ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Рішення

Іменем України

«31»липня 2007 р.                                                              справа № 9/86/59

Позивач: Фонд комунального майна Чернігівської міської ради, , вул. Мстиславська, 8, м.Чернігів,14000

Відповідач:Товариство з обмеженою відповідальністю „Виробниче підприємство

„Сучасні деревообробні технології”, ,

вул. Толстого, 147 А, м.Чернігів,14000

про примусове виселення з приміщення

суддя            С.М.Івченко

Представники сторін:

Від Позивача: Савчук В.В. довіреність №7-1/461 від 04.04.2007 р. головний спеціаліст-юрисконсульт

Від Відповідача:  Коленченко О.О. довіреність №16-06/06 від 16.06.2006 р. уп. представник

Рішення виноситься після оголошеної в судовому засіданні перерви  на підставі  ч.3ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про примусове виселення з орендованого приміщення у зв’язку  з  відмовою    позивача  від  договору  оренди  внаслідок порушення відповідачем  умов такого  договору у  частині  своєчасної та   повної  сплати орендної плати.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги.

Відповідач у письмовому  відзиві  просить  суд відмовити в задоволенні позовних вимог в зв’язку з тим, що  одностороння    відмова  від  договору оренди  не  допускається,  договір  у  судовому  порядку  не  розривався,  договірні  відносини    продовжуються. Представником   відповідача  у  судовому  засіданні   підтримано заперечення  на  позов та  зауважено,  що  відповідач виконав зобов’язання за договором  та  сплатив  орендну  плату  за  весь  час  користування  приміщенням-по червень  2007р.включно.

Провадження  у справі неодноразово зупинялося в зв’язку з оскарженням відповідачем ряду  процесуальних  документів до судів апеляційної та касаційної інстанцій , а також до Верховного Суду України.

Дослідивши  надані  докази, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив :

17.10.05 р. сторонами був укладений договір за № 29 П про оренду нерухомого майна –нежитлових   приміщень загальною площею 5 734 кв. м. , що знаходяться за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 34 та належить територіальній громаді м. Чернігова.

Відповідно до умов договору, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування індивідуально визначене майно, загальна вартість якого складає 1 472 512 грн..

Сторонами  у п. 10.1. договору оренди визначено,  що він діє з 18.10.05 р. по 31.07.06 р. включно.

У відповідності до п.5.1.3 договору відповідач  взяв на себе зобов’язання своєчасно  та в повному обсязі  сплачувати орендодавцю  орендну плату. Пунктом 3.1 договору оренди передбачено, що орендна плата визначається  на підставі Методики  розрахунку і  порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Чернігова, затвердженої рішенням міської ради від 12.06.01 р. (19 сесія 3 (23 ) скликання) із змінами і доповненнями  (3  сесія,  4  сесія,  12 сесія  4   ( 24 ) скликання)  і  становить  за   базовий    місяць

2

розрахунку 7 786 грн. 49 коп. . Орендна плата за перший (жовтень 2005 р.) місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за жовтень місяць 2005 р.. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Розрахунок розміру орендної плати приведено у додатку №2 до договору, що є його невід”ємною частиною.  Згідно до п. 3.3. договору оренди орендар зобов’язаний перераховувати орендну плату на рахунок орендодавця щомісяця, не пізніше останнього числа поточного місяця.

Зобов”язання  щодо    своєчасної  та  повної  сплати  орендної  плати   відповідач  на протязі  дії  договору належним  чином  не  виконував. На  час  подання  позову(20.04.06р.)  остання проплата   орендної  плати ним була  здійснена 07.10.05р. і  заборгованість  з  орендних  платежів  складала за  жовтень 2005р.-березень  2006р.- 61029,77грн..

У  зв”язку  з  невиконанням   відповідачем  своїх  зобов”язань  за  договором  оренди,  листом  від 07.04.06р. № 7-4/420  позивач  повідомив  відповідача  про  свою  відмову  згідно  до  ст.. 782  ЦК України  від  договору  оренди  та  вимагав  повернути  орендовані  приміщення.

Відповідачем  орендоване  майно  повернуто  не  було. Платіжними дорученнями №№149, 150, 151 від 23.07.07 р. відповідач перерахував  у  загальній  сумі  198 718,04 грн. зазначивши   призначенням  платежу „орендна плата” за жовтень-грудень 2005р., січень-грудень 2006р., січень-червень 2007р..

Статтею 18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992 року (із змінами та доповненнями) встановлено, що орендар  зобов’язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.

У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України  та ст. 193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні  виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов  та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання не допускається.

Згідно  до ст.291 Господарського кодексу України, одностороння відмова від договору не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї з сторін, договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст.188 Господарського кодексу України. Так, відповідно до ст.188 Господарського кодексу України, у разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового перебігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Закон України  „Про  оренду   державного  та  комунального   майна” ,який   для  правовідносин   сторін  цієї  справи  щодо  оренди    нежитлових  приміщень  є  спеціальним    законом,  не  містить   норм  про  односторонню  відмову   орендодавця     від  договору  оренди.

Частиною 1 ст.763 Цивільного кодексу України передбачено, що  договір найму укладається на строк, встановлений договором. У відповідності до  ст.764 Цивільного кодексу України, якщо наймач  продовжує користуватись  майном після  закінчення  строку договору  найму, то  за відсутності  заперечень наймодавця  протягом одного місяця , договір вважається  поновленим на строк, який був  раніше  встановлений договором.

Підставою припинення договору є закінчення строку дії договору за умови, що наймодавець зажадає повернення йому майна. При відсутності такої вимоги договір не припиняється.

Згідно ст.284 Господарського кодексу України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Оскільки після закінчення встановленого строку дії договору заяв про припинення дії договору від сторін не надходило,           він вважається продовженим, а договірні відносини такими, що тривають.

3

Законодавством встановлено 2 способи  розірвання договору оренди, наслідком застосування яких є припинення господарського зобов’язання. По-перше, договір може бути розірваний за згодою сторін; по-друге, договір оренди може бути розірваний на вимогу однієї з сторін  в судовому порядку в разі недосягнення узгоджень з іншою стороною.

Позивач звернувся до суду з вимогою зобов’язати відповідача повернути орендодавцеві об”єкт оренди шляхом примусового виселення з орендованого приміщення. Виходячи з  положень ст.785 Цивільного кодексу України така вимога можлива тільки у разі припинення договору оренди. Здійснення  оплати    відповідачем  орендних  платежів,  прийняття  їх   позивачем   свідчить   про  те,  що договірні відносини між сторонами продовжуються, договір оренди від 17.10.05 р. № 29 П за згодою сторін чи в судовому порядку не розірваний, а одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Виходячи  з зазначеного  суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фонду комунального майна Чернігівської міської ради не підлягають задоволенню.

Керуючись  ст. ст. 526, 763,764,785,  Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 284,291 Господарського кодексу України, Законом  України „Про оренду державного та комунального майна”,  ст. ст.  22, 49, 82-85  Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову відмовити.

Суддя                                                                                                   С.М. Івченко

03.08.07