ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 травня 2007 р.

№ 4/263

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,  Борденюк Є.М.

розглянувши у відкритому   касаційну скаргу

судовому засіданні у м. Києві
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

від 24.01.2007

Дніпропетровського апеляційного

господарського суду

у справі

№ 4/263

господарського суду

Кіровоградської області

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Акціонерного товариства закритого
типу "Футбольний клуб "Зірка Нібас"

про

визнання права власності,
зобов`язання вчинити певну дію та стягнення 3300,00 грн.

Представники сторін в судове
засідання не з'явилися, про час і місце слухання справи сторони були
повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006 року суб'єкт підприємницької
діяльності -фізична особа ОСОБА_1 звернувся з позовом до акціонерного
товариства закритого типу "Футбольний клуб "Зірка Нібас", згідно
якого, уточнивши в ході розгляду справи свої вимоги, просив визнати за ним
право власності на холодильну вітрину, стягнути з відповідача 5000,00 грн.
вартості холодильної вітрини, 3300,00 грн. упущеної вигоди та 6990,00 грн.
збитків.

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 30.11.2006 у справі № 4/263 в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 24.01.2007, за тією ж справою,
вищезазначене судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову апеляційного суду від 24.01.2007 та рішення господарського
суду першої інстанції від 30.11.2006 та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги. Скарга мотивована тим, що постанова апеляційного
суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема,
ст.ст. 22, 321, 390, 610, 611, 615, 623 ЦК України.

Відзиву на касаційну скаргу
відповідач до Вищого господарського суду України не надіслав.

Заслухавши доповідача, перевіривши
правильність застосування Дніпропетровським апеляційним господарським судом
норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого
господарського суду України знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню.

До такого висновку суд дійшов на
підставі наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 01.07.2004 між сторонами у справі був укладений договір оренди
НОМЕР_1, предметом якого є оренда відокремленої площі нежитлового приміщення
для розміщення магазину по продажу продовольчих товарів в магазині
"ІНФОРМАЦІЯ_1",  розташованого
АДРЕСА_1. Крім того, умовами договору була також передбачена оренда холодильної
камери та  холодильного устаткування. При
цьому, плата за надані послуги визначається в розмірі орендної плати, з яких
комунальні послуги складають 708,33 грн., оренда холодильної камери та холодильної
установки складає 41,67 грн., ПДВ - 150,00 грн., а всього 900,00 грн.
щомісячно. Оплата орендних платежів повинна здійснюватися щомісячно до 05 числа
поточного місяця. Умовами договору передбачалась можливість розірвання договору
в односторонньому порядку у разі несвоєчасної оплати за оренду з попередженням
про це в 5-ти денний термін.

Крім того, судами встановлено, що
на виконання умов договору відповідач передав позивачу об'єкти оренди, однак
відповідач, в порушення умов договору, не сплатив орендодавцю орендну плату за
серпень та вересень 2004 року.

21.09.2004 відповідачем було видано
наказ НОМЕР_2 про розірвання з позивачем договору оренди згідно умов договору,
а 29.09.2004 позивачу  направлено
повідомлення НОМЕР_2 про необхідність з'явитись 04.10.2004 в магазин
"ІНФОРМАЦІЯ_1" у зв'язку з розірванням договору оренди, для
здійснення приймання-передачі орендованого майна та погашення орендарем
заборгованості по орендній платі.

Судами також було встановлено, що
позивачем, в порушення умов договору, не дотримувались правила пожежної безпеки,
оскільки 20.09.2006 у зв'язку з відсутністю у позивача дозволу органу пожежного
нагляду на початок роботи, державним інспектором пожежного нагляду був
опломбований електричний щиток в приміщенні магазину, та заборонено його
подальше використання.

Вищезазначеним обставинам справи та
наданим по справі доказам суди дали належну оцінку і дійшли до обґрунтованого
висновку про безпідставність заявленого позову. При цьому суди правильно
виходили з тих фактичних обставин справи, згідно яких вбачається факт здійснення  підприємницької діяльності позивачем без
отримання дозволу на початок роботи, про що було виявлено  інспектором з пожежного нагляду та винесено
постанову про застосування запобіжних заходів на зупинення експлуатації  холодильної установки, яку орендував ОСОБА_1
У зв'язку з тим, що в холодильнику знаходились продукти харчування, інспектором
було опломбовано лише дверцята на холодильній установці без  відключення її від джерела живлення.

У цьому зв`язку, судами правомірно
не було взято до уваги посилання позивача на накладну від 07.07.2004 та
квитанцію до прибуткового ордера від 07.07.2004 про проведення оплати
позивачем  товариству "Дан"
коштів в розмірі 5000,00 грн. за вітрину холодильну, які були ним надані на
підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача зазначеної суми на
відшкодування вартості холодильної вітрини, оскільки вказані документи не є
належними доказами знаходження вітрини в орендованому  приміщенні, а тим більше факту заволодіння  цією
вітриною відповідачем. У цьому ж зв`язку, судами було зазначено, що
згідно умов договору оренди від 01.07.2004 позивач отримував від відповідача
холодильну камеру та холодильну установку, а можливість встановлення позивачем
додаткової холодильної вітрини договором не обумовлювалась, а тому між
сторонами відсутні договірні або позадоговірні зобов'язання щодо заявлених
вимог про стягнення з відповідача 5000,00 грн. вартості холодильної вітрини,
оскільки факт знаходження цієї холодильної вітрини в орендованому приміщенні,
заволодіння цією вітриною відповідачем, чи прийняття холодильної вітрини
відповідачем на зберігання позивачем не доведено.

З урахуванням викладеного, суди
дійшли до вірного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні
позовних вимог, у тому числі і в частині стягнення з відповідача упущеної
вигоди в розмірі 3300,00 грн., які, за твердженням позивача, він мав отримати
за договором оренди холодильної вітрини НОМЕР_3, укладеним з ОСОБА_2

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача 7000,00 грн. вартості 302 батона ковбаси, суди, крім
вищенаведеного, обґрунтовано зазначили і про те, що відповідно до наданих
позивачем товарно-транспортної накладної від 07.07.2004 про постачання
ковбасних виробів позивачу товариством "Менський сир" та накладної
від 02.07.2004 про передачу цих виробів для реалізації ОСОБА_3 вбачається, що
передача ковбасних виробів для реалізації ОСОБА_3 документально оформлена
раніше на 5 днів від дати їх отримання від постачальника, що свідчить про явну
невідповідність зазначених у  вказаних
документах дат.

При цьому, ковбасні вироби
зберігались в холодильнику з 07.07.2004 по 04.10.2004, тобто на протязі 2-х
місяців та 27 днів, що є порушенням як санітарних правил "Умови, терміни
зберігання продуктів, що особливо швидко псуються" так і встановлених ГОСТів
на зазначену продукцію, у зв`язку з чим, суди дійшли до обґрунтованого висновку
про те, що встановлені терміни для їх зберігання були порушені з вини позивача,
оскільки за його твердженням відповідач втрутився в його господарську
діяльність лише 21.09.2004.

Таким чином, оскільки позивачем, в
порушення вимог ст. 33 ГПК України, не надані до суду докази, які б
підтверджували обґрунтованість заявленого ним позову, суди дійшли до вірного
висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене, а також
приймаючи до уваги, що інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків
попередніх судових інстанцій не спростовують, суд не приймає їх до уваги і
вважає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам діючого законодавства і
підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119-11111, 11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Суб`єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 24.01.2007 та рішення господарського суду
Кіровоградської області від 30.11.2006 у справі № 4/263 залишити без змін.

Головуючий                                                                             Остапенко
М.І.

Суддя
Харченко В.М.

Суддя
Борденюк Є.М.