ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

11.07.07                                                                                           Справа  № 1/60-26/15

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко С.М.,

суддів:                                         Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі   Чаплик І.,

з участю представників:

від скаржника (відповідача) –       з”явився,

позивача –   з”явився,

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок», м.Львів

на рішення    господарського суду Львівської області від 11.05.2007 року, суддя Деркач Ю.Б.,   у справі    № 1/60-26/15

за позовом  товариства з обмеженою відповідальністю «Наш ринок», м.Львів

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок», м.Львів

про   встановлення  та погодження зовнішніх меж землекористування та визначення спільним прохід,

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду Львівської області від 11.05.2007 року частково задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю «Наш ринок»до товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок» та встановлено   для   позивача   та   відповідача зовнішні межі землекористування по вул.Раппопорта, 8 у    м.Львові,   зобов"язано  відповідача встановити   та   погодити   з   позивачем     зовнішні   межі   землекористування    по вул.Раппопорта,8 у м.Львові згідно актів №№4,5,6,8,9 встановлення та узгодження    зовнішніх    меж    землекористування    поданого    позивачем,    та    в    межах    погоджених   з представниками    власника    землі    -   Управлінням    природних    ресурсів    та регулювання земельних відносин Львівської міської ради, Управлінням архітектури та містобудування  Львівської міської ради згідно плану відведення земельної ділянки загальною площею 0,4428 га,  а також визнано прохід в місці, позначеному на «Плані земельної ділянки ТзОВ «Наш ринок»у м.Львові по вул.Рапопрорта,8 з обома воротами, що там розташовані проходом спільного користування для обох ринків –товариства з обмеженою відповідальністю «Наш ринок» та товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок»(як шлях для евакуації для відвідувачів та продавців, під’їзд бригад аварійно-рятувальної служби та швидкої медичної допомоги тощо).

Рішення суду мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджується  наявність підстав  та обов»язок позивача згідно ст.151 ЗК України до початку проектування погодити із власниками землі і землекористувачами розмір спірної земельної ділянки та умови її вилучення (викупу) з урахуванням комплексного розвитку території, а тому, враховуючи відмову відповідача від такого погодження, судом на підставі вищевказаної норми дане питання вирішено в судовому порядку.

В решті частині щодо первісно заявлених позовних вимог про усунення перешкод в користуванні майном провадження в справі припинено на підставі п.4 ст.80 ГПК України в зв»язку з відмовою позивача в цій частині від позовних вимог.

В апеляційній скарзі  скаржник (відповідач) просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та в позові відмовити, з підстав неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, апелюючи тим, що позивачем  не подано правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку та не наведено жодних правових підстав, які би зобов»язували відповідача погодити зовнішні межі  земельної ділянки, яка  перебуває в користуванні відповідача на законних підставах.

При цьому, скаржник вважає безпідставним покликання суду на ухвалу Львівської міської ради №809 від 10.05.2007 року, якою затверджено проект землеустрою  позивача на спірну земельну ділянку, оскільки згідно п.2 ст.125 ЗК України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації та приступати  до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі на місцевості, одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації, забороняється.

Скаржник не погоджується з висновком суду про те, що сусідні земельні ділянки позивача і відповідача зі сторони вул.Раппопорта,8 сполучені між собою воротами, оскільки згідно Генерального плану ринку «Центральний»(теперішня назва «Краківський») у м.Львові по вул.Базарній,11, затвердженого 28.08.1996 р. начальником Головного управління архітектури та містобудування м.Львова, з боку вулиці Раппопорта, 8 відсутні будь-які проходи чи проїзди для руху автомобільного транспорту чи пішоходного руху покупців. Згідно вказаного плану на спірній земельній ділянці знаходяться  будівлі, які перебувають в користувнні ТзОВ «Краківський ринок»за договором оренди цілісного майнового комплексу №4 від 25.02.1998 р. Відсутність проходу між земельною діялнкою, де розташований ринок «Краківський»та земельною ділянкою по вул.Раппопорта,8 підтверджується також Державним актом на право постійного землекористування серії І-ЛВ № 001320 від 27.11.1996 р., згідно якого на спірній земельній ділянці знаходяться капітальні споруди, належні відповідачу.

Скаржник зазначає про порушення місцевим судом при встановленні проходу на спірній земельній ділянці  глави 16 ЗК України, оскільки вказана глава регулює право земельного сервітуту і згідно ст.100 ЗК України право на нього може мати лише власник або користувач земельної ділянки. ТзОВ «Наш ринок»прав власника та землекористувача не має, а тому не вправі заявляти такі позовні вимоги.

Скаржник також покликається на те, що позивачем в порушення ст.56 ГПК України збільшено та змінено позовні вимоги, проте не  надано відповідачу  копії такої заяви, що позбавило його можливості скористатися своїми процесуальними правами, передбаченими п.2 ст.22 ГПК України

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти її вимог заперечив та просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що Львівською міською радою ухвалою за №202 від 21.09.2006 року погоджено ТзОВ «Наш ринок»місце розташування земельної ділянки площею 0,4845 га на вул.Раппопорта,8 у м.Львові та надано дозвіл на виготовлення проекту відведення даної земельної ділянки і укладення договору оренди терміном на 3 роки, а тому, враховуючи непогодження  відповідачем зовнішніх меж спірної земельної ділянки, судом на підставі ст.151 ЗК України вирішено це  в судовому порядку.

Позивач зазначає, що факт наявності проходу (воріт) спростовується приписом УМНС  України у Шевченківському районі м.Львова, згідно якого дані ворота існують та призначені для забезпечення   безпеки  громадян  та  працівників   у   випадку   виникнення   надзвичайних   ситуацій.

Щодо твердження відповідача про наявність угоди оренди з власником землі -Львівською міською радою, то позивач зазначає, що такої не існує, а відповідач користується спірною земельною ділянкою незаконно, без відповідного оформлення. Позивач також зазначає, що правомірність користування ним спірною земельною ділянкою підтверджується ухвалою Львівської міської ради №809 від 10.05.2007 року, якою земельна ділянка площею 0,4276 вилучена у 3-ї міської лікарні та затверджено проект землеустрою ТзОВ «Наш ринок», а на підставі вказаної ухвали позивачем укладено 22.05.2007 року договір оренди вказаної земельної ділянки терміном на три роки, що відповідає вимогам п.2 ст.125 ЗК України.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та скаржника, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі,  вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Львівської міської ради від 21.09.2006 р. за №202 „Про погодження ТзОВ „Наш ринок” місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення  проекту відведення земельної ділянки на вулиці Раппопорта, 8 у м.Львові”, ТзОВ „Наш ринок” погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки на вул.Раппопорта,8, в оренду терміном на три роки за рахунок земель житлової та громадської забудови, а п.2 цієї ухвали передбачено обов”язок  ТзОВ „Наш ринок” у тримісячний термін подати у встановленому порядку проект відведення земельної ділянки для затвердження міською радою.

Згідно п.1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Пунктом 5 ст.116 ЗК України передбачено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно Державного акту на право постійного користування землею, земельна ділянка по вулиці Раппопорта,8 перебуває у користуванні комунальної 3-ої міської клінічної лікарні. Згідно листа за №667 від 07.12.2006 р. комунальної 3-ої міської клінічної лікарні жодних земельних ділянок, які знаходяться у землекористуванні лікарні не вилучалося і зміни до Державного акту на право постійного землекористування по вул.Раппопорта, 8 не вносилися.

ТзОВ „Краківський ринок”  є землекористувачем земельної ділянки, розташованої  у м.Львові по вул.Базарна,11, що підтверджується Державним актом на право постійного землекористування  серії І-ЛВ № 001320 від 27.11.1996 р. Згідно вказаного документу ТзОВ „Краківський ринок” здійснює свою господарську діяльність на вказаній земельній ділянці. З пояснень представника скаржника в судовому засіданні, жодних земельних ділянок, які знаходяться у землекористуванні скаржника не вилучалося і зміни до Державного акту на право постійного землекористування не вносилися.

Покликання позивача на погодження спірної земельно ділянки з представниками власника землі –Управлінням природних ресурсів та регулюваня земельних відносин Львівської міської ради, Управлінням архітектури і містобудування Львівської міської ради згідно плану відведення земельної ділянки загальною площею 0,4428 га. є безпідставним, оскільки порядок вилучення земельних ділянок передбачений ст.151 ЗК України, проте, позивачем не подано доказів дотримання вказаного порядку.

Згідно статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно з ст.125 ЗК України виникнення права власності та права користування земельною ділянкою,  право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. 2. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. 3. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Згідно з ст.126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Виходячи зі змісту цих статтей юридично значимим є не закінчення підготовки та виготовлення технічних документів і державного акта на землю, а одержання зазначеного акта суб»єктом права власності з одночасною реєстрацією цього документа місцевою радою в державному реєстрі.

Позивачем не представлено передбачених діючим законодавтвом належним чином оформлених документів, які би підтверджували його право на користування спірною земельною ділянкою. Судом встановлено, що позивач на час подачі позову до суду та його розгляду не був належним землекористувачем, а отже, його жодне законне право не порушене і не підлягало захисту по суду.

Покликання позивача на „План земельної ділянки ТзОВ „Наш ринок”, як на підставу законності його землекористування є безпідставним, оскільки ст.125 Земельного кодексу України  правомірність землекористування підтверджується  договором оренди земельної ділянки.

Щодо покликання позивача на  договір оренди від 22.05.2007 року спірної земельної ділянки, то такий укладений після прийняття рішення місцевим судом, а тому не може бути предметом дослідження при його прийнятті.

Аналогічно позивачем не подано доказів наявності на спірній земельній ділянці проходу, як і доказів наявності на ній шляху для евакуації для відвідувачів та продавців, під’їзду бригад аварійно-рятувальної служби та швидкої медичної допомоги тощо чи доказів уповноваження його відповідними органами на визначення спірної земельної ділянки для таких цілей.

Покликання позивача на припис Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення № 02-вих-77 від 22.03.2007 р., як на доказ необхідності забезпечення на спірній земельній ділянці  вільного проходу, судом до уваги не приймається, оскільки згідно ст.18 Закону України „Про захист населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру” державний нагляд і контроль у сфері захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру організовуються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, до компетенції якого віднесено питання захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, іншими уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади. Тобто, позивач  не наділений відповідними повноваженнями згідно норм чинного законодавства для вирішення таких питань.

Відсутність будь-яких спільних воріт, проходів чи проїздів між земельними ділянками  позивача та відповідача підтверджується Генеральним планом ринку «Центральний»(теперішня назва «Краківський») у м.Львові по вул.Базарній,11, затвердженим 28.08.1996 р. начальником Головного управління архітектури та містобудування м. Львова, згідно якого в ринку «Краківський»з боку вулиці Раппопорта, 8 відсутні будь-які проходи чи проїзди для руху автомобільного транспорту чи пішоходного руху покупців. Також, згідно вказаного Генерального плану на спірній земельній ділянці знаходяться  будівлі, які перебувають в користувнні ТзОВ «Краківський ринок»згідно договору оренди цілісного майнового комплексу №4 від 25.02.1998 р.

Крім того відсутність вказаного проходу між земельною ділянкою, де розташований ринок «Краківський»та земельною ділянкою по вул.Раппопорта,8 підтверджується Державним актом на право постійного землекористування серії І-ЛВ № 001320 від 27.11.1996 р., згідно якого у вказаному місці знаходяться капітальні споруди, належні відповідачу. Вказаний Державний акт на право постійного землекористування, виданий ГРП «Центральний ринок», правонаступником якого є ТзОВ «Краківський ринок».

Відповідно до ст.100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що право на земельний сервітут може мати лише власник або користувач земельної ділянки. Оскільки ТзОВ «Наш ринок»не представлено доказів наявності у нього прав власника та землекористувача, а тому відсутні підстави для задоволення і цих позовних вимог.

Наведене свідчить також про те, що при задоволенні позовних вимог в частині визначення проходу в місці, позначеному на «Плані земельної ділянки ТзОВ «Наш ринок»у м. Львові по вул. Рапопрорта, 8 з обома воротами, що там розташовані проходом спільного користування для обох ринків –товариства з обмеженою відповідальністю «Наш ринок» та товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок»(як шлях для евакуації для відвідувачів та продавців, під’їзд бригад аварійно-рятувальної служби та швидкої медичної допомоги тощо), суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачем не ставилась вимога про встановлення земельного сервітуту.

У відповідності до вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог про  встановлення   для   позивача   та   відповідача зовнішніх меж землекористування по вул.Раппопорта, 8 у    м.Львові,   зобов"язання  відповідача встановити   та   погодити   з   позивачем     зовнішні   межі   землекористування    по вул.Раппопорта,8 у м.Львові згідно актів №№4,5,6,8,9 встановлення та узгодження    зовнішніх    меж    землекористування    та  визначення проходу проходом спільного користування для обох ринків –товариства з обмеженою відповідальністю «Наш ринок» та товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок», оскільки до моменту  укладення договору оренди і його державної реєстрації відсутні підстави для  висновку  про виникнення права  користування або оренди земельної ділянки, відтак підстави про порушення прав позивача,  а тому в їх задоволенні слід відмовити, скасувавши постанову місцевого суду в цій частині.

Щодо позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні  майном, які первісно заявлялись позивачем, то місцевим судом підставно припинено провадження в цій частині на підставі п.4 ст.80 ГПК України в зв»язку з відмовою від позовних вимог в цій частині, оскільки позивачем подавались зміни предмету позовної заяви (вх. № 5170 від 20.03.2007 р.) та заяву (вх. № 7003 від 29.03.2007 р.) щодо уточнення позовних вимог.

У відповідності до вимог ст.27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов»язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах  третіх осбі належить залучити або допустити до участі у справі. Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

В порушення вимог цієї статті суд першої інстанції не вирішив питання щодо необхідності  участі Львівського обласного управління МВС України  та Шевченківського райвідділу міліції в якості  третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та  відповідно питання, як рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов»язки щодо однієї з сторін та не виніс з цього приводу ухвалу.

Підставою залучення в якості третіх осіб є умова при якій  рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов»язки щодо однієї з сторін, а даний спір між сторонами не вміщує таких підстав, а тому апеляційний суд приходить до висновку про вилучення з даного господарського спору цих третіх осіб.

Оскільки судом першої інстанції неповно з”ясовано обставини, що мають значення для справи та прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає  скасуванню в частині задоволених вимог, а апеляційна скарга відповідача   –задоволенню.

У відповідності до вимог  ст.49 ГПК України проводиться новий розподіл судових витрат, а тому з позивача на користь відповідача  підлягає стягненню державне мито  за  апеляційне провадження  в  розмірі  85 грн.

Керуючись ст.ст.99,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

рішення господарського суду Львівської області від 11.05.2007 року в справі за номером 1/60-26/15 частково скасувати, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок»- задоволити.

В частині позовних вимог про встановлення   для   позивача   та   відповідача зовнішніх меж землекористування по вул.Раппопорта, 8 у    м.Львові,   зобов"язання  відповідача встановити   та   погодити   з   позивачем     зовнішні   межі   землекористування    по вул.Раппопорта,8 у м.Львові згідно актів №№4,5,6,8,9 встановлення та узгодження    зовнішніх    меж    землекористування    поданого    позивачем,    та    в    межах    погоджених   з представниками    власника    землі    -   Управлінням    природних    ресурсів    та регулювання земельних відносин Львівської міської ради, Управлінням архітектури та містобудування  Львівської міської ради згідно плану відведення земельної ділянки загальною площею 0,4428 га,  а також визнання проходу в місці, позначеному на «Плані земельної ділянки ТзОВ «Наш ринок»у м. Львові по вул. Рапопрорта, 8 з обома воротами, що там розташовані проходом спільного користування для обох ринків –товариства з обмеженою відповідальністю «Наш ринок» та товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок»(як шлях для евакуації для відвідувачів та продавців, під’їзд бригад аварійно-рятувальної служби та швидкої медичної допомоги тощо) в позові відмовити.

В решті частині рішення господарського суду Львівської області від 11.05.2007 року залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Наш ринок»(м.Львів, вул.Раппопорта,8, р/р 612 в ПЛФ ВАТ «Кредобанк»м.Львів, МФО 325365, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок»(м.Львів, вул.Базарна,11, р/р № 001 в ЛФ    «Укрінбанку»м.Львова, МФО 325826, код ЄДРПОУ 252287 ) 85 грн. державного мита.

Наказ видати суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              С.М.Бойко

Судді:                                                                      Т.Б.Бонк

Р.І.Марко