КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2007                                                                                           № 21/608

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Корсака В.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Лисевич М.В. -представник за довіреністю,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Трест "Київміськбуд-6"

на рішення Господарського суду м.Києва від 01.02.2007

у справі № 21/608

за позовом                               Спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства Трест "Київміськбуд-6"

про                                                  стягнення 46268,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд № 6» 46 268,27 грн. основного боргу через неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань, а також про стягнення з відповідача судових витрат.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що ним по видатковій накладній № РН-0006777 від 15.05.2006р. був поставлений Управлінню виробничо-технічної комплектації Відкритого акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-6», що є філією ВАТ трест «Київміськбуд-6», товар, який лише частково сплачений, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка заявляється до стягнення.

У суді першої інстанції позивачем була подана заяву про зміну позовних вимог, згідно якої він просить зобов'язати відповідача повернути безпідставно отриманий Управлінням виробничо-технічної комплектації Відкритого акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-6» товар позивачеві або сплатити його вартість на суму в розмірі

46 268,27 грн.

Рішенням  Господарського суду м. Києва від 01.02.2007 р. у справі № 21/608 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 46 268,27  грн. основного боргу, 462,68 грн. витрат  по сплаті державного мита  та 118 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою та просить його скасувати та відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог , оскільки вважає, що воно винесене по неповно з’ясованим обставинам, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального  права.

Зокрема скаржник зазначає про те, що він ніколи не надавав права своєму відокремленому підрозділу самостійно укладати господарські договори. Крім того, відповідач посилається на те, що судом не було встановлено факт отримання ним рахунка-фактури №9522 від 15.05.2006р.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,  колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,  спільним підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Холдінг» по видатковій накладній №РН-0006777 від 15.05.2006р. було поставлено, а Управлінням виробничо-технічної комплектації Відкритого акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-6», яке згідно п. 1.2. Положення про це управління є розрахунковим структурним підрозділом ВАТ Трест «Київміськбуд» прийнято товару на загальну суму 46 272,05 грн. Факт отримання товару підтверджується довіреністю серії ЯЛТ №318015 від 15.05.2006р.

Відповідно до  ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з положеннями ст.ст. 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Також статтею 181 Господарського кодексу України визначений загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема в частині 1 статті зазначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного  документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлені спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку  про те, що шляхом поставки позивачем товару по видатковій накладній №РН-0006777 від 15.05.2006р. та прийняття його управлінням відповідача було укладено Договір поставки, за яким позивач зобов'язався передати управлінню відповідача товар, а управління відповідача зобов'язалося прийняти його та сплатити його вартість.

У відповідності до п. 4.9. Положення про Управління виробничо-технічної комплектації ВАТ трест «Київміськбуд-6» начальник управління за письмовим дозволом Голови правління ВАТ трест «Київміськбуд», зокрема, здійснює придбання або відчуження різного роду майна, у тому числі шляхом купівлі-продажу, найом та надання в оренду майна.

В п. 4.6. Статуту ВАТ трест «Київміськбуд-6» визначено, що керівники відособлений структурних підрозділів за письмовим дорученням Голови правління, в межах його повноважень, визначених цим Статутом, наділяються правами, серед яких розгляд та підписання виробничих контрактів, договорів підряду та субпідряду, інших договорів і господарських угод.

Як стверджує відповідач, керівнику управління доручення на укладення договору з позивачем не надавалось, тобто при його укладанні він діяв без відповідних повноважень.

З таким твердженням відповідача колегія погодитися не може виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

На день розгляду даної справи укладений сторонами правочин є дійсним, в судовому порядку він не визнавався недійсним, а також його недійсність не встановлена законом.

Як свідчать матеріали справи, строк оплати товару був встановлений в рахунку-фактурі № 9522 від 15.05.2006р., виставленому позивачем відповідачеві, а саме - протягом 3-х банківських днів з моменту його виставлення.

Отже, товар мав бути сплачений відповідачем в строк до 18.05.2006р.

Відповідач частково оплатив отриманий товар, перерахувавши позивачеві 3,78 грн.

Таким чином, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі

46 272,05 грн. - 3,78 грн. = 46 268,27 грн.

Відповідно до Роз’яснень Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999р. №02-5/111 , зі змінами та доповненнями, „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними”, схвалення юридичною особою угоди, укладеної від її імені представником, який не мав належних повноважень, робить її дійсною з моменту укладення. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення до другої сторони угоди чи до її представника (лист, телеграма, тощо) або вчинення дій, які свідчать про схвалення угоди (прийняття її виконання, здійснення платежу другій стороні і т.ін.).

В своєму відзиві на позовну заяву відповідач, в особі свого представника за довіреністю –Васюка П.П.,  зазначає про те, що безпідставно отримане  не уповноваженою особою майно , яке позивач просить повернути, вже використане на будівництві, а тому повернути його в натурі неможливо. Крім того, відповідач не заперечує проти відшкодування позивачу вартості цього майна.  Отже, з вищевказаного вбачається , що відповідач тим самим підтвердив факт отримання  цього майна,  використав його у своїй господарській діяльності.. Цей відзив відповідача та його фактичні дії свідчать про схвалення цього договору.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно  до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з  ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем доказів погашення заборгованості перед позивачем суду не надано.

Отже, з огляду на наведене вище підлягає стягненню з відповідача сума боргу в розмірі 46 268,27 грн., при цьому вимога про зобов'язання відповідача повернути безпідставно отриманий товар не задовольняється.

За таких обставин, колегія прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, як необґрунтована.

З огляду на викладене, колегія приходить до висновку, що оспорюване рішення   відповідає чинному законодавству, фактичним  обставинам та матеріалам справи, підстав до його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99,101, 103, 105  ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ВАТ Трест „Київміськбуд -6” залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду  м. Києва  від 01.02.2007 р. по справі № 21/608 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 21/608 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

15.06.07 (відправлено)