ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.06.07 р.                                                                               Справа № 32/51

Господарський суд Донецької області у складі судді О.М. Сковородіної при секретарі судового засідання: Бахмет А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Омельченко Г.М. довіреність від 01.03.07р.

від відповідача: Варданян В.В. довіреність від 02.03.07р.

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Мелітопольський завод тракторних гідроагрегатів” м. Мелітополь

до відповідача: Акціонерного товариства закритого типу “Втормет” м. Донецьк

про стягнення 6518, 10 грн.

в судовому засіданні оголошена

перерва з 14.05.-30.05.07р.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Мелітопольський завод тракторних гідроагрегатів” м. Мелітополь, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства закритого типу “Втормет” м. Донецьк про стягнення 6518,10грн.

В обґрунтування вимог позивач посилався на договір № 614 від 14.03.06р., накладні № 380 від 12.04.06р., № 392 від 14.04.06р., № 420 від 21.04.06р., лист від 10.05.06р. № 071/155, акт № 33 прийомки продукції за якістю від 16.05.06р., видаткові накладні (повернення) № ЗТ-00030 від 16.05.06р., № ЗТ-00045від 19.06.06р., довіреності від 15.05.06р. № 208458 серії ЯЛШ, від 19.06.06р. № 123046 серії ЯМД, товарно-транспортні накладні, претензію від 22.05.06р. № 075/1307, калькуляцію собівартості забракованих виробів відповідно до акту № 33 від 16.05.06р., лист від 06.06.06р. № 181, лист від 11.07.06р. № 075/1819.

20.03.07р. позивачем були надані уточнення до позовної заяви, в якій він відмовився від стягнення нарахованого ПДВ в сумі 1086,35грн., та просить стягнути з відповідача транспортно - заготівельні витрати в сумі 1043,53грн., витрати, пов’язані з механічною обробкою товару в сумі 4419,30грн., накладні витрати в сумі 4036,60грн., позавиробничі витрати в сумі 840,37грн., та штраф в сумі 271,58грн.

Вимоги за цією заявою щодо стягнення штрафу не приймаються судом до розгляду, оскільки, відповідно до ст. 22 ГПК України позивач має право під час розгляду справи змінити або підставу, або предмет позову. Вимога про стягнення штрафу за заявою від 16.03.07р. № 715 є порушенням приписів ст. 22 ГПК України, оскільки, позивач намагається в цій частині змінити одночасно як підставу так і предмет позовних вимог.

В судовому засіданні, призначеному на 30.05.07р., позивачем були надані уточнення до позовної заяви, в якій він просить спонукати відповідача впродовж 10-ти днів з моменту набрання чинності рішенням замінити на якісні 2 кришки передні (відливки) Ц100Ч200.021, стягнути з відповідача штраф в розмірі 4,02грн. та витрати, пов’язані з бракованим товаром (механічна обробка) в сумі 2357,13грн.

Останню подану заяву суд розцінює як заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення витрат, пов’язаних з механічною обробкою бракованого товару в сумі 2357,13грн. та приймає її до розгляду, як остаточно заявлену.

Вимоги про спонукання відповідача впродовж 10-ти днів з моменту набрання чинності рішенням замінити на якісні 2 кришки передні (відливки) Ц100Ч200.021, та стягнення з відповідача штрафу в розмірі 4,02грн. є в порушення ст. 22 ГПК України зміною одночасно предмету та підстав позову, і тому в цій частині заява від 29.05.07р. № 1278 не приймається до розгляду судом.

Відповідач  вимоги позивача не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Заперечуючи проти позову, вказував на те, що: 1) документи, надані позивачем разом з уточненнями позовних вимог не є доказами тих обставин, на які він посилається; 2) відсутній чіткий розрахунок понесених витрат; 3) позивач при здійсненні приймання продукції за якістю порушив положення Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю; 4) нарахування позивачем штрафу в розмірі 5% від вартості понесених, на його думку, витрат є безпідставним, оскільки чинне законодавство України не передбачає нарахування штрафу на суму понесених витрат; 4) позивачем об’єднані різні предмети позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив.

Між позивачем та відповідачем був укладений договір № 614 від 14.03.06р., за яким відповідач був зобов’язаний  виготовити та поставити, а позивач був зобов’язаний прийняти та сплатити  литі чавунні елементи.

Під час виконання договору відповідачем на користь позивача був поставлений товар за накладними № 380 від 12.04.06р. на суму 10050,00грн., № 392 від 14.04.06р. на суму 17728,20грн., № 420 від 21.04.06р. на суму 18090,00грн.

Під час механічної обробки товару був виявлений брак товару, про що складений акт № 33 прийомки продукції за якістю від 16.05.06р.

Бракований товар був повернутий відповідачу, та в заміну отримано 621 шт. кришок, про що свідчать товарно-транспортні накладні, видаткові накладні № 489 від 16.05.06р., № 626 від 19.06.06р.

Внаслідок поставки неякісного товару, позивач, на підставі п. 4.5 договору               № 614 від 14.03.06р. наполягає на стягненні з відповідача витрат, яких він зазнав внаслідок обробки цього товару, а саме: витрати з електричної енергії, витрати на інструменти, які використовуються при обробці товару, витрати на заробітну плату працівників підприємства.

Оцінюючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Статтею 611 ЦК України визначений перелік правових наслідків порушення зобов’язань, одним з яких є відшкодування збитків.

В розумінні ст. 22 ЦК України, ст. 224 ГК України збитками є витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Витрати з механічної обробки товару, які позивач просить стягнути з відповідача є за своєю правовою природою збитками.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Так, дійсно п. 4.5 договору передбачено, що у випадку невідповідності поставленої продукції узгодженим сторонами кресленням або виявлення прихованих дефектів постачальник за власний рахунок заміняє забраковану продукцію впродовж 20 днів з моменту отримання постачальником акту приймання продукції з якості та у той же строк відшкодовує покупцеві витрати, пов’язані з таким товаром (транспортні витрати, позавиробничі витрати, та витрати, пов’язані з механічною обробкою товару: основна та додаткова заробітна плата робітника, загальнообов’язкові внески, внески до фонду соціального страхування та ПФУ, цехові витрати, витрати на утримання устаткування, знос інструмента, адміністративні витрати, витрати на енергоносії).

Проте, на підтвердження витрат, які понесені позивачем при обробці товару, який виявився бракованим ним надано наступні документи.

По-перше, розрахунок витрат по інструменту на обробку кришки Ц100Ч200.021 (арк. справи 116).

Цей розрахунок зроблений на підставі розпорядження № 88 від 29.12.05р. „Про затвердження норм розходу та витрат по інструменту” (арк. справи 118). Згідно з цим розпорядженням витрати по інструменту на обробку кришки передні Ц100Ч200.021складають 3691,62грн. на 1000 деталей.

Проте, ці витрати стосуються кришки, яка вироблена зі сталі, тоді як спірна забракована продукція – кришка – за умовами договору є чавунною.

Доказів, які б підтверджували, що аналогічні витрати по інструменту, який використовується при обробці кришки Ц100Ч200.021, виробленої з чавуну – суду не надано.

На підтвердження витрат з електричної енергії, яка використана при обробці забракованого товару, позивачем надана довідка про споживаєму потужність обладнання  (на якому проводиться обробка – арк. справи 114) та розрахунок витрат з електроенергії на обробку кришки Ц100Ч200.021 (арк. справи 115).

Але, позивачем не надано доказів, що саме перелічене у довідці та розрахунку обладнання використовується при обробці кришки Ц100Ч200.021.

Так само, не надано доказів, які б підтверджували приведений розрахунок витрат з заробітної плати по обробці кришки передньої Ц100Ч200.021.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами дійсні витрати, які понесені позивачем при обробці забракованої продукції.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст.ст. 22, 525, 526, 530, 610, 611 ЦК України, ст. 224 ГК України, керуючись  ст. ст. 22, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства “Мелітопольський завод тракторних гідроагрегатів” м. Мелітополь  до Акціонерного товариства закритого типу “Втормет” м. Донецьк про стягнення 2357,13грн.

Рішення набирає законної сили 19.06.2007р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд  згідно розділу XII ГПК України.

Суддя