ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

07.09.07р.

Справа № АВ10/6910-07

Суддя  Кощеєв І.М., розглянувши матеріали

за позовом  Перещепинського міського громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону , м. Новомосковськ

до  В.-1: Новомосковського районного відділу управління Міністерства Внутрішніх справ України в Дніпропетровській області , м. Новомосковськ

В.-2: Управління Державтоінспекції Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Дніпропетровській області , м. Дніпропетровськ

про визнання незаконними дії

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до відповідачів про :

-  визнання незаконними дії Новомосковського РВ УМВСУ та УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області щодо Перещепинського міського громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону та його членів;

-   зобов'язання Новомосковського РВ УМВС та УДАІ УМВС України в Дніпропетровській  області у межах їх компетенції сприяти діяльності  Перещепинського міського громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону;

- зобов'язання Новомосковського РВ УМВС та УДАІ УМВС України в Дніпропетровській  області утримуватись від дій , що перешкоджають діяльності  Перещепинського міського громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону.

Дослідивши додані до позовної заяви документи, господарський суд, встановив :

Підстави з якими Позивач пов”язує свої позовні вимоги –порушення співробітниками органів внутрішніх справ конституційного права членів формування як громадян України, зокрема права на свободу та особисту недоторканість, закріплене в ст. 29 Конституції України, адже внаслідок їх дій свободу членів формування було безпідставно обмежено.

Стаття 17 КАС України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ. З господарськими спорами можуть пересікатись категорії спорів, визначені в пунктах 1, 3, 4 вказаної статті, а саме:

а) спори осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності;

б) спори між суб’єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, а також спори з приводу укладання та виконання адміністративних доворів;

в) спори за зверненням  суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України “Про судоустрій України” місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

У відповідності зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи ,  організації,  інші  юридичні  особи  (у тому числі іноземні) ,  громадяни ,  які

здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів,  а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Сторонами в судовому процесі –позивачами і відповідачами –можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 ГПК України (частина 1 статті 21 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі:

1). справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

- спорів про приватизацію державного житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

- спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

- спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

- інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

2). справи про банкрутство;

3). справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4). справи, що виникають з корпоративних відносин  у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Аналіз вищенаведених положень свідчить, що справа про оскарження дій та зобов”язання виконати певні дії буде підвідомча господарському суду в тому випадку, коли суб’єктний склад учасників відповідає ст. 1 ГПК України, а правовідносини, які породжують, змінюють або припиняють оскаржувані дії, носять господарський характер.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 29.10.2002 р. № 8615-2/409С (02/216), від 11.05.2004 р. № 25/389, від 06.07.2004 р. № 3/104-26/151, листі Верхового Суду України від 16.05.2005 р. № 3.11-2005.

Визначає основні  засади  господарювання   в Україні  і регулює господарські відносини,  що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між  суб'єктами господарювання,  а  також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання - Господарський кодекс України.

Відповідно до частин 4-7 статті  3 Господарського кодексу України сферу господарських       відносин становлять:

-  господарсько-виробничі відносини - майнові та інші  відносини,  що виникають   між   суб'єктами  господарювання  при  безпосередньому здійсненні господарської діяльності,

- організаційно-господарські відносини - відносини,  що  складаються  між  суб'єктами господарювання    та    суб'єктами     організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю,

-  внутрішньогосподарські відносини - відносини,  що складаються між структурними підрозділами суб'єкта  господарювання,  та  відносини суб'єкта господарювання з його структурними підрозділами.

Правовідносини, що оскаржуються Позивачем за даним позовом безпосередньо стосуються прав його членів, як громадян України, тобто фізичних осіб і виникають не в зв’язку з господарською діяльністю, а тому не являються відносинами господарського характеру.

У даному випадку мають місце відносини що регламентуються Законом України „Про міліцію” та Кодексом України Про адміністративні правопорушення.

Отже, за характером правовідносин, що покладені в основу позовних вимог, спір не підвідомчий господарським судам України.

Відповідно до частини  2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до вказаних норм та статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України вирішення даного спору становить компетенцію адміністративних судів.

Відповідно до ч. 5 розділу VII “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України  до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні загальні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 6 розділу VII “Прикінцеві та перехідні положення” цього Кодексу до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року (1798-12), вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

За викладеного, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудність адміністративних справ визначається не лише ст. ст. 18 –20 Кодексу адміністративного судочинства України, але і  частинами 5 та 6 “Прикінцевих та перехідних положень” цього Кодексу.

Оскільки спір за даним позовом не підвідомчий господарським судам України, Позивач звернувся з позовом до господарського суду України з порушенням підсудності, визначеної “Прикінцевими та перехідними положеннями” Кодексу адміністративного судочинства України. Даний спір підлягає розгляду в місцевих загальних судах.

Враховуючи наведене, господарський суд не знаходить підстав у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 17, п. 1 ч. 1 ст. 109, ст. 165, п. 6 Розділу VІІ Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ч.ч. 4-6 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України; набирає законної сили у відповідності до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додаток на адресу заявника на 61-му  аркуші та 6 DVD дисків.

Суддя

І.М. Кощеєв