ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2007 р.
№ 266/15-06

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів :

головуючий суддя
Муравйов О.В.

судді
Полянський А.Г.

Кривда Д.С.

розглянувши

касаційну скаргу
ТОВ "Оріон-Гласс"

на
постанову від 12.04.2007 р. Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі
№ 266/15-06 Господарського суду Київської області

за позовом
ТОВ "Оріон-Гласс"

до
Дочірнього підприємства "Віаланд"

про
стягнення  7 683,73 грн.

За участю представників сторін:

позивача  –Геращенко М.В. дов. № 2 від 21.08.2006 р.

відповідача – керівник Рибченко Н.М.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Київської області від 30.01.2007 р. (суддя –Рябцева О.О.) в позові відмовлено.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.04.2007 р. (судді –Шкурдова Л.М., Міщенко П.К., Тарасенко К.В.) рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2007 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням та постановою, ТОВ "Оріон-Гласс" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову, мотивуючи її неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме у застосуванні судами норм права, які не підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Також скаржник посилається на те, що судами безпідставно не застосовано норми ст. 314 ГК України та недотримано вимог ст. 43 ГПК України.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 02.07.2007 р. у зв’язку з відпусткою судді Фролової Г.М. для перегляду в касаційному порядку справи № 266/15-06, призначеної до розгляду на 03.07.2007 р. утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий –Муравйов О.В., судді – Полянський А.Г., Кривда Д.С.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити рішення та постанову без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, між ТОВ "Оріон-Гласс" (замовник) та ДП "Віаланд" (перевізник) 14.11.2005 р. було укладено договір-заявку № 16/2 на перевезення вантажів автомобільним транспортом, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався здійснити перевезення скла листового з м. Даброва Горница (Польща) до м. Шпола (Україна).

На виконання умов зазначеного договору-заявки 16.11.2005 р. ДП "Віаланд" було надано автомобіль, який був завантажений партією листового скла загальною вартістю 21 958,41 грн.(4348,20 дол. США). Зазначений автомобіль 21.11.2005 р. прибув до Черкаської митниці, де було проведено процедуру митного очищення вантажу, що підтверджено штампами Черкаської митниці на міжнародній ТТН (СМR) від 16.11.2005 р. та на рахунку - фактурі від 16.11.2005 р. № 812130466.

Судами також було встановлено, що після проведення процедури митного очищення вантажу, вантаж було перевантажено працівниками позивача самостійно на інший автомобіль.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що 22.11.2005 р. при проведенні митного огляду було виявлено бій скла у трьох з дванадцяти завантажених ящиків (638,46 м. кв. скла), яке вже не підлягало використанню у виробництві, що підтверджується актом проведення ідентифікаційного огляду вантажу, актом проведення митного огляду товарів, актом виявлення бою на складі позивача.

Згідно Наказу Державної митної служби України від 20.04.2005 р. № 314 "Про затвердження Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації" Акт про проведення митного огляду товарів, що переміщуються за ВМД, форму якого наведено в додатку 2 до цього Порядку, обов'язково складається в разі виявлення невідповідності пред'явлених до митного огляду товарів заявленим відомостям про них. Пункт 7.3 акта про проведення митного огляду товарів повинен містити інформацію про опис, кількість та країну походження товарів. Якщо товар не відповідає відомостям, заявленим у декларації, робиться запис, яким зазначаються розбіжності між фактичними даними про товар та відомостями про них в декларації.

Судами встановлено, що з копії акта проведення митного огляду товарів, що переміщуються за ВМД № 90204/5/402199 від 22.11.2005 р., з запису, зробленого працівником митниці в пункті 7.3. акта, не вбачається жодних зауважень щодо розбіжностей між фактичними даними та даними, що містяться в ВМД.

Відповідно до ст. 158 Статуту автомобільного транспорту Української РСР, затвердженого Постановою РМ УРСР № 401 від 27.06.1969 р., обставини, що можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізника при автомобільних перевезеннях стверджуються записами в товарно-транспортних документах, а в разі розбіжності між автотранспортним підприємством і вантажовідправником —актами встановленої форми. Обставини, які можуть служити основою для матеріальної відповідальності автотранспортних підприємств і організацій та пасажирів при автомобільних перевезеннях, засвідчуються актами встановленої форми. Перелік обставин, що підлягають засвідченню записами в товарно-транспортних документах, форми актів і порядок їх складання встановлюється Правилами.

Також, згідно п. 15.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства Транспорту України № 363 від 14.10.1997 р. (далі-Правила) у разі псування або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом за встановленою формою. Пунктом 15.3. Правил передбачено, що записи в акті засвідчуються підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія. Односторонні записи в акті як вантажовідправника (вантажоодержувача), так і водія вважаються недійсними.

За таких обставин, Акт від 22.11.2005 р. № 90204/5/402199 повинен був бути підписаний перевізником вантажу (водієм), але в Акті відсутній підпис водія, а також відомості про відмову від підпису.

Враховуючи викладене, попередні судові інстанції дійшли обґрунтованого висновку про те, що належними доказами, що підтверджують пошкодження вантажу, є: товарно-транспортна накладна з відміткою вантажоодержувача про нестачу/втрату вантажу; акт встановленої форми про пошкодження вантажу; акт експертизи встановленої форми, підписаний експертами й особами, які були присутні при проведенні експертизи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу й на те, що згідно ст. 23  Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах (КДПВ) від 19.05.1956 р., коли перевізник зобов’язаний відшкодувати збитки, визвані повною або частковою нестачею вантажу, розмір який підлягає відшкодуванню визначається на підставі вартості вантажу в місті та  в час приймання його для перевезення.

Згідно ч. 1 ст. 30 Конвенції, якщо отримувач вантажу прийняв та не встановив стан вантажу в присутності перевізника або саме пізнє в момент приймання вантажу, коли  може мати місце видима нестача або пошкодження, або протягом семи днів з дня поставки вантажу, не враховуючи неділі та  інших  не робочих днів, коли мова йде про непомітні зовні  нестачу чи пошкодження, не зробив перевізнику застережень, вказуючих загальний характер нестачі пошкодження, враховується, оскільки не доведено зворотнє, підстави для презумцій, що вантаж був прийнятий отримувачем в стані, описаному в накладній. Коли мова йде про непомітні зовні втрати чи пошкодження, вказані вище застереження повинні бути зроблені у письмовій формі.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, посилання скаржника на те, що судами не застосовано ч. 1 ст. 314 ГК України, згідно якої, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини не приймаються до уваги, оскільки акт про проведення митного огляду товарів від 22.11.2005 р. № 90204/5/402199 не може бути належним доказом пошкодження вантажу, а отже і доказом  збитків завданих позивачу, в розумінні ст. 34 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення вказаних вимог, позивачем не було доведено факту спричинення відповідачем збитків.

Згідно з ст. 623 ЦК України для застосування таких правових наслідків порушення зобов'язання як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) противоправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини.

Таким чином, не встановивши наявність необхідних елементів складу цивільного правопорушення, як необхідної умови для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків, суди дійшли обґрунтованих висновків про необхідність у відмові у задоволенні позову.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарські суди в порядку ст. ст. 43, 47, 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази.

На підставі встановлених фактичних обставин місцевим господарським судом з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін, правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини та прийнято обгрунтоване рішення про відмову у позові.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, повторно розглядаючи справу, повно з’ясував обставини, які мали значення для правильного розгляду поданої апеляційної скарги, з'ясував дійсні права і обов'язки сторін, правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини та обґрунтовано залишив рішення місцевого господарського суду без змін.

Висновки апеляційного суду ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.ст.85, 111-5 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою представників сторін оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон-Гласс" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2007 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.04.2007 року у справі № 266/15-06 залишити без змін.

Головуючий    суддя                                                                    Муравйов О.В.

Судді                                                                                              Полянський А.Г.

Кривда Д.С.