ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2007 р.
12:10
Справа №  1/83/07

м. Миколаїв

За позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю
мале виробничо-комерційне підприємство “Вит-Авто”.
/54000,  м. Миколаїв, пр. Леніна, 139, кв.8/
До відповідача: Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування
акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних
товарів Держаної податкової адміністрації України у Миколаївській області
/54030, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 47/
про: скасування рішення Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного  збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України у Миколаївській області: № 140144 від 20.01.2007р. про застосування до позивача фінансової санкції у сумі 1 700 грн.

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від позивача: Сафронов Ю.І., довіреність від 14.02.2007р.

Від відповідача: Скакодуб Н.М., довіреність від 10.01.2007р.

Позивач звернувся з позовом  про скасування рішення відповідача № 140144 від 20.01.2007р. про застосування до нього фінансової санкції у сумі 1 700 грн. за зберігання та реалізацію алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення та частиною 1 статті 164 Цивільного кодексу України, що особа, яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.  На думку позивача ним вжито усіх залежних від нього заходів передбачених законодавством для недопущення господарського правопорушення, тобто відповідачем неправомірно застосовані до нього фінансові санкції.

Відповідач проти позову заперечують з тих підстав, що факт зберігання та реалізації позивачем алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного збору (без марок акцизного збору встановленого зразка) підтверджується актом перевірки № 140086 від 04.01.2007р., висновком спеціаліста № 12 від 15.01.2007р., постановою Центрального районного суду м. Миколаєва по справі №  3-5-38858/07 від 23.02.2007р.

Розглянувши надані сторонами докази, заслухавши представників сторін у  судовому засідання, - суд

встановив :

04.01.2007 року відповідач здійснив перевірку  господарської одиниці позивача (магазину), що розташована за адресою м. Миколаїв, вул. Гастело, 12, щодо дотримання ним  встановленого порядку здійснення розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового розрахунків у підприємницькій діяльності та додержання встановлених законодавством вимог, обов’язкових для виконання під час здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, про що був складений акт № 140086 (а.с.5-7).

На підставі акту перевірки відповідач направив позивачу рішення № 140144 від 20.01.2007р. про застосування фінансової санкції у сумі 1 700 грн. (а.с.9) за зберігання та реалізацію алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного збору, яке позивач просить скасувати.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

акт  перевірки № 140086 від 04.01.2007 року  (друга сторінка акту) та висновок спеціаліста № 12 від 15.01.2007р. (а.с.22-24) свідчать, що  позивачем здійснювалось зберігання та реалізація алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного збору (без марок акцизного збору встановленого зразка), а саме акцизна марка ЛГП, що наклеєна на пляшці горілки “Пшенична”, 0,5 л. серії 15 АААФ 053211 05/2 виготовлена не на підприємстві, яке здійснює випуск цінних паперів встановленого зразка, що є порушенням пункту 12 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 854 від 30.07.1996 року (зберігання та реалізація алкогольних напоїв, вироблених в Україні, дозволяється тільки за наявності марки акцизного збору встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством). Абзацом 13 частини 2 статті 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” встановлено, що за вищезазначене правопорушення передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, але не менше 1 700 грн.

Факт знаходження у позивача алкогольної продукції з підробленими марками акцизного збору встановлено постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.02.2007р. по справі № 3-5-38858/07.

Відповідно припису частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України   обставини,     встановлені     судовим     рішенням      в адміністративній,   цивільній  або господарській  справі,   що  набрало законної сили,  не доказуються при розгляді інших  справ,  у  яких  беруть  участь  ті самі особи або особа,  щодо якої встановлено ці обставини.

Посилання позивача на ч.1 ст.164 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.218 Господарського кодексу України не може бути взято до уваги судом, оскільки абз. 13 ч. 2 статті 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” передбачає відповідальність за сам факт зберігання та реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка або з підробленими марками акцизного збору, тобто незважаючи на наявність чи відсутність вини суб’єкта господарювання.

Отже, оспорюване рішення прийнято у відповідності з чинним законодавством. В задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись  ст.ст. 94, 160, 162-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити.

Постанова у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя