СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.07                                                                                 Справа № 13/564.

За позовом відкритого акціонерного товариства «Донецькглавснаб» м. Донецьк

до товариства з обмеженою відповідальністю «ЛугДонПоставка», м. Луганськ

про стягнення 3789 грн. 20 коп.

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Савенко В.Ю.

Від позивача
Цвіркун Г.І. наказ № 1639 від 06.11.2006 р.

Від відповідача
Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в сумі 4789 грн. 20 коп., пені в сумі 322 грн. 93 коп., та зобов’язати відповідача повернути позивачу заправочний блок та кабель КВВБ –400 м.

Заявою від 31.01.2007 р. позивач змінив розмір позовних вимог в частині стягнення коштів, та просить суд стягнути з відповідача борг з орендної плати в сумі 4399 грн. 20 коп., та пеню 1230 грн. 83 коп.

13.02.2007 р. від позивача надійшов розрахунок суми пені згідно якого її розмір складає 1211 грн. 27 коп.

Позивач позов підтримав.

Відповідач відзив на позов і витребуванні документи не надав, участь свого представника у засіданнях не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце проведення засідань,

Відповідач не повідомив суд про наявність поважних причин, що перешкоджають йому забезпечити участь у судовому засіданні свого представника, в зв’язку з чим відповідно до ст. 75 ГПК України спір розглядається за наявними в справі матеріалами

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що 10.09.2004 р. між сторонами по справі був укладений договір оренди № 124/31-5 відповідно до умов якого позивач передав відповідачу в тимчасове користування заправний блок та кабель  к ВВБ 3х25 у кількості 400 метрів. Факт передачі підтверджується довіреністю ЯЗЧ 261517 від 10.09.2004 р. (а.с. 10) та актом прийому-передачі від 10.09.2004 р. (а.с. 14). Відповідач зобов’язався сплачувати орендну плату в розмірі 500 грн. 00 коп. без ПДВ у квартал щоквартально. Згідно п. 5.2. договору його строк був встановлений до 31.12.2004 р.

Згідно п. 4.1. договору у випадку прострочення оплати відповідач зобов’язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день прострочення.

Згідно розрахунку позивача наданого 15.02.2007 р. борг відповідача з орендної плати становить 4399 грн. 20 коп., розмір нарахованої пені –1211 грн. 27 коп.

Як вбачається з матеріалів справи позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою погасити заборгованість з орендної плати, та повернути майно, що свідчить про небажання позивача продовжити строк дії договору.

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в якому просить суд з врахуванням зміни позовних вимог стягнути з відповідача борг з орендної плати в сумі 4399 грн. 20 коп., та пеню 1230 грн. 83 коп., та зобов’язати відповідача повернути позивачу заправний блок та кабель КВВБ –400 м.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору.

Відповідач заперечень проти позову, або доказів оплати боргу та повернення майна суду не надав.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського  процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським  визнається  зобов'язання,  що  виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  Господарським  кодексом,  в силу  якого  один  суб'єкт  (зобов'язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов'язаний  вчинити  певну дію господарського   чи управлінсько-господарського  характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,   сплатити гроші, надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та  інші учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного  кодексу  України  з урахуванням особливостей, передбачених Господарським  кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися у встановлений строк.

Згідно ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найма і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

За таких обставин, з врахуванням розрахунку позивача від 15.02.2007 р., позов підлягає задоволенню частково, а саме суд стягує з відповідача борг з орендної плати в сумі  4399 грн. 20 коп., та пеню в сумі 1211 грн. 27 коп., та зобов’язує відповідача повернути майно, в решті вимог щодо стягнення пені слід відмовити.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –101 грн. 78 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 117 грн. 03 коп., в решті на позивача.

Керуючись ст. 44,49, 75, 82-85  Господарського  процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Лугдонпоставка” м. Луганськ, вул. Радянська 47 каб. 310 ідентифікаційний код 32691435 на користь Відкритого акціонерного товариства “Донецкглавснаб” м. Донецьк, пр. Ілліча 3 ідентифікаційний код  01886543 борг з орендної плати в сумі  4399 грн. 20 коп.,  пеню в сумі 1211 грн. 27 коп.,  державне мито у сумі –101 грн. 78 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 117 грн. 03 коп., наказ видати.

3. Товариству з обмеженою відповідальністю “Лугдонпоставка” м. Луганськ, вул. Радянська 47 каб. 310 ідентифікаційний код 32691435 негайно повернути Відкритому акціонерному товариству “Донецкглавснаб” м. Донецьк, пр. Ілліча 3 ідентифікаційний код  01886543 заправний блок та кабель КВВБ –400 м, наказ видати.

4. В решті вимог відмовити.

У судовому засіданні 15.02.2007 р. за згодою сторін була оголошена  тільки вступна  та резолютивна частина рішення.

Дата підписання рішення 19.02.2007 року.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                           Б.В. Яресько