ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 14/63-1906
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Руденка О.В.

Розглянув матеріали справи

за позовом Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, бульвар Т.Шевченка, 21, м. Тернопіль, 46000.

до відповідачів:

1. Державно - комунального підприємства по матеріально - технічному забезпеченню підприємств громадського харчування, вул. Гайова, 54, м. Тернопіль, 46000;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільвторресурси", вул. Польового, 4а, м. Тернопіль, 46000.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління комунальної власності Тернопільської міської ради, м. Тернопіль, бульвар Т.Шевченка, 21.

про:

- визнання недійсним правочину - договору оренди нежитлових приміщень;

- зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільвторресурси" звільнити нежитлове приміщення комунальної власності по вул. Гайова, 54 площею 338,1 кв. м.

За участю представників сторін:

позивача: Гірняк В.М. - заступник начальника юридичного управління, довіреність № 14/1  від 13.11.06 р.;

відповідача 1: Руда Л.В.,  довіреність   № 9  від 25.05.07 р.;

відповідача 2: Вальчук М.М.,  довіреність   № 9  від 10.05.07 р.;

третьої особи: Мельничук О.М.,  доручення № 1430/01  від 26.10.06 р.

Суть справи:

Виконавчий комітет Тернопільської міської ради, м. Тернопіль звернувся в господарський суд Тернопільської області з позовом до відповідача 1 - Державно - комунального підприємства по матеріально - технічному забезпеченню підприємств громадського харчування, м. Тернопіль; відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільвторресурси", м. Тернопіль; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління комунальної власності Тернопільської міської ради, м. Тернопіль про:

- визнання недійсним правочину - договору оренди нежитлових приміщень;

- зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільвторресурси" звільнити нежитлове приміщення комунальної власності по вул. Гайова, 54 площею 338,1 кв. м.

В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих в судовому засіданні повноважним представником, позивач посилається на те, що надане в оренду Державно-комунальним підприємством по матеріально-технічному забезпеченню підприємств громадського харчування товариству з обмеженою відповідальністю "Тернопільвторресурси" нежитлове приміщення за адресою м. Тернопіль, вул. Гайова,54 площею 300,0 кв.м. є у комунальній власності. На думку позивача Державно-комунальне підприємство по матеріально-технічному забезпеченню підприємств громадського харчування не делеговані повноваження самостійно приймати рішення про надання в оренду комунального майна та укладати договори оренди на це майно, посилаючись при цьому на приписи Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Методики розрахунку орендної плати та порядку використання коштів за користування майном територіальної громади м. Тернополя (затвердженої рішенням міської ради від 12.01.2000р.), яка діяла на той момент. Крім того, позивач стверджує, що орендар - ТОВ "Тернопільвторресурси" фактично займає більшу площу ніж обумовлену в договорі оренди.

Відповідач-1 відзиву на позовну заяву не подав, проте згідно пояснень уповноваженого представника позовні вимоги заперечує.

У відзиві на позов та згідно з поясненнями уповноваженого представника, відповідач-2 проти позову заперечив, вважаючи його безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення, зазначивши при цьому, що Державно-комунальному підприємству по матеріально-технічному забезпеченню підприємств громадського харчування згідно статуту делеговані повноваження на укладення угод. Також вважає, що укладений договір відповідає нормам законодавства України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги наведені позивачем у позовній заяві.

В процесі розгляду справи представникам сторін роз’яснено належні їм права і обов’язки, передбачені ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Згідно з ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі  правовідносини, що виникають у державі.

01 січня 2006 року між Державно-комунальним підприємством по матеріально-технічному забезпеченню підприємств громадського харчування та товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільвторресурси" укладено договір оренди нежитлових приміщень (будівель) комунальної власності.

Згідно умов даного договору Орендодавець здав, а Орендар 01.01.2006р. прийняв в строкове платне користування нежитлові приміщення (будівлі) комунальної власності, за адресою м. Тернопіль вул. Гайова,54 площею 300,0 кв.м., що знаходяться на балансі Державно-комунального підприємства по матеріально-технічному забезпеченню підприємств громадського харчування для використання відповідно під складські приміщення. Термін дії договору сторони встановили до 31.12.2006р.

Згодом сторони погодились на внесення змін до договору оренди в частині терміну його дії, підписавши додаток до договору оренди нежитлових приміщень від 01.01.2006р., яким продовжили його дію до 31.03.2007р.

Вважаючи правочин - договір оренди нежитлових приміщень (будівель) комунальної власності таким, що укладений з порушенням чинного законодавства України, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його недійсним та повернення майна з чужого незаконного володіння.

Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що провадження у справі підлягає припиненню з огляду на таке.

01 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст.11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами   сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

У відповідності до п.1 ст.29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Виходячи з положень пунктів 1,7,9 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Таким чином, у контексті зазначених норм Кодексу, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений здійснювати управлінські чи контрольні функції щодо іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, справу №14/63-1906 слід розглядати за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Однак, Виконавчий комітет Тернопільської міської ради звернувся із позовом в порядку Господарського процесуального кодексу України, що унеможливлює суд розглянути дану справу в строки та в порядку, що визначені Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 ГПК України Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи викладене, провадження у справі слід припинити по п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 47 ГПК України державне мито підлягає поверненню у випадках і порядку, встановлених законодавством. Як встановлено в ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю, зокрема у випадку припинення провадження у справі, якщо справа не підлягає розглядові в суді чи в господарському суді.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1, 12, 47, п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86  ГПК України суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі припинити.

2. Державне мито в сумі 85 (вісімдесят п'ять) грн., сплачене згідно платіжного доручення №337 від 04.04.2007р. підлягає поверненню Виконавчому комітету Тернопільської міської ради, бульв.Т.Шевченка,21.

3. Видати довідку про повернення державного мита.

Суддя                                                                                О.В. Руденко