СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 березня 2007 р.

Справа № А-10/223

Господарський суд Івано-Франківської області у складі
судді Шелест С.Б.

При секретарях судового засідання:
Бабінець У.В., Кузишин У.Б.

Розглянувши
матеріали  адміністративної справи

за позовом:          Державної податкової інспекції в
Богородчанському районі

смт. Богородчани,
вул. Шевченка, 64

до відповідачів:  1. Товариства з обмеженою відповідальністю
«Сетор Крон»

м. Київ,
вул. Саксаганського, 41

2.  Підприємця ОСОБА_1

АДРЕСА_1

про:                        визнання  недійсним договору

За участю представників сторін:

від позивача:      Андрейко В.Н. - зав. юр. сектору,
(довіреність № 6459/А/10 від 14.08.06р.);

від відповідачів:1. не
з»явився;

2.ОСОБА_2- представник,
(довіреність НОМЕР_1)

ОСОБА_3 -
представник, (довіреність НОМЕР_1)

в с т а н о в и в:

ДПІ в Богородчанському районі
заявлено вимогу про визнання недійсним укладеного 04.01.05р. між відповідачами
договору купівлі-продажу.

Позивач заявою № 2117/10/10 від
09.02.07р. /вх.НОМЕР_2./ доповнив
позовні вимоги та просить суд
стягнути в дохід держави з ТзОВ «Сетор Крон»264800 грн., отриманих внаслідок
укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст.51 КАС України,
позивач має право змінити підставу або предмет адміністративного позову,
збільшити або зменшити розмір позовних вимог в будь-який час до закінчення судового
розгляду, а тому заява позивача від 09.02.07р. підлягає прийняттю та розгляду
по суті.

Представник відповідача-1 в
судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про дату, час і
місце судового розгляду справи, причини неприбуття суду не повідомив. За таких
обставин, неприбуття відповідача-1 в судове засідання відповідно до  ч. 2 ст. 128 КАС України не є перешкодою для
розгляду справи.

Позивач
в судовому засіданні позов підтримує, мотивуючи його тим, що оспорюваний договір
укладений з метою суперечною інтересам держави та суспільства при наявності
умислу відповідача-1 (ТзОВ «Сетор Крон») з посиланням на те, що особи зазначені
як засновники товариства не мали
відношення до  створення
Товариства, про що свідчить  рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 16.11.05р., яким визнано недійсними установчі
документи та свідоцтво платника податку ТзОВ «Сетор Крон».

Відповідач-2 позов заперечує,
вважає вимоги позивача необгрунтованими та безпідставними з посиланням на те,
що заочне рішення Голосіївського районного суду                     м. Києва від 16.11.05р.,
на яке посилається позивач, як на підставу своїх вимог, скасоване згідно з
постановою цього ж суду  від  28.08.06р.

Заперечуючи позов, відповідач-2
посилається також на недоведеність умислу ТзОВ «Сетор Крон»на укладення
оспорюваного договору з метою приховування від оподаткування доходів з
посиланням на те, що суб»єктивний склад правопорушення повинен бути
встановлений компетентним державним органом і підтверджений
законодавчо-визначеними засобами доказування. Доказів, які б свідчили про
порушення кримінальної справи проти посадових осіб ТзОВ «Сетор Крон»або
відповідача-2 та доведення їх вини за фактом ухилення від сплати податків
стосовно обставин, викладених у позовній заяві,
не надано.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши доводи та заперечення представників сторін, суд встановив наступне.

04.01.05р. між ТзОВ «Сетор
Крон»(продавець) та Підприємцем ОСОБА_1 (покупець) укладено договір
купівлі-продажу, на виконання якого підприємець придбала у Товариства кран
шаровий ДУ 1000 РУ 80 за ціною 264800 грн., в тому числі: ПДВ 44133,33 грн, що
підтверджується наявними в матеріалах справи накладною  НОМЕР_3, довіреністю серії НОМЕР_4,
квитанцією до прибуткового касового ордера від 02.02.05р., книгою обліку
придбання товарів, робіт, послуг підприємця ОСОБА_1, а також податковою
накладною від 04.04.05р., оригінали яких оглянуті судом.

Як встановлено судом, доводи позивача
про  вчинення оспорюваного правочину з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та про наявність
умислу ТзОВ «Сетор Крон»на приховування від оподаткування доходів,  ґрунтуються на заочному рішенні
Голосіївського районного суду  м. Києва
від 16.11.05р. у справі № 2-5622/16, яким визнані недійсними статут, установчі
документи, свідоцтво платника податку  та
свідоцтво про державну реєстрацію ТзОВ «Сетор Крон», а також  на довідці
ДПІ в  Голосіївському районі
НОМЕР_5, згідно з якою ТзОВ «Сетор Крон»останній раз звітувало в серпні 2004р.,
- без показників фінансово-господарської діяльності.

Суд вважає позов таким, що
задоволенню не підлягає.

За результатами  перегляду за нововиявленими обставинами
зазначеного вище заочного рішення
Голосіївського районного суду  м.
Києва , постановою цього ж  суду від
28.08.06р. у справі № 2-5622/16, статут, установчі документи ТзОВ «Сетор
Крон»,  свідоцтво платника податку №
37080693 та свідоцтво про державну реєстрацію № 08833 цього Товариства
скасовані з моменту постановлення судового рішення, а саме -з 28.08.06р.

Зазначена постанова згідно з ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 10.10.06р., набрала законної сили та надіслана
на вимогу суду разом з супровідним
листом ДВ-1 від 17.01.07р.

Позивачем в ході судового розгляду
було заявлене клопотання про зупинення провадження даній справі до перегляду
вказаної постанови суду в касаційному порядку, яке судом відхилене, у зв»язку з
відсутністю доказів в його обґрунтування.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону
України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців»,
якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

На момент вчинення та виконання
оспорюваного правочину   ТзОВ «Сетор
Крон»перебувало в Єдиному державному реєстрі, що підтверджується довідками від
20.12.06р.            № 085/17-1483 та
від 21.02.07р. № 085/19-300 відділу держреєстрації;  мало свідоцтво платника податку на додану
вартість.

Визнання в судовому порядку
недійсними з 28.08.06р. /тобто після виконання оспорюваного правочину/ установчих
документів Товариства, його Статуту, свідоцтва про державну реєстрацію,
свідоцтва платника ПДВ не може бути достатньою підставою для  визнання вчинених цим Товариством з іншими
суб»єктами господарювання юридично значимих дій недійсними, оскільки його
контрагент за договором може нести відповідальність лише за наявності вини.

Статтею 208 Господарського кодексу
України визначено наслідки визнання господарського зобов'язання недійсним. Якщо
господарське зобов'язання визнано недійсним як
таке, що  вчинено  з метою,
яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства,  то за наявності  наміру
в  обох  сторін
-  у  разі виконання  зобов'язання
обома  сторонами  -
в  доход  держави за рішенням суду стягується все
одержане ними за зобов'язанням,  а  у разі
виконання  зобов'язання  однією
стороною  з  другої сторони стягується в доход держави все
одержане нею, а також все належне з неї  першій
стороні на відшкодування одержаного.  У
разі наявності наміру лише у однієї із
сторін  усе  одержане
нею  повинно  бути повернено  другій стороні,  а одержане останньою або належне їй на
відшкодування виконаного  стягується  за
рішенням  суду  в
доход держави.

Санкції, встановлені ч.1 ст. 208 ГК
України, не можуть застосовуватися за сам факт несплати податків (зборів, інших
обов»язкових платежів) однією із сторін договору. За таких обставин
правопорушенням є несплата податків, а не вчинення правочину. Для застосування
санкцій, передбачених ч.1 ст. 208 Господарського Кодексу України, необхідним є
наявність умислу на укладення угоди  з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Обставини справи свідчать про
фактичне виконання спірного договору купівлі-продажу, тобто реальне настання
наслідків, що обумовлені ним.

Такі обставини були встановлені
податковим органом (ДПІ в Богородчанському районі) під час перевірки та
відображені в акті позапланової документальної перевірки                                НОМЕР_6.

Так, в розділі 2.1 вищевказаного акту
перевіряючими зазначено, що ТзОВ «Сетор Крон» в січні 2005 року відповідно до
податкової накладної НОМЕР_3 реалізовано підприємцю ОСОБА_1 товар, а саме: кран
шаровий ДУ 1000 РУ 80 на суму 264800 грн. (в тому числі ПДВ -44133 грн. 33 коп.).
Дана фінансово-господарська операція здійснена відповідно до договору
купівлі-продажу б/н від 04.01.05р. Договір скріплений печатками продавця та
покупця, а також їх підписами. Сума ПДВ з даної операції проведена по книзі
обліку придбання товарів (робіт, послуг) СПД ОСОБА_1 та включена до податкового
кредиту в Декларації по податку на додану вартість за лютий 2005 року в сумі
ПДВ 44133,33 грн. Розрахунок за одержану продукцію СПД ОСОБА_1 проведено
відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера НОМЕР_7 шляхом внесення
в касу підприємства продавця ТзОВ «Сетор Крон»готівки в сумі 264800 грн. Дана
квитанція скріплена печаткою ТзОВ «Сетор Крон»та підписами головного бухгалтера
та касира.

Таким чином, у зв»язку з виконанням
спірного договору підприємець ОСОБА_1 сплатила продавцю в ціні товару податок
на додану вартість.

В матеріалах справи відсутні належні
та допустимі докази наявності у ТзОВ «Сетор Крон»податкового зобов»язання або
податкового боргу, що виникли внаслідок виконання спірного договору. До справи
не надано рішень податкового органу про донарахування ТзОВ «Сетор
Крон»податкових зобов»язань, податкових повідомлень та вимог, які б підтвердили
наявність податкового боргу у ТзОВ «Сетор Крон», в тому числі внаслідок
виконання спірного договору, в зв»язку з чим твердження ДПІ про завдання
державі збитків у вигляді несплачених податків є безпідставним. Довідка  ДПІ в
Голосіївському районі НОМЕР_5,  на
яку посилається позивач, та згідно з якою ТзОВ «Сетор-Крон»останній раз
звітувало в серпні 2004р., - не підписана уповноваженою посадовою особою, а
тому може бути доказом в розумінні КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України
обов»язок доказування покладається на сторони. Суду не надано належних доказів
на підтвердження того, що укладаючи оспорюваний договір купівлі-продажу сторони
діяли з метою, яка суперечила інтересам держави та суспільства.

За наведених обставин, у суду
відсутні правові підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. 124 Конституції
України, ст. 207, 208 Господарського кодексу України, ст.ст. 94, 158, 160, 186,
п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в :

в позові -відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складання
постанови в повному обсязі; апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом  двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Шелест С.Б.

Постанова складена у повному обсязі 02.04.07р.

Внесено в діловодство

Кузишин У.Б.