ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2007 р.
№ 2/109-38

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П.- головуючого, Мележик Н.І, Плюшка І.А, за участю прокурора відділу ГПУ –Баклан Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Прокурора Волинської області на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20 лютого 2007 року у справі господарського суду Волинської області за скаргою Прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення на дії відділу примусового виконання рішень ДВС Волинської області за позовом Прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення до ТОВ "Авгур" про стягнення боргу,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2006 року  Прокурор Волинської області в інтересах держави в особі Української Державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення звернувся до господарського суду зі скаргою на дії (бездіяльність) заступника начальника відділу примусового виконання рішень ДВС Волинської області стосовно відмови у задоволенні клопотання стягувача про накладення арешту на готову продукцію боржника, на дії (бездіяльність)   начальника відділу примусового виконання рішень ДВС Волинської області та начальника ДВС Волинської області щодо безконтрольності за законністю у виконавчому провадженні.

Просив визнати неправомірними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень ДВС Волинської області Поперецького О.В. щодо проведення виконавчих дій стосовно арешту, опису, оцінки та реалізації готової продукції боржника ТОВ "Авгур" при виконанні наказу господарського суду Волинської області №2/109-1 від 9 березня 2006 року про стягнення з ТОВ "Авгур" на користь Української державної інноваційної компанії 2 360 212 грн. 93 коп. Також просив визнати неправомірними дії начальника відділу примусового виконання рішень ДВС Волинської області Мишленка С.В. та начальника ДВС Волинської області Добринюка В.Б. щодо здійснення належного контролю за законністю у зазначеному виконавчому провадженні.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 6 грудня 2006 року в задоволенні скарги відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20 лютого 2007 року апеляційне подання прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Української Державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення на ухвалу господарського суду Волинської області від 6 грудня 2006 року залишено без задоволення, а ухвалу –без змін.

Ухвала та постанова мотивовані тим, що ДВС Волинської області належним чином проводилися відповідні заходи щодо примусового виконання наказу господарського суду.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 6 грудня 2006 року та прийняти нове рішення, яким скаргу задовольнити.

Стверджує, що судами невірно застосовано положення ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження".

Наголошує, що наявність коштів на рахунку ДВС підтверджує незаконність дій державного виконавця стосовно відмови в організації оцінки арештованого майна та його подальшої реалізації з метою виконання рішення суду.

Представники ДВС в судове засідання не з'явились.

Враховуючи, що про час і місце розгляду касаційної скарги сторони повідомлені належним чином, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Вислухавши пояснення прокурора, обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження є сукупністю дій органів і посадових осіб, зазначених у Законі України "Про виконавче провадження", спрямованих на примусове виконання рішень судів…, які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень визначених Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього  Закону підлягають примусовому виконанню.

Судами встановлено, що підставою для звернення зі скаргою стала начебто бездіяльність ДВС з накладення арешту на готову продукцію та сировину, з якої виготовлявся пінопласт, всупереч вимогам заявника, невиявлення та невилучення готівкових коштів.

Зі змісту ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що порядок звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника складається з трьох етапів, до яких входить арешт (опис) майна, вилучення майна та реалізація майна.

Відповідно до положень ст. 64 Закону України "Про виконавче провадження" у  разі  відсутності  у  боржника  -  юридичної особи коштів, достатніх для покриття заборгованості,  стягнення  звертається  на інше   майно,  належне  боржникові  -  юридичній  особі  на  праві власності  або  закріплене  за  ним,  у  тому  числі на майно, яке обліковується  на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого  підрозділу боржника - юридичної особи (за винятком майна, виключеного з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від  того,  хто  фактично  використовує  це майно. На зазначене майно накладається арешт ….

На виконання положень ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження" 14 березня 2006 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону його відчуження.

27 березня 2006 року було накладено арешт на грошові кошти боржника, що знаходились на розрахункових рахунках в установах банку.

26 травня 2006 року ДВС було описано та арештовано одноповерхову цегляну будівлю цеху по виробництву пінопласту, що належить боржнику.

Постановою ДВС від 12 травня 2006 року було призначено експерта для участі у виконавчому провадженні.

Проведення експертизи не було здійснено через відсутність у  Української державної інноваційної компанії коштів на її проведення.

Також судом встановлено, що наявний у складських приміщеннях, що належать ТОВ "Авгур", пінопласт належить не боржнику, а ПП Ткачук О.М., оскільки останній був виготовлений боржником для ПП Ткачук О.М. на підставі договору підряду від 14 січня 2005 року на виготовлення продукції з давальницької сировини.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів того, що власником пінопласту та сировини для його виготовлення є ТОВ "Авгур" позивачем надано не було.

Відтак, дана обставина підтверджує відсутність правових підстав у ДВС для накладення арешту на зазначене майно, а отже, свідчить про підставність залишення ДВС без задоволення вимоги позивача про  накладення арешту на готову продукцію та сировину, з якої виготовлявся пінопласт,  що знаходилась у складських приміщеннях боржника.

Крім того, судами також встановлено, що в період виконання наказу господарського суду Волинської області №2/109-1 від 9 березня 2006 року господарським судом Волинської області було порушено провадження у справі №4/79  про банкрутство ТОВ "Авгур".

Встановлені судами обставини свідчать, що ДВС було проведено передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи щодо примусового виконання наказу господарського суду Волинської області №2/109-1 від 9 березня 2006 року у спосіб та в межах повноважень, наданих органам ДВС законом.

Наведене спростовує доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі.

Таким чином, враховуючи викладене, суди підставно дійшли висновку про відсутність порушень Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Волинської області №2/109-1 від 9 березня 2006 року.

Відтак, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 –1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20 лютого  2007 року без зміни.

Головуючий                                                                           Т. Козир

Судді                                                                               Н. Мележик

І. Плюшко