ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2007 р.
№ 35/537-06(29/434-06)

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Перепічая В.С., ( головуючого )

Вовка І.В.,
Гончарука П.А.,

розглянувши  у     відкритому  судовому засіданні  в м.Києві  касаційну  скаргу
Державного підприємства “Дніпровський науково-виробничий комплекс ”Електровозобудування”

на  постанову
Харківського  апеляційного  господарського суду від 02.04.2007 року

у справі за позовом
Державного підприємства “Дніпровський науково-виробничий комплекс ”Електровозобудування”

до

третя особа
Державного підприємства заводу “Електроважмаш”
Товариство з обмеженою відповідальністю “Укрінвест”

про
зобов’язання повернути відновлені електродвигуни та стягнення збитків і штрафу,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача про зобов’язання провернути відновлений електродвигун ЕД 141А  зав. № 243 та стягнення збитків у сумі 7913,17  грн. і штрафу в сумі 29764,80 грн. у зв’язку з  виготовленням неналежної якості електродвигуна поставленого третьою особою за договором № 133 від 28.11.2002 року та неповерненням його з ремонту.

У листопаді 2006 року позивач звернувся до господарського суду Харківської  області з позовною заявою до відповідача про зобов’язання повернути відновлений електродвигун АД 914 У1 зав. № 12 та стягнення збитків у сумі 6561,71 грн. і штрафу в сумі 29764,80 грн. у зв’язку з виготовленням неналежної якості електродвигуна  поставленого третьою особою за договором № 12 від 16.04.2004 року та неповерненням його з ремонту.

У жовтні 2006 року позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача про зобов’язання повернути відновлений електродвигун ЕД 141 А зав. № 207 та стягнення збитків у сумі 1997,12 грн. і штрафу в сумі 29764,80 грн. у зв’язку з виготовленням продукції неналежної якості поставленої третьою особою за договором № 133 від 28.11.2002 року та неповерненням її з ремонту.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.11.2006 року об’єднано справи № 29/434-06 і № 35/537-06 в одну справу № 35/537-06.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.11.2006 року об’єднано справу № 47/682-06 з справою № 35/537-06 в одну справу № 35/537-06.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.12.2006 року в позовах відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.04.2007 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ним рішення скасувати та позов задовольнити.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач вважає що оскаржені судові рішення відповідають вимогам закону, і просить залишити їх без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, за договором № 133 від 28.11.2002 року третьою особою було поставлено позивачу  27.08.2003 року електродвигун ЕД 141 А за заводським  №207 та 01.06.2004 року електродвигун ЕД 141 А за заводським №243, і за договором № 12 від 16.04.2004 року третьою особою було поставлено позивачу електродвигун АД 914У1 за заводським № 12.

Судами встановлено, що поставлені позивачу електродвигуни вийшли з ладу в межах дії гарантійного строку під час їх експлуатації відповідно 03.02.2006 року, 28.02.2006 року та 17.04.2006 року.

Предметом даного судового розгляду є вимоги позивача до виготовлювача товару про зобов’язання повернути товар з усуненими недоліками та стягнення збитків і штрафу у зв’язку з його неналежною якістю.

Відповідно до ч.3 ст.678 ЦК України якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред’явлені до продавця або виготовлювача товару.

За вимогами ст.679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Згідно ч.6 ст.269 ГК України постачальник (виробник) зобов’язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товар, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Проте, дійшовши висновку про відмову в позові за недоведеністю, суди обох інстанцій не врахували зазначених вимог норм матеріального права та не встановили доведеності відповідачем, як виготовлювачем товару, обставин виникнення недоліків після передання товару покупцеві внаслідок порушення покупцем правил експлуатації чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

До того ж, зробивши висновок про недоведеність позивачем заявлених вимог щодо причин недоліків  та розмірів збитків судами обох інстанцій в порушення ст.43 ГПК України не було враховано вимог ст.41 ГПК України, згідно якої для роз’яснення питань, що виникають при вирішення господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу та не було перевірено обгрунтування розрахунків розмірів заявлених вимог про стягнення грошових коштів.

Разом з цим, розглядаючи вимоги про стягнення з відповідача штрафу на підставі ч.2 ст.231 ГК України, судам слід було мати на увазі положення ст. ст. 173, 174 ГК України щодо господарських зобов’язань та підстав їх виникнення.

У той же час, відмовляючи в позові, як за його недоведеністю, так і за пропуском строку позовної давності, суди зробили суперечливі висновки та не врахували того, що в разі встановлення обставин пропуску строку позовної давності без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в задоволенні позову з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведений.

За таких обставин, оскаржені судові рішення не можна визнати законними й обгрунтованими, і тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати наведене і вирішити спір з дотриманням вимог  закону.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства “Дніпровський науково-виробничий комплекс “Електровозобудування” задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02.04.2007 року та рішення господарського суду Харківської області від 13.12.2006 року скасувати, і справу № 35/537-06 передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Головуючий, суддя                                                                    В.Перепічай

Судді                                                                                                     І.Вовк

П.Гончарук

тс