ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2007 р.
№ 36/299

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенко Г.П. –головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Полянського А.Г.

розглянувши матеріали
касаційної скарги
Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції, смт. Ювілейне Дніпропетровського району

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.10.2005р.

у справі
господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
Виробничо-комерційного приватного підприємства "Беттер", м. Підгороднє Дніпропетровського району

до
Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції, смт. Ювілейне Дніпропетровського району

про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення та другої податкової вимоги

за участю представників:

позивача: не з’явився,

відповідача: Пилипон В.О. –дов. від 29.05.2007р. №9527/9/10-017

ВСТАНОВИВ:

Виробничо-комерційне приватне підприємство "Беттер" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення та другої податкової вимоги.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2005р. у справі №36/299, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.10.2005р. у даній справі позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням та постановою, Дніпропетровська МДПІ звернулась до  Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 15.11.2005р. №14698/9/10-017, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, мотивуючи скаргу тим, що суди неправильно застосували норми статі 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.1996р. №287/97.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.12.2005р. касаційну скаргу Дніпропетровської МДПІ та справу №36/299 направлено за підвідомчістю до Вищого адміністративного суду України, керуючись розділом ІІІ, статями 12, 86 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), пунктами 7, 10 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.04.2007р. відмовлено у відкритті касаційного провадження, касаційну скаргу Дніпропетровської МДПІ разом зі справою №36/299 передано до Вищого господарського суду України, на підставі статі 210 КАС України, ст. 108 ГПК України.

11.05.2007р. справа №36/299 з супровідним листом від 27.04.2007р. №К-11027/06 надійшла до Вищого господарського суду України.

Позивач не реалізував своє процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, є орган державної податкової служби, який у спірних правовідносинах виступає як суб’єкт владних повноважень.

Виходячи з положень пункту 1 статті 3, пункту 1 частини 1 статті 17 КАС України, справа за позовом фізичних чи юридичних осіб до суб’єкта владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Таким чином спір в даній справі виник у зв’язку з адміністративними, а не господарськими відносинами, а тому на правовідносини сторін у справі  поширюється дія Кодексу адміністративного судочинства України за  правилами якого судам попередніх інстанцій і належало вирішувати цей спір.

Натомість, в порушення вимог статей 1, 12 ГПК України господарськими судами першої та апеляційної інстанцій справу розглянуто в порядку господарського судочинства із застосуванням приписів Господарсько процесуального кодексу України, що після набрання чинності КАС України унеможливлює здійснення касаційної перевірки судових рішень в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, оскаржувані судові акти підлягають скасуванню на  підставі вимог статі 11110 ГПК України, а справа передачі до суду першої інстанції для розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий  господарський  суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.10.2005р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області  від 01.02.2005 р. у справі №36/299 скасувати.

Справу направити до господарського суду Дніпропетровської області на новий розгляд.

Головуючий суддя                                                                     Г.П. Коробенко

Судді:                                                                   Т.Ф. Костенко

А.Г. Полянський