ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2007                                                                                   Справа № 37/141

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Верхогляд Т.А. (доповідач),

суддів: Сизько І.А., Тищик І.В.,

при секретарі судового засідання  Чоха Є.О.,

за участю прокурора: Дзюби В.В., посвідчення №57, від 18 травня 2005р.;

за участю представників сторін :

від зацікавленої особи: Логойда Т.В., довіреність №47116/8/10/037  від 27.12.06,  головний державний податковий інспектор;

Іванова В.М., довіреність №621/6/10/001  від 15.01.07,  начальник юридичного відділу;

від відповідача: Голуб В.Г., довіреність № 7-Д  від 05.09.06,  представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська та апеляційне подання Прокурора Бабушкінського району м. Дніпропетровська на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2005 року

за позовом    Прокурора Бабушкінського району м. Дніпропетровська в

інтересах    держави    в    особі    Державної    податкової    інспекції    у

Бабушкінському районі м. Дніпропетровська;

до   Науково-виробничого колективного підприємства "Механіка",

м. Дніпропетровськ;

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Бабушкінського району м. Дніпропетровська звернувся з позовом в інтересах держави в особі державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська до Науково-виробничого колективного підприємства „Механіка" і просив суд стягнути на користь бюджету заборгованість в сумі 1198619,52грн., визначену як штрафну санкцію за порушення термінів розрахунків в сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2005 року в позові відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що нарахована відповідачу пеня за прострочення розрахунків в сфері зовнішньоекономічної діяльності відповідно до рішення ДПІ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська № 78/-237/13471406-/1498 від 01.02.2002 року та податкового повідомлення-рішення від 01.02.2002 року №/0 не є податковим зобов’язанням. Порядок стягнення податкового боргу та пені в сфері зовнішньоекономічної діяльності передбачає дотримання строків давності, які встановлені ст. 15 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Спірна сума пені була узгоджена у травні 2002 року рішенням ДПА України № 3086/6/25-0315 про результати розгляду скарги відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом 05.07.2005 року, з пропуском строків давності, що є підставою для відмови в позові.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор Бабушкінського району м.Дніпропетровська подав апеляційне подання, а Державна податкова    інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська подала апеляційну скаргу.

В апеляційному поданні прокурор зазначає на порушення судом норм матеріального права, а саме: неправомірне застосування до спірних правовідносин п.5.2.4 ст.5 та п.15.2.1 ст.15 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Вважає, що якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним. Просить суд рішення суду скасувати, стягнути з Науково-виробничого колективного підприємства "Механіка" на користь бюджету заборгованість у вигляді пені за порушення термінів розрахунків в сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 1198619,52 грн.

В апеляційній скарзі Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська зазначає аналогічні підстави для визнання оскаржуваного рішення таким, що не відповідає нормам матеріального права. Просить суд рішення господарського суду по даній справі скасувати, позовні вимоги задовольнити.

У запереченнях на апеляційну скаргу та апеляційне подання відповідач посилається на правомірність оскаржуваного судового рішення. Просить в задоволенні вимог апелянтів відмовити.

Суб’єктний склад та характер правовідносин сторін свідчить про те, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

Отже, згідно пункту першого частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України даний спір підвідомчий адміністративному суду.

У відповідності з пунктом 7 розділу VII “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні, касаційні скарги (подання) розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та апеляційного подання, перевіривши повноту встановлення  господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга та апеляційне подання підлягають задоволенню виходячи  з наступного:

01.02.2002 року ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська на підставі акту перевірки від 25.12.2001 року відносно відповідача винесено рішення № 78/-237/13471406-/1498 про застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій, донарахованих сум податків, зборів (обов’язкових платежів) та пені за порушення податкового та іншого законодавства, яким до відповідача застосована пеня в сумі 1198765 грн. за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Частково сума пені стягнута в доход держбюджету в примусовому порядку, про що підтвердили сторони. Несплачена сума складає 1198619,52 грн.

Правомірність нарахування пені за вищезазначеним рішенням ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська підтверджена судовими рішеннями першої, апеляційної та касаційної інстанцій у справі № А 25/120.

На підставі того ж акту перевірки від 25.12.2001 року ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.02.2002 року № /0, яким визначено до сплати пеню за порушення термінів розрахунків в сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму 1198765,00 грн.

В силу Преамбули Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” приписи даного Закону поширюються на нарахування та сплату пені за порушення в сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Господарським судом до спірних правовідносин застосовані строки, передбачені п.п.15.1.1 п.15.1 ст. 15 зазначеного Закону та відмовлено в стягненні пені в зв’язку з пропуском 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов’язання, які встановлені для примусового стягнення.

Однак, даний висновок суду колегія вважає помилковим.

Норми п.п.15.1.1 п.15.1 ст.15 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” можуть бути застосовані виключно до податкових зобов’язань платника податку, тоді як пеня за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності податковим зобов’язанням не являється.

Цей факт в послідуючому було підтверджено рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2006 року у справі № А 23/276 та ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.05.2007 року, якими визнано недійсним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська №78/-237/13471406-/1498 від 01.02.2002 року в частині визначення пені за порушення термінів розрахунків в сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 1198675 грн. як податкового зобов’язання.

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки обмежень щодо строків стягнення зазначеної пені Законом України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” не передбачено, сума пені в розмірі 1198619,52 грн., не сплачена відповідачем, підлягає стягненню.

Відповідно до п.30 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” позивач був звільнений від сплати державного мита при подачі позовної заяви.

Відповідно до п.п. “а” п.2 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” та ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 11986 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 94, 195, 202, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська та апеляційне подання Прокурора Бабушкінського району м. Дніпропетровська задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2005 року скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Науково-виробничого колективного підприємства "Механіка", м. Дніпропетровськ на користь державного бюджету України пеню за порушення термінів розрахунків в сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 1198619,52 грн. та судові витрати у сумі 11986,19 грн.

Виконання постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня складення в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:                                                       Т.А. Верхогляд

Суддя                                                                               І.А. Сизько

Суддя                                                                               І.В. Тищик

Підписано в повному обсязі 25.06.07р.