ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.07                                                                                        Справа №  22/72/07

Суддя

За позовом:   Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Вольво Україна”, (03680, м. Київ, Кільцева дорога, 20/1-А)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю українсько-німецьке спільне підприємство “Ріф”, ( 69035, м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 66/111).

Суддя  Скиданова Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:            Чіх В.В., представник на підставі довіреність №497 від 20.02.2007 р..

від відповідача:  Ярошенко Р.С., представник на підставі довіреність б/н від 04.01.2007 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області звернулося  товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Вольво Україна” із позовною заявою до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю українсько-німецьке спільне підприємство “Ріф” про стягнення 3395,02 грн., які складаються з 3123,85 грн.  основного боргу, 228,04 грн. індексу інфляції та 43,13 грн.  3% річних. Судові витрати просить віднести на відповідача.

Ухвалою господарського суду Запорізької області  від 29.01.2007 р. порушено провадження у справі №22/72/07, судове засідання призначене на 22.02.2007 р..

Ухвалою суду від 22.02.2007 р. в порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено до 21.03.2007 р.. Ухвалою суду від 13.03.2007 р. розгляд справи перенесено на 26.03.2007 р.. Ухвалою голови господарського суду Запорізької області продовжено строк розгляду спору по справі на один місяць –до 24.04.2007 р.. Судовий розгляд справи відкладався до 24.04.2007 р..

Позивач в судовому засіданні, що відбулось 24.04.2007 р. уточнив позовні вимоги, зменшивши їх розмір, а саме: просить суд  стягнути з відповідача на користь позивача 3279,51 грн., які складаються з 3123,85 грн.  основного боргу, 137,44 грн. індексу інфляції та 18,22 грн. 3% річних. Судові витрати просить віднести на відповідача.

Заява позивача про уточнення позовних вимог відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, не порушує діючого законодавства, прав та охоронюваних законом інтересів сторін учасників судового процесу та інших осіб, тому судом  приймається до розгляду. Судом розглядаються уточнені позовні вимоги.

У судовому засіданні 24.04.2007 р. розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України, за погодженням представників сторін, суддею оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

За письмовим клопотанням представників сторін судові засідання проводилися при застосуванні технічних засобів фіксації судового процесу.

Позовні вимоги засновані позивачем на умовах ст.ст. 20, 173, 193, 234 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 16, 509, 526, 549, 625 Цивільного кодексу України.  Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, що викладені в позовній заяві. Зазначає, що позивачем було надано відповідачу послуги з ремонту автомобіля VOLVO модель FН12, номерний знак 10781НР, номер шасі В184517). Повноважною особою відповідача - Валуйским Миколою Сергійовичем, на підставі довіреності суворої звітності серія ЯЛА №097445 від 04.07.2006 р., прийняті послуги надані позивачем та підписано акт виконаних робіт, списання запасних частин та експлуатаційних матеріалів №SТ-604051 від 05.07.2006 р.. На оплату наданих послуг відповідачу було виставлено рахунок №VU-604990 від 05.07.2006 р.. У зв’язку з тим, що відповідач не здійснив оплату зазначеного рахунку, позивачем було направлено на його адресу письмову претензію №368 від 22.09.2006 р. з вимогою оплатити надані послуги, яка залишена останнім без відповіді та задоволення. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 3123,85 грн.  основного боргу, 137,44 грн. індексу інфляції та 18,22 грн. 3% річних.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, свої заперечення виклав у письмовому відзиві на позовну заяву, в яких зазначив, що позивач як на підставу стягнення посилається на акт №SТ-604051 від 05.07.2006 р., однак зазначений акт підписаний невідомою особою, окрім того на акті відсутня печатка підприємства відповідача, яка б підтверджувала повноваження особи яка підписала акт. Відповідач звертає увагу суду на той факт, що доручення видане підприємством відповідача Валуйському М.С.  на отримання від позивача автотранспортну, а саме  силового тягача VOLVO, доручення на підписання Валуйським М.С. акту виконаних робіт підприємством відповідача не видавалося. У зв’язку з  вищевикладеним, відповідач  просить суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані сторонами в судовому  засіданні додаткові документи, вислухавши пояснення представників сторін,  суд вважає заявлені позивачем  вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що на території товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Вольво України” знаходився транспортний засіб –силовий тягач VOLVO.

В матеріалах справи міститься довіреність серія ЯЛА №097446 від 04.07.2006 р. видана  товариством з обмеженою відповідальністю українсько-німецьке спільне підприємство “Ріф” на ім’я  Валуйського Миколи Сергійовича (паспорт СВ№360629, виданий 24.02.2001 р. Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області) на отримання від “Вольво-сервіс” силового тягача VOLVO. Зазначеною довіреністю  керівник  та головний бухгалтер ТОВ УНСП “Ріф” засвідчив підпис який належить Валуйського М.С..

Позивач, як на доказ підтвердження виконання ремонтних робіт автотранспорту посилається на  акт виконаних робіт, списання запасних частин та експлуатаційних матеріалів №SТ-604051 від 05.07.2006 р. (надалі акт виконаних робіт).

Суд, дослідивши та оцінивши наданий позивачем акт виконаних робіт, списання запасних частин та експлуатаційних матеріалів №SТ-604051 від 05.07.2006 р.–не вважає його належними доказом виконання та прийняття робіт з ремонту автотранспорту саме ТОВ УНСП “Ріф”, з огляду на те, що в акті в графі прийняв міститься підпис невідомої особи, печатка підприємства відповідача відсутня. Суд приймає до уваги також і те, що  особа, яка розписалась в отриманні виконаних робіт на акті, не зазначила ні своїх повних ініціалів, ні своєї посади. Окрім того, судом встановлено, що доручення  серія ЯЛА № 097445 від 04.07.2006 р., видане громадянину Валуйському Миколі Сергійовичу на отримання від “Вольфо-сервіс” силового тягача, та не надає йому повноважень примати виконані роботи.

Суд неодноразово, а саме ухвалами по справі від 22.02.2007 р. та від 26.03.2007 р. в порядку ст. 30 ГПК України викликав у судове засідання  для дачі пояснень громадянина Валуйського Миколу Сергійовича, на якого видана довіреність серія ЯЛА № 097445 від 04.07.2006 р..  останній  у судове засідання не з’явився, письмових пояснень на адресу суду  не надав.

У відповідності до положень статті  33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому докази надаються сторонами та іншими учасниками господарського процесу.

Стаття 32 Господарського процесуального кодексу України визначає докази у справі як будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач, всупереч приписам ст. 33 ГПК України, не довів обставин, якими обґрунтовує заявлені позовні вимоги, тобто не представив суду доказів виконання робіт з ремонту автотранспортного засобу відповідача та прийняття їх останнім, а відтак і не довів факту порушення відповідачем зобов’язання щодо оплати виконаних робіт. У зв’язку із викладеним, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 3123,85 грн. заборгованості за виконані роботи.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також три відсотки річних з простроченої суми.

Приймаючи до уваги, що позивачем не доведено і судом не встановлено факту прострочення відповідачем зобов’язання по оплаті наданих ремонтних робіт, суд дійшов висновку про те, що підстави для стягнення з відповідача  137,44 грн. індексу інфляції та 18,22 грн. 3% річних. –відсутні.

З огляду на такі обставини, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення 137,44 грн. індексу інфляції та 18,22 грн. 3% річних..

Судові витрати, згідно із приписами ст.. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись   ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,  суд

ВИРІШИВ :

1.          В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили  після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлено і підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 04.06.2007 року.

Суддя                                                     Ю.О. Скидано ва