ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"26" червня 2007 р.
Справа № 27/307-06-9210

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Журавльова О.О.,

суддів Тофана В.М., Михайлова М.В.

при секретарі судового засідання  Бритавська Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача  Остапов В.В. за довіреністю від 30.10.2006р. №59

від відповідача Слюсар М.М. за довіреністю від 15.09.2005р. №407

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт”

на ухвалу господарського суду Одеської області  від  03 травня 2007 року

у справі №27/307-06-9210

за позовом  Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт”

до Державного підприємства „Одеська залізниця”

про стягнення 10138,08 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03 травня 2007 року у справі №27/3-7-06-9210 (суддя Семенюк Г.В.) на підставі п.5 ст.81 ГПК України залишений без розгляду позов ДП „Іллічівський морський торговельний порт” про стягнення з  ДП „Одеська залізниця” 10138,08 грн. матеріальної шкоди, завданої майну позивача внаслідок зіткнення тепловозу з трактором Т-150 інв. №59 та причепом „Дроубар” інв. №4-24.

При винесенні ухвали суд першої інстанції виходив з того, що постанови місцевого суду про визнання винним машиніста потягу або водія трактору у здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.123,124 КоАП України, ні позивачем ні відповідачем на вимогу суду (Протокол судового засідання від 02.04.2007р.) до господарського суду Одеської області надано не було, що унеможливлює розгляд справи по суті. Окрім того, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав витребувані судом в ухвалах  від 02.10.2006р. та від 08.11.2006р. документи, а саме: оригінали документів, доданих до позову, акт експертизи про визначення вартості відновлювального ремонту трактору, документи про право власності на трактор Т-150 інв. №59 та причеп „Дроубар” інв. №4-24,  що також перешкоджає вирішенню спору по суті.

Позивач з ухвалою суду першої інстанції не згодний, в апеляційній скарзі просить її скасувати, а справу передати на розгляд господарського суду Одеської області, з посиланням при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

За доводами позивача, постанова місцевого суду про визнання винним машиніста потягу або водія трактору не була витребувана судом у позивача в жодній, попередньо винесеній ухвалі від 13.09.2006р., від 02.10.2006р., від 08.11.2006р., в яких позивач був зобов’язаний надати суду документи, а документи, що витребувані у позивача в зазначених судових ухвалах, надані позивачем у судових засіданнях та містяться у матеріалах справи, а саме: засвідчені копії статутних документів; документи, що підтверджують вартість ремонту трактору (копії накладних №44,49,455,957, 1142, годинникові тарифна ставки слюсарів БВМ, розрахунок розміру накладних видатків ВМТЗ порту на 2005 рік); копія посвідчення робітника ДП „ІМТП” Козаченко В.В. (водія трактору); технічні паспорти трактору ХТЗ-150К-09 та причепа Дроубар; свідоцтво про реєстрацію трактора; талон про проходження технічного огляду причепа; докази допуску водія трактору до роботи (протокол №36 та екзаменаційна карта); договір №198 від 20.10.2005р. між портом та відповідачем про обробку вагонів; експлікація залізничних шляхів; наказ №35 та інші. Оригінали документів, доданих до позову були надані позивачем на огляд суду в судовому засіданні.

Також позивач посилається на неможливість надання суду постанови місцевого суду про визнання винним машиніста потягу або водія трактору в здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.123,124 КоАП України, оскільки відповідно до п.6 ст.110 ЦПК загальні місцеві суди розглядають позови про відшкодування шкоди (а не встановлення вини особи), завданої майну юридичних осіб. Окрім того, позивач вважає, що вирішуючи питання про відсутність у господарського суду компетенції для розгляду спору, суд також припустився помилки, оскільки правовідносини щодо відшкодування матеріальної шкоди виникли між юридичними особами і повинні розглядатися лише господарським судом.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, а також доповнив, що оскаржувана ухвала не відповідає положенням п. 7 Роз’яснень президії Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування статей 80 та 81 Господарського процесуального кодексу України” від 23.08.1994р. №02-5/612.

Представник відповідача у судовому засіданні просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану судову ухвалу –без змін, з посиланням при цьому на те, що ухвала відповідає нормам процесуального і матеріального права.

Відповідно до ст.85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваної ухвали, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування цієї ухвали суду, з наступних мотивів:

Як вище встановлено апеляційним господарським судом, позов ДП „ІМТП” залишений судом першої інстанції без розгляду на підставі п.5 ст.81 ГПК України, з мотивів того, що ні позивач,  ні відповідач не надав витребувану судом  (протокол судового засідання від 02.04.2007р.) постанову місцевого суду про визнання винним машиніста потягу або водія трактору у здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ст.123,124 КоАП України, що унеможливлює розгляд справи по суті. Окрім того, позивач не надав витребувані судом в ухвалах від 02.10.2006р. та від 08.11.2006р. документи, а саме: оригінали документів, доданих до позову, акт експертизи про визначення вартості відновлювального ремонту трактору, документи про право власності на трактор Т-150 інв. №59 та причеп „Дроубар” інв. №4-24,  що також перешкоджає вирішенню спору по суті.

В силу вимог ст.81 ГПК України, однією із підстав залишення позову без розгляду є така підстава, як позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з’явився на виклик у засідання господарського суду і його нез’явлення перешкоджає вирішенню спору (п.5 ст.81 ГПК України).

Апеляційний господарський суд вважає, що вирішуючи питання щодо залишення позову без розгляду, слід мати на увазі, що застосування п.5 ст.81 ГПК України можливе лише за наявності таких умов: - додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору; позивач не подав витребувані документи чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов’язаний з’ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об’єктивно оцінити їх поважність.

Така ж правова позиція щодо вирішення питання про залишення позову без розгляду наведена і у п.7 Роз’яснень президії Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування статей 80 та 81 Господарського процесуального кодексу України” від 23.08.1994р. №02-5/612, із відповідними змінами.

В силу вимог ст.ст.64,77,86 ГПК України, одним із процесуальних документів, в якому зазначаються вимоги суду щодо витребування документів, є ухвала суду, як про порушення провадження у справі, так і про відкладення розгляду справи.

Між тим, як випливає із матеріалів справи, ані в ухвалі про порушення провадження у справі від 13.09.2006р., ані в ухвалах про відкладення розгляду справи від 02.10.2006р. та від 08.11.2006р., судом  першої інстанції не зазначалося вимог до позивача щодо  витребування постанови місцевого суду про визнання винним машиніста потягу або водія трактору у здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ст.123,124 КоАП України. Такі вимоги суд першої інстанції не зазначив позивачу і у  судовому засіданні 02.04.2007р., про що свідчить наявний у матеріалах справи протокол відповідного судового засідання від 02.04.2007р.

Отже, залишення позову без розгляду з мотивів ненадання позивачем документів, про витребування яких суд першої інстанції взагалі не зазначив у відповідному процесуальному документі, суперечить положенням п.5 ст.81 ГПК України.

Окрім того, як свідчать матеріали справи, предметом позовних вимог ДП „ІМТП” є відшкодування шкоди, яка спричинена майну позивача (трактор з причепом) внаслідок зіткнення напіввагону №65542359 з трактором та причепом позивача при виконанні тепловозом відповідача маневрових робіт. Тобто, шкода майну позивача спричинена внаслідок транспортної події на залізничному транспорті.

Між тим, порядок класифікації транспортних подій, що мають місце на залізничному транспорті, при виконанні поїзної і маневрової роботи і загрожують безпеці руху встановлений у Положенні про класифікацію транспортних подій на залізничному транспорті та метрополітенах України, яке затверджене наказом Міністерства транспорту України від 22.03.2002р. №196, а порядок службового розслідування транспортних подій та порушень безпеки руху на залізницях України встановлений положеннями відповідної Інструкції, затвердженої наказом Міністерства транспорту України від 27.04.2001р. №259.

Апеляційний господарський суд вважає, що без дослідження положень вищенаведених нормативно-правових актів не можливо дійти висновку про те, що відсутність постанови місцевого суду про визнання винним машиніста потягу або водія трактору у здійсненні адміністративного правопорушення,  передбаченого  ст.123,124 КоАП України, унеможливлює розгляд даної справи, а тому такий висновок здійснений судом  першої інстанції при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Разом з тим, в порушення вимог п.5 ст.81 ГПК України, суд першої інстанції взагалі не зазначив чому саме витребувані судом в ухвалах від 02.10.2006р. та від 08.11.2006р. і не надані позивачем оригінали документів, доданих до позову, акт експертизи про визначення вартості відновлювального ремонту трактору, та документи про право власності на трактор Т-150 інв. №59 та причеп „Дроубар” інв. №4-24 унеможливлюють розгляд справи по суті, тим більш, що документи, які позивач надав  до позову,  наявні у справі в належним чином засвідчених копіях, що відповідає вимогам ч.2 ст.36 ГПК України. Також у матеріалах справи у належним чином засвідченій копії наявне  свідоцтво про реєстрацію машин, а саме трактора Т-150К -00, а причини не надання позивачем витребуваного судом акту експертизи про визначення вартості відновлювального ремонту трактору взагалі не з’ясовані судом першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що оскаржувана судова ухвала винесена при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, а тому цю ухвалу слід скасувати, а справу передати на розгляд господарського суду Одеської області.

На підставі п.6 ст. 8 Декрету КМУ „Про державне мито” від 21.01.93р. №7-93,  державне мито в сумі 51 грн., що сплачене позивачем по платіжному  дорученню  №1279 від 16.05.2007р. за розгляд апеляційної скарги, підлягає поверненню позивачу, оскільки відповідно до вимог ст.2 означеного Декрету, оскаржувана позивачем ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду  не являється об’єктом справляння державного мита.

Керуючись ст.ст.99,101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт”  задовольнити.

2.Ухвалу господарського суду Одеської області від 03 травня 2007 року у справі №27/307-06-9210 скасувати.

3.Справу №27/307-06-9210 передати на розгляд господарського суду Одеської області.

4.Видати Державному підприємству „Іллічівський морський торговельний порт”  довідку на повернення з державного бюджету України державного мита в сумі 51 грн.,  що сплачене за платіжним дорученням від 16.05.2007р.  №1279.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя

О.О. Журавльов

Судді

В.М. Тофан

М.В. Михайлов