ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"14" серпня 2007 р.
Справа № 26/174-07-4511

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Журавльова О.О.,

суддів  Михайлова М.В., Мацюри П.Ф.

(згідно з розпорядженням голови суду від 13.08.2007р. №81 здійснено заміну судді Тофана В.М. суддею Одеського апеляційного господарського суду Мацюрою П.Ф.)

при секретарі судового засідання  Бритавська Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Аллахвердян Я.О. за довіреністю від 01.03.2007р.

від відповідача: Слюсар М.М. за довіреністю від 15.09.2005р. №407

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Одеської залізниці

на рішення господарського суду Одеської області від 22 червня 2007 року

у справі № 26/174-07-4511

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Леман-Україна” в особі Філії Товариства з обмеженою відповідальністю „Леман-Україна”

до Одеської залізниці

про стягнення 26580,34  грн., -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ „Леман-Україна” в особі Філії ТОВ „Леман-Україна” звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з  ДП  „Одеська залізниця” вартості нестачі сталі сортової  в сумі 26580, 34 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 22 червня 2007 року  у справі № 26/174-07-4511 (суддя Никифорчук М.І.) позов ТОВ „Леман-Україна” в особі Філії ТОВ „Леман-Україна” задоволений.

З Одеської залізниці на користь ТОВ  „Леман-Україна” стягнуто вартість нестачі сталі сортової в сумі 26 580,24 грн., держмито в сумі 265,80 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 118 грн.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно вимог Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу (ст. 110); що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди,  якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (ст. 113); а також з того, що є вина залізниці у нестачі вантажу.

Не погоджуючись із судовим рішенням, Одеська залізниця (відповідач) звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду частково та прийняти нове рішення, яким в частині стягнення з Одеської залізниці 971,56 грн. відмовити, а також покласти судові витрати на позивача.

При цьому відповідач посилається на те, що господарським судом Одеської області не було взято до уваги розрахунок суми позову, який наданий відповідачем до справи і згідно з яким, вартість нестачі вантажу розрахована з урахуванням 0, 5 % природної втрати та граничного розходження у відповідності з вимогами розділу 8 п. 27 Правил перевезення вантажів залізничним транспортом України. Також відповідач посилається на Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 р. „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею”, згідно з п. 3.13. яких,  недостача маси вантажу, з огляду на яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто вантажу під час перевезення. До того ж, відповідач вважає, що судом першої інстанції не враховані положення Статуту залізниць України, що призвело до прийняття невірного рішення.

Представник позивача у судовому засіданні просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, з посиланням при цьому на те, що маса сталі сортової в силу її властивостей не зменшується при перевезенні, а тому п.27 Правил видачі вантажів не підлягає  застосуванню в даному випадку.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача,  виходячи з наступного.

Як правильно встановлено судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи, по залізничній накладній  №49584380 від 27.04.2007р. у вагоні №67370189 вантажовідправником –ЗАТ “Єнакіївський металургійний завод” зі станції відправлення Єнакієве Донецької залізниці на адресу вантажоодержувача - Філія ТОВ „Леман-Україна” (станція і залізниця призначення - Одеса-Застава-1 Одеська залізниця) було направлено металопродукцію у кількості 63 тони 500 кг.

Під час перевезення цієї металопродукції 29.04.2007р. на станції Нижньодніпровський Вузол Придніпровської залізниці складений акт загальної форми №651/Г, згідно з яким, у вагоні №67370189 виявлено, що по документам навантаження зазначено навалом, а в дійсності вантаж сформований у зв’язки, завантажений 1 штабель, декілька ярусів. У верхньому ярусі рахується 4 зв’язки, які мають 4 проволочних зв’язки, 2 ниті, поверхня вантажу маркована. На двох зв’язках обірвані всі ув'язки, маркування переривається на 50 см. (а.с.27).

02.04.2007р.  на станції Нижньодніпровський Вузол Придніпровської залізниці проведений додатковий огляд вагону та складений акт загальної форми №96/П, згідно з яким, у вагоні №67370189 виявлені ті ж самі порушення (а.с.27).

На підставі вищезазначених актів загальної форми на станції призначення був складений комерційний акт №AQ515876/І від 07.05.2007 р. У комерційному акті (розділи Г, Д) встановлено нестачу вантажу в кількості 8700 кг.  (а.с.9).

Вартість нестачі  8700 кг  металопродукції становить  26580,24 грн., в тому числі ПДВ.

З огляду на встановлені обставини щодо наявності вини Одеської залізниці у нестачі металопродукції, суд  першої інстанції прийняв рішення про  стягнення з Одеської залізниці  вартості  нестачі   металопродукції в сумі   26580, 24 грн.

Як вище встановлено апеляційним господарським судом, відповідач не згодний із судовим рішенням в частині стягнення вартості нестачі металопродукції без врахування норми природної втрати та  граничного розходження у визначенні маси нетто під час перевезення.

Так, відповідно до вимог п.27 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. № 644 і зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить:

2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і  мокросолона; тютюн; м'ясо свіже;

1,5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива;

1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'ясні всякі;

0,5% маси всіх інших  вантажів.

Отже, виходячи із вимог п.27 зазначених Правил, апеляційний господарський суд вважає, що сталь сортова, яка перевозилася по залізничній накладній  №49584380 від 27.04.2007р. у вагоні №67370189 відноситься до  вантажів, при перевезенні яких норма недостачі становить 0,5% маси, зазначеної у перевізних документах.

Така ж правова позиція викладена у  п.3.13. Роз’яснень Президії Вищого господарського суду України №04-5/601 від 29.05.2002р. „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею”, згідно з яким, недостача маси вантажу, з огляду на яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто вантажу під час перевезення.

Між тим, суд першої інстанції не врахував вищенаведені положення п.27 Правил видачі вантажів, а також не звернув уваги на розрахунок  суми позову, який наданий відповідачем та наявний у матеріалах справи (а.с.28).  Згідно з цим розрахунком,   вартість нестачі прокату чорних металів, із врахуванням 0,5% норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 25608,68 грн. в тому числі ПДВ.

Таким чином суд першої інстанції не повно з’ясував обставини, що мають значення для справи, а тому на підставі п.4 ст.103 ГПК України апеляційний господарський суд змінює оскаржуване судове рішення, а відтак, апеляційну скаргу відповідача задовольняє частково.

Посилання представника позивача на те, що маса сталі сортової в силу її властивостей не зменшується при перевезенні, апеляційний господарський суд до уваги не приймає, оскільки, по-перше, у п.27 Правил видачі вантажів, окрім наведеного переліку вантажів, маса яких унаслідок їх  властивостей зменшується при перевезенні (вугілля деревне; будівельні матеріали; м'ясо морожене; птиця бита всяка; та ін.) і має норму недостачі, встановлено, що всі інші вантажі також мають норму недостачі, а отже, унаслідок їх властивостей зменшуються при перевезенні.   По-друге, всупереч вимог ст.33, 34 ГПК України посилання представника позивача не підтверджені  жодним документальним доказом.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Одеської залізниці задовольнити частково.

2.Рішення господарського суду Одеської області від 22 червня 2007 року у справі №26/174-07-4511 змінити, виклавши резолютивну частину цього рішення в наступній редакції:

„Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Леман-Україна” в особі Філії Товариства з обмеженою відповідальністю „Леман-Україна” задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства „Одеська залізниця” (65023, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19; р/р 01 в Одеській філії АБ “Експрес-Банк” в м. Одесі, МФО 328801, ОКПО 01071315) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Леман-Україна” (83000, м. Донецьк, вул. Коваля, 80-а; ) вартість недостачі сталі сортової в сумі  25 608  (двадцять п'ять тисяч шістсот вісім) грн. 68 коп.,  держмито в сумі 256 (двісті п’ятдесят шість) грн. 08 коп.  та витрати на інформаційне –технічне забезпечення судового процесу в сумі 113 (сто тринадцять) грн. 68 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити”.

3.Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                                          О.О. Журавльов

Судді                                                                                                М.В. Михайлов

П.Ф. Мацюра