ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" липня 2007 р.
Справа  № 3/125-07-4331

За позовом:  Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова екологія"

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТ"

Про: стягнення 10573,26 грн.

Суддя  Д’яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова екологія" звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою та уточненнями до неї, в яких просив суд стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТ" основну заборгованість в розмірі 9294 грн., суму пені в розмірі 1086,76грн., 3% річних у розмірі 192,50 грн., посилаючись при цьому на невиконання відповідачем грошових зобов’язань за договорами купівлі-продажу FKR 05/015 від 24.05.2006р. та FOD 05/024 від 08.04.2005р.

Відповідач в судове засідання не з’явився, витребувані судом документи не надав, своє право на захист не використав, у зв’язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалам на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

08 квітня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова екологія" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТТ" (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу FOD 05/024, згідно якого Продавець зобов’язується передати, а Покупець прийняти та оплатити Товар, згідно виставляємим рахункам або накладним. Оплата Товару здійснюється Продавцем в порядку відстрочення на 140 календарних днів з моменту відвантаження Товару за Договором. В останній день дії відстрочення сума за весь відпущений Товар повинна надійти на рахунок Продавця.

24 травня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова екологія" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТТ" (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу FKR 05/015, згідно якого Продавець зобов’язується передати, а Покупець прийняти та оплатити Товар, згідно виставляємим рахункам або накладним. Оплата Товару здійснюється Продавцем в порядку відстрочення на 30 календарних днів з моменту відвантаження Товару за Договором. В останній день дії відстрочення сума за весь відпущений Товар повинна надійти на рахунок Продавця.

На виконання умов договору купівлі-продажу FOD 05/024 Продавцем було поставлено Товар, відповідно до накладної № FKR-710 від 07.09.2006р.на суму 10038 грн., накладна підписана представником відповідача, відповідно до виданої йому довіреності на отримання матеріальних цінностей серії ЯЛС №775121 від 07.09.2006р.

На виконання умов договору купівлі-продажу FOD 05/024 Продавцем було поставлено Товар, відповідно до накладної № FOD-175 від 27.03.2006р.на суму 756 грн., накладна підписана представниками сторін, підписи завірені печатками позивача та відповідача.

Отже, сума основної заборгованості відповідача перед позивачем склала 10794 грн., відповідач виконав свої договірні зобов’язання частково, на суму 1500 грн., що підтверджує виписка з рахунку позивача, не розрахувавшись з позивачем за договірними зобов’язаннями на загальну суму 9294 грн., що і обумовило дії останнього по зверненню до господарського суду Одеської області за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України  передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб’єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які  боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені, наведеної в листі Національного банку України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на виконання Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, сума простроченого платежу помножена на розмір пені за кожен день прострочення у відсотках, розділена на сто та помножена на кількість днів прострочення платежу буде дорівнювати сумі пені за прострочення платежу.

Згідно п.7.2 Договорів купівлі-продажу FOD 05/024  від 08 квітня 2005 року та FKR 05/015 від  24 травня 2006 року у разі невиконання Покупцем зобов’язань по оплаті Товару, він зобов’язаний сплатити Продавцю за кожен день прострочення пеню, що нараховується від суми невиконаного зобов’язання, в розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості діючої на період прострочення.

Відповідно до ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача щодо сплати Відповідачем штрафних санкцій за Договорами купівлі-продажу FOD 05/024  від 08 квітня 2005 року та FKR 05/015 від  24 травня 2006 року, вважає його вірним, але таким, що підлягає задоволенню лише у частині, з урахуванням вимог ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, а саме на суму пені у розмірі  779,17 грн. та суми 3% річних у розмірі 192,50 грн.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача суми основного боргу в розмірі 9294 грн., суми пені в розмірі 779,17 грн., 3% річних у розмірі 192,50 грн.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони –пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.  44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТ" ( 65092, м.Одеса, вул. Долинська, буд. 4), р/р 76 в АБ  „Південний”, МФО 328209, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова екологія" (49044, м.Дніпропетровськ, вул. Жуковського, буд. 2-Б) р/р 7600 в АКІБ  „УкрСиббанк”, МФО 351005, ) суму основної заборгованості в розмірі 9294 (дев’ять тисяч двісті дев’яносто чотири) грн. 00 коп., 779 (сімсот сімдесят дев’ять) грн. 17 коп. пені,    192 (сто дев’яносто дві) грн. 50 коп. 3% річних, 102 (сто дві) грн. 56 коп. державного мита та 114 (сто чотирнадцять) грн. 46 коп. витрат на ІТЗ судового процесу.

3. В іншій частині позову –відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя