СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20.02.07                                                                                 Справа № 9/923н-ад

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Карат», м. Брянка Луганської області

до Державної податкової інспекції у м. Брянка Луганської області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

в присутності представників:

від позивача –Лимаренко Г.Й., дов. б/н від 02.02.07

від відповідача –Маштакова Є.С. - гол. держ. подат. інсп. ДПА в Луган. обл., дов. № 2/10 від 15.01.07, Меркулова М.Є. - зав. юр. сект., дов. № 1/10 від 10.01.07; Альбова А.Г. –гол.держ.под.рев.-інсп., дов. № 5/10 від 19.02.07

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним податкового повідомлення –рішення ДПІ у м. Брянка від 12.12.2006р. №/0, яким на підставі акта перевірки № 252/23/30824622 від 05.12.06р. позивачу визначено суму податкового зобов’язання з ПДВ у розмірі 1062420,0 грн., у т.ч. основний платіж –531210,0 грн., фінансові санкції –531210,0 грн. за порушення п. 4.1 ст. 4, пп. 7.2.1, 7.3.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.07р. № 168/97-ВР (далі –Закон про ПДВ).

Відповідач,  ДПІ у м. Брянка, відзивом на позовну заяву від 15.01.07р. № 199/10  проти позову заперечує, посилаючись на висновки акту виїзної планової перевірки від 05.12.06р. № 23/30824622, норми Закону про ПДВ, оглядовий лист ВГСУ від 23.11.03р. № 01-8/1271.

Доводи відповідача зводяться до наступного.

1. Податкові накладні, які вказані в акті перевірки та видані постачальниками послуг не відповідають Наказу ДПА України від 30.05.97р. Про затвердження форм податкової накладної, книги обліку придбання та книги обліку продажу товарів (робіт, послуг), порядку їх заповнення, зареєстр. в Мін’юсті України 23.06.97р. за № 233/2037 та не надають права позивачу відносити зазначені в них суми ПДВ до податкового кредиту.

2. Позивач не включив до складу податкового зобов’язання податкову накладну від 01.12.05р. № 14 (покупець – ТОВ «Лайт Мит Оф Ребіт»на продаж товару (насос РН-800 в комплекції) на загальну суму 1 520 000,0 грн., у т.ч. ПДВ –253 533,33 грн.

У судовому засіданні судом встановлене наступне.

У період з 02.11.06р. по 29.11.06р. податковою службою була проведена перевірка з питань дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.05р. по 30.09.06р., за результатами якої 05.12.06р. був складений акт перевірки № 252/23/30824622, яким встановлено порушення п. 4.1 ст. 4, пп. 7.2.1, 7.3.1 ст. 7 Закону про ПДВ.

Позивач не погоджується з висновками акту перевірки, а спірне рішення вважає таким, що не відповідає законодавству.

За актом перевірки відповідач вказав податкові накладні, які оформлені неналежним чином, і в односторонньому порядку визнав їх недійсними.

На думку позивача, в частині податкових накладних, де продавцем є ДВАТ «Стахановпромтранс», ДВАТ «Луганськдіпрошахт», ДВАТ «Стахановський РМЗ»та відсутні кількість (обсяг, об’єм) товару, ціну поставки без врахування ПДВ, відсутність інформації про кількість товару, ціну поставки юридичної особи, яка зареєстрована як платник ПДВ, не є підставою для виключення сум ПДВ зі складу податкового кредиту.

Позивач посилює таке твердження посиланням на лист Державного комітету України з питань регуляторної політики від 16.07.03р. № 4229 Щодо питання заповнення податкової накладної, лист ДПА України № 9070/7.16-1220-26.

Позивач вважає основним фактом, що визначає виникнення податкового зобов’язання або наявність права на податковий кредит, є операція –об’єкт оподаткування згідно з п. 3.1 Закону про ПДВ, крім того, спірні податкові накладні не були визнані недійсними у судовому порядку.

Крім того, позивач вважає, що податковий орган помилково дійшов висновку про порушення пп. 7.3.1 ст. 7 Закону про ПДВ, що призвело до заниження ПДВ в сумі 253533,0 грн. За актом перевірки позивач у грудні 2005 року занизив податкове зобов’язання на цю суму, а саме –не включив до складу податкового зобов’язання податкову накладну від 01.12.05р. № 14 (покупець –ТОВ «ЛМР») на продаж товару на суму 1520000, у т.ч. ПДВ –253533,33 грн. Позивач стверджує, що при проведенні перевірки податківці взяли до уваги помилково заповнені:

·          договір купівлі-продажу обладнання № 01 від 04.04.05р.,

·          специфікацію № 1 до цього договору,

·          акт прийму-передачі до цього договору, які не мають підпису покупця,

·          помилково заповнену податкову накладну від 01.12.05р. № 14.

Посилаючись на норми ст.ст. 655, 664, 202, 207 ЦК України та відсутність операції купівлі-продажу, позивач стверджує, що податкове зобов’язання з цієї операції у нього не виникло.

Оцінивши доводи позивача та відповідача і надані докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог частково з огляду на наступне.

Спірним податковим повідомленням-рішенням від 12.12.06р. відповідачем визначено суму податкового зобов’язання за платежем: ПДВ на суму 1 062 420,0 грн., у т.ч. основний платіж –531210,0 грн., штрафні санкції –531210,0 грн., на підставі акту перевірки № 252/23/30824622 від 05.12.06р.

Зазначеним актом (стор. 29) встановлено порушення п. 4.1 ст. 4, пп. 7.2.1, 7.3.1, 7.4.5 ст. 7 Закону про ПДВ, в результаті чого завищено від’ємне значення ПДВ за червень 2005 року в сумі 1321 грн. та занижено ПДВ в сумі 529889 грн. за період: травень, липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2005 року, березень 2006 року.

Щодо віднесення позивачем до податкового кредиту сум, не підтверджених податковими накладними.

Відповідно до пп. 7.4.5 ст. 7 Закону про ПДВ не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджується податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) –актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Згідно пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Позивач отримав податкові накладні та у відповідності з пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону про ПДВ відніс суми по даних податкових накладних до податкового кредиту.

В пункті 3.1.5 “Податок на додану вартість” на стор. 18 акту перевірки зазначено про те, що податкові накладні на загальну суму ПДВ 34144,0 грн., за якими позивач відніс до податкового кредиту суми ПДВ, не містить усіх необхідних реквізитів. Основними недоліками податкових накладних, вважає податковий орган, є:

> відсутність вказівки на кількість (обсяг, об’єм) послуги,

> відсутність ціни поставки послуги без врахування податку.

Ці недоліки стосуються податкових накладних щодо надання позивачу послуг від ДВАТ «Стахановпромтранс», ДВАТ «Луганськдіпрошахт», ДВАТ «Стахановський РМЗ».

> відсутність опису (номенклатури) послуги та її кількості (обсягу, об’єму).

Ці недоліки стосуються податкової накладної щодо надання позивачу послуг від НВФ «Луганськелектроремонт».

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Податкова накладна включена до податкового кредиту повинна містити усі реквізити передбачені пп.7.2.1 п.7.2 статті 7 Закону про ПДВ.

Суд вважає, що помилка у спірних податкових накладних щодо відсутності вказівки на кількість (обсяг, об’єм) послуг, відсутності ціни поставки послуг без врахування податку, відсутності опису (номенклатури) послуги та її кількості (обсягу, об’єму), не завдала збитків державі, відповідачем не доведено, що суми за спірними податковими накладними, які включені до податкового кредиту, не включені його контрагентами до податкових зобов’язань, тому позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню.

Такої ж думки з цього питання додержуються Вищий господарський суд України у постанові від 09.09.04р. за справою № 5/3258-12/433, а також ДПА України у листі від 30.06.2000р. № 9070/7/16-1220-26 та Держкомпідприємництва у листі від 16.07.03р. № 4229.

Таким чином, податкові накладні №№ 835, 143, 162, 169, 874, 35, 33, 57, 14 правомірно включені до податкового кредиту відповідних звітних періодів.

Проте, податкова накладна № 671 від 30.11.05р. на суму 10476,80 грн., отримана від постачальника ТОВ «Сердолік», не правомірна включена до податкового кредиту, оскільки перевіркою встановлено, що вона існувала на момент перевірки у факсимільному вигляді, а відтак позивачем була порушена норма пп. 7.4.5 ст. 7 Закону про ПДВ. Тому податковий орган правомірно визначив суму податкового зобов’язання за цією податковою накладною у розмірі 10476,8 грн. та застосував штрафні санкції у розмірі 50% в сумі 5238,4 грн., всього на суму 15715,20 грн.

Щодо заниження позивачем податкових зобов’язань з ПДВ.

Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, господарська операція з купівлі-продажу насосу РН-800 в комплекції за договором № 01 від 04.04.05р. зі специфікацією до нього фактично не була проведена 01.12.05р.

Як вбачається з матеріалів справи, сам договір, специфікація до нього, акт прийому-передачі не містять підпису покупця –ТОВ «Лайт-Міт-Оф-Ребіт», а бухгалтер підприємства позивача, яка заздалегідь виписала податкову накладну від 01.12.05р. за № 14 на суму 1 520 000,0 грн., у т.ч. ПДВ –253 333,33 грн., з‘ясувавши, що договір фактично не підписаний, передача товару фактично  не відбулася, не надала спірну податкову накладну покупцю та не внесла цю податкову накладну до книги обліку.

Суд погоджується з доводами позивача, що оскільки договір купівлі продажу від 04.04.05р. не було укладено, то мова не може йти про настання юридичних наслідків за таким договором, податкову накладну від 01.12.05р. позивач не мав права виписувати, оскільки оподатковувана операція не відбулася, а якщо ця накладна була виписана помилково, то вона не породжувала для позивача права на податкове зобов’язання 01.12.05р., а для покупця –права на податковий кредит. До речі, позивач правомірно не надав покупцю цю спірну податкову накладну. Відповідач у судовому засіданні підтвердив, що при здійсненні перевірки ТОВ «Лайт-Міт-Оф-Ребіт»зазначена податкова накладна не була виявлена.

Матеріали справи свідчать, що фактично операція купівлі-продажу відбулася 30.12.05р., коли були виписані рахунок № 2248, видаткова накладна за цим же номером та податкова накладна.

За таких обставин податкове повідомлення –рішення ДПІ у м. Брянка від 12.12.2006р. №/0 має бути визнано недійсним частково в сумі 1 046 704,80 грн. (1062420,0 - 15715,20 грн.).

Відповідно до п. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. З урахуванням немайнового спору, оскільки позивач просив визнати спірне рішення недійсним, яке було прийняте на суму 1 062 420 грн., а суд задовольнив позов на суму 1 046 704,8 грн., позивачу повертається держмито у розмірі 3 грн. 35 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 судовий збір, сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.  Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним податкового повідомлення –рішення ДПІ у м. Брянка від 12.12.2006р. №/0 в частині визначення суми податкового зобов’язання з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 046 704,80 грн.

3.  Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача, ТОВ «Виробниче підприємства «Карат», , 94100, Луганська обл., м. Брянка, вул. Жуковського, 1а, судові витрати у розмірі 3 грн. 35 коп.

4. Повернути позивачу зайво сплачену суму за інформаційно - технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн., оскільки це не передбачено  КАС України, видавши з матеріалів справи відповідне платіжне доручення

5.  В решті позовних вимог відмовити.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 23.02.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                               А.Г.Ворожцов