ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.07.07р.

Справа № 41/179-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрутт-Імпекс", м. Київ

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Сардонікс", м. Дніпропетровськ

про стягнення 42318,51 грн.

Суддя Орєшкіна Е.В.

В засіданні приймали участь представники:

Від позивача: Пінчук Ю.В., довіреність № 01/05-07 від 12.05.07 року

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача суми  боргу –29891,64 грн., інфляційних збитків –5104,35 грн., 3 % річних –1530,85 грн., пені –5255,84 грн., всього –41782,68 грн.

Крім того, просить суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та розрахункові рахунки, що належать відповідачеві.

В обґрунтування позовних вимог посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов’язань щодо оплати поставленої йому позивачем продукції за  умовами укладеного між сторонами договору купівлі-продажу № 02-05/01 від 04.01.05 року.

Представник позивача позов підтримав, просить суд його задовольнити.

Відповідач в судові засідання не з’явився, відзив на позов та витребуваних судом документів не надав, вимог не заперечив, присутність повноважного представника в судовому процесі не забезпечив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Про час і місце проведення судових засідань повідомлений судом належним чином.

Нез’явлення відповідача на виклик суду не перешкоджає розгляду справи по суті.

Справа, згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в сукупності,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем –Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрутт-Імпекс"  та відповідачем –Товариством з обмеженою відповідальністю "Сардонікс" укладений договір купівлі-продажу № 02-05/01 від 04.01.05 року (далі –договір), пунктом 1.1. якого передбачено зобов’язання продавця (позивача у справі) продати покупцю (відповідачу у справі) концентрати фруктових соків, та зобов’язання покупця, відповідно, прийняти цей товар та сплатити.

На виконання умов договору позивачем поставлена відповідачу продукція на загальну суму 32235,60 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-0000001 від 05.01.05 року, №РН-0000011 від 22.06.05 року, № РН-0000012 від 01.08.05 року, № РН-0000014 від 01.09.05 року, копії яких додані до позовної заяви.

Згідно п. 5.1. договору, оплата товару здійснюється шляхом безготівкового переказу на рахунок продавця на протязі 90 (дев’яноста) календарних днів з моменту його  відвантаження.

Позивач посилається на часткову оплату відповідачем отриманої продукції, в сумі 2343,96 грн., до стягнення ним пред’явлений борг в розмірі 29891,64 грн.

Сторонами не подано доказів сплати відповідачем зазначеної суми позивачу.

Таким чином, заборгованість відповідача на момент розгляду справи складає                      29891,64 грн.

Фактичні дії сторін підпадають під норми ст.ст. 11, 202, 509, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України і свідчать про існування між сторонами відносин купівлі-продажу,  в результаті чого у відповідача виникли зобов’язання по оплаті поставленої  позивачем продукції.

Згідно приписів ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, дія яких поширюється на спірні взаємовідносини, зобов’язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та закону. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

У встановлений договором № 02-05/01 від 04.01.05 року строк відповідач оплату поставленого позивачем товару в повному обсязі не здійснив. Відсутність заборгованості, що є предметом позову, ним не доведена.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 29891,64 грн.

Пунктом 2 додаткової угоди к договору купівлі-продажу № 02-05/01 від 04.01.05 року  сторонами узгоджено, що за невиконання та/або неналежне виконання покупцем умов п. 5.1. договору продавець має право вимагати сплати покупцем пені у розмірі 0,1 % за кожен день прострочення від вартості несплаченого в строк товару, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Нарахована позивачем сума пені за період з 12.02.06 року по 12.02.07 року складає 5255,84 грн.

Вимогу позивача щодо стягнення з відповідача неустойки суд вважає обґрунтованою, але підлягаючою задоволенню частково, в розмірі 2334,22 грн., оскільки, у відповідності із п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняться через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано, тобто в даному випадку стягненню підлягає пеня за період перших 6 місяців з моменту порушення відповідачем свого грошового зобов’язання за договором з урахуванням здійсненої ним часткової оплати отриманого товару.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми. За період прострочення з  05.04.05 року по 12.02.07 року  нарахована позивачем сума інфляційних збитків становить 5104,35 грн., 3 % річних  - 1530,85 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних збитків та 3 % річних суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимога позивача щодо вжиття заходів до забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки підставою до забезпечення позову, відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим  виконання рішення суду. Вимога позивача не обґрунтована, в позовній заяві не вказані підстави, які б свідчили б про наявність таких обставин.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного та

керуючись ст. ст. 1, 33, 44, 49, 82 –84  Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Сардонікс” –49000,  м. Дніпропетровськ, вул. Леваневського, б. 10, к. 1, кв. 45; 49127, м. Дніпропетровськ, вул. Автопаркова,7, , р/р 520 в ДФ АК „Промекономбанк”, м. Дніпропетровськ, МФО 306481на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Фрутт-Імпекс” –03022, м. Київ, пер. Жуковського, б. 10, кв. 40, , р/р 11781 у Московському відділенні Київської міської філії „Укрсоцбанк” м. Києва, МФО 322012 суму боргу –29891,64 грн. (двадцять дев’ять тисяч вісімсот дев’яносто одна грн. 64 коп.), інфляційні збитки –5104,35 грн. (п’ять тисяч сто чотири грн. 35 коп.), 3 % річних – 1530,85 грн. (одна тисяча п’ятсот тридцять грн. 85 коп.), пеню –2334,22 грн. (дві тисячі триста тридцять чотири грн. 22 коп.),  витрати по сплаті держмита в сумі 388,61 грн. (триста вісімдесят вісім грн. 61 коп.) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу –109,74 грн. ( сто дев’ять грн. 74 коп.).

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

СУДДЯ                                                                   Е.В. ОРЄШКІНА

Рішення підписано 17.07.07 року