ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Постанова

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"26" липня 2007 р.
Справа №  11/191

Господарський суд Рівненської
області в складі: головуючий суддя Грязнов В.В., секретар судового
засідання Васільєва О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом                              Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної

особи ОСОБА_1 м.Рівне

до
відповідача        Головна
державна інспекцію на автомобільному транспорті за місцем
знаход-

ження Територіального
управління у Житомирській області м.Житомир

про
визнання неправомірними дій та визнання

нечинною
постанови №НОМЕР_1.

за
участю представників сторін:

від позивача-              ОСОБА_2, адвокат (довір.№НОМЕР_2);

від
відповідача-                 Симонець
Н.П., головний спеціаліст (довір.№41/1-8-4343п від 18.10.2005р.).

Статті 27, 29, 49, 51, 127 Кодексу
адміністративного судочинства України сторонам роз'яснені.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва з 25 по 26 липня 2007р.

Суть спору: СПД-фізична
особа ОСОБА_1 звернувся з позовом до В.о.начальника Тери-торіального Управління
Головавтотрансінспекції України у Житомирській області ОСОБА_3 про визнання дій
щодо проведення перевірки підприємця ОСОБА_1. неправомірними, а постанови
НОМЕР_1 про застосування до нього фінансових санкцій за порушення законодавства
про автомобільний транспорт - нечинною.

Як на підставу своїх вимог, Позивач
посилається на те, що в оспорюваній постанові не зазначено, який характер мала
перевірка за наслідками якої застосовано фінансові санкції, чинний на той час
Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального
користування передбачав здійснення державного контролю за місцезнаходженням
суб'єкта підприємницької діяльності. Позивач вважає, що видавши направлення на
проведення перевірки СПД ОСОБА_1, який зареєстрований у м.Рівне В.о.начальника
Територіального Уп-равління Головавтотрансінспекції України у Житомирській
області ОСОБА_3. перевищив свої повноваження. Крім того, останній, видавши
оспорювану постанову також перевищив надані йому повноваження.

Ухвалою від 08.06.2007р. суд замінив
Відповідача на належного - Головну державну інспекцію на авто-мобільному
транспорті за місцем знаходження Територіального управління у Житомирській
області.(арк.справи 36-37).

Відповідач позову не визнав з
підстав, зазначених у поясненні від 18.07.2007р. та додатковому поясненні від
24.07.2007р., зокрема зазначив, що перевірка Позивача здійснювалась
безпосередньо у транспортних засобах під час здійснення перевезень пасажирів та
вантажів без відволікання уваги водія (за наявності в екіпажі другого водія, кондуктора,
стюардеси або іншого члена екіпажа автотранспортного засобу), вважає, що
оспорювана пос-танова винесена з дотриманням вимог законодавства України і в
межах повноважень особи, яка її підписала; Крім того, Відповідач вважає
незаконними вимоги ухвали суду від 18.07.2007р. про підтвердження повоноважень
особи, яка винесла оспорювану постанову і заперучує можливівсть надання для
огляду Журналу реєстрації зав-дань напроведення перевірки, представивши свої
міркування з цього приводу.(арк.справи 14, 42-43, 56-59).

В судовому засіданні 18.07.2007р.
представник Відповідача повідомив, що виявлене інспектором 25.06. 2006р.
порушення законодавства про автомобільний транспорт власником транспортного
засобу СПД ОСОБА_1. стверджується протоколом, від підпису якого водій ОСОБА_4.
відмовивися, разом з тим жодних заперечень не надав.

В судовому засіданні 26 липня
2007р. Позивач позовні вимоги підтримав повністю, Відповідач просив у
задоволенні позову відмовити.

В результаті розгляду матеріалів
справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Положення про Головну
державну інспекцію на автомобільному транспорті, затверджено-го постановою
Кабінету Міністрів України від 08.09.2004 №1190, - Головавтотрансінпекція є
урядовим органом державного управління і у відповідності до п.4 Положення
-здійснює державний контроль за додержанням суб'-єктами господарювання, які
провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту загального користування,
вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм і  стандартів, що регулюють організацію
перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності 23.10.1998р., що підт-верджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії НОМЕР_3.(арк.справи 7).

Державний інспектор ОСОБА_5. на
АС-1 м.Новоград-Волинський під час перевірки 25.06.2006р.
авто-транспортного засобу-автобусу Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_4, що
належить СПД ОСОБА_1. -виявив порушення ст.39 Закону України “Про внесення
змін до Закону України "Про автомобільний транспорт" -“в салоні
автобуса знаходились 17 пасажирів без квитків на право проїзду, які не видав їм
водій”, що стверджу-ється Протоколом №НОМЕР_5, від підпису якого водій ОСОБА_4.
відмовився. Оригінал даного Про-токолу оглянуто в судовому засіданні
18.07.2007р., копію долучено до матеріалів справи.(арк.справи 46-47).

Про розгляд 05.07.2006р. справи з
приводу зафіксованого у Протоколі порушення законодавства про автомобільний
транспорт державним інспектором ОСОБА_5. було підготовлено адресований СПД
ОСОБА_1. лист(вих.№1903 від 26.06.2006р.), проте доказів його вручення
(направлення) Позивачу суду не подано.(арк. справи 44).

Враховуючи, що СПД ОСОБА_1.
25.06.2006р. допустив порушення законодавства про автомобільний транспорт
-надавав послуги з перевезення пасажирів без документів, передбачених ст.39 ЗУ
“Про автомобільний транспорт”, а саме “в салоні автобуса знаходились 17
пасажирів без квитків на право проїзду, які не видав їм водій”, за яке згідно
абзацу 2 частини 1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт"
застосовується фі-нансова санкція в розмірі до 100 неоподатковуваних мінімумів
-В.о.начальника Територіального Управління Головавтотрансінспекції України у
Житомирській області ОСОБА_3. 05.07.2006р. виніс постанову №НОМЕР_1 про
застосування до СПД ОСОБА_1. штрафних санкцій в сумі 1 700 грн.( арк.справи 6).

На момент розгляду справи -штраф в
добровільному порядку Позивачем не сплачений.

Розглянувши подані матеріали,
заслухавши пояснення представників сторін і давши їм оцінку, госпо-дарський суд
вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 2 Господарського кодексу
України встановлено, що учасниками відносин у сфері господарю-вання є суб'єкти
господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни,
громадські та інші організації, які виступають заснов-никами суб'єктів  господарювання чи здійснюють щодо них
організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Суб'єктами господарювання, згідно
ст.55 ГК України - визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють
господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність
господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть
відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків,
передбачених законодавством.

Суб'єктами господарювання, зокрема
є громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані
відповідно до закону як підприємці.

Статтею 38 Закону України "Про
автомобільний транспорт" визначено перелік документів на перевезе-ння
пасажирів на таксі для пасажирського перевізника -ліцензія, договір із
замовником на перевезення пасажи-рів, паспорт маршруту, документ, що засвідчує
використання автобуса на законних підставах; для водія автобуса -посвідчення
водія, дорожній лист, квитково-обліковий лист, схема маршруту, розклад руху,
дозвіл замовника на перевезення тощо.

На виконання ст.16 Закону України
"Про автомобільний транспорт" Постановою Кабінету Міністрів України
№143 від 29.01.2003р. затверджено "Порядок здійснення державного контролю
на автомобільному тран-спорті загального користування" (надалі в тексті
-Порядок). Згідно із п.21 даного Порядку перевірка автотранс-портних засобів
проводиться з метою встановлення наявності у водія документів, передбачених
статтями 38 і 57 Закону України "Про автомобільний транспорт",
відповідності зовнішнього та внутрішнього спорядження (екіпіровки) автобуса,
таксі вимогам Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та
вимо-гам нормативних документів з безпеки руху і пожеженої безпеки, тощо.

Згідно вимог ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

В судовому засіданні 25.07.2007р.
Відповідач надав для огляду оригінал Завдання на перевірку №НОМЕР_6, видане
державним інспекторам ОСОБА_6. та ОСОБА_5., яке підписане ОСОБА_3.,
проте зазначені прізвище та посада Начальника управління Л.С.Свідзінського; у
полі, де повинно бути зазначено найменування суб'єкта підприємницької
діяльності, який підлягає перевірці -зазначено “транспортних засобів
автоперевізників, які займаються первезенням пасажирів по м.Н.Волинський та
Н.Волинському району” у термін з 25.06.2006р. по 25.06.2006р., копію
Завдання долучено до матеріалів справи.(арк.справи 60).

Факт, встановлений перевіркою
автотранспортного засобу, яка здійснювалась -відображений в прото-колі як
-перебування у салоні належного СПД ОСОБА_1. автобуса 17 пасажирів без квитків
на право проїзду, які не видав їм водій.

Однак, відповідно до ст.15 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
№2344-ІІІ від 05.04.2001р. - державний контроль на автомобільному
транспорті здійснюють центральний орган виконавчої влади в галузі транспорту,
його територіальні органи, у т.ч. служба міжнародних автомобільних перевезень,
та урядовий орган державного управління на автомобільному транспорті, також
інші органи місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно із ст.16
цього ж Закону державному контролю територіальними органами центрального органу
виконавчої влади у галузі транспорту підлягає дотримання вимог цього Закону
суб'єктами підприємницької діяльності, що належать до автомобільного транспорту
загального користування, їх персоналом та споживачами послуг. Суб'єкт
підприємницької діяльності під час перевірки дотримання вимог законодавства про
автомобіль-ний транспорт надає всі необхідні для проведення перевірки
документи, передбачені цим Законом.

Територіальні органи центрального
органу виконавчої влади в галузі транспорту здійснюють державний контроль
суб'єктів підприємницької діяльності, які належать до автомобільного транспорту
загального користу-вання, шляхом проведення планових та позапланових перевірок.
Планові перевірки здійснюються не частіше од-ного разу на рік. Позапланові
перевірки здійснюються лише на підставі надходження у письмовій формі заяви
(повідомлення) про порушення суб'єктом підприємницької діяльності  вимог законодавства про автомобільний
транспорт або з метою перевірки виконання припису про усунення порушення цього
законодавства. Відповідно до пп.5-11 Порядку -такі перевірки здійснюються за
місцезнаходження суб'єкта підприємницьккої діяльності, тобто за його юридичною
адресою.

Разом з тим, п.20 Порядку
передбачено, що перевірка автотранспортних засобів, які здійснюють внут-рішні
перевезення пасажирів і вантажів, проводиться без їх зупинення на маршруті
руху, зокрема під час виїзду з підприємств, на стоянках, у початкових, проміжних
і кінцевих пунктах маршруту ... на автостанціях, автовок-залах, автобусних
зупинках, стоянках таксі, без порушення графіків руху, а також під час руху
автотранспорт-них засобів, без відволікання уваги водія (за наявності в екіпажі
другого водія, кондуктора, стюардеси або ін-шого члена екіпажа
автотранспортного засобу).

Крім того, п.21 Порядку передбачає,
що перевірка проводиться з метою встановлення наявності у всіх пасажирів
квитків на проїзд у автобусі, відповідності їх формі, затвердженій
Мінтрансзв'язком, та відповідності вартості квитківзатвердженим тарифам згідно
з відстанню поїздки.(арк.справи 68-69).

Враховуючи вказане -заява Позивача
про безпідставність проведення перевірки стверджується матеріа-лами справи,
оскільки вбачається, що перевірка автранспортного засобу ОСОБА_1. на
автостанції м.Новоград-Волинський 25.06.2006р. хоч і здійснювалась у
відповідності до пп.5, 20 Порядку, але проводилась державним інспектором
ОСОБА_5. безпідставно, оскільки Завдання на перевірку не передбачало проведення
перевірки автоперевізника -СПД ОСОБА_1.

З огляду на обставини справи,
вбачається, що порушення державним інспектором ОСОБА_5. законо-давства про
автомобільний транспорт мало місце 25.06.2006р. При цьому, в Протоколі не
відображено, чи мали пасажири автобуса
квитки на право проїзду, які їм видав диспетчер автостанції відправлення.

Згаданим вище Порядком визначено,
що органами державного контролю є Мінтрансзв'язку Головавто-трансінспекція,
територіальні органи Головавтотрансінспекції (далі - автотранспортні
управління), служба міжна-родних перевезень Мінтрансзв'язку та
Державтоінспекція.

У разі виявлення під час перевірки
автотранспортного засобу порушень, відповідальність за які перед-бачена
пунктами 1-6 статті 69 Закону України
"Про автомобільний транспорт", посадовими особами, що провели
перевірку, не пізніше двох місяців з дня вчинення порушення складається
протокол за формою згідно з додатком 4, який подається керівникові органу
державного контролю для прийняття рішення про застосування до суб'єкта підприємницької
діяльності фінансових санкцій відповідно до частини 1 ст.70 Закону України
"Про автомобіль-ний транспорт".

Керівник органу державного контролю
протягом 10 днів після складення протоколів, зазначених у пунк-тах 12 і 24
цього Порядку, розглядає справу і за наявності підстав ухвалює постанову про
застосування до суб'єк-та підприємницької діяльності фінансових санкцій.

Відповідно до Положення про Головну
державну інспекцію на автомобільному транспорті, затверд-женого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.09.2004р. №1190 -наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України №888 від 14.12.2005р. затверджено Положення про
територіальні органи Головної державної інс-пекції та автомобільному
транспорті, яке зареєстроване в Мінюсті за №1573/11853 від 28.12.2005р. і діяли
на мо-мент здійснення перевірок автомобільного транспорту. Згідно п.1 даного
Положення територіальні органи Голов-ної державної інспекції на автомобільному
транспорті в областях є територіальними структурними підрозділами Головавтоінспекції
без права юридичної особи. Основними завданнями територіальних управлінь
відповідно до п.4 Положення є здійснення відповідно до законодавства державного
нагляду за дотриманням правил безпечного функціонування автомобільного
транспорту загального користування; здійснення державного контролю за
дот-риманням суб'єктами господарювання усіх форм власності нормативно-правових
актів, стандартів і норм пере-везення вантажів і пасажирів автомобільним
транспортом загального користування; забезпечення дотримання вимог
законодавства у сфері ліцензування в автомобільному транспорті загального
користування.

Територіальні управління відповідно
до покладених на них завдань у відповідному регіоні: здійснюють державний
контроль за виконанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у
сфері автомобільного транспорту загального користування, правил перевезень
пасажирів і вантажів; дотриманням вимог нормативно-правових актів, стандартів і
норм, що регулюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом;
здійснюють державний нагляд за забезпеченням безпеки перевезень суб'єктами
господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту
загального користування.

Однак, Положенням територіального
Уп-равління Головавтотрансінспекції України у Житомирській об-ласті - не
надає Начальнику управління права засто-сування у випадках, передедбачених
ст.69 Закону України "Про автомобільний транспорт" фінансових
(штрафних) санкцій до автоперевізників або суб'єктів підприємниць-кої
діяльності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт
загального користування. Крім того, Положення не містить приписів щодо
повноважень В.о. начальника Територіального управління.(арк.спра-ви 74-77).

Згідно ст.70 КАС України, -
належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не
бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування... Обставини,
які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами дока-зування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає спору.

Довіреностей, виданої керівником
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті
(Головав-тотрансінспекції) Міністерства транспорту та зв'язку України -
начальнику територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у Житомирській області ОСОБА_7. або В.о. начальни-ка
територіального управління  ОСОБА_3., витребуваних
ухвалою від 18.07.2007р. -Відповідач суду не надав. Копію наказу №НОМЕР_7.
про покладення наОСОБА_3 обов'язків начальника скріплено від-битком печатки
органу, дії якого оспорюються, а не органу, який даний акт видав. Доказів
направлення (або вру- чення) Позивачу протоколу, повідомлення та листів
(арк.справи 44-47), Журналу обліку та видачі завдань на перевірку (фотокопії
двох сторінок з якого представлено суду) -Відповідач суду також не надав.

Фактично, всупереч вимогам ч.2
ст.71 КАС України -Відповідач, заперечуючи адміністративний позов  жодним доказом не ствердив правомірності свого
рішення.

З огляду на вищезазначене у
сукупності - дії щодо проведення перевірки СПД ОСОБА_1. належить визнати
неправомірними, а постанову від 05.07.2006р. №НОМЕР_1 про застосування до нього
штрафних санкцій за порушення законодавства про автомобільний транспорт -
нечинною, оскільки особи які здійснювали перевірку та особа, яка ухвалила
постанову -перевищили надані їм повноваження.

Керуючись стст. 94, 158, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Позов задоволити.

2.
Визнати неправомірними дії щодо проведення перевірки СПД ОСОБА_1., оформлені
Про-токолом №НОМЕР_5 територіального Управління Головавтотрансінспекції України
у Житомирській області, а постанову №НОМЕР_1 від 05 липня 2006р. В.о.начальника
територіального управління Головавтотрансінспекції у Житомирській
областіОСОБА_3 про застосування до автомо-більного перевізника штрафних санкцій
- нечинною.

3.
Сторона, яка не погоджується з постановою має право на апеляційне оскарження.
Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається
протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному
обсязі -відповідно до статті 160 цього Кодексу -згідно складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Грязнов В. В.

Постанова
підписана  "01" серпня 2007 р.