ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.05.07                                                                                           Справа № 4/701-11/133

Суддя Сало І.А.

При секретарі судового засідання Боржієвській Л.А.

По справі:

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Український автомобільний холдинг”, м.Київ

До відповідача Відкритого акціонерного товариства “Укравтобуспром” м. Львів

Про  стягнення 136813,28грн.

Представники:

Від позивача Андрієвський О.О. –предст. довіреність №1 від 05.01.2007р.

Від відповідача Крайник Л.В. –голова правління

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «Український автомобільний холдинг»заявлено позовну вимогу про стягнення із Відкритого акціонерного товариства “Укравтобуспром” 136813,28грн. боргу.

Ухвалою господарського суду від 05.04.2007року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 08.05.2007року.

За клопотанням відповідача розгляд справи відкладався.

Сторонам роз»яснено їх права і обов»язки відповідно до ст. 22 ГПК України.

Від здійснення технічної фіксації судового процесу сторони відмовилась.

В судовому засіданні 29.05.2007р. судом оголошено вступну і резолютивну частину рішення. Рішення виготовлене та підписане 14.06.2007р.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та настоює на його задоволенні, з наступних підстав:

23 січня 2003р. між ТзОВ “Український автомобільний холдинг” та ВАТ “Укравтобуспром” було укладено договір куівлі-продажу №21. Згідно умов даного договору продавець повинен був продати а покупець оплатити товар в повному обсязі. Продавець виконав свої зобов”язання, передав а відповідач приняв товар (оргтехніка) відповідно до довіреностей та видаткових накладних. Відповідач повинен був здійснювати оплату товару рівними щомісячними платежами протягом 6 місяців, дата внесення першого платежу червень 2003 року дата внесення останнього платежу грудень 2003р.

Представник відповідача проти позову заперечив з наступних підстав:

Згідно п.3 договору оплата повинна була здійснюватися протягом шести місяців з моменту поставки товару. Тобто остаточний розрахунок з позивачем відповідач повинен був провести в червні-липні 2003 року. Перебіг строку позовної давності по даному договору починається з серпня 2003року, позивачем позовна заява подана в березні 2007 року тобто з пропуском строку позовної давності, який закінчився в серпні 2006 року.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

23 січня 2003 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Український автомобільний холдинг” (продавець) та Відкритим акціонерним товариством “Укравтобуспром” (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №21

Згідно умов даного договору Продавець повинен був продати, а покупець купити та опатити товар загальною вартістю 81307,59грн. в тому числі ПДВ по ставці 20%,що складає 13551,30грн. Товар, кількість,ціна та характеристика визначена у специфікації, яка є невідємним додатком до цього договору.

На виконання умов договору позивач поставив, а уповноваженим представником відповідача прийнято товар (оргтехніку) на підставі відповідних довіреностей та згідно наступних видаткових накладних: № УА-0000107 від 23.01.2003р. на суму 23011,20грн., № УА-0000146 від 28.01.2003р. на суму 33209,11грн., № УА-0000216 від 05.02.2003р. на суму 19958,71грн., № УА-0000376 від 21.02.2003р. на суму 814,10грн., № УА-0000380 від 21.02.2003р. на суму 4314,15грн., які підписані обома сторонами та містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п.3 Договору покупець здійснює оплату товару рівними щомісячними платежами протягом 6 місяців, дата внесення першого платежу –червень 2003року дата внесення останнього платежу –грудень 2003року

Позивачем на адресу відповідача листом №1232 від 29.11.2006р. було направлено претензію щодо необхідності виконання грошових зобов”язань в частині сплати дебіторської заборгованості у розмірі 81307,27грн.

Позивачем повторно було направлено листа з претензією який був отриманий відповідачем 22.01.2007р.

Дослідивши подані позивачем матеріали, суд вважає позовні вимоги такими що підлягають відмові з огляду на наступне:

Відповідно до п.3.2 Договору дата внесення останнього платежу грудень 2003р. Строк виконання зобов”язання відповідно до останньої видаткової накладної № УА-0000376 від 21.02.2003р. завершився 25.08.2003р.

Згідно ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Подання позивачем претензії 29.11.2006р. не зупиняє чи перериває перебіг позовної давності відповідно 263,264 ЦК України.

Позивач звернувся з позовом до господарського суду Львівської області 04.04.2007р. тим самим порушивши строк загальної позовної давності тривалістю у три роки.

Сторонами не було укладено договору про продовження строку позовної давності а отже застосовується загальна позовна давність.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить у позові відмовити та застосувати ст.267 ЦК України

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 2 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України –щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України про позовну давність застсовуються до позовів строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності ЦК України.

З огляду на викладене, суд відмовляє у позові повністю.

Керуючись ст.ст. 257,267 ч.2 п.4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України ст.ст.43,49, 82-84 ГПК України,

суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Суддя