СУД
ПОСТАНОВА

31.07.07р.

Справа № А30/259-07

10 год. 20хв., м. Дніпропетровськ,
вул. Куйбишева,1а

За позовом:  фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.
Кривий Ріг Дніпропетровської області

До відповідача:
Головного Дніпропетровського обласного управління у справах захисту прав
споживачів, м. Дніпропетровськ

Про: визнання не чинною постанову
НОМЕР_1 від 27.12.2006 року

Суддя:  Євстигнеєва Н.М.

Секретар
судового засідання: Ворошило О.М.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Воронський
О.Ф., головний спеціаліст, доручення №7 від 29.12.2006 року;

С У Т Ь   С П О Р У:

Позивач, фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області) звернувся до
господарського суду із адміністративним позовом, яким просить визнати не чинною
постанову  відділу по захисту прав
споживачів у Криворізькому регіоні про накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" НОМЕР_1 від
27.12.2006 року про застосування штрафу в сумі 201291,52 грн. за створення
перешкод  службовій особі спеціально
уповноваженого органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів у  проведенні перевірки якості продукції, судові
витрати по справі покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
постанову винесено з порушенням діючого законодавства. Позивач зазначає, що
посадовим особам відповідача було надано Журнал реєстрації перевірок, при
заповненні якого останніми не було заповнено всі передбачені графи та не
зазначено  характеру перевірки, прізвище,
ім'я, по-батькові та посади осіб, що здійснюють перевірку. Крім того, при
заповненні  графи “Дата видачі та номер  направлення або припису  щодо здійснення перевірки”  посадовими особами відповідача здійснено
виправлення та зазначено направлення на здійснення перевірки за номером 531,
яке  в дійсності не було
пред'явлено.

Відповідач проти позову заперечує,
зазначає, що стягнення на суб'єкта підприємницької діяльності були накладені за
порушення, встановлені під час перевірки, яка здійснена у відповідності до
вимог чинного законодавства, тому підстави для задоволення позовних вимог
відсутні.

21.06.2007 року представником
позивача надано клопотання про залучення до матеріалів справи документів для
покладення на відповідача судових витрат в повному обсязі, в тому числі витрат
на правову допомогу в сумі 20129 грн.

Відповідач проти заявленого
клопотання заперечує та зазначає, що в адміністративному позові позивачем
зазначено про стягнення судового збору, але судові витрати, судовий збір і
витрати на правову допомогу не є тотожними поняттями. В порушення ст.ст.106,137
КАС України не змінені позовні вимоги, не сплачено державне мито, згідно з
вимогами Декрету Кабінету міністрів України „Про державне мито”.

Клопотання про застосування засобів
технічної фіксації при розгляді справи не заявлялось.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва з 10.07.2007 року на 31.07.2007 року.

В судове засідання позивач не
з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні оголошені
вступна та резолютивна частини постанови.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, господарський суд,

В С Т А Н О В
И В:

27 грудня 2006 року заступником
начальника Головного Дніпропетровського обласного управління у справах захисту
прав споживачів прийнято постанову НОМЕР_1 про накладення на приватного
підприємця  ОСОБА_1 стягнень у вигляді
штрафу в розмірі 201291,52 грн., передбачених статтею 23 Закону України „Про
захист прав споживачів”.

Постанову про накладення стягнень
прийнято у зв'язку зі створенням позивачем перешкод службовій особі спеціально
уповноваженого органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів у
проведенні перевірки якості продукції.

Обставини порушення зафіксовані в
Акті №НОМЕР_2 перевірки дотримання вимог законодавства про захист прав
споживачів від 14.11.2006 року.

14 листопада 2006 року головним
спеціалістом управління Розумович С.В. та провідним спеціалістом управління
Кульгіною Н.А. Дніпропетровського обласного управління у справах захисту прав
споживачів, що діяли на підставі Розпорядження від 14.11.2006 року №531,
здійснено перевірку дотримання суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1
вимог законодавства України про захист прав споживачів у АЗС “Укртатнафта”.

Згідно Акту перевірки встановлено,
що на реалізації знаходиться 4 найменування нафтопродуктових марок  А-76, А-92, А-95 та дизельного пального.

Після того, як перевіряючими було
запропоновано надати прибуткові документи та паспорти якості на реалізуємі  нафтопродукти 4-х найменувань, замість
створення умов для виконання  робіт,
пов'язаних з контрольною перевіркою, в порушення п. 37 Постанови Кабінету
Міністрів України  від 15.06.2006 року
“Про затвердження Порядку
провадження  торгівельної
діяльності та правил торговельного обслуговування населення” №833, посилаючись
на лист №14/11-2 від 14.11.2006 року, в 16-20 перевіряючим було відмовлено у
проведенні перевірки, тим самим порушено
ст.ст.23, 26  Закону України “Про
захист прав споживачів” та п.37 Постанови Кабінету Міністрів України  від 15.06.2006 року “Про затвердження
Порядку  провадження  торгівельної діяльності та правил
торговельного обслуговування населення” №833.

У зв'язку з оголошенням о 16-20
год. про не допуск, перевіряючим було запропоновано  покинути приміщення АЗС.

Відповідно до п.37 Порядку заняття
торговельною діяльністю та правил торговельного обслуговування населення,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 року
перевірка  дотримання  цих
Порядку та правил проводиться посадовою особою  відповідного
органу пред'явленням  службового
посвідчення  та  направлення на перевірку в присутності
особи,  що здійснює продаж товарів, і
представника суб'єкта  господарювання, що
перевіряється.

У разі створення перешкод  посадовим
особам  спеціально
уповноваженого  органу  виконавчої
влади  у  сфері
захисту  прав споживачів у
проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного   та
інших  видів  обслуговування  складається
акт перевірки, у якому фіксується факт створення перешкод у проведенні
перевірки (п.2.5 Порядку проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил
торгівлі та надання послуг, затвердженого наказом Державного комітету України з
питань технічного регулювання та споживчої політики №311 від 25.10.2006 року).

Особа, що допустила порушення цих
Порядку та правил, зобов'язана дати письмове пояснення, яке додається до акта.
У разі відмови підписати акт чи дати пояснення в акті робиться запис  про те, що
зазначена особа ознайомлена  із
змістом акта і від його підписання відмовилася.

Зі змістом Акту перевірки позивач
був ознайомлений, від підпису акту відмовився, про що зроблено відповідний
запис в акті перевірки, завірений підписами посадових осіб, які проводили
перевірку.

18.12.2006 року відділом по
захисту  прав споживачів у Криворізькому
регіоні Головного Дніпропетровського обласного управлінням у справах захисту
прав споживачів направлено відповідачу повідомлення НОМЕР_3 про  розгляд
матеріалів перевірки від 14.11.2006 року у АЗС АТ “Укртатнафта” 27
грудня 2006 року о 09:00 год. за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 36Б,
кім.216.

За результатами розгляду
матеріалів, на підставі статей 26 і 23 Закону України „Про захист прав
споживачів” та Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за
порушення законодавства про захист прав споживачів, затверджене постановою
Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 року №1177, прийнята Постанова
НОМЕР_1 про накладення стягнень від 27.12.2006 року.

Не погодившись з прийнятою
Постановою позивач просить визнати її не чинною, проти чого заперечує
відповідач, що є причиною виникнення спору.

Розглянувши позовні вимоги суд
вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в силу
наступного.

Акт державного чи іншого органу -
це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який
породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших
суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта
недійсним є невідповідність його вимогам
чинного  законодавства та/або
визначеній законом компетенції
органу,  який видав  цей
акт. Обов'язковою  умовою
визнання  акта недійсним є також
порушення у зв'язку з прийняттям відповідного
акта  прав   та
охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у
справі.

Спірна Постанова є актом
індивідуальної дії, тобто породжує певні обов'язки у позивача.

Механізм здійснення державного
контролю посадовими особами Держспоживстандарту України та його територіальних
органів у сфері захисту прав споживачів за додержанням законодавства про захист
прав споживачів суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства регулюється Порядком проведення перевірок у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства,
якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженим наказом
Держспоживстандарту України 25.10.2006 року №311 та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 21.11.2006 року за №1219/13093 (надалі - Порядок)
та Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та
споживчої політики №42 від 14.03.2003 року „Про підвищення ефективності роботи
державних органів у справах захисту прав споживачів при здійсненні перевірок
суб'єктів господарської діяльності”.

Згідно п.1.3 Порядку перевірки
проводяться з метою дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства
про захист прав споживачів  на підставі
затвердженого тематичного плану роботи, а також на виконання наказів,
розпоряджень, доручень Держспоживстандарту України. Аналогічні вимоги щодо
порядку проведення перевірок містяться в Наказі №42 від 14.03.2003 року.

План роботи Головного
Дніпропетровського обласного управління у справах захисту прав споживачів на ІУ
квартал 2006 року було затверджено в.о. начальника Головного Дніпропетровського
обласного управління у справах захисту прав споживачів та погоджено з
заступником голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Згідно наказу Державного комітету
України з питань технічного регулювання та споживчої політики №317 від
03.11.2006 року керівників територіальних органів  у справах захисту прав споживачів  зобов'язано провести з 07.11.2006 року по
20.11.2006 року додаткові перевірки дотримання
вимог законодавства про захист прав споживачів при реалізації  нафтопродуктів на АЗС з урахуванням вимог
нормативних документів щодо показників якості та безпеки, встановлених вимог
щодо функціонування АЗС.

Таким чином при проведенні
перевірки відповідач діяв в межах наданих йому повноважень відповідно до вимог
чинного законодавства.

Відповідно до 2.1 Порядку
проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому
числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання
послуг, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики №311 від 25.10.2006 року перед   початком
перевірки   суб'єкта   господарювання посадові  особи,
які  проводять  перевірку,
представляються   та
інформують  керівника  (власника)
суб'єкта господарювання (особу, яка його заміщає) або особу,  яка здійснює реалізацію продукції  у разі
відсутності  керівника  (власника)
суб'єкта  господарювання (особи,
яка його заміщає), про мету перевірки.

В журналі реєстрації перевірок
зазначено прізвище та ініціали осіб, які здійснюють перевірку, номер службового
посвідчення та дата видачі направлення, яке і було пред'явлено позивачеві,
строк проведення перевірки.

У позовній заяві позивач
посилається на те, що 14.11.2006 року при перевірці перевіряючи ми особами було
надано розпорядження №500 від 14.11.2006 року, згідно якого об'єктом, що
перевіряється, зазначено АЗС №5 „ReOil”, тобто не існуючий об'єкт.
Розпорядження за №531 відповідачем не надавалось.

Зазначене посилання відхиляється
судом, оскільки, як вбачається із журналу перевірок суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1  згідно наказу
Держспоживстандарту  України №317 від
03.11.2006 року дотримання законодавства щодо ЗПС Криворізьким ЗПС -посадовими
особами Розумович С.П.  (посвідчення
№095) та Кульгіною Н.А. (посвідчення №210) на підставі розпорядження  №531 від 14.11.2006 року було проведено
перевірку.

В Журналі реєстрації перевірок
спочатку підставою для здійснення перевірки було зазначено розпорядження №500
від 14.11.2006 року, видане заступником начальника Головного Дніпропетровського
обласного управління у справах захисту прав споживачів, про проведення перевірки  дотримання вимог законодавства  щодо захисту прав споживачів у АЗС №5
“ReOiL”, вул. Пісочна, 7а.

В той же день, 14 листопада 2006
року, заступником начальника Головного Дніпропетровського обласного управління
у справах захисту прав споживачів було прийнято розпорядження №531 про
проведення  перевірки дотримання вимог
законодавства щодо захисту прав споживачів
у АЗС “Укртатнафта” суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, вул.
Пісочна, 7а, про що зазначено в Журналі реєстрації перевірок.

Оскільки перевіряючими були
пред'явлені позивачеві всі необхідні для проведення перевірки документи,
підстав для недопущення посадових осіб до проведення перевірки не було.

Відповідач визнає факт помилкового
зазначення в Журналі реєстрації перевірок
розпорядження №500, але наполягає на тому, що перевірка проводилась на
підставі розпорядження №531 від 14.11.2006 року (а.с.33), що підтверджується
матеріалами справи.

Відповідно до п.4 Положення про
порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист
прав споживачів рішення про накладення штрафів приймається на підставі
відповідних актів перевірки суб'єкта господарської діяльності та інших
матеріалів, пов'язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у
пункті 2 цього Положення і оформляється постановою за формою, що встановлюється
Держстандартом.

Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 23
Закону України „Про захист прав споживачів” у разі порушення законодавства про
захист прав  споживачів суб'єкти   господарювання   сфери
торговельного  та  інших
видів обслуговування,  у тому
числі  ресторанного  господарства,
несуть відповідальність за створення
перешкод    службовим    особам
спеціально уповноваженого
органу  виконавчої  влади
у  сфері  захисту
прав споживачів  та  структурного
підрозділу  з  питань
захисту  прав споживачів  органу місцевого самоврядування у проведенні
перевірки якості продукції,  а також
правил  торговельного  та
інших  видів обслуговування - у
розмірі від одного до десяти відсотків вартості реалізованої продукції за
попередній календарний  місяць,  але  не
менше  десяти   неоподатковуваних  мінімумів доходів громадян, а уразі, коли
відповідно до закону суб'єкт господарської
діяльності не  веде  обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно повідомлення Північної
міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської
області НОМЕР_4 від 14.12.2006 року суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1
здійснює підприємницьку діяльність за загальною системою оподаткування. Згідно
наданої приватним підприємцем декларації про доходи (НОМЕР_5 від 09.11.2006
року) за ІІІ квартал 2006 року задекларований дохід склав 12077491,07 грн.

Згідно розрахунку фінансових
санкцій від 27.12.2006 року відповідачем застосований штраф в розмірі 201291,52
грн., виходячи з наступного: 4025830,36 грн.х5%.

Враховуючи викладене суд вважає, що
спірна постанова прийнята відповідно до обставин, що склалися та відповідає
вимогам чинного законодавства

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 71, 94,
104, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський
суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

В задоволенні адміністративного
позову -  відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
позивача.

Постанова суду може бути оскаржена
до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до
господарського суду Дніпропетровської області заяви на протязі 10 днів із дня
складання постанови у повному обсязі або без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після
подання заяви на апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили у відповідності
до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
Н.М.Євстигнеєва

(Дата складення постанови у повному
обсязі відповідно до вимог статті 163

Кодексу адміністративного судочинства України, -
06.08.2007 року)