ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.09.07 р.                                                                               Справа № 11/204-10/96

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при секретарі судового засідання Острополець В.С.

За участю представників:

від позивача:  Плуталова  Н.В. – за довіреністю

від відповідача: Цвітун М.М. – за довіреністю

від відповідача: Мележик О.О. – за довіреністю

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” м.Авдіїівка

до відповідача-1: Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк

до відповідача-2: Відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля” м.Павлоград, Дніпропетровської області

про стягнення 976,48грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Авдіївський коксохімічний завод” м.Авдіїівка, Дніпропетровської області, звернувся до господарського суду з вимогою стягнути з відповідача-1, Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк та відповідача-2, Відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля” м.Павлоград, Дніпропетровської області, вартість вагової нестачі в розмірі 976,48грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копію договору № ДУК-01/06-1р від 01.04.2006р., копію акту приймання продукції за кількістю № 3 від 10.01.2007р., копії залізничних накладних №№ 46668506, 46668507, копію телеграми № 04-1/12/301 від 10.01.2007р.,   копію посвідчення № 2 від 10.01.2007р., розрахунок вартості недопоставленої вугільної продукції, копію рахунку-фактури СФ-2161 від 31.01.2007р. та інше.

Позивач через канцелярію суду надав уточнення позовних вимог від 14.05.07р. за             № 11/04/517, в яких просить вартість вагової нестачі в розмірі 974,48грн. стягнути з                           ВАТ „Павлоградвугілля”.

В клопотанні від 15.05.07р. за № 02-41/9240, яке надійшло через канцелярію суду,  відповідач-2, на підставі ст.ст.15, 17 ГПК України, просив господарський суд направити справу за місцезнаходженням відповідача-2 до господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою від 15.05.2007р. господарський суд, на підставі ч.1 ст.15, ст.17 Господарського  процесуального кодексу України, передав справу за підсудністю до господарського суду  Дніпропетровської області.

Ухвалою від 07.06.07р. господарський суд Дніпропетровської області, керуючись ч.1 ст.16, ч.1 ст.17 ГПК України, передав справу за підсудністю до господарського суду Донецької області.

Ухвалою від 17.07.07р. господарський суд Донецької області прийняв справу до провадження.

Відповідач-2 надав через канцелярію суду відзиви на позовну заяву за № 8/3543 від 14.05.07р. та № 8/6257 від 22.08.07р., в яких проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзивах.

В поясненнях від 14.05.07р. за № 2022/712 відповідач-1 посилається на ст.52 та ст.111 Статуту залізниць України та зазначає, що вантаж надійшов без ознак розкрадання, був розкредитований та зданий під охорону вантажоотримувачу, ніяких претензій з боку вантажоотримувача під час прийомки вантажу не було, що, на його думку, підтверджує відсутність комерційного акту та наявність штампу залізниці про видачу вантажу у накладних.

Позивач надав обґрунтування позовних вимог від 10.09.2007р. за № 11/04/979 та наполягає на стягненні розміру вартості вагової нестачі продукції в сумі 976,48грн. з відповідача-2.

Суд розглянув та долучив письмові обґрунтування до матеріалів справи.

Відповідач-1 надав до матеріалів справи відзив за № 2022/886 від 05.09.07р. та заперечує проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Справа слуханням була відкладена, згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив, що між ВАТ „МЕТИНВЕСТ ХОЛДИНГ” та ВАТ „Авдіївський коксохімічний завод”, був укладений договір за № ДУК-01/06-1р від 01.04.2006р. (надалі – Договір), згідно п.1.1. якого Продавець зобов’язується передати у власність Покупцю, а Покупець зобов’язується прийняти та оплатити вугільну продукцію у відповідності з якістю, строками, за цінами, на умовах та в об’ємах, передбачених у Додатках до цього Договору, які узгоджуються сторонами додатково.

Продавець зобов’язується здійснювати поставки Продукції на умовах FСA залізнична станція відправлення в редакції Інкотермс 2000 (п.2.1. Договору).

Відповідно до п.3.1 Договору розрахунки за Продукцію здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця протягом 30 банківських днів після отримання від Продавця документів, зазначених в п.2.1 Договору. За узгодженням сторін можлива передплата Продукції.

Прийомка товару за кількістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Держарбітража при Раді Міністрів СРСР від 15.06.65р.           № П-6 з наступними змінами, з особливостями, передбаченими цим договором (п.5.2. Договору), що не суперечить вимогам ст.687 Цивільного кодексу України.

При виявленні невідповідності ваги даним, зазначеним в залізничних накладних ..., Покупець зобов’язаний повідомити вантажовідправника та Продавця та викликати їх представників для перевантаження Продукції. Претензії за кількістю та якістю Товару пред’являються Продавцю та Відправнику/Виробнику Товару (п.п.5.4, 5.6 Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2006р. та відповідно, за грошовими розрахунками, до повного виконання сторонами прийнятих на себе обов’язків. У випадку якщо жодна зі сторін не повідомить іншу про бажання припинити дії цього договору за один місяць до його припинення, дія договору вважається продовженою на наступний календарний рік (п.9.4.).

На виконання умов Договору на адресу Позивача за накладними №№ 46668506, 46668507  надійшли вагони з вугіллям марки ГР 0-200, вантажовідправником якої є ВАТ Павлоградвугілля  шахта „Степова”.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил  і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов’язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Як вбачається з перелічених залізничних накладних, вантаж за накладними №№ 46668506, 46668507 на станцію призначення прибув в справних вагонах, без слідів втрати та був виданий Вантажоодержувачу Залізницею без перевірки згідно до ст.52 Статуту залізниць України, про що свідчить відповідна відмітка на зворотній стороні вказаних залізничних накладних.

У позовній заяві зазначено, що під час прийняття вугільної продукції було встановлено нестачу продукції за кількістю. У зв’язку з чим, на підставі п.п.16, 17 Інструкції П-6 приймання продукції було зупинено, на адресу ВСП „Шахта „Степова”, ТОВ „МетинвестХолдинг” та Корпорації „ДТЕК” була  відправлена телеграма № 04-1/12/301 від 10.01.2007р. з викликом представників на сумісне приймання.

Комісією по прийманню вантажу за участю прийомоздавача вантажу та багажу, економіста-претензіоніста та представника громадськості заводу машиніста вагоноопрокидувача УПЦ -1 під час зважування вагонів з вугільною продукцією на 100-тонних залізничних електромеханічних вагах № 0330 зафіксований факт нестачі продукції у кількості 10,80т, про що складено акт № 3 від 10.01.07р. про прийняття продукції за кількістю. За висновками комісії по прийому вантажу причиною виявленої нестачі є неправильне зазначення вантажовідправником (Відповідачем-2) маси вантажу у залізничних накладних та  природної втрати вантажу під час транспортування.

Акт складений в день передачі продукції від органів транспорту, згідно вимог п.9 Інструкції П-6.

Відповідальна недостача, на думку позивача, з урахуванням норми втрати 1% складає 6,12тн на суму 976,48грн. з урахуванням ПДВ.

На думку Позивача, вказані акти складені відповідно до вимог Інструкції П-6.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Стаття 618 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник відповідає за порушення зобов’язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528 цього Кодексу), якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця.

Суд уважно вивчив доводи позивача, дослідив акт про приймання продукції за кількістю, телеграму № 04-1/12/301 від 10.01.2007р. про виклик представників для участі в спільній прийомці продукції за кількістю, посвідчення на представників позивача, які уповноважені приймати участь при прийомці продукції, умови договору та дійшов висновку про наявність порушень Інструкції П-6  з боку позивача.

Відповідно до приписів п.17 Інструкції П-6, якщо для приймання продукції по кількості згідно умов договору передбачено виклик іногороднього представника вантажовідправника, то позивач повинен був викликати представника юридичної особи – Відкритого акціонерного товариства „Павлоградвугілля”.

Одна тільки надана позивачем телеграма № 04-1/12/301 від 10.01.2007р. не є належним доказом виклику представника відповідача-2 до участі у прийманні продукції та у складанні відповідного акту.

Згідно п.16 Інструкції П-6 “если при приемке продукции будет обнаружена недостача, то получатель обязан приостановить дальнейшую приемку, обеспечить сохранность продукции, а  также принять меры к предотвращению ее смешения с другой однородной продукцией. О выявленной недостаче продукции составляется акт за подписями лиц, производивших приемку продукции”. В порушення даних вимог Інструкції № П-6 позивачем даний акт не складався.

В порушення п.25 Інструкції в акті приймання продукції за кількістю № 3 від 10.01.2007р. відсутні адреса отримувача, що склав акт; відомості про повноваження на участь в прийнятті продукції на представників Нєчаєвої Л.Т., Морозової І.А.; дата та номер телеграми про виклик представника відправника (виготовлювача); дата та номер рахунок-фактури; вартість продукції, якої не вистачає.

Таким чином, як видно з викладеного, акт прийомки продукції по кількості складений з порушенням вимог Інструкції П-6.

Позивач свої вимоги ґрунтує саме на акті прийомки продукції за кількістю і саме цим актом підтверджує факт нестачі.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що основним доказом в обґрунтування позовних вимог є акти прийомки продукції за кількістю, які не відповідають вимогам Інструкції, суд не може прийняти такі акти в якості належного доказу по справі.

Крім того, суд звертає увагу, що договором узгоджено, що прийомка продукції за кількістю здійснюється згідно Інструкції П-6 (п.5.2. Договору). Тобто, сторони договору дійшли згоди стосовно прийомки продукції та, відповідно, документального оформлення цієї прийомки. Дотримання вимог Інструкції П-6 стосовно оформлення актів прийомки продукції є обов’язком сторін договору. В свою чергу, правильне оформлення документів стосовно приймання продукції є підставою в подальшому посилатися на такі документи, як на доказові засоби.

Крім того, позивачем не доведений факт оплати спірної продукції вантажовідправнику – відповідачу по справі.

Також позивачем не надано документів, які підтверджують оплату вартості недопоставленої продукції за договором № ДУК-01/06-1р від 01.04.2006р. Рахунок-фактура СФ-2161 від 31.01.2007р. свідчить про пред’явлення до оплати вугілля в сумі 8293509,70грн., але не є документом, який підтверджує оплату зазначеної за умовами договору поставки продукції.

Таким чином, позивач наданими до матеріалів справи документами не довів факт отримання вугільної продукції з недостачею з вини ВАТ „Павлоградвугілля” м.Павлоград. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні позовних  вимог.

Щодо відповідача-2, Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк, то враховуючи уточнення позивача від 14.05.07р. за № 11/04/517, суд дійшов висновку щодо виключення його зі складу відповідачів.

Господарські витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.526 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України, Інструкцією про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Держарбітража при Раді Міністрів СРСР від 15.06.65р. № П-6 з наступними змінами та на підставі ст.ст.42, 43, 22, 33, 36, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог щодо ВАТ „Павлоградвугілля” м.Павлоград – відмовити.

Виключити зі складу відповідачів Державне підприємство “Донецька залізниця” м.Донецьк.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя