СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

25 червня 2007 року
Справа № 2-21/16485-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: Шатило  І.О. дов. б/н від 08.08.2006 року;

відповідача: Мерещерякова Н.В. дов. № 3284 від 01.07.2005 року;

третьої особи: Неліна В.Я. дов. б/н від 11.03.2007 року; Титаренко С.І. дов. б/н від 12.03.2007 року;

прокуратура АР Крим: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства "Фірма "ХЕЛП" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Чонгова С.І. ) від 05 квітня 2007 року у справі № 2-21/16485-2006

за позовом           приватного підприємства "Фірма "ХЕЛП" (пр-т Павших Комунарів, 7, м.Донецьк, 83086)

до Державної акціонерної холдінгової компанії "Київський радіозавод" (вул. Бориспільська, 9, м.Київ 99, 02099)

3-тя особа  - товариство з обмеженою відповідальністю "Ай-Тодор-Юг"  (вул. Алупкінське шосе, 60, смт.Гаспра, м. Ялта, АР Крим, 98660)

за участю прокурора Автономної Республіки Крим (вул. Севастопольська, 21, м.Сімферополь, 95000)

про визнання права власності та витребування будівлі з незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду АР Крим від 05.04.2007 року у справі № 2-21/16485-2006 у задоволенні позову приватного підприємства "Фірма "ХЕЛП" про визнання права власності та витребування будівлі з незаконного володіння відмовлено. Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним акту заліку зустрічних вимог припинено.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції встановив, що 18.09.2000 року між приватним підприємством „Фірма „ХЕЛП” та Державною акціонерною холдінговою компанією „Київський радіозавод” був укладений договір купівлі-продажу № 2/П, на підставі якого відбулась фактична передача предмету договору, а також фактично проведені розрахунки між сторонами. Дослідивши обставини справи, господарський суд АР Крим визнав не підтвердженими належними доказами доводи позивача про те, що договір купівлі-продажу не укладався, а розрахунки не проводились. У зв`язку з цим, вимоги про витребування будівлі, яка є предметом договору, з незаконного володіння були визнані безпідставними. При припиненні провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним акту заліку зустрічних вимог, господарський суд АР Крим встановив, що такі вимоги не відповідають змісту статті 12 Господарського процесуального кодексу України та є непідвідомчими господарським судам України.

Не погодившись з рішенням господарського суду АР Крим, приватне підприємство "Фірма "ХЕЛП" звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, полягають у тому, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, не прийнято до уваги копію акту про аналування заліку зустрічних вимог від 31.10.2000 року, що свідчить про відсутність розрахунків між сторонами договору купівлі-продажу. Позивач наполягає на тому, що з його боку спірний договір не підписувався, плата за предмет договору –корпус № 13, не отримувалась, у зв`язку з чим, правовідносини купівлі-продажу не виникали, а будівля, яка мала стати предметом договору –знаходиться у незаконному володінні інших осіб.

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодились, надали відзиви на апеляційну скаргу, в яких вважають оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

З причини зайнятості в іншому судовому процесі судді Видашенко Т.С., на підставі розпорядження заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду, у складі судової колегії було здійснено заміну на суддю Антонову І.В.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга приватного підприємства „Фірма „ХЕЛП” не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 24.05.2000 року позивачем на підставі договору купівлі-продажу № 10/15 було куплено у приватного підприємства „Фламінго” корпус № 13 пансіонату „Марат” загальною площею 952,2 кв.м., розташований за адресою: м. Ялта, смт. Гас пра, вул. Алупкінське шосе, 60, а також проведено державну реєстрацію права власності.

В подальшому, 18.09.2000 року між приватним підприємством „Фірма „ХЕЛП” та Державною акціонерною холдінговою компанією „Київський радіозавод” було укладено договір купівлі-продажу № 2/П, відповідно до умов якого позивач продав, а відповідач купив корпус № 13 пансіонату „Марат” загальною площею 952,2 кв.м., розташований за адре сою: м. Ялта, смт. Гаспра, вул.. Алупкінське шосе, 60.

Приватне підприємство „Фірма „ХЕЛП” просить визнати за ним право класності на корпус № 13, який розташований за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, вул.. Алупкінське шо се, 60, витребувати корпус № 13 з незаконного володіння відповідача, моти вуючи тим, що фактично зазначений вище договір купівлі-продажу № 2/П від 18.09.2000 року корпусу № 13 позивачем не підписувався, відповідач не сплачував позивачу грошей, пе редбачених вказаним договором.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу Украї ни, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, пунктом 2.1 договору купівлі-продажу №2/П від 18.09.2000 року зазначено, що Продавець, керую чись законодавством України про підприємства, про власність, зо бов'язується продати та передати у повну власність Покупцю корпус № 13, що знаходиться у повному господарському віданні Продавця (3-х поверхову буді влю площею 952,2 кв.м.), яке знаходиться за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, вул. Алупкінське шосе, 60, пансіонат „Марат”. Об'єкт купівлі-продажу є вла сністю Продавця на підставі договору купівлі-продажу № 10/5 від 24.05.2000 року та акту прийому-передачі від 26.05.2000 року, що підтверджу ється реєстраційним посвідченням від 29.05.2000 року та записаним у реєст раційній книзі № 16-6 за реєстраційним № 262 виданим МБТІ м.Ялти. При цьому, продавець гарантує, що об'єкт купівлі-продажу не є проданим, пере даним, заставним, під арештом не знаходиться, судових справ по ньому не має.

Пунктами 3.1, 3.2 договору купівлі-продажу № 2/П передбачено, що вартість відчуждауємого об'єкта, відповідно до експертної оцінки, складає 800000,00 грн. Розрахунки за придбаний об'єкт купівлі-продажу здійснюється покупцем поквартально шляхом безготівкового перерахування власних коштів платіжним дорученням з рахунку покупця на рахунок про давця.

При цьому, судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги доводи позивача про те, що спірний договір їм не підписувався, оскільки на копії договору, наявній у матеріалах справи є підпис директора ПП „Фірма „Хелп” Петренко Г.А., який візуально співпадає з підписом директора ПП „Фірма „Хелп” Петре нко Г.А. у договорі № 10/5 від 24.05.2000 року (а.с.47-48).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України також передба чено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бу ти підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджува тися іншими засобами доказування.

Судова колегія зазначає, що договір купівлі-продажу № 2/П також засвідчений печаткою приватного підприємства „Фірма „Хелп”. Доказів вибуття печатки з володіння позивача суду не надавалось. Тому, є відсутніми підстави стверджувати, що вказаний договір було посвідчено не директором приватного підприємства „Фірма „Хелп”, а іншою особою без його відома.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, судова колегія вважає, що дії сторін договору купівлі-продажу № 2/П від 18.09.2000 року свідчать про наявність договірних відносин. Так, в акті заліку зустрічних вимог, скла деного 30.10.2000 року, сторони посилаються на спірний договір, в акті анулювання заліку зу стрічних вимог, складеного 31.10.2000 року, мається посилання на те, що відповідач –ДАХК „Київський ра діозавод” не провів сплату вартості придбаного у позивача корпусу № 13 у розмірі 800000,00 грн. за договором купівлі-продажу № 2/П від 18.09.2000 року (а.с.63).

Однак, при цьому, Актом звірки взаємних розрахунків № 1 від 01.11.2000 року сторони засвід чили повний залік заборгованості за договорами № 1/10-00 від 12.10.2000 року (корпус № 7) та № 2/П від 18.09.2000 року (корпус № 13) (а.с.61).

На підставі викладеного, договір купівлі-продажу № 2/П від 18.09.2000 року сторонами фактично укладався, а правовідносини виникали.

Судом першої інстанції правомірно відхилено доводи позивача щодо відсутності повноважень у голови правління ДАХК „Київський радіозавод” на підписан ня спірного договору, а також про наявність пода ткової застави на всі його активи на момент укладення договору та передачі спірного майна відповідачу, оскільки такі доводи документально не підтверджені та спростовуються послідуючими діями відповідача по відношенню до спір ного договору.

Позовні вимоги про визнання недійсним акту заліку зустрічних вимог від 30.10.2000 року не є ви могою про захист або поновлення порушеного права, у зв’язку з чим, не підпадає під дію статті 12 Господарського процесуального кодексу України. На підставі викладеного, провадження у справі в даній частині позовних вимог правомірно припинено на підставі пункту 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги приватного підприємства „Фірма „ХЕЛП” спростовуються наявними у справі матеріалами та фактичними обставинами справи, у зв’язку з чим, підстави для задоволення вимог позивача про визнання права власності на корпус № 13 за адресою: м.Ялта, смт.Гаспра, вул.Алупкінське шосе, 60 та витребу вання корпусу № 13 з незаконного володіння відповідача є необґрунтованими. Тому, підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства „Фірма „ХЕЛП” залишити без задоволення, рішення господарського суду Автономної республіки Крим від 05 квітня 2007 року у справі № 2-21/16485-2006 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді