ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.07                                                                                        Справа №  22/228/07

Суддя   Скиданова Ю.О.

Позивач:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаворит»,
71042, Запорізька обл., Куйбишевський р-н, с. Олексіївна, вул. Миронова, б.67,

Відповідач:
Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»в особі Запорізької обласної дирекції,
69063, м. Запоріжжя, вул. Тургенєва, 29,

Про:
визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

Суддя       Скиданова Ю.О.

Представники:

Від позивача:           Касьяненко І.О. –довіреність б/н від 07.09.2006 р.

Від відповідача:             Балдакова О.Г. – довіреність №5108 від 20.12.2006 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського  суду Запорізької області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю “Фаворит” з позовною заявою до акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль»в особі Куйбишевського відділення Запорізької обласної дирекції АППБ «Аваль»про визнання виконавчого напису нотаріуса №3561 від 01.10.2006 р.  таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.05.2007 р. порушено провадження по справі №22/228/07, судове засідання призначено на 04.07.2007 р..

У судовому засіданні 04.07.2007 р. представником відповідача заявлено клопотання, в якому останній просить суд на підставі ст. 25 ГПК України  здійснити процесуальну заміну відповідача акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль»в особі Куйбишевського відділення Запорізької обласної дирекції АППБ «Аваль»на його правонаступника відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»в особі Запорізької обласної дирекції. Представником відповідача надано оригінали статутних документів суду для огляду копії до матеріалів справи.

Зазначене клопотання розглянуто судом у судовому засіданні, та встановлено, що воно не суперечить вимогам ст.ст 22, 25 ГПК України, тому судом задоволено, суд вважає за потрібне здійснити процесуальну заміну сторони відповідача акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль»в особі Куйбишевського відділення Запорізької обласної дирекції АППБ «Аваль»на його правонаступника відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»в особі Запорізької обласної дирекції.

У судовому засіданні 04.07.2007 р. судом оголошувалась перерва до 16.07.2007 р..

Представником позивача у судовому засіданні надано заяву про уточнення позовних вимог у зв’язку з допущенням  технічної помилки при складанні позовної заяви, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №3561 від 31.10.2006 р..

Заява  позивача, не суперечить вимогам ст. 22 ГПК України, тому судом розглядаються позовні вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса №3561 від 31.10.2006 р..

У судовому засіданні 16.07.2006 р. розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частини рішення, за погодженням представників сторін.

Позивач підтримує позовні вимоги з підстав викладених у позові, обґрунтовує їх ч.1 ст. 590 ЦК України, ч.1 ст. 88 Закону України “Про нотаріат”, ст. 1, ч.1 ст. 24, ст. 26 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”. У судовому засіданні представник позивача пояснив суду, що 31.10.2007 р. приватним нотаріусом Запорізького міського округу Запорізької області Нарохою  О.В.  було вчинено виконавчий напис №3561  на майно позивача на користь відповідача, яке було передано в заставу АППБ «Авль» на підставі договору застави б/н від 26.03.2004 р. для забезпечення виконання зобов’язань ТОВ “НВА Холдинг” за кредитним договором №КЛ- -010/02-17/17/417 від 26.03.2004 р.. Позивач звертає увагу суду, на те, що зазначений виконавчий напис суперечить вимогам встановленим ч.1 ст. 590 ЦК України, та ч.1 ст. 27 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень” якими передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач стверджує, що іншого порядку звернення стягнення на предмет застави договором між сторонами не було визначено, тому виконавчий напис вчинено з порушенням вище зазначеної вимоги закону. Враховуючи вище викладене позивач просить суд визнати зазначений виконавчий напис нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідачем на адресу суду було надано письмовий відзив на позовну заяву (вх. №02-6/16008 від 02.07.2007 р.) в якому відповідач заперечив проти позовних вимог, вважає що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Виконавчий напис 3561 від 31.10.2006 р. вчинено нотаріусом на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат»та п. 1 Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999 р. «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», та на підставі договору застави майна, укладеного між позивачем та відповідачем 26.03.2006 р.. Окрім того, відповідач зазначає, що дійсно, відповідно до ст. 590 ЦК України, на яку посилається позивач, встановлено, що здійснення стягнення на заставлене майно  здійснюється за рішенням суду, однак це при тій умові якщо інше не передбачено законом або договором, а вищезазначені закони  і передбачають звернення стягнення на заставлене майно на підставі виконавчого напису нотаріусу. Відповідач звертає увагу суду на той факт, що  позивачу  нотаріусом було надіслано  попередження про намір вчинення виконавчого напису і запропоновано до 20.10.2006 р. повернути суму боргу –267183,87 грн.. Зазначене попередження отримано позивачем  13.10.2006 р., однак залишено ним без задоволення та виконання. На час розгляду справи у суді спірний виконавчий напис знаходиться на виконанні та проводиться реалізація заставленого майна. Просить суд у позові відмовити.

За клопотанням представників сторін судові засідання проводилися без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що 26.03.2004 р. між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль»в особі Запорізької обласної дирекції АППБ «Аваль»(надалі кредитор, правонаступником якого є відповідач по справі) та товариством з обмеженою відповідальністю “НВА Холдинг” (надалі позичальник) укладено кредитний договір №010/02-17/417 (надалі  Кредитний договір).

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору, кредитор, на положеннях та умовах цього Договору, відкриває позичальнику відновлювальну (револьверну) кредитну лінію (надалі – кредит) у сумі 500000,00 грн. строком до 25 березня 2005 р. зі сплатою 19% річних.

Відповідно до  ч.2 п. 3.3. Кредитного договору, у відповідності  з діючим законодавством України забезпеченням цього договору є застава майна майнового поручителя товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит»( сторонами визначений перелік майна).

26.03.2004  р. між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в особі Куйбишевського відділення Запорізької обласної дирекції АППБ «Аваль»(заставодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю “Фаворит” (надалі заставодавець, позивач по справі) укладено договір застави майна (надалі договір застави). В п.1.1 договору застави  зазначено, що згідно кредитного договору №010/02-17/417 від 26.03.2004 р., заставодержатель відкрив  ТОВ «НВА Холдінг», відновлювальну (револьверну) кредитну лінію у сумі 500000,00 грн. по 25.03.2005 р., із сплатою 19% річних. В забезпечення виконання зобов’язань вказаних у п.1.1. цього Договору заставодавець на умовах передбачених цим договором, передає у заставу  належне йому майно згідно Додатку №1, який є невід’ємною частиною цього договору ( п.1.2. договору застави).

31.10.2006 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Нарохою О.В. вчинено  виконавчий напис реєстраційний №3561 про звернення стягнення на майно, яке підлягає витребуванню, а саме –сільськогосподарська техніка у кількості 28 одиниць згідно Додатку 1, яка належить товариству з обмеженою відповідальністю «Фаворит»(). Зазначена техніка на підставі Кредитного договору №010/02-17/417 від 26.03.2004 р., та Договору застави, посвідченого Ярошенком С.В., приватним нотаріусом Куйбишевського районного нотаріального округу Запорізької області 26.03.2004 р. за реєстровим №299, передана у заставу у якості забезпечення  погашення забовязань по кредиту та відсоткам за його використання у відповідності до ст. 49 Закону України “Про банки і банківську діяльність” ТОВ “НВА Холдинг” АПАБ “Аваль”, правонаступником  якого є ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” в особі ЗОД АППБ “Аваль”.

Розглянувши всі матеріали справи у їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми законодавства, суд вирішив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, на підставі  наступного.

Стаття 1 Закону України “Про заставу” (№2654-ХІІ від 02.10.1992 р.) та ст. 572 ЦК України визначають, що застава –це спосіб забезпечення зобов’язань. В  силу  застави  кредитор  (заставодержатель) має право у разі   невиконання   боржником    (заставодавцем)    зобов'язання, забезпеченого    заставою,   одержати   задоволення   за   рахунок заставленого  майна  переважно  перед  іншими  кредиторами   цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 20 Закону України “Про заставу”, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов’язання, забезпеченого заставою, воно буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. ... Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Згідно зі ст. 87, ч.1 ст. 88 Закону України “Про нотаріат”, п.п. 1,3 частини 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ( №20/5 від 03.03.2004 р.), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться  у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України”... Нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями –не більше одного року.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172  29.06.1999 р. затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, п.1 якого визначено, що  нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов’язань.

При розгляді даного спору, судом було встановлено, що до відносин сторін необхідно застосовувати норми Закону  України “Про забезпечення  вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень” (надалі Закон)( від 18.11.2003 р. №1255-ІV), оскільки зазначений Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов’язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна ( ст.1 Закону).

Частина 1 ст. 21  Закону визначає, що до  забезпечувальних обтяжень належать застава  рухомого  майна  згідно  з  параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що  виникає  на  підставі договору.

Частиною 1 ст. 590 ( що міститься в параграфі 6 глави 49)   ЦК України, визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється  за рішенням суду, якщо інше не встановлено  договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону, звернення стягнення на  предмет  забезпечувального  обтяження здійснюється  на  підставі  рішення суду в порядку,  встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

При цьому ч.1 ст. 26 Закону визначає, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати  один  із  таких позасудових    способів    звернення    стягнення    на    предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна,  що є предметом забезпечувального обтяження,    у   власність   обтяжувача   в   рахунок   виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж  обтяжувачем  предмета  забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з  іншою особою-покупцем або на публічних торгах;    3) відступлення  обтяжувачу  права  задоволення  забезпеченої обтяженням  вимоги  у  разі,  якщо   предметом   забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в  порядку  договірного   списання,   у   разі,   якщо   предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери.

Відповідно до п. 3.2.2. договору застави, заставодержатель має право задовольнити свої вимоги по погашенню заборгованості до настання строку погашення боргу по кредитному договору №010/02-17/417 від 26.03.2004 р. за рахунок заставленого майна у випадках: - порушення заставодавцем відповідних умов зберігання предмету застави; - реорганізації (ліквідації) заставодавця. У разі порушення заставодавцем умов цього договору або позичальником умов кредитного договору №010/02-17/417 від 26.03.2004 р. заставодержатель має право достроково стягнути суму заборгованості. Якщо позичальник не виконує вимогу про дострокове повернення боргу, заставодержатель  має право задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого майна ( п. 3.2.3. договору застави).

Згідно з п.4.2. договору застави, спори, що виникають в період дії цього договору і не врегульовані ним вирішуються у встановленому законом порядку.

Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення  стягненого за виконавчим написом нотаріуса  розглядається судом за позовом боржника до стягувача (  п.6 ст. 50 Закону України “Про нотаріат”).

Як вбачається з вище викладеного, Цивільним кодексом України, Законом України “Про забезпечення  вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”  та договором застави 26.03.2004 р. не передбачено звернення стягнення на заставлене майно шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки таке звернення може бути вчинено лише на підставі рішення суду, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Окрім того, суд приймає до уваги той факт, що частини 1, 3 розділу ІХ Прикінцеві та перехідні положення Закону України “Про забезпечення  вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”  визначають, що цей закон набирає чинності з 1 січня 2004 р.. Законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону України. Тому ст. 20 Закон України “Про заставу” ( від 02.10.1992 р. №2654ХІІ), якою безпосередньо визначено можливість звернення стягнення на заставлене майно на підставі виконавчого напису нотаріусу, судом до уваги в цій частині  не приймається, оскільки зазначена норма суперечить вимогам Закону України “Про забезпечення  вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”.

Заперечення відповідача спростовуються вище викладеним та матеріалами справи.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись  ст.ст. 25, 49, 82, 84, 85 ГПК  України, суд,

В И Р І Ш И В:

1.          Здійснити процесуальну заміну відповідача Акціонерного поштово-пенсійного банку “Аваль” в особі Куйбишевського відділення Запорізької обласної дирекції АППБ “Аваль” на його правонаступника відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»в особі Запорізької обласної дирекції.

2.          Позов задовольнити.

3.          Визнати таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий напис реєстраційний №3561, вчинений 31 жовтня 2006 року приватним нотаріусом Запорізького міського округу Запорізької області Нарохою Ольгою Василівною про звернення стягнення на майно, яке підлягає витребуванню, а саме: сільськогосподарську техніку у кількості 28 (двадцять вісім) одиниць згідно додатку №1, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю «Фаворит»(), юридична адреса: Запорізька обл., Куйбишевський р-н, с. Олексіївка, вул.. Миронова, буд. 67.

4.          Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі Запорізької обласної дирекції (69063, м. Запоріжжя, вул. Тургенєва, 29, р/р 290941364 в ЗОД «Райффайзен Банк Аваль», МФО 313827, код ЄДРПОУ 237940)  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит»(71042, Запорізька обл., Куйбишевський р-н, с. Олексіївка, вул.. Миронова, буд. 67, п/р 0379 в ЗФ АКБ «Мрія», МФО 313742, ) 85 (вісімдесят п’ять) грн. 00 коп. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

5.          Скасувати заходи по забезпеченню позову вжиті ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.05.2007 р. по справі №22/228/07.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 06.08.2007 року.

Суддя                                                            Ю.О. Скиданова