ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.07 р.                                                                             Справа № 34/95а

09 год. 15 хв.     Зала судових засідань - кабінет № 212

місто Донецьк, вулиця Артема, 157

Господарський суд Донецької області  у складі судді Кододової О.В.

при  секретарі судового засідання  Клішиній Н.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою

Державного підприємства “Макіїввугілля”  м. Макіївка

до Ясинуватської об’єднаної державної податкової інспекції

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 26 березня 2007 року                         №/0, від 26.03.2007р. №/0, від 26.03.2007р. №/0.

За участю

представників сторін:

від позивача:  Гладкова Л.М.(за довіреністю)

від відповідача: Шевчук Т.В.(за довіреністю)

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов Державним підприємством “Макіїввугілля” м. Макіївка  до Ясинуватської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсними повідомлення - рішення про визначення суми податкового зобов’язання по п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України від 21.12.2000 року у виді штрафних санкцій  за затримку  граничного строку сплати  узгодженої суми податкового зобов’язання по земельному податку визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 26 березня 2007 року                         №/0, від 26.03.2007р. №/0, від 26.03.2007р. №/0 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що підпункт 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України №2181 “Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” не може бути до нього застосований, оскільки для земельного податку таким законом є Закон України “Про плату за землю” від 3 липня 1992 року №2535, стаття 14 якого визначає, що юридичні особи самостійно обчислюють суму земельного податку в порядку, визначеному цим Законом за формою, встановленою Головною державною податковою інспекцією України, щороку  станом на 1 січня і до 1 лютого  подають дані відповідні державній податковій інспекції.

Відповідач у запереченнях (вхід. № 02-41/17332 від 25 квітня 2007 року)  проти позовних вимог заперечує за тих підстав, що строки сплати податку на землю згідно до ст.14,17 Закону України “Про податок на землю” відповідають строкам сплати по п.5.3.1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” для податкового періоду - календарний місяць збігаються, що дає повне право податковим органам застосовувати штрафні санкції передбачені п.п. 17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та додатково надані документи, суд встановив:

Позивач є юридичною особою, , знаходиться на податковому обліку у відповідача.

Позивачем до податкового органу був наданий розрахунок земельного податку на 2006 рік, згідно якого податкове зобов’язання за лютий 2006р. склало 1661,64грн., податкове зобов’язання за березень 2006р. склало 1661,64грн., податкове зобов’язання за квітень 2006р. склало 1661,64грн., податкове зобов’язання за травень 2006р. склало 1661,64грн., податкове зобов’язання за червень 2006р. склало 1661,64грн., податкове зобов’язання за липень 2006р. склало 1661,64грн., податкове зобов’язання за серпень 2006р. склало 1661,64грн., податкове зобов’язання за вересень 2006р. склало 1661,64грн., податкове зобов’язання за жовтень 2006р. склало 1661,64грн., податкове зобов’язання за листопад 2006р. склало 1661,64грн., податкове зобов’язання за грудень 2006р. склало 1661,59грн. Між сторонами відсутній спір щодо розміру земельного податку, спір стосується щодо правомірності застосування штрафних санкцій. НЕТ РОЗРАХУНКУ !!!

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем були прийняті податкові повідомлення – рішення про  нарахування штрафної санкції відповідно до п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України № 2181-ІІІ від 21.12.2000 р. “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”:

-          № /0 від 26 березня 2007 року на суму 166,16грн. за затримку граничного строку 29 календарних днів  сплати узгодженої суми податкового зобов’язання за що застосований штраф у розмірі 10% ;

-           № /0 від 26 березня 2007 року на суму 664,66грн. за затримку граничного строку 90 календарних днів  сплати узгодженої суми податкового зобов’язання за що застосований штраф у розмірі 20% ;

-          № /0 від 26 березня 2007 року на суму 6509,22грн. за затримку граничного строку 335 календарних днів  сплати узгодженої суми податкового зобов’язання за що застосований штраф у розмірі 50% .

Суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Статтею 1 Закону України “Про систему оподаткування” передбачено, що ставки, механізм  справляння  податків і зборів (обов'язкових платежів),  за  винятком  особливих  видів  мита, не  можуть  встановлюватися  або змінюватися іншими законами України,  крім законів про оподаткування.

Відповідно до ст.9 цього Закону платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Порядок сплати зобов'язань платників податків також встановлений Законом України № 2181-ІІІ від 21.12.2000 р. “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, який є спеціальним законом про оподаткування.

Підпункт  17.1.7  пункту  17.1  статті 17 Закону №2181 (у редакції п.п.17.1.7 пункту 17.1 статті 17 із змінами,  внесеними згідно із Законом України від 20.02.2003 р. N 550-IV) передбачає, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального строку затримки незалежно від того, чи були застосовані штрафи, визначені у підпунктах 17.1.1 - 17.1.6 цього пункту, чи ні.

Підпунктом 17.1.7. п.17.1 Закону №2181 встановлений обов’язок платника податків сплатити штраф, зокрема у розмірі десяти відсотків від узгодженої суми податкового зобов'язання, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, тобто самим Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Слід зазначити, що відповідно до абзацу першого його преамбули та п. 19.6. ст. 19 цей закон є  спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, закони та інші нормативно-правові акти діють у частині, що не суперечить нормам цього Закону.

Строки сплати узгодженого податкового зобов’язання доволі чітко встановлені цим законом у п. 5.3.1. ст. 5 та передбачають обов'язок платника податків сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Підпункт 4.1.4. визначає, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що може, зокрема, дорівнювати календарному року. При цьому, цей підпункт (з урахуванням останнього речення частини другої) пов'язує строк подачі декларації з базовим податковим (звітним) періодом, визначеним відповідним законом з питань оподаткування.

Для земельного податку таким законом є Закон України “Про плату за землю”, стаття 14 якого визначає, що платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Наказом ДПА України  N 434 від 26.10.2001року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 листопада 2001 р.  за N 963/6154) , відповідно до статті 8 Закону України "Про державну податкову службу в Україні",  статті 14 Закону України "Про плату за землю" та пункту 5.1. статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків  перед  бюджетами та державними цільовими фондами", затверджена форма Зведеного розрахунку суми земельного податку, Довідки до  уточненого Розрахунку  та  Порядку їх подання до органу державної податкової служби.

Відповідно до п. 2 цього Порядку розрахунок   податку   складається   на   підставі   даних державного земельного кадастру за станом на 1 січня поточного року і щороку подається власниками землі та/або  землекористувачами  до органу  державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки до  1 лютого  поточного  року  з  розбивкою  річної  суми земельного    податку    рівними    частками    за   місяцями,   а землекористувачами  - виробниками товарної сільськогосподарської і рибної  продукції  -  з розбивкою річної суми на дві рівні частки. ( Пункт  2  із  змінами,  внесеними  згідно  з  Наказом  Державної податкової адміністрації N 582 від                 02.12.2003 р.) Тобто, встановлена форма розрахунку, що передбачає розрахунок річної суми податку та встановлює порядок його подання відповідно до Закону України “Про плату за землю” - щорічно.

Таким чином, суд вважає, що базовим податковим (звітним) періодом у розумінні Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» для земельного податку є рік, а тому граничний строк подачі декларації (розрахунку, відповідно до п. 1.11 ст. 1 цього закону) по земельному податку, передбачений підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону -  60-й календарний день за останнім календарним днем звітного (податкового) року; граничний строк сплати узгодженого податкового зобов’язання із земельного податку - десятий календарний день, наступний за 60-м календарним днем за останнім календарним днем звітного (податкового) року. Тобто, у спірних правовідносинах, граничний строк сплати позивачем земельного податку за 2006 рік визначений Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» - 10 березня 2007 року .

Як вбачається з матеріалів справи позивач платіжним дорученням №75 від 28.02.2007року сплатив податок на землю  у погашення заборгованості.

Відповідач згідно “Розрахунку штрафних санкцій” зарахував цю суму у погашення сплати податку за лютий 2006р.  1386,95грн.(274,69грн. за рахунок переплати станом на 30.03.2006р.), за березень 2006р.  1661,64грн., за квітень 2006р.  1661,64грн., за травень 2006р.  1661,64грн., за червень 2006р. 1661,64грн., за липень 2006р.  1661,64грн., за серпень 2006р. 1661,64грн.,  за вересень 2006р. склало 1661,64грн., за жовтень 2006р. склало 1661,64грн., за листопад 2006р.  1661,64грн., за грудень 2006р. 1661,59грн. і нарахував 10%, 20%, 50% штрафної санкції за порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкових зобов’язань. Однак, відповідачем не встановлено порушення позивачем зазначеного граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання, тому застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пп. 17.1.7 п. 17.1. ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» суд вважає таким, що суперечить вимогам законодавства.

Проте, як зазначалось, законодавство, на підставі якого відповідачем застосовані штрафні санкції, не пов’язує можливість їх застосування із строками сплати податків, встановлених будь якими іншими законами. Це законодавство встановлює свої, особливі строки, за порушення яких і передбачає відповідальність у вигляді штрафу. При цьому,  визначення таких строків воно пов’язує не прямо із строками сплати податків, визначених відповідними законами з питань оподаткування, а через визначення цими законами звітних періодів та внаслідок цього строків подання декларації і вже потім граничних строків сплати відповідних податків.

Судом також при прийнятті рішення враховані положення п.п.4.4.1 п.4.4. ст.4 Закону України №2181 від 21.12.2000 року “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” який передбачає, що у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення у межах апеляційного узгодження приймається на користь платника податків.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання недійсними податкових повідомлень – рішень від  26 березня 2007 року №/0 на суму 6509,22, від 26.03.2007р. №/0 на суму 664,66грн., від 26.03.2007р. №/0 на суму166,16грн обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати покласти на відповідача.

Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 19 червня 2007 року в присутності представників сторін.

Керуючись Законом України “Про систему оподаткування”, Законом України „Про плату за землю” від 03.07.1992р. №2535-Х11зі змінами та доповненнями,  Законом України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами ” №2181-111 від 21.12.2000року,  Законом України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” від  27.11.2003  № 1344-IV, ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,69-71,73, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254, пунктом 6 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним податкові повідомлення – рішення Державної податкової інспекції у м. Харцизьку від 26 березня 2007 року №/0 на суму 6509,22, від 26.03.2007р. №/0 на суму 664,66грн., від 26.03.2007р. №/0 на суму166,16грн..

Присудити з Державного бюджету України на користь Державного підприємства “Макіїввугілля” (86157, м. Макіївка, пл.Радянська,2, п/р 8430 у філії Центрально-Міського відділення ПІБ м. Макіївки, МФО 334516, )  судові витрати по сплаті  судового збору у сумі 3,40грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя