СУД
ПОСТАНОВА

"12" червня 2007 р.

Справа №  6/54

Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Баранця О.М., розглянувши матеріали справи № 6/54

за позовом: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,                    м.
Олександрія Кіровоградської області

до відповідача: Олександрійської
об'єднаної державної податкової інспекції, м. Олександрія Кіровоградської
області

про визнання частково
недійсними

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, фізична
особа - підприємець;

від позивача - ОСОБА_2, довіреність
НОМЕР_1 від 22.09.2006 року;

від відповідача - Дьорко А.М.,
довіреність № 254 від 10.01.2007 року;

від відповідача - Шептицька О.М.,
довіреність б/н від 08.06.2007 року.

Час прийняття постанови - 11:48
год.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
подав позов про скасування податкові повідомлення-рішення Олександрійської
об'єднаної державної податкової інспекції НОМЕР_2 від 28.07.2006 року, НОМЕР_3
від 04.09.2006 року, НОМЕР_4 від 16.11.2006 року про визначення позивачу суму
податкового зобов'язання по податку на додану вартість за основним платежем в
сумі      21276,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 10638,00 грн., а всього в сумі 31914,00 грн.

Заявою позивач змінив предмет
позову та просить скасувати частково податкові повідомлення-рішення
Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції НОМЕР_2 від
28.07.2006 року, НОМЕР_3 від 04.09.2006 року, НОМЕР_4 від 16.11.2006 року в
частині визначення позивачу суму податкового зобов'язання по податку на додану
вартість за основним платежем в сумі 20974,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями в сумі 10562,50грн.

В судовому засіданні позивач змінив
предмет позову та просить визнати недійсними податкові повідомлення-рішення
Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції НОМЕР_2 від
28.07.2006 року, НОМЕР_3 від 04.09.2006 року, НОМЕР_4 від 16.11.2006 року в
частині визначення позивачу суму податкового зобов'язання по податку на додану
вартість за основним платежем в сумі 21125,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями в сумі 10562,50грн.

Позивач вважає позов таким, що
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
правомірно включив до податкового кредиту суми податку на додану вартість по
даті одержання податкових накладних. Актом перевірки встановлено, що на момент
складання податкових накладних ПП «Рейдер», ПП «Фотон», ПП «КАС» мали свідоцтва
про реєстрацію платника податку на додану вартість, які було визнано недійсними
відповідно тільки 28.09.2004 року, 19.06.2004 року, 22.03.2004 року та
анульовані відповідно 21.03.2005 року, 17.11.2005 року, 22.06.2005 року.
Висновок про те, що позивач повинен був знати про неправомірність дій ПП
«Рейдер», ПП «Фотон», ПП «КАС», щодо видачі податкових накладних" є
безпідставним. Зобов'язання щодо контролю за сплатою податків не покладено на
контрагента господарської операції. Висновок про залежність виконання
зобов'язання зі сплати податку на додану вартість контрагентами позивача до
бюджету до права позивача на віднесення сплачених сум податків у складі
вартості ціни товару є необrpунтованим. До складу податкового кредиту включені
суми податку на додану вартість підтверджені податковими накладними, виписаних
їй особами, які на час їх видачі були зареєстровані платником податку на додану
вартість у встановленому законодавством порядку.

Відповідач заперечує проти
задоволення позову. Законодавцем чітко передбачено, що однією з обов'язкових
підстав включення сум до податкового кредиту з податку на додану вартість є
сплата цих сум до Державного бюджету України. За змістом Закону України «Про
податок на додану вартість» право на відшкодування виникає лише при фактичній
надмірній сплаті податку на додану вартість, а не з самого факту існування
зобов'язання по сплаті податку на додану вартість в ціні товару. Відсутні
докази сплати ПП «Рейдер», ПП «Фотон», ПП «КАС» 21276,00 грн. до Державного
бюджету України. Позивач одержавши від ПП «Рейдер», ПП «Фотон», ПП «КАС»
неправильно оформлені податкові накладні не звертався до органу державної
податкової служби із заявою у порядку передбаченому п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7
Закону України «Про податок на додану вартість», що обумовлює неправомірність
включення позивачем сум податку на додану вартість за такими накладними.

12.06.2007 року проголошена вступна
та резолютивна частина постанови, яка виготовлена в повному обсязі 15.06.2007
року.

Розглянувши матеріали даної справи,
заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представників
відповідача, здійснивши оцінку наявних в матеріалах справи доказів,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Олександрійською об'єднаною
державною податковою інспекцією за результатами планової виїзної документальної
перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів) фізичною особою-підприємця ОСОБА_1 за період з
01.04.2003 року по 31.03.2006 року складено акт НОМЕР_5 від 28.07.2006 року.

Перевіркою встановлено порушення
п.п. 7.2.1, п.п. 7.2.3, п.п. 7.2.4 п. 7.2,
п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість", п.п. 3, 4, 5 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації
України від 30.05.1997 року № 165 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції
України 23.06.1997 року за   № 233/2037,
в результаті чого завищено податковий кредит на суму податку на додану вартість
в розмірі 21276,0 грн., в тому числі за травень 2004 року на суму 151,00 грн.,
за червень 2004 року - 9378,00 грн., за липень 2004 року - 4747,00 грн., за
жовтень 2004 року - 7000,00 грн.

Встановлено здійснення
господарських взаємовідносин фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 з ПП «Рейдер»,
ПП «Фотон», ПП «КАС».

В податковій декларації за червень
2004 року до складу податкового кредиту позивачем було віднесено податкову
накладну НОМЕР_6 від 01.06.2004 року отриману від ПП «КАС».

Податкова накладна НОМЕР_6 від
01.06.2004 року виписана з порушенням виписки податкової накладної, а саме: не
вказано повністю адресу продавця - місто розташування юридичної особи. Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 не звернувся до кінця поточного податкового періоду з
відповідною заявою до органу державної податкової служби за місцем знаходження
з питання порушення продавцем порядку виписки податкових накладних. Рішенням
господарського суду від 22.03.2004 року визнано недійсним державну реєстрацію
приватного підприємства «КАС». За висновком Олександрійської об'єднаної
державної податкової інспекції фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не мав підстав
для віднесення до складу податкового кредиту податку на додану вартість по
податковій накладній, виписаної ПП «КАС» після рішення господарського суду.

В податковій декларації за липень
2004 року до складу податкового кредиту позивачем було віднесено податкову
накладну НОМЕР_7 від 02.07.2004 року отриману від ПП «Фотон».

Податкова накладна НОМЕР_7 від
02.07.2004 року виписана з порушенням виписки податкової накладної, а саме: не
вказано повністю адресу продавця - місто розташування юридичної особи.

Рішенням Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 09.06.2004 року визнано недійсними установчі документи ПП
«Фотон» з моменту реєстрації з 14.02.2001 року в зв'язку з тим, що приватне
підприємство «Фотон» з 21.03.001 року існує формально, зареєстровано на
підставну особу, фінансово-господарська діяльність повністю підпадає визначення
критеріїв - сумнівних та незвичних.

В податковій декларації за жовтень
2004 року до складу податкового кредиту позивачем було віднесено податкову
накладну НОМЕР_8 від 01.10.2004 року отриману від ПП «Рейдер».

Податкова накладна НОМЕР_8 від
01.10.2004 року виписана з порушенням виписки податкової накладної, а саме:
відсутня печатка на першому аркуші податкової накладної, що складається з двох
аркушів, в порушення п. 18 Порядку заповнення податкової накладної,
затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997
року № 165, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 23.06.1997 року за №
233/2037.

ПП «Рейдер», ПП «Фотон», ПП «КАС»
протягом 2004 року не проводилась нарахування податкового зобов'язання та не
проводилась сплата податку на додану вартість до бюджету.

Рішенням Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 22.03.2004 року визнано недійсними установчі документи
приватного підприємства «КАС». Рішення суду набрало законної сили 23.04.2004
року.

Рішенням Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 28.09.2004 року визнано недійсними установчі документи
приватного підприємства «Рейдер» та свідоцтво платника податку на додану
вартість з моменту їх реєстрації.

За висновком Олександрійської
об'єднаної державної податкової інспекції фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не
мав підстав для віднесення до складу податкового кредиту по податкових
накладних  виписаних приватним
підприємством «КАС», приватним підприємством «Фотон» та приватним підприємством
«Рейдер».

Олександрійська об'єднана державна
податкова інспекція податковим повідомленням-рішенням НОМЕР_2 від 28.07.2006
року визначила фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання
по податку на додану вартість за основним платежем у сумі 21276,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 10638,00 грн., а всього в сумі     31914,00 грн.

Олександрійська об'єднана державна
податкова інспекція рішенням
НОМЕР_9 від 31.08.2006 року за результатами розгляду первинної скарги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишила без змін податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_2 від 28.07.2006 року, а скаргу без задоволення.

Олександрійська об'єднана державна
податкова інспекція податковим повідомленням-рішенням НОМЕР_3 від 04.09.2006
року визначила фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання
по податку на додану вартість за основним платежем у сумі 21276,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 10638,00 грн., а всього в сумі     31914,00 грн.

Державна податкова адміністрація у
Кіровоградській області рішенням
НОМЕР_10 від 10.11.2006 року за результатами розгляду повторної скарги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишила без змін податкове
повідомлення-рішення Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції
НОМЕР_2 від 28.07.2006 року (НОМЕР_3 від 04.09.2006 року), а скаргу без
задоволення.

Олександрійська об'єднана державна
податкова інспекція податковим повідомленням-рішенням НОМЕР_4 від 16.11.2006
року визначила фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання
по податку на додану вартість за основним платежем у сумі 21276,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 10638,00 грн., а всього в сумі      31914,00 грн.

Державна податкова адміністрація
України рішенням НОМЕР_11 від 20.01.2007 року за результатами розгляду
повторної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишила без змін податкове
повідомлення-рішення Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції
НОМЕР_2 від 28.07.2006 року (НОМЕР_3 від 04.09.2006 року, НОМЕР_4 від
16.11.2006 року) та рішення Державної податкової адміністрації у
Кіровоградській області НОМЕР_10 від 10.11.2006 року, а скаргу без задоволення.

Господарський суд вважає позов
таким, що підлягає задоволенню повністю.

Висновок Олександрійської
об'єднаної державної податкової інспекції мотивовано тим, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 одержавши від ПП "КАС", ПП
"Фотон", ПП "Рейдер" неправильно оформлені податкові
накладні не звертався до органу державної податкової служби із заявою у порядку
передбаченому п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість», що обумовлює неправомірність включення позивачем сум податку на додану
вартість за такими накладними.

Податкова накладна складається у
момент виникнення податкових  зобов'язань
продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної  надається покупцю, копія залишається у продавця
товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і
одночасно розрахунковим документом
(п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість»).

У разі відмови з боку постачальника
товарів (послуг) надати податкову
накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких
товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний
податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для
включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви  додаються копії товарних чеків або інших
розрахункових документів, що  засвідчують
факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг). Отримання такої
скарги є підставою для проведення позапланової виїзної перевірки такого
постачальника для з'ясування достовірності та повноти  нарахування
ним  зобов'язань з цього податку
за такою цивільно-правовою операцією (п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»).

Доказів звернення позивача до
податкового органу відповідно до п.п. 7.2.6
п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість») суду не
надано.

Не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) -
актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує
перерахування коштів в оплату  вартості
таких робіт (послуг). У разі коли на момент перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту,
не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами (піп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану вартість» в редакції Закону № 550/97-ВР
від 26.09.1997 року).

Господарський суд прийшов до
наступних висновків.

Недоліки в заповнених податкових
накладних виявлені податковою інспекцією в результаті перевірки позивача,
зокрема: відсутність в них адреси продавця - місто розташування юридичної особи
та відсутність печатки на першому аркуші податкової накладної не свідчили про
їх неналежність та недопустимість як доказів. Ці накладні могли бути підставою
для висновку зробленого в результаті оцінки всіх доказів про можливість
ідентифікації контрагента позивача, про достовірність підтвердження фактичності
здійснення господарських операцій, сплати податку на додану вартість та його
сум.

Недотримання позивачем порядку,
встановленого п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість», не є підставою для висновку про неправильність віднесення понесених
позивачем витрат до податкового кредиту та не свідчить про обгрунтованість
рішення податкової інспекції, позаяк згідно з абз. 2 п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону підставою для відповідальності платника податку є не підтвердження сум
податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника
податку.

Такий висновок зроблений в
мотивувальній частині постанови судової палати в адміністративних справах
Верховного Суду України від 06.12.2006 року у справі   № 21-105сво05.

Позивач надав господарському суду
докази наявності господарських відносин з ПП "КАС", ПП
"Фотон", ПП "Рейдер" та докази перерахування в в ціні
товару податку на додану вартість в сумі 21124,89 грн.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону
України «Про податок на додану вартість» податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена
згідно з цим Законом.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку і оплати товарів
(робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунка (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;
або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг) (п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість») .

Враховуючи вищевикладене
господарський суд прийшов до наступних висновків.

Суми, заявлені фізичною особою
ОСОБА_1 до податкового кредиту з податку на додану вартість в сумі 21124,89
грн. визначені у декларації з податку на додану вартість за червень, липень,
жовтень 2004 року

Позивач сплатив ПП «КАС», ПП
«Фотон», ПП «Рейдер» податок на додану вартість в ціні товару в сумі 21124,89
грн., що підтверджується платіжними документами наданих суду.

На час здійснення господарських
операцій ПП «КАС», ПП «Фотон», ПП «Рейдер» були суб'єктами підприємницької
діяльності та платниками податку на додану вартість, що не заперечує
Олександрійська об'єднана державна податкова інспекція.

Перевірити фактичні  податкові зобов'язання платника
податку-продавця та їхніх контрагентів позивач не мав можливості.

Покупець не може нести
відповідальність як за несплату податків продавцями так і за можливу недостовірність
відомостей до них, включених до єдиного державного реєстру, за умови
необізнаності покупця щодо такої.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 18
Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа
може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися
на них у спорі у разі,  якщо вона знала
або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Таким чином, сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному
здійсненні господарської операції не вливає на податковий кредит покупця та
суму бюджетного відшкодування.

Податкові органи не можуть
нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця
при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не
встановлює підстав для такого нарахування та накладання штрафних санкцій.

Такі висновки зроблено в
мотивувальній частині постанови від 26.09.2006 року колегії суддів судової
палати в адміністративних справах Верховного Суду України.

Відповідач не надав господарському
суду доказів, що позивач достовірно знав про здійснення підприємницької
діяльності від імені ПП "Рейдер", ПП "Фотон", ПП
"КАС" неуповноваженими особами. Фактичне здійснення господарських
операцій та сплата в сумі ціні товару податку на додану вартість надає позивачу
право на податковий кредит.

Позов необхідно задовольнити
повністю та визнати недійсними спірні податкові повідомлення-рішення  в частині
визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суму податкового
зобов'язання по податку на додану вартість за основним платежем у сумі 21125,00
грн. (21276,00 грн. - 151,00 грн. =
21125,00 грн.), за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 10562,50
грн. ((10638,00 грн. - (151,00 грн. х 50% = 75,50 грн.) = 10562,50 грн.).

З Державного бюджету України на
користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 3,40 грн.

Керуючись ст. ст. 71, 89, 160, 162,
163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України господарський суд, -

П
О С Т А Н О В И В:

1.
Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним податкове
повідомлення-рішення Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції
НОМЕР_2 від 28.07.2006 року в частині
визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суму податкового
зобов'язання по податку на додану вартість за основним платежем у сумі 21125,00
грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 10562,50 грн.

3.
Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Олександрійської
об'єднаної державної податкової інспекції НОМЕР_3 від 04.09.2006 року в
частині  визначення фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість за основним
платежем у сумі 21125,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі
10562,50 грн.

4.
Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Олександрійської
об'єднаної державної податкової інспекції НОМЕР_4 від 16.11.2006 року в
частині  визначення фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання по податку на додану
вартість за основним платежем у сумі 21125,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями в сумі 10562,50 грн.

5.
Стягнути  з Державного бюджету України
(рахунок № 0002, УДК у м. Кіровограді, банк ГУДКУ у Кіровоградській
області, МФО 823016, ідентифікаційний код 24145329) на користь на фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, п/р № НОМЕР_12 в КФ ЗАТ КБ «Приватбанк» МФО
323691), - витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн.

6.
Після набрання судовим рішенням законної сили, за заявою стягувача, буде
виданий виконавчий лист.

7. Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду
першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк
апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не
набрала законної сили. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через
господарський суд Кіровоградської області. Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України з дня складання в
повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Суддя