ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"12" березня 2007 р.                                        Справа № 11/336а/15

За позовом: Контрольно - ревізійного управління в Чернігівській області

14000, м. Чернігів, вул. Бєлінського, 11

До: Чернігівської обласної державної лікарні ветеринарної медицини

14034, м. Чернігів, вул. 1 Травня, 180

Третя особа на стороні відповідача: Державний департамент ветеринарної медицини

01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 24

Про спонукання вчинити певні дії

Суддя Ю.М.Бобров

Секретар О.Ю.Михальова

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН :

Від Позивача: не прибув.

Від Відповідача: Прокоф’єв Б.І. –дов. від 05.02.07 р. № 57.

Від Третьої особи: не прибув.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем –Контрольно –ревізійним управлінням в Чернігівській області подано адміністративний позов до Чернігівської обласної державної лікарні ветеринарної медицини, в якому позивач просить суд: визнати діяння відповідача щодо невиконання обов’язкових вимог КРУ в Чернігівській області від 10.03.06 р. № 13-18/249 в частині забезпечення відшкодування безпідставно нарахованої матеріальної допомоги працівникам в сумі 18500 грн., - протиправними; зобов’язати відповідача виконати обов’язкові вимоги КРУ в Чернігівській області в частині відшкодування безпідставно нарахованої матеріальної допомоги в сумі 18500,00 грн.; стягнути з відповідача на користь Державного бюджету вартість послуг за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

На підставі ст. 150 КАСУ розгляд справи відкладався та у розгляді справи оголошувалися перерви.

Представники позивача в судових засіданнях підтримали позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені у позовній заяві.

В позовній заяві позивач посилається, зокрема, на те, що проведеною 03.03.06 р. КРУ в Чернігівській області ревізією було виявлено порушення відповідачем у ІІ півріччі 2002, 2003-2005 рр. наказу Міністерства аграрної політики України від 07.03.01 р. № 46 щодо надання працівникам матеріальної допомоги в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік. Всупереч вимогам цього наказу, відповідачем у перевіряємому періоді проводились виплати працівникам матеріальної допомоги на соціально –побутові потреби від 2-х до 3-х посадових окладів. В перевіряємому періоді відповідачем безпідставно нараховано матеріальної допомоги на загальну суму 18500,00 грн.

Відповідачем не виконані обов’язкові письмові вимоги КРУ в Чернігівській області від 10.03.06 р. № 13-18/249 в частині забезпечення відшкодування безпідставно нарахованої матеріальної допомоги в сумі 18500,00 грн.

Представники відповідача в судових засіданнях, не оспорюючи саму суму визначеної позивачем матеріальної допомоги, проти позову заперечують, зокрема з тих підстав, що при виплаті своїм працівникам матеріальної допомоги Чернігівська обласна державна лікарня ветеринарної медицини керувалася Положеннями про преміювання  та інші соціальні виплати працівникам ветеринарної медицини організацій бюджетної сфери, затвердженими Головою Державного департаменту ветеринарної медицини, які дозволяють виплату матеріальної допомоги працівникам державних установ ветеринарної медицини, у випадках, визначених в цих Положеннях, у розмірі від 1 до 3 мінімальних зарплат. Ці Положення не скасовані і є обов’язковими для виконання державними установами ветеринарної медицини.

З ініціативи суду ухвалою від 16.01.07 р., залучено до участі у справі на стороні відповідача третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Державний департамент ветеринарної медицини.

У письмових поясненнях третя особа зазначає, що джерелом виплат, зазначених у наказі міністерства аграрної політики України від 07.03.01 р. № 46, на який посилається КРУ в Чернігівській області, є тільки загальний фонд державного бюджету. Державний Департамент  ветеринарної медицини вважає, що надавати своїм працівникам матеріальну допомогу у розмірі від 1 до 3 мінімальних зарплат  за рахунок спеціального фонду Державного бюджету державні установи ветеринарно медицини мають право.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав заперечення на позов з мотивів, викладених у письмових поясненнях Державного департаменту ветеринарної медицини.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані сторонами докази, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін та представника третьої особи, суд встановив наступне.

Контрольно –ревізійним управлінням в Чернігівській була проведена ревізія фінансово –господарської діяльності Чернігівської обласної державної лікарні ветеринарної медицини за ІІ півріччя 2002, 2003- 2005 рр., за результатами якої складено акт ревізії від 03.03.06 р. № 25-23-21/05.

Як зазначено в акті ревізії, ревізією було встановлено, що всупереч п. 2.2 наказу Міністерства аграрної політики України від 07.03.01 р. № 46 „Про впорядкування умов оплати праці працівників бюджетних організацій, що обслуговують сільське господарство”, зареєстрованого в Мін’юсті України 04.05.01 р. за № 386/5577, відповідно до якого передбачено надання працівникам матеріальної допомоги, у тому числі на оздоровлення, за винятком матеріальної допомоги на поховання, в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, лікарнею були проведені виплати матеріальної допомоги на соціально - побутові потреби від 2х до 3-х посадових окладів за ІІ півріччя 2002 р, 2003-2005 рр. на загальну суму 18,5 тис. грн.

КРУ в Чернігівській області відповідачу було направлено листа від 10.03.06 р. № 13-18/249 Про обов’язкові вимоги по результатам ревізії, в яких пред’явлено, зокрема, вимогу про забезпечення відшкодування безпідставно нарахованої матеріальної допомоги працівникам в сумі 18,5 тис. грн. згідно чинного законодавства.

Листом № 18 від 07.04.06 р. Чернігівська обласна державна лікарня ветеринарної медицини повідомила КРУ в Чернігівській області про вжиті заходи щодо усунення виявлених ревізією порушень та недоліків. У цьому листі було, зокрема, повідомлено, що питання щодо відшкодування безпідставно нарахованої матеріальної допомоги працівникам лікарні розглядається згідно чинного законодавства. Тобто вимоги позивача щодо відшкодування 18,5 тис. грн. відповідачем виконано не було, що стало підставою для подання позивачем даного позову.

Відповідно до п.1 Положення про Чернігівську обласну державну лікарню ветеринарної медицини, розробленого на основі Положення про обласну державну лікарню ветеринарної медицини, затвердженого наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Міністерства аграрної політики України від 24.12.02 р. № 74, зареєстрованого в Мін’юсті України 16.01.03 р. за № 26/7347, Чернігівська обласна державна лікарня ветеринарної медицини відповідно до Закону України „Про ветеринарну медицину” є державною установою ветеринарної медицини для здійснення профілактичних, діагностичних, лікувальних та інших протиепізоотичних заходів та підпорядковується Управлінню ветеринарної медицини в Чернігівській області.

Згідно п.2 цього Положення Лікарня у своїй  діяльності керується  Конституцією України, іншими законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України,   Міністерства аграрної політики України, Державного департаменту ветеринарної медицини,  Управління ветеринарної медицини в Чернігівській області та цим Положенням.

Державним департаментом ветеринарної медицини були розроблені Положення про преміювання та інші соціальні виплати працівникам ветеринарної медицини організацій бюджетної сфери, затверджене головою Департаменту  22.01.03 р. та погоджене з головою ЦК профспілки працівників АПК України 28.01.03 р., та Положення про преміювання на інші соціальні виплати працівникам ветеринарної медицини установ бюджетної сфери, затверджене головою Департаменту 05.12.04 р. та погоджене з головою ЦК профспілки працівників АПК України 06.12.04 р.

Згідно розділу 4 цих Положень передбачено надання матеріальної допомоги у розмірі від 1 до 3 мінімальних зарплат, яка надається працівникам державних установ ветеринарної медицини у випадках:

- при тривалій хворобі працівника або проведенні операції;

- при народженні дитини;

- при тяжкому матеріальному становищі працівника.

Дозвіл на надання та виплату цієї матеріальної допомоги надається керівником державних установ ветеринарної медицини, за погодженням із профспілковим комітетом на підставі поданої заяви працівника.

Вказана допомога надається за рахунок коштів спеціального фонду Державного бюджету, передбаченого кошторисом.

На підставі цих Положень відповідачем розроблялися Положення про преміювання та інші соціальні виплати працівникам Чернігівської обласної державної лікарні ветеринарної медицини, які містили аналогічну норму щодо виплати матеріальної допомог у розмірі від 1 до 3 мінімальних зарплат.

Як зазначено у преамбулах всіх вищевказаних  Положень, вони розроблені у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.01 р. № 134 „Про впорядкування умов плати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери”.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.01 р. № 134, яка діяла до 01.09.05 р., зокрема, п.п. «б»п.4, надано право керівникам місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків надавати працівникам матеріальну допомогу, в тому числі на оздоровлення, за винятком матеріальної допомоги на поховання, в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік.         У п.п.2.2. п.2 наказу Міністерства аграрної політики України № 46 від 07.03.01 р., зареєстрованого в Мін’юсті України 04.05.01 р. за № 386/5577 (чинний до 03.11.05 р.), прийнятого на виконання постанови КМУ № 34 від 07.02.01 р, і на який посилається позивач, також надано право керівникам бюджетних організацій, що обслуговують сільське господарство, у межах фондів заробітної плати, затверджених у  кошторисах доходів і видатків надавати працівникам матеріальну допомогу, утому числі на оздоровлення, за винятком матеріальної допомоги на поховання, у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік.

Інших розмірів матеріальної допомоги для установ ветеринарної медицини, а ні постановою КМУ № 134 від 07.02.01 р., а ні наказом Міністерства аграрної політики України № 46 від 07.03.01 р, не передбачено.

Статтею 15 Бюджетного кодексу України від 21.06.01 р., № 2542-ІІІ визначено складові частини бюджету, а саме: загальний і спеціальний.

Виходячи з цього, використання коштів спеціального фонду кошторису повинно здійснюватися по тим же нормативно –правовим актам, що і використання коштів загального фонду.

Оскільки у відповідності до п. 1 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.02 р. № 228, складовими частинами кошторису бюджетних установ є загальний і спеціальний фонди, вказаний вище граничний розмір матеріальної допомоги розповсюджується на обидві складові кошторису.

Отже, незалежно від того, з якого фонду кошторису (загального чи спеціального) здійснюється виплата матеріальної допомоги, її сумарний розмір для працівника не повинен перевищувати одного посадового окладу на рік.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач при здійсненні виплат матеріальної допомоги працівникам мав діяти відповідно до нормативно –правових актів Кабінету Міністрів  України. Виплата матеріальної допомоги у розмірі, більшому ніж передбачено постановою КМУ № 134 від 07.02.01 р., суперечить бюджетному законодавству і, відповідно до ст. 116 Бюджетного кодексу України, є бюджетним правопорушенням.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в частині позовних вимог щодо зобов’язання відповідача виконати обов’язкові вимоги КРУ в Чернігівській області в частині відшкодування в дохід держави безпідставно нарахованої матеріальної допомоги працівникам в сумі 18500,00 грн., позовні вимоги підлягають задоволенню.

Решта позовних вимог щодо визнання діянь відповідача по невиконанню обов’язкових вимог КРУ в Чернігівській області протиправними задоволенню не підлягає, оскільки  відповідно до ст.162 КАСУ суд має повноваження  визнати протиправними дії лише суб’єкта владних повноважень, а відповідно до визначення, наданого в ст.3 цього Кодексу, суб’єкт владних повноважень –це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідач, не виконуючи обов’язкові вимоги позивача про усунення виявлених порушень, діяв не як суб’єкт владних повноважень , здійснюючи владні управлінські функції,  а як підконтрольна установа. Крім того, як слідує із встановлених обставин у справі, відповідач не вчиняв з цього приводу жодної активної дії, отже з його боку має місце бездіяльність, що не є тотожнім поняттю „дії”.         Витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, які позивач просить стягнути з відповідача до Державного бюджету, Кодексом адміністративного судочинства України не передбачені.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2. Зобов’язати Чернігівську обласну державну лікарню ветеринарної медицини (14034, м.Чернігів, вул. 1 Травня, 180, код 14248169) виконати обов’язкові вимоги Контрольно - ревізійного управління в Чернігівській області від 10.03.06 р. № 13-18/249 в частині відшкодування в дохід держави безпідставно нарахованої працівникам матеріальної допомоги в сумі 18500,00 грн.

3.          В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була  подана у строк, встановлений цим Кодексом,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано,  набирає  законної  сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява.

Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Чернігівської області.

Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до Київського апеляційного господарського суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, відповідно до ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України, в судовому засіданні 12.03.07 р. проголошено тільки в ступну та резолютивну частини постанови.

Постанова суду в повному обсязі виготовлена 16.03.07 р.

Сторони можуть отримати копію постанови, виготовлену в повному обсязі, подавши відповідну заяву на ім’я судді через канцелярію суду.

Суддя                                                                                Ю.М.Бобров