ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

17.07.07р.

Справа № А12/169-07

За позовом  Державної податкової інспекції у Ленінському районі

м. Дніпропетровська

до  Садівничого товариства "Першотравень", с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області

про визнання права власності на знахідку.

Суддя  Жукова Л.В.

при секретарі-пом. судді Конєва С.О.

Представники сторін:

Від позивача Рогожин Н.Г. довіреність № 12/442/9/24-050 від 11.06.2007р.

Від позивача Кононевич О.О. довіреність № 7035/9/10-005 від 10.04.2007р.

Від відповідача  не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач  просить визнати право власності на знахідку –напівзруйнований металевий плавзасіб, що  має маркування ММРФ СССР, ДРП ДСРЗ, Київ, цеп 19, завод № 18, 1983г., клеймо „25 тонн” за державою в особі  Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що позивачем 07.04.2006р. на березі р. Дніпро на території дач „Харчовик” розташованих за с. Любимівка було виявлено напівзруйнований металевий плавзасіб, що має маркування ММРФ СССР, ДРП ДСРЗ, Київ, цеп 19, завод № 18, 1983г., клеймо „25 тонн”. Як зазначає позивач в позові він 25.05.2006р. направив листа до Дніпропетровського РВВС УМВС у Дніпропетровській області з повідомленням про виявлення плавзасобу та згідно рапорту співробітника міліції в ході проведених заходів  власників вказаного плавзасобу встановити неможливо. Також, позивач вказує на те, що він здійснив заходи щодо встановлення власника спірного майна та надіслав запити до ВАТ „Дніпрометіз”, якому належить СТ „Харчовик”, до СТ „Першотравень” на території якого знайдено плавзасіб, до інспекції головного державного реєстратора флоту та згідно відповідей наданих позивачеві інформація про даний плавзасіб відсутня. Позивачем від відповідача отримано  виписку з постанови адміністрації профсоюзного комітету об’єднання СТ „Першотравень” від 17.04.1993р. № 59 згідно якого прийнято рішення про передачу СТ „Першотравень” списаної баржі „Рудовоз” для подальшого її використання як причал. Однак, на вимогу позивача, відповідач правоустановлюючих документів на баржу не надав, а тому позивач вважає, що відповідно до ст. 338  ЦК  України  особа, яка знайшла загублену річ, набуває право власності на неї після  спливу шести місяців з моменту заявлення про знахідку міліції або органові місцевого самоврядування. Крім того, позивач посилається і на ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”.

Відповідач в судове засідання не з’явився, витребуваних судом документів не надав, з клопотанням не звернувся, причину неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою згідно довідки статистики від 01.03.2007р. та з урахуванням інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006р. № 01-8/1228.

Дослідивши матеріали справи,  заслухавши представників позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

07.04.2006р. працівниками Ленінського відділу податкової міліції м. Дніпропетровська на березі р. Дніпро на території дач „Харчовик”, розташованих за с. Любимівка було виявлено напівзруйнований металевий плавзасіб, що має маркування  ММРФ СССР, ДРП ДСРЗ, Київ, цеп 19, завод № 18, 1983г., клеймо „25 тонн”.

В період з 25.05.2006р. по 25.04.2007р. проведеними заходами позивачем щодо встановлення власника зазначеного вище  рухомого майна виявлено, що власника напівзруйнованого металевого плавзасобу встановити не вдалося. Державною податковою інспекцією  у Ленінському районі отримано виписку з постанови адміністрації та профспілкового  об’єднання ВАТ „Дніпрометиз” від 17.04.1993р. згідно якої  прийнято рішення про передачу СТ „Першотравень” списаної баржі „Рудовоз” для подальшої її використання як причал.

Вивчивши надані документи та аналізуючи їх з наданими поясненнями представника позивача суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Позовну заяву подано позивачем в порядку адміністративного судочинства.

За  ч.1, п.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції -  (адміністративна справа) –це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких Законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що  компетенція адміністративних судів поширюється на:  спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб’єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; спори щодо правовідносин, пов’язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Відповідно до  п.11, п.12 ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” державні податкові інспекції в районах, районах у містах виконують функції щодо подання позовів до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках –коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна; проводять роботу, пов’язану з виявленням, обліком, оцінкою та реалізацією у встановленому законом порядку безхазяйного майна, майна, що перейшло за правом успадкування до держави, скарбів і конфіскованого майна.

Позивач не надав доказів  в підтвердження того, що саме Законом України „Про державну податкову службу в Україні” йому, як суб’єкту владних повноважень, надано право на звернення до суду з позовною заявою саме про визнання права власності на знахідку.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що  Законом України „Про державну податкову службу в Україні” не передбачено право  на звернення органом Державної податкової інспекції в порядку адміністративного судочинства  з позовом  саме про право власності на знахідку.

Керуючись  п.11, п.12 ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, ст.ст. 3, 4, 17, 94, 72,  160, 161, 162, 163,  Кодексу адміністративного судочинства  України, господарський суд –

ПОСТАНОВИВ :

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Л.В. Жукова

Постанова підписана  26.07.2007р. відповідно до ст. 160 КАСУ.