ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.07.07р.

Справа № 10/92-07

За позовом  Приватного підприємства "Москва" , м. Дніпропетровськ

до  Міського комунального підприємства "Дніпроавтомост" , м. Дніпропетровськ

про визнання договору оренди недійсним

Суддя  Кощеєв І.М.

Представники:

Від позивача: Ліпінська О.А.(дов. № б/н від 05.03.07р.)-адвокат

Відвідповідача:  не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до Відповідача про : визнання недійсним договору оренди від 01.02.2002 р. ( з додатковими угодами до нього від   01.04.2004 р. та від 01.08.2005 р.), укладеного між Державним комунальним підприємством "Дніпроавтоміст" (на сьогоднішній день Міське комунальне підприємство "Дніпроавтоміст") та Приватним підприємством "Москва";  стягнення з Відповідача грошових коштів, отриманих  згідно  договору оренди в сумі 86 110 грн. 83 коп.

Підстави з якими Позивач пов’язує свої позовні вимоги : міська рада зобов'язала ПП «Москва», укладати договори оренди на підземні пішохідні переходи, у тому числі і на підземний пішохідний перехід по вул. Білостоцкого 2 «а», з Управлінням комунального господарства Дніпропетровського міськвиконкому тому що даний пішохідний перехід нібито був об'єктом права комунальної власності. 01.02.2002 р., за розпорядженням виконкому міської Ради сторони уклали договір оренди до 31.12.2007 р. у зв'язку з передачею Відповідачеві підземного пішохідного переходу на баланс. 01.04.2004 р. і 01.08.2005 р. до даного договору оренди укладені сторонами додаткові угоди.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2006 р. по справі № А7/3 80-06 визнане недійсним рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 22.11.2001 р. № 2758 «Про прийняття на баланс підземного пішохідного переходові в районі Воронцовського шляхопроводу».

Таким чином, Позивач вважає, що договір оренди на дане приміщення ґрунтується на акті міської ради, що визнаний недійсним. Відповідно до положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна», право передачі майна в найом має власник речі й особа, якій належать майнові права. Підземний пішохідний перехід є безхазяйним майном, а тому Відповідач не був уповноважений законом розпоряджатися даним майном, який не є його власником, не має повноважень на керування майном, отже, не мав правових основ для укладання договору.

На момент укладання договору оренди цивільні відносини регулювалися кодексом УРСР, згідно ст. 48 ЦК УРСР недійсної визнається угода не відповідним вимогам закону. Підстави застосування судами двосторонньої реституції, у випадки визнання договору недійсним, визначено положеннями ст. 48 ЦК УРСР. Позивач зазначає на тому, що укладання договору оренди на майно, яке не може бути об'єктом оренди, є підставою для визнання такого договору недійсним.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог, заявив клопотання про зупинення провадження у справі  до розгляду Дніпропетровським апеляційним господарським судом апеляційної скарги на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2006 року по справі № А 7/381-06.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області  від 08.05.07 р. провадження  у справі №10/92-07 зупинялося  до розгляду Дніпропетровським апеляційним господарським судом апеляційної скарги на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2006 року по справі № А 7/381-06.

Представник Відповідача на виклик суду у судове засідання не з’явився, витребуваних судом документів не надав. Відповідач був належним чином повідомлений судом про час і місце проведення судових засідань.

Господарський суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

За згодою представника Позивача у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення.

Вислухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ :

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22.11.2001 р. № 2758 „Про прийняття на баланс підземного пішохідного переходу у районі Воронцовського шляхопроводу” підземний пішохідний перехід у районі Воронцовського шляхопроводу передано на баланс Державному комунальному підприємству „Дніпроавтоміст”, правонаступником якого є Міське комунальне підприємство „Дніпроавтоміст”.

З огляду на приведену в рішенні мотивацію, воно прийняте на підставі листа управління комунального господарства міської ради від 05.10.2001 р. № 1/831 та з метою поліпшення утримання безхазяйного підземного пішохідного переходу у районі Воронцовського шляхопроводу.

Підземний пішохідний перехід у районі Воронцовського шляхопроводу перебував на балансі Міського комунального підприємства „Дніпроавтоміст”.  Вказаний перехід у районі Воронцовського шляхопроводу як безхазяйне майно не передавався у комунальну власність м. Дніпропетровська.

Докази належності до комунальної власності міста пішохідного переходу у районі Воронцовського шляхопроводу відсутні.

20.03.1992 р. виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська було прийняте рішення № 139, відповідно до якого дозволено Малому Дніпропетровському підприємству „Профі” обладнати в підземному переході через вул. Білостоцького торговельні приміщення.

Внаслідок реорганізації Малого Дніпропетровського підприємства „Профі” створене Підприємство „Москва” (зареєстроване рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська 14.03.1992р., реєстраційний номер 2520), в подальшому –Приватне підприємство „Москва” (зареєстроване розпорядженням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська № 2103-Р від 29.11.1993р.).

З 01.01.1993 р. Підприємство „Москва”, а потім – Приватне підприємство „Москва” є орендарем підземного пішохідного переходу по вул. Білостоцького, 2 «а» в                             м. Дніпропетровську ( підземного пішохідного переходу у районі Воронцовського шляхопроводу ) спочатку за договором оренди, укладеним з  Управлінням комунального господарства міськвиконкому, далі з балансоутримувачем, визначеним оспорюваним рішенням, – Державним комунальним підприємством „Дніпроавтоміст” (на даний час –Міське комунальне підприємство „Дніпроавтоміст”). Договір оренди від 01.02.2002р. укладено строком до 31.12.2007 р.

Вищенаведені факти були встановлені господарським судом Дніпропетровської області під час розгляду адміністративного позову Приватного підприємства "Москва" до Дніпропетровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міське комунальне підприємство "Дніпроавтоміст" ( постанова господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2006 р. по справі № А 7/380-06 ) і відповідно до ст. 35 ГПК України не повинні доводитися знов.

Постанова господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2006 р. по справі № А 7/380-06, суд задовольнив позовні вимоги Позивача, визнавши недійсним рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22.11.2001 р. № 2758 „Про прийняття на баланс підземного пішохідного переходу у районі Воронцовського шляхопроводу”.

Вказана постанова господарського суду Дніпропетровської області була залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від    21.06.2007 р.

Як зазначалося вище, 01.02.2002 р., між Державним комунальним підприємством "Дніпроавтоміст" (на сьогоднішній день Міське комунальне підприємство "Дніпроавтоміст") та Приватним підприємством "Москва" було укладено Договору оренди підземних пішеходних переходів ( з додатковими угодами до нього від   01.04.2004 р. та від 01.08.2005 р.), згідно з умовами якого Відповідач передав, а Позивач прийняв у строкове платне користування підземного пішохідного переходу по вул. Білостоцького, 2 «а»в м. Дніпропетровську.

Відповідно до наданих Приватним підприємством "Москва" документів, вбачається, що на виконання умов вказаного договору оренди, Позивачем як Орендарем було сплачено на користь Орендодавця, яким виступав Відповідач - орендної плати на загальну суму 86 110 грн. 83 коп.

Згідно з постановою Пленума Верховного  Суду України N 3 від 28.04.1978 р. «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», угода  може  бути  визнана  недійсною  лише  з підстав і з наслідками, передбаченими законом.  Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідність або невідповідність договору вимогам закону, повинне оцінюватися судами відповідно до законодавства, що діяло на момент висновку спірного договору              ( роз'яснення ВАСУ від 12.03.1999 р. № 02-5/111 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними»)

На час укладання вказаного договору оренди, цивільні відносини регулювалися ЦК УРСР. Згідно ст. 48 ЦК УРСР недійсної визнається угода не відповідним вимогам закону.

У відповідності зі ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Украли»місцеві ради самостійно вирішують питання за розпорядженням об'єктами комунальної власності. Безхазяйне майно підземний перехід по вулиці Білостоцкого 2 «а», комунальною власністю не є, і не змінив, відповідно до закону, форму власності на державну. У такий спосіб договір оренди на дане приміщення ґрунтується на акті міської Ради, що визнаний недійсним.

Відповідно до положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна», право передачі майна в найом має власник речі й особа, якій належать майнові права.

Підземний пішохідний перехід є безхазяйним майном і Відповідач не був уповноважений законом розпоряджатися вказаним майном, отже, не мав правових підстав для укладання договору.

Укладання договору оренди на майно, що не може бути об'єктом оренди, є підставою для визнання такого договору недійсним ( п. 2 Роз'яснення В АСУ від 25.05.2000м №02-5/237 «Про деякі питання практики застосування Законові України  «Про оренду державного та комунального майна»).

Таким чином, оспорюваний договір не відповідає вимогам вищезаначеним положенням законавства, що є підставою для визнання його недійсним.

Угоди, які містять порушення закону, не породжують будь-яких бажаних сторонами результатів, незалежно від рішення суду і волі сторін та їх вини в укладенні протизаконної угоди.

За загальним правилом угода, визнана недійсною, вважалася такою з моменту її укладення (частина перша ст. 59 ЦК УРСР ).

Виняток з цього правила становлять угоди, зі змісту яких випливає, що вони можуть бути припинені лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ними. У такому випадку одночасно з визнанням угоди недійсною господарський суд повинен зазначити у рішенні, що вона припиняється лише на майбутнє.

Визнання угоди недійсною як з моменту її укладення, так і лише на майбутнє тягне, залежно від підстав такого визнання, майнові наслідки, передбачені ст. 48 ЦК УРСР.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що фактично Орендодавцем за недійсним договором була особа, яка взагалі не мала право передавати вказане майно в оренду, а тому відповідно і отримавати орендну плату, суд знаходить достатньо підстав для визнання недійсним Договору оренди від 01.02.2002 р. не на майбутнє, а з моменту його укладення.

В постанові  Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»N 3 від 28.04.1978 р. зазначається, що при задоволенні позову суд в одному рішенні постановляє про визнання угоди недійсною і про застосування передбачених законом наслідків.

Правові наслідки таких угод настають лише у вигляді повернення сторін у початковий стан передбачених зокрема ст. 48 ЦК УРСР.

На виконання умов недійсної угоди, Позивачем було перераховано на користь Відповідача коштів у сумі 86 110 грн. 83 коп., які підлягають поверненню.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає позовні вимоги Позивача - обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зазначеного, керуючись ст. ст.  33, 44, 49, 60, 68, 75, 82 - 85 ГПК  України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Позивача - задовольнити.

Визнання недійсним Договір оренди підземних пішеходних переходів від        01.02.2002 р. ( з додатковими угодами до нього від   01.04.2004 р. та від 01.08.2005 р.), укладений між Державним комунальним підприємством "Дніпроавтоміст"  та Приватним підприємством "Москва".

Стягнути з Міського комунального підприємства "Дніпроавтомост" ( м. Дніпропетровськ  ) на користь Приватного підприємства "Москва"  ( м. Дніпропетровськ   ) - 86 110 грн. 83 коп.  отриманих  згідно  договору оренди,  946 грн. 11 коп. витрат по сплаті державного мита,  118 грн. витрат пов’язаних зі сплатою інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення

шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського

суду.

Суддя

І.М. Кощеєв

( рішення оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України 06.07.2007 р.)