
ІНФОРМАЦІЯ_23 р.  з МПП «Парма-плюс»,
отримав від останнього товар, здійснив з ним розрахунки  ще до того,
як  Постановою Господарського суду
Луганської області  від ІНФОРМАЦІЯ_7 р.
по справі НОМЕР_8  визнані недійсними
установчі  документи його контрагента та
Рішенням господарського суду Луганської області
від ІНФОРМАЦІЯ_22 р. по справі НОМЕР_15 пн , припинено МПП «Парма-плюс».

За таких обставин, приймаючи
до уваги те, що матеріали справи свідчать про наявність у позивача  сум підтвердженого відповідачем бюджетного
відшкодування  по ПДВ , які були не
менш  сум його зобов'язань по ПДВ у
зазначені  звітні періоди, надання ним
усіх  податкових накладних на товар ,
отриманий у МПП «Парма-плюс» ,  суд
вважає, що позивач правомірно включив
7689,57  грн. до сум бюджетного
відшкодування.

Суд не може погодитись з
твердженнями відповідача про те, що у зв'язку з визнанням Господарським судом
Луганської області  недійсними
установчих  документів  МПП «Парма-плюс»  на момент перевірки  позивача
ПДВ у вказаній вище сумі, включений останнім до податкового кредиту,
залишився не підтвердженим  зазначеними у
п. 7.4. Закону України “Про податок на додану вартість” документами.

При цьому суд бере до уваги те,
що матеріали справи свідчать про те, що свідоцтва  про реєстрацію МПП «Парма-плюс»   платником Податку на додану вартість
НОМЕР_16   було анульовано тільки
ІНФОРМАЦІЯ_24 р. , а позивачем укладений і здійснений правочин до анулювання
зазначеного свідоцтва.

У зв'язку з наведеним
суд вважає, що у відповідача не було правових підстав для зменшення  бюджетного відшкодування позивача   по ПДВ за
вказаний період часу  на  7689,57
грн .

Спеціальним законом з
питань оподаткування, який встановлює порядок погашення  зобов'язань
юридичних або фізичних осіб  перед
бюджетами та державними цільовими фондами з податків  і зборів ( обов'язкових платежів) є Закон
України “Про порядок  погашення  зобов'язань платників  податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами”. Ст. 1 закону визначає, що податковим боргом (
недоїмкою)  є податкове  зобов'язання ( з урахуванням  штрафних санкцій  за їх наявності), самостійно узгоджене
платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку , але
не сплачене  у встановлений строк, а також
пеня , нарахована  на суму такого
податкового зобов'язання.

Ст.17 Закон України
“Про порядок  погашення  зобов'язань платників  податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” визначає порядок
нарахування штрафних санкції за порушення податкового законодавства
платником податків.

Як зазначено вище ,
суд не встановив порушення Закону України «Про податок на додану вартість»  в діях позивача по віднесенню до податкового
кредиту суми ПДВ  у розмірі 7689,57    грн., сплаченої  під час розрахунків  за отриманий від МПП «Парма-плюс»   у ІНФОРМАЦІЯ_23 р   товар. За таких обставин у відповідача були
відсутні підстави для нарахування
штрафних санкцій у сумі 3844,79
грн.

Крім того, суд
приймає до уваги, що під час розгляду справи МПП «Парма-плюс»    не виключено з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.

Таким чином, суд приходить до
висновку , що відповідач в акті
НОМЕР_9  зробив висновки, які не
відповідають діючому законодавству та обставинам справи, що призвело до
необґрунтованого визначення позивачу суми податкового зобов'язання по ПДВ
та  нарахування ним штрафних санкції.

В силу викладеного суд
вважає, що позовні вимоги  у частині
визнання нечинними податкових повідомлень - рішень відповідача НОМЕР_2 від
ІНФОРМАЦІЯ_2 р., НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р., НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_4 р.
підлягають задоволенню.

Ст. 67 Конституції
України  визначає, що кожен  зобов'язаний сплачувати  податки і збори  в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок оподаткування доходів
фізичних осіб, визначений у Законі України “Про податок  з доходів фізичних осіб”, який набрав
чинності з 01.01.2004 р. (п. 22.1.)

Відповідно до п. 22.10
зазначеного закону  до набрання
чинності  спеціальним законом з питань  оподаткування
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності
продовжує діяти р.IV Декрету Кабінету Міністрів України “Про прибутковий
податок громадян” у частині оподаткування
доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю.

У ст.13 Декрету визначено,
що  оподаткованим доходом вважається  сукупний чистий доход, тобто різниця  між валовим доходом (виручки у грошовій
та  натуральній формі) і
документально  підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними  з одержанням
доходу. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних  з одержанням доходу, належать витрати, які
включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Ст. 2 Закону  України “Про оподаткування прибутку
підприємств” визначає , що платниками
податку  з числа резидентів є
суб'єкти господарської діяльності , бюджетні, громадські та інші  підприємства, установи та організації, які
здійснюють діяльність, спрямовану на отримання
прибутку.

Згідно з п. 5.1 ст.5
вказаного закону  валові витрати
виробництва  та обігу  це сума
будь-яких витрат платника податків
у грошовій матеріальній  або
нематеріальній формах, здійснюваних  як
компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником  податку
для їх подальшого використання  у власній
господарській діяльності.

П.п. 5.3.9 п.5.3. ст. 5 Закону  України “Про оподаткування прибутку
підприємств” визначає, що  не належать до
складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені  розрахунковими, платіжними та іншими  документами, обов'язковість  ведення та зберігання яких  передбачена правилами ведення податкового
обліку.

Як зазначене вище,
матеріали справи свідчать про те, що на підставі договору купівлі-продажу від
за  ІНФОРМАЦІЯ_18 р., укладеному з  МПП «Парма-плюс», позивач отримав від
останнього мазут  на суму 46137, 40 грн.
( в тому числі ПДВ 7689,57 грн.). Надані позивачем документи вказують на те ,
що він  вніс до каси  МПП «Парма-плюс» вказану  суму вартості отриманого від останнього товару
.

Відповідач у акті перевірки
НОМЕР_9  та у своїх запереченнях вказує
на те, що  у зв'язку з тим, що  Постановою Господарського суду Луганської
області  від ІНФОРМАЦІЯ_7 р. по справі
НОМЕР_8  визнані недійсними установчі  документи МПП «Парма-плюс» з моменту
реєстрації , у позивача були відсутні правові підстави відносити кошти ,
витрачені на  придбання  товару
у МПП «Парма-плюс» ,  до валових
витрат , безпосередньо пов'язаними  з
одержанням доходу.

Проте, з такими висновками
погодитись неможна тому, що, як зазначено
вище, матеріалами справи підтверджується
факт отримання позивачем  у
ІНФОРМАЦІЯ_23 р.  від МПП
«Парма-плюс»   товару  на загальну суму 46137,40. грн. ( в тому
числі ПДВ 7689,57 грн.), за який він сплатив останньому у повному обсязі його
вартість.

За таких обставин, приймаючи
до уваги те, що матеріали справи свідчать про понесення позивачам витрат на
придбання у МПП «Парма-плюс»
відповідно до умов договору купівлі - продажу  від ІНФОРМАЦІЯ_18 р. товару, його
отримання  першим,  суд вважає, що він, керуючись Декретом
Кабінету Міністрів України “Про прибутковий податок громадян” та Закону  України “Про оподаткування прибутку
підприємств” , правомірно включив до валових витрат суму коштів , перерахованих
МПП «Парма-плюс»     за придбаний товар.

При цьому суд бере до уваги те,
що що свідоцтво  про реєстрацію МПП
«Парма-плюс»      платником Податку на
додану вартість    було анульовано лише
ІНФОРМАЦІЯ_24р., а позивачем укладений і виконаний договір купівлі-продажу  до анулювання зазначеного свідоцтва.

В силу викладеного суд вважає,
що позовні вимоги  у частині визнання
нечинними  податкових повідомлень-рішень
НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 р., НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. НОМЕР_5 від
ІНФОРМАЦІЯ_4 р., також підлягають задоволенню .

Судові
витрати,  понесені позивачем, підлягають
стягненню на його користь у розмірі 3 грн. 40 коп. з Державного бюджету України
на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

Під час судового засідання, яке
відбулось ІНФОРМАЦІЯ_25 р. були оголошені вступна та резолютивна частини
постанови. Відповідно до ст. 163 КАСУ
постанову складено ІНФОРМАЦІЯ_26 р.

Керуючись
ст.ст.ч.1 ст. 94, 98, 160-163 КАС України, суд

п
о с т а н о в и в

1. Позов задовольнити.

2. Визнати нечинним  податкові повідомлення- рішення  ДПІ в м.
Сімферополі  (м. Сімферополь,  вул.М. Залкі 19) ) НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2
р., НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 р., НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. , НОМЕР_4 від
ІНФОРМАЦІЯ_3 р., НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_4 р., НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_4 р.

3.
Стягнути з Державного бюджету України на користь СПД ОСОБА_1   (
АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_18) 3грн.40 коп.
судового збору .

У разі неподання  заяви про апеляційне оскарження, постанова
набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі
складання  постанови у повному обсязі,
відповідно до ст. 160 КАСУ -  з дня
складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви  про апеляційне оскарження , апеляційна скарга
не подана, постанова вступає в законну силу
через 20 днів після подання заяви про апеляційне  оскарження.

Постанова може бути оскаржена в
порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Яковлєв
С.В.