ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"24" травня 2007 р.
справа № 20-5/114

За позовом: Відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія Севастопольенерго” (99040 м. Севастополь,  вул. Хрустальова, 44)

до Севастопольського об’єднаного міського військового комісаріату   (99058 м. Севастополь, вул. М. Крилова, 8-А)

про стягнення заборгованості в розмірі  1164,97 грн.

Суддя Євдокимов І.В.

Представники сторін:

від позивача - Філатова Любов Борисівна, юрисконсульт юридичного відділу, довіреність №  210/0/2-07   від 04.01.07,  ВАТ "ЕК "Севастопольенерго";

від відповідача - Статейкіна Наталя Вячеславівна, представник, довіреність №  1163/Ф   від 16.04.07,  Севастопольський об'єднаний міський військовий комісаріат.

Суть спору:

Позивач,  ВАТ “Енергетична компанія Севастопольенерго”,   звернувся до суду з позовом до відповідача, Севастопольського об’єднаного міського військового комісаріату, про стягнення  заборгованості  в розмірі 1164,97 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачами умов договору № 2222 від 22.04.2004.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представникам сторін роз'яснені їх процесуальні права і обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази,  заслухавши представників сторін, суд

встановив:

Відносини електроенергетики в Україні регулюються Законом України „Про електроенергетику”, Порядком постачання електричної енергії споживачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 № 441 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2002  № 475 та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 в редакції постанови НКРЕ від 22.08.2002  № 928.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” споживання енергії   можливе  лише  на  підставі  договору  з енергопостачальником.

22.04.2004 між ВАТ ЕК “Севастопольенерго” (Постачальник) та Севастопольським об’єднаним міським військовим комісаріатом (Споживач), укладений Договір № 2222 про постачання електричної енергії строком дії із дня підписання по 31.12.2004. Він вважається продовженим на наступний рік, якщо ні одна із сторін не заявить про його розірвання або зміну не менш ніж за 30 днів до закінчення дії Договору. (арк. с. 8-12).

Цей договір не був розірваний. Сторонами вчинялись дії по його виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, після 31.12.2004 і на момент виникнення спірних взаємовідносин та звернення з позовом в господарський суд ВАТ ЕК “Севастопольенерго” забезпечувало Севастопольський об’єднаний міський військовий комісаріат електроенергією, а Севастопольський об’єднаний міський військовий комісаріат користувався нею і частково оплачував спожиту електроенергію, що є проявом погодження сторін на продовження договірних відносин.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги положення статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” слід вважати, що ВАТ ЕК “Севастопольенерго” поставляло, а Севастопольський об’єднаний міський військовий комісаріат користувався електроенергією на підставі Договору № 2222 від 22.04.2004  (далі –Договору).

Відповідно до пункту 2.2.2 Договору, відповідач зобов’язався дотримуватися режиму споживання електричної енергії відповідно до умов розділу 5 Договору, згідно з яким корегування граничної величини споживання може здійснюватися як із збільшенням, так із зменшенням, у тому числі до нульового рівня, у залежності від рівня здійсненої оплати за розрахунковий період.

Згідно з п. 8.1 Договору розрахунковим вважається  період з 20 календарного числа місяця до такого ж календарного числа поточного місяця.

Розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються виключно грошовими коштами на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника в уповноваженому банку. У випадку перерахування Споживачем коштів за електричну енергію на інший рахунок Постачальника, Постачальник зобов’язаний повернути ці кошти за заявою Споживача чи самостійно у триденний строк з дня їх отримання.

За дату оплати приймається дата надходження коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника або дати внесення Споживачем готівкових коштів в касу Постачальника.

Усі рахунки на оплату електричної енергії повинні оплачуватися Споживачем на протязі 5 банківських днів з дня виписування рахунку.

Строк остаточного розрахунку 25 число календарного місяця.

Відповідно до п. 10.2.2 Правил користування електричною енергією Споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Згідно з п. 5.1 договору для визначення договірних величин  споживання електричної енергії та потужності на наступний рік Споживач не пізніш 1 жовтня поточного року надає Постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електроенергії (Додаток № 1 до договору „Об’єми споживання електричної енергії споживача та субспоживача”). У випадку ненадання Споживачем вказаних відомостей у встановлений строк про розміри очікуваних  об’ємів споживання електроенергії (потужності) постачальник самостійно визначає об’єми постачання електроенергії і граничні  величини потужності, що споживається, на рівні об’ємів оплаченої електроенергії  у відповідних періодах поточного року.

Додатком № 1 до договору відповідач узгодив об’єм постачання електроенергії та потужності на 2006 рік.

Відповідно до звіту про спожиту електроенергію, об’єм спожитої електроенергії відповідачем  у березні 2006 року по майданчику адміністративної будівлі по вул. М. Крилова, 8-а в м. Севастополі склав 1506 кВт/г при договірної величині споживання 1000 кВт/г (перевищення склало 506 кВт/г), у квітні 2006 року  по майданчику адміністративної будівлі по вул. М. Крилова, 8-а в м. Севастополі –1330 кВт/г при договірної величині  споживання 1200 кВт/г (перевищення склало 130 кВт/г), у травні 2006 року по майданчику адміністративної будівлі по вул. М. Крилова, 8-а в м. Севастополі –1154 кВт/г при договірної величині  споживання 900 кВт/г (перевищення склало 254 кВт/г), у липні 2006 по майданчику адміністративної будівлі по вул. М. Крилова, 8-а в м. Севастополі –863 кВт/г при договірної величині  споживання 800 кВт/г (перевищення склало 63 кВт/г), у серпні 2006 року по майданчику адміністративної будівлі по вул. М. Крилова, 8-а в м. Севастополі –812 кВт/г при договірної величині  споживання 800 кВт/г (перевищення склало 12 кВт/г), у листопаді 2006 року по майданчику філії пансіонного відділу ВК АРК по пр. Ген. Острякова, 15 в м. Севастополі –1107 кВт/г при договірної величині  споживання 800 кВт/г (перевищення склало 307 кВт/г).

На підставі звітів про спожиту електроенергію позивач здійснив та виставив відповідні рахунки за перевищення договірної величини споживання електроенергії: рахунок № 15349 від 30.03.2006 на суму 151,36 грн., рахунок № 20512 від 03.05.2006 на суму 38,17 грн., рахунок № 22504 від 05.06.2006 на суму 71,96 грн., рахунок № 35295 від 01.08.2006 на суму 17,93 грн., рахунок № 40326 від 28.08.2006 на суму 3,43 грн., рахунок № 54737 від 20.11.2006 на суму 98,36 грн.

Таким чином загальна сума заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії за період з березня по листопад 2006 року склала 381,21 грн.

Відповідно до п. 5 ст. 26 Закону України “Про електроенергетику” (в редакції Закону від 19.01.2006), та умов додаткової угоди  до договору від 15.08.2005 споживачі (крім населення, професійно-технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів I - IV рівнів акредитації державної і комунальної форм власності) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Згідно положень  статті 193 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003р. та статей 525, 526  Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003р. зобов’язання повинні виконуватись належним чином  відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна  його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 4.2.1 Договору за недотримання строків платежів, передбачених п. 2.2.4, п. 2.2.5 Договору, вказаних у додатку “Порядок розрахунків”, Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення. Пеня нараховується з 3 дня після дати остаточного розрахунку, вказаної в додатку № 6. Сума пені нараховується Споживачу до дня ліквідації заборгованості та включається у платіжну вимогу окремою строчкою.

Відповідно до п. 8.6 Договору у випадку несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів Постачальник здійснює нарахування Споживачу нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статті 546 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 виконання зобов’язань може забезпечуватися пенею.

Позивачем нарахована  пеня в сумі 303,29  грн., яка підлягає стягненню.

Відповідно до п. 4.2.4 договору споживач, який прострочив виконання грошового зобов’язання за вимогою постачальника зобов’язаний оплатити суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 процентів річних з простроченої суми боргу.

Суму основного боргу позивач просить стягнути з урахуванням  збитків від інфляції та 3% річних.

Згідно ст. 611  Цивільного кодексу України  у разі порушення зобов'язання настають  правові  наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три відсотку річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

15.07.2005 Інформаційним листом № 3.2.-2005 Верховний Суд України виклав правову позицію про природу трьох процентів річних та індексу інфляції, що передбачені статтями 214 ЦК УРСР та 625 ЦК України, згідно з якими боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів; грошовими зобов'язаннями боржника перед кредитором є грошова сума, що визначена з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних; оскільки інфляційні втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов'язань та в зв'язку з цим відносити до санкцій.

Відповідно наданому позивачем розрахунку, сума 3% річних складає  114,05 грн., сума збитків від  інфляції –366,42 грн.

Все вищевказане дає суду право для висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1164,97 грн., з яких: 381,21 грн. –перевищення договірної величини споживання, 303,29 грн. –пеня, 114,05 грн. –3% річних, 366,42 грн. –збитки від інфляції. Крім того, сторони підписали акт звірки взаєморозрахунків на цю суму, який долучений до матеріалів справи (вх. № 17765 від 24.05.2007).

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати на сплату державного мита в сумі 102,00 грн. та інформаційне –технічного забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. покладаються  на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 49,  82 –85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Севастопольського об’єднаного міського військового комісаріату   (99058 м. Севастополь, вул. М. Крилова, 8-А, код ЕДРПОУ 09675811, р/р 0300 в УДКУ м. Севастополя, МФО 824509) на користь Відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія Севастопольенерго” (99040 м. Севастополь,  вул. Хрустальова, 44, ЕДРПОУ  05471081,  р/р 168 в СМВ № 4548 ВАТ “Державний Ощадний Банк України”, МФО 384027)   заборгованість за перевищення договірної величини споживання електроенергії  в розмірі 381,21грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.          Стягнути з Севастопольського об’єднаного міського військового комісаріату   (99058 м. Севастополь, вул. М. Крилова, 8-А, код ЕДРПОУ 09675811, р/р 0300 в УДКУ м. Севастополя, МФО 824509) на користь Відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія Севастопольенерго” (99040 м. Севастополь,  вул. Хрустальова, 44, ЕДРПОУ  05471081, п/р 260073537 в АБ “Перший інвестиційний банк” м. Києва, МФО 300506) пеню в розмірі 303,29 грн., 3% річних в розмірі 114,05 грн., збитки від інфляції в розмірі 366,42 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.           Стягнути з Севастопольського об’єднаного міського військового комісаріату   (99058 м. Севастополь, вул. М. Крилова, 8-А, код ЕДРПОУ 09675811, р/р 0300 в УДКУ м. Севастополя, МФО 824509)  на користь Відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія Севастопольенерго” (99040 м. Севастополь,  вул. Хрустальова, 44, ЕДРПОУ  05471081, п/р 260073537 в АБ “Перший інвестиційний банк” м. Києва, МФО 300506) витрати по сплаті державного мита в сумі 102,00 грн., а також  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                                                        І. В. Євдокимов

Рішення оформлено

згідно з вимогами

ст. 84 ГПК України

та підписано

29.05.2007

Розсилка:

1.          ВАТ “Енергетична компанія Севастопольенерго” (99040 м. Севастополь,  вул. Хрустальова, 44)

2.          Севастопольський об’єднаний міський військовий комісаріат  (99058 м. Севастополь, вул. М. Крилова, 8-А)

3.          Справа

4.          наряд