ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

02.08.2007                                                                Справа №  13/338-ПД-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Муравльовій Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом - заступника прокурора Суворовського району м. Херсона в інтересах держави в особі

позивача - Суворовського районного центру зайнятості в м. Херсоні,

до товарної біржі "Українська товарна біржа"

за участю представників:

прокуратури –М’яло Н.В. (прокурора відділу прокуратури Херсонської області),

позивача –Мартинюк Ю.С. (головного спеціаліста-юрисконсульта),

відповідача –Спогіс А.В., Пальчикової Н.Б. (представників за дорученнями),

про визнання недійсним договору № 00024 від 3 квітня 2006 року укладеного між сторонами, з підстав, передбачених пунктами 1 статей 203 та 215 ЦК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до позовної заяви заявлені вимоги ґрунтуються на недійсності спірного договору, оскільки, на думку прокурора, він укладений з порушенням положень статті 30 Закону України „Про загальнообов’язкове державне страхування на випадок безробіття” та пункту 6 Порядку надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.01.2001 р. № 1. Зокрема, не зважаючи на те, що відповідач є неприбутковою організацією, йому було надана дотація на працевлаштування безробітного за спірним договором та перераховано 2999,51 грн.

Представником позивача позовні вимоги прокурора не підтримані з посиланням на той факт, що відповідач не є неприбутковою організацією, оскільки такою в установленому порядку в податковому органі не зареєстрований.

В свою чергу відповідачем зазначені вимоги не визнаються, оскільки він є прибутковою організацією, створеною для отримання прибутків.

Крім викладеного з матеріалів справи слідує, що 3 квітня 2006 року між Суворовським  районним центру зайнятості в м. Херсоні та товарною біржею „Українська товарна біржа” укладено договір № 00024, за умовами якого відповідач зобов’язався працевлаштувати на постійну роботу безробітну Курако Олену Анатоліївну, а позивача, в свою чергу, зобов’язався сплатити витрати по працевлаштуванню за рахунок Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття відповідно до положень статті 30 Закону України „Про загальнообов’язкове державне страхування на випадок безробіття”.

На виконання умов договору відповідачем була працевлаштована вказана особа згідно до наказу № 3К від 3 квітня 2006 року та призначена на посаду прибиральниці службових приміщень.

В свою чергу, позивачем перераховано відповідачу за договором 2889,51 грн, що не оспорюється сторонами.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття встановлені положеннями Закону України „Про загальнообов’язкове державне страхування на випадок безробіття”.

Зокрема, за статтею 1 цього Закону загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття це система прав, обов’язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Статтями 1 та 8 Закону визначено, що страхувальником є Фонд загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який  створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом. Діяльність Фонду регулюється Основами законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Законом України „Про зайнятість населення”, цим Законом та статутом Фонду, який затверджується правлінням Фонду.

Поряд з цим статтею 30 цього Закону визначено, що Фондом може надаватися дотація роботодавцям на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних у розмірі витрат на заробітну плату прийнятих за направленням державної служби зайнятості осіб (але не вище за середній рівень у галузях національної економіки відповідної області) в розрахунку на рік. Можливості та обсяги надання дотацій визначаються правлінням Фонду виходячи з фінансового стану Фонду. Порядок надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики за погодженням з правлінням Фонду.

Так, наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10 січня 2001 року № 1 затверджено Порядок надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних. Зокрема, за пунктом 2 Порядку він визначає умови, механізм надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних та відповідальність за порушення умов порядку її надання та використання.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що дотація не надається бюджетним та неприбутковим організаціям.

Безпосередньо положеннями пункту 7.11. статті 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” встановленого порядок та умови оподаткування неприбуткових установ і організацій, а також перелік таких установ і організацій.

Так, відповідно до підпункту 7.11.1. названої статті її положення застосовується до неприбуткових установ і організацій, які є: а) органами державної влади України, органами місцевого самоврядування та створеними ними установами або організаціями, що утримуються за рахунок коштів відповідних бюджетів; б) благодійними фондами і благодійними організаціями, створеними у порядку, визначеному законом для проведення благодійної діяльності, в тому числі громадськими організаціями, створеними з метою провадження екологічної, оздоровчої, аматорської спортивної, культурної, освітньої та наукової діяльності, а також творчими спілками та політичними партіями, громадськими організаціями інвалідів та їх місцевими осередками, створеними згідно з Законом України „Про об'єднання громадян”, науково-дослідними установами та вищими навчальними закладами III - IV рівнів акредитації, внесеними до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, заповідниками, музеями-заповідниками; в) пенсійними фондами, кредитними спілками, створеними у порядку, визначеному законом; г) іншими, ніж визначені у абзаці "б" цього підпункту, юридичними особами, діяльність яких не передбачає одержання прибутку згідно з нормами відповідних законів; д) спілками, асоціаціями та іншими об'єднаннями юридичних осіб, створеними для представлення інтересів засновників, що утримуються лише за рахунок внесків таких засновників та не проводять господарської діяльності, за винятком отримання пасивних доходів; е) релігійними організаціями, зареєстрованими у порядку, передбаченому законом; є) житлово-будівельними кооперативами, об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, створеними у порядку, визначеному законом; ж) професійними спілками, їх об'єднаннями та організаціями профспілок, утвореними в порядку, визначеному законом.

При цьому згідно підпункту 7.11.8. доходи або майно неприбуткових організацій, за винятком неприбуткових організацій, визначених у абзацах „а” та „в” підпункту 7.11.1, не підлягають розподілу між їх засновниками, учасниками або членами та не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого засновника, учасника або члена такої неприбуткової організації, її посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи).

Підпунктом 7.11.10. встановлено, що з метою оподаткування центральний податковий орган веде реєстр всіх неприбуткових організацій, які звільняються від оподаткування згідно з положеннями цієї статті. Державна реєстрація неприбуткових організацій здійснюється у порядку, передбаченому відповідним законодавством.

Такий порядок визначено Положенням про Реєстр неприбуткових організацій та установ, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 11 липня 1997 року № 232. А саме за підпунктом 2.2. пункту 2 Положення для внесення до Реєстру неприбуткова організація або установа повинні подати (надіслати) до податкового органу за її місцезнаходженням реєстраційну заяву за формою 1-РН, а також копію статутних і установчих документів. В свою чергу відповідно до підпункту 2.4. за результатами розгляду заяви можуть бути прийняті рішення за формою згідно з додатком 2 про: - внесення неприбуткової організації (установи) до Реєстру; - відмову внесення неприбуткової організації (установи) до Реєстру. Рішення готується у двох примірниках - перший надається організації або установі, а другий залишається в органі державної податкової служби.

За таких обставин для тверджень про віднесення відповідача до неприбуткових організацій необхідне обов’язкове віднесення його до таких організацій з включенням до відповідного Реєстру неприбуткових організацій.

Проте, відповідно до довідки Державної податкової інспекції у м. Херсоні за вихідним № 11448/10/15-111 від 1 серпня 2007 року товарна біржа „Українська товарна біржа” не значиться в такому Реєстрі.

Крім того, судом констатується, що відповідач є платником податку на додану вартість, свідченням чому є Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 30559600 від 22 липня 2002 року, а також є платником податку на прибуток підприємств та здає відповідні податкові декларації з цього виду податків з відображенням доходу.

На підставі викладеного відповідач не є неприбутковою організацією, а тому позивач правомірно уклав з ним угоду про надання дотації, у зв’язку з чим спірний договір не порушує чинного законодавства з підстав, вказаних в якості обґрунтування позовних вимог.

За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі зазначених правових норм та керуючись статтями 82-85 ГПК України,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Дата підпису рішення - 7 серпня 2007 року

Суддя                                      М.К. Закурін