ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2007 р.
№ 26/9

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Головуючого
суддів:
Кочерової Н.О.
Рибака В.В.
Черкащенка М.М.

розглянув
касаційну скаргу
Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут"

на постанову
від 07.06.2007  Київського апеляційного господарського суду

у справі
№ 26/9 господарського суду м. Києва

за позовом
Асоціації підприємств та організацій по сприянню розвитку спортивної стрільби "Україна-Спорт"

до
за участю
Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут"
Генеральної прокуратури України

про
за зустрічним
позовом про
стягнення 186 191,69 грн.
визнання угоди від 25.08.1999 неукладеною

за участю представників сторін:

від позивача      не з’явилися

від відповідача Бабенко А.І. дов. від 21.11.2006

від прокуратури Кудінов Ю.М. посвідчення № 120

Під час слухання справи 26.07.2007 оголошувалась перерва до 09.08.2007.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2006 року Асоціація підприємств та організацій по сприянню розвитку спортивної стрільби "Україна-Спорт" звернулась до господарського суду з позовом до Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут" про стягнення матеріальних збитків у розмірі 186 191,69 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідачем на виконання умов угоди  від 25.08.1999 та договору про спільну діяльність № 1 від 26.07.1998 під час фінансування ремонту стрілецького тиру в спортивному Центрі НТУУ "КПІ" АСС "Україна-Спорт"  були понесені витрати на загальну суму 192 791,69 грн., а з урахуванням сплати відповідачем  6 600 грн., останній повинен відшкодувати позивачу 186 191,69 грн.

В квітні 2006 року Національний технічний університет України "Київський політехнічний інститут" звернувся до Асоціації підприємств та організацій по сприянню розвитку спортивної стрільби "Україна-Спорт" з зустрічним позовом про визнання угоди від 25.08.1999 неукладеною.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами всупереч вимогам ст. 180 Господарського кодексу України не досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, а саме: предмет, ціну та строк дії договору.

Рішення господарського суду м. Києва від 15.09.2006 (суддя Пінчук В.І.) первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з Національного технічного університету України "КПІ" 180 590,40 грн. матеріальних збитків та судові витрати.

В іншій частині в позові відмовлено.

У задоволені зустрічного позову відмовлено.

Задовольняючи первісний позов частково, господарський суд виходив з його обґрунтованості та доведеності.

Відмовляючи в позові в частині стягнення 5601,29 грн., господарський суд зазначив, що витрати на цю суму не підтверджені матеріалами справи.

Відмовляючи в зустрічному позові, господарський суд виходив з того, що спірний договір від 25.08.1999 не можна визнати неукладеним, оскільки наданими сторонами доказами підтверджено здійснення позивачем і відповідачем відповідних дій, які свідчать про його виконання та договору від 26.07.1998.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2007 (судді: Моторний О.А. –головуючий, Кошіль В.В., Алданова С.О.) рішення залишено без змін з тих же підстав.

В касаційній Національний технічний університет України "Київський політехнічний інститут" просить скасувати постанову апеляційного господарського суду і прийняти нове рішення яким відмовити в задоволені первісного позову, а зустрічний позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення представника відповідача та прокуратури, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України  вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.76 № 11 “Про судове рішення” (зі змінами та доповненнями), рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в яком повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Пункт 6 цієї Постанови передбачає, що мотивувальна частина рішення має містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

При цьому, мотивувальна частина рішення повинна мати посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права і обов’язки сторін у спірних відносинах.

Проте, судові рішення цим вимогам закону в повній мірі не відповідають.

Судовими інстанціями встановлено, що між сторонами укладено договір про спільну діяльність № 1 від 26.07.1998 року та угоду до нього від 25.08.1999 року.

На момент підписання угоди діяли норми ЦК УРСР, які повинні застосовуватися для визначення правової природи договору, встановлення всіх його істотних умов та порядку укладення.

Предметом угоди від 25.08.1999 року є спільне проведення капітального ремонту, отже дана угода відноситься за своєю правовою природою до договору підряду.

Відповідно до ст. 332 ЦК УРСР за договором підряду підрядник зобов’язується виконати на свій ризик певну роботу за завданням замовника з його або своїх матеріалів, а замовник зобов’язується прийняти і оплатити виконану роботу.

Статтею 153 ЦК УРСР закріплено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов.

В порушення ст. 43 ГПК України щодо повного, всебічного з’ясування обставин справи, господарські суди не  перевірили належним чином, що при укладені між сторонами договору, на підставі якого заявлений позов про відшкодування збитків, неузгодженими у спірному договорі залишились склад, обсяг та вартість кожного виду робіт шляхом складання кошторисних документів.

Під час розгляду справи суди не з'ясували дійсну правову природу оспорюваного договору, що має суттєве юридичне значення для вирішення спору по суті.

Враховуючи розділ І, укладеної між сторонами угоди від 25.08.1999 року, відповідно до якого сторонами закріплено, що предметом угоди є спільне проведення капітального ремонту стрілецького тиру у спортивному центрі НТУУ "КПІ", судові інстанції передчасно прийшли до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог Асоціації підприємств та організацій по сприянню розвитку спортивної стрільби "Україна-Спорт" у зв’язку з неналежним виконанням Національним технічним університетом України "Київський політехнічний інститут" своїх зобов’язань за договором.

Недослідженим залишився п.2 розділу ІІ яким встановлено, що стрілецько-спортивний клуб "КПІ" здійснює фінансові розрахунки з Асоціацією "Україна-спорт" по мірі надходження коштів на розрахунковий рахунок Клубу по вартості ремонту.

Висновок господарських судів, що для підприємств які виконують роботи з поточного ремонту господарським способом складання первинних облікових документів у будівництві (акти КБ-2в та КБ-3) не потрібно, не заслуговує на увагу і спростовується умовами укладеної між сторонами угоди від 25.08.199 року, якою чітко визначено, що предметом останньої є проведення капітального ремонту, реконструкції тиру.

Наказом Держкомстату та Державного комітету України з будівництва та архітектури “Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві” від 21.06.2002 №237/5 затверджені типові форми первинних облікових документів у будівництві № КБ-2в “Акт приймання виконаних підрядних робіт” та № КБ-3 “Довідка про вартість виконаних підрядних робіт” і запроваджено їх застосування з 01.07.2002 року.

Так, Акт приймання виконаних підрядних робіт (типової форми № КБ-2в) складається для визначення вартості виконаних обсягів підрядних робіт та проведення розрахунків за виконані підрядні роботи на будівництві, а довідка про вартість виконаних підрядних робіт (типової форми №КБ-3) складається для визначення вартості виконаних обсягів підрядних робіт і проведення розрахунків за виконані підрядні роботи з будівництва.

Поза увагою судових інстанцій залишилось те, що в матеріалах справи відсутні зазначені вище документи, які можуть підтвердити факт виконання та прийняття підрядних робіт за оспорюваною угодою.

Неперевіреними належним чином залишилися заперечення відповідача щодо спроби позивача відшкодувати за рахунок інституту ремонті роботи, проведені ним на орендованих ним площах і договір про сумісну діяльність по розвитку спорту і фізичної культури серед студентської молоді від 01.07.1993, укладений між Київським політехнічним інститутом та Асоціацією підприємств та організацій по сприянню розвитку спортивної стрільби "Україна-Спорт" який не обмежений строком дії, відповідно до якого Інститут передає в орендне користування Асоціації підвальне приміщення зони "А" для створення "Центра по комплексному обслуговуванню олімпійських команд, спортивних громадських відомств України по стрілковим видам спорту", а Асоціація за рахунок своїх коштів здійснює реконструкцію та обладнання тирів для забезпечення учбового процесу кафедри фізвиховання.

З урахуванням викладеного, постановлені судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню.

При новому розгляді справи суду необхідно встановити об’єкт конкретного орендованого позивачем приміщення та приміщення в якому проводилися ремонті роботи –стрілецько-спортивного клубу, більш ретельніше з’ясувати вимоги позивача і заперечення відповідача, всім доказам дати оцінку в їх сукупності і відповідно до вимог закону і обставин справи вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут" задовольнити частково.

Постанову  від 07.06.2007 Київського апеляційного господарського суду та рішення від 15.09.2006 господарського суду м. Києва у справі № 26/9 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                         Н.Кочерова

Судді                                                                                              В.Рибак

М.Черкащенко