ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

12.07.07                                                                                           Справа  № 9/99

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                 Кордюк Г.Т.

суддів:                                                                                                        Давид Л.Л.

Мурська Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ "Скорзонера", м.Івано –Франківськ

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 30.05.2007 року

у справі № 9/99

за позовом  Приватного підприємства "Бойко", м.Київ

до відповідача  ТзОВ "Скорзонера", м.Івано –Франківськ.

про стягнення 105735 грн.

За участю представників:

від позивача  – не викликався.

від відповідача –не викликався.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 30.05.2007 р. у справі №9/99 (суддя Фанда О.М.)  задоволено позов Приватного підприємства "Бойко", м.Київ  до ТзОВ "Скорзонера", м.Івано –Франківськ, стягнено з відповідача 105735 грн. заборгованості, 1100 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суд мотивував рішення тим, що відповідач взяті на себе зобов”язання згідно договору купівлі-продажу щодо оплати за отриманий товар не виконав, доказів погашення заборгованості не подав, в зв”язку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення

Не погоджуючись з рішенням суду, вважаючи його незаконним і таким , що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовуються наступним:

-господарським судом  не повідомлено відповідача належним чином про призначену дату засідання суду, в якому винесено оскаржуване рішення суду, що є підставою для його скасування.

-покликаючись на ч.3 ст.613 ЦК України, скаржник вважає свої зобов»язання припиненими, оскільки позивач прострочив поставку товару в односторонньому порядку, тому скаржник правомірно не сплачував кошти за товар.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу,  вимоги апеляційної скарги  заперечив, покликаючись, що в матеріалах справи є докази належного повідомлення відповідача про час та дату розгляду справи, а боржник повинен виконати взяті на себе зобов»язання відповідно до умов вказаного договору купівлі-продажу та вимог чинного законодавства в повному об»ємі.

Львівським апеляційним господарським судом встановлено:

Між сторонами у даній справі укладено договір купівлі - продажу  №26/09 - С від 07.11.2006р. , предметом якого є передача продукції відповідачу у власність в кількості та асортименті визначеному умовами договору.

Факт отримання відповідачем продукції підтверджується видатковими накладними та довіреностями, копії яких наявні в матеріалах справи.

Товар  поставлено  на загальну   суму   211 470 грн.

Таким чином, продавець Приватне підприємство "Бойко", м.Київ  свої зобов'язання згідно договору купівлі-продажу виконав.

Відповідно до п.3.1 договору, оплата за товар здійснюється в розмірі 105 735 грн. в порядку попередньої оплати не пізніше 4.12.2006р., платіж в сумі 105735 грн. на протязі трьох днів з моменту постачання продукції в повному обсязі, тобто до 4.02.2007р.

Відповідач, в порушення умов договору, оплату товару  провів частково в розмірі 105735 грн., що підтверджується наявною у справі  банківською випискою від 4.12.2006р.

Доказів  повної сплати суму боргу за договором матеріали справи не містять.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи та правильність застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.ст. 509,526 ЦК України , в силу зобов”язання одна сторона

(боржник) зобов”язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію

(передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов”язку.Зобов”язаня мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обов”язок належного виконання зобов”язання встановлений ч.1 ст.193 ГК України.

П.2 ст. 530 ЦК України передбачено, що зобов”язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк.

Предметом позовних вимог   по справі  являється конкретна цивільно-правова угода –договір купівлі-продажу №26/09-С від 7.11.2006р., за яким відповідач - боржник повинен  виконати взяті на себе зобов»язання відповідно до умов вказаного договору в повному об»ємі і у встановлений  договором строк.

Апелянт неправильно тлумачить ч.3 ст.613 ЦК України,  вважаючи свої зобов»язання  за договором припиненими, оскільки згідно ст.598 ЦК України,  підставами припинення зобов'язання є:

1. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

2. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ні  чинним законодавством,  ні умовами договору не встановлено право сторони в односторонньому порядку відмовитись від виконання зобов’язання в разі порушення строків поставки.

Також письмової  угоди сторін щодо припинення зобов»язання та розірвання договору матеріали справи не містять.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст.654 ЦК України).

Крім того, частковою оплатою  боргу та  гарантійним листом за №4/25-01 від 25.01.07р. відповідач підтвердив свої зобов»язання щодо оплати поставленої продукції, разом з тим  не позбавлений  права звернутись за захистом  свого порушеного права до господарського суду.

Отже, виходячи  з вищевикладених обставин, висновки господарського суду про задоволення позовних вимог є обґрунтованими, а вимоги апеляційної скарги безпідставними, так як матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, а також такими доказами являються  клопотання відповідача про відкладення  розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, колегія Львівського апеляційного  господарського суду вважає, що рішення господарського суду Івано-Франківської області відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, а тому не визнаються такими,   що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи змін оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 30.05.2007 року

у справі № 9/99 залишити без змін, апеляційну скаргу ТзОВ "Скорзонера", м.Івано –Франківськ  без задоволення.

2. Матеріали справи повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя                                                                                Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                              Давид Л.Л.

Суддя                                                                                             Мурська Х.В.