ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.06.07 р.                                                                               Справа № 20/163

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго”, м.Горлівка, в особі Донецьких електричних мереж, м.Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Спортивно-оздоровчий центр “Спартак”, м. Донецьк

про стягнення  22616,93 грн.

За участю представників:

від позивача:     Калитвянська С.О. – дов.

від відповідача: Гой В.П.  – дов.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду звернулося Відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго”, м. Горлівка, в особі Донецьких електричних мереж, м. Донецьк із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Спортивно-оздоровчий центр “Спартак”, м. Донецьк, про стягнення 22616,93 грн., з яких 18892,91 грн. – сума заборгованості, нарахована за актом № 003066 від 06.06.05 р. про порушення споживачем “Правил користування електричною енергією” (далі-Акт), 2 852,82 грн. – сума індексу інфляції, 871,20 грн. – сума 3% річних.

Під час розгляду справи позивач надав суду письмові пояснення без номеру та дати складання, у яких стягувану суму 22616,93 грн. визначив як борг, просить суд її стягнути, посилаючись на порушення відповідачем Правил користування електричною енергією (далі-Правила), на надані суду копії укладеного з відповідачем договору  про постачання електроенергії Субспоживачу, приєднаному до мереж основного споживача (електропередавальної організації) № 3052 від 19.09.03 р. (далі Договір), Акту, посадових інструкцій, наказу, рахунку-фактури, витягу з журналу реєстрації вихідної кореспонденції, вимоги із доказами направлення відповідачеві, листів на його адресу, переддоговірного повідомлення, переліку, наряду, листа відповідача № 41 від 22.12.03 р., технічних даних про лічильник електричної енергії СА4У-196, довідки без номеру та дати складання, на розрахунки стягуваних сум.

Відповідач позову не визнав, посилаючись на безпідставність вимог позивача, надав суду копії наказів про прийняття на роботу та звільнення інструктора-методиста Каракуліна С.О., який з боку відповідача підписав Акт.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2003 р. позивачем (Постачальник електричної енергії) та відповідачем (Споживач) укладено Договір, відповідно до п. 1 якого Постачальник електричної енергії постачає електричну енергію Споживачу, а Субспоживач оплачує Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід’ємними частинами.

Відповідно до п. 4.2.3 Договору, Субспоживач сплачує Постачальнику електричної енергії вартість електроенергії, розраховану, виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання (згідно з методикою, затвердженою НКРЕ), у разі таких дій споживача:

самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії;

пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття та порушення пломб на засобах обліку; споживання електроенергії поза засобами обліку; інших умов, визначених методичними рекомендаціями НКРЕ.

Згідно із п. 4.2.4 Договору, Субспоживач несе відповідальність за зберігання приладів обліку, пломб держперевірки та інспекції, вірність вибору ТТ, своєчасність її перевірки. У разі відсутності приладів обліку розрахунки здійснюються по установленій потужності.

6 червня 2005 р. уповноваженими представниками позивача складено Акт, у якому зазначено, що відповідачем самовільно підключено струмоприймачі до мережі поза приладів обліку.

З боку відповідача Акт підписано Каракуліним С.О. – заступником директора, як зазначено у Акті.

Суть позову полягає у стягненні з відповідача 22616,93 грн. – суми боргу, як зазначених у письмових поясненнях відповідача, що надійшли до суду 19.06.07 р. та 25.06.07 р.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що до даної суми позивачем включено вартість недоврахованої електричної енергії, визначеної на підставі Акту, а також суми 3% річних та інфляції.

Відповідач позову не визнав, посилаючись на безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ст.4-2 Господарського процесуального кодексу, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із ст.4-3 зазначеного кодексу,  судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Пунктами 7.31, 7.32, 7.33 Правил в редакції постанови НКРЕ України від 22.08.02 р. № 928 із змінами, внесеними згідно з постановою НКРЕ України № 391 від 12.05.03 р., що діяла на момент складання Акту, встановлено:

У разі виявлення уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці оформляється двосторонній акт порушень за встановленою формою.

Акт складається у присутності представника споживача в двох примірниках, один з яких передається споживачеві. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача підписати акт робиться запис про відмову.

На підставі акта порушень, погодженого споживачем, уповноваженими представниками постачальника електричної енергії за регульованим тарифом визначаються обсяг недорахованої електроенергії та/або сума завданих споживачем збитків та виписуються споживачу додаткові розрахункові документи для сплати відповідно до законодавства України.

Кошти за недовраховану електричну енергію перераховуються споживачем на поточний рахунок  із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Сума збитків перераховується споживачем на поточний рахунок постачальника електричної енергії або електропередавальної організації.

У разі несплати нарахованих сум у визначений строк постачальник електричної енергії або електропередавальна організація має право подати позов до суду. У разі необхідності матеріали передаються в органи прокуратури.

У розумінні вищезазначених Правил, збитки (з вини Споживача) – витрати, недоотримана вигода (за винятком доходу від реалізації недоврахованої електричної енергії) Постачальника електричної енергії або електропередавальної організації (основного споживача), яких вони зазнали внаслідок пошкодження електроустановок через зловмисну чи недбалу діяльність Споживача (Субспоживача) або інших осіб, та вартість робіт і послуг, необхідних для відновлення електроустановок та електроустаткування, а недоврахована електрична енергія – обсяг електричної енергії, використаний Споживачем або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно.

Предметом позову є вимоги про стягнення боргу.

За змістом п.п.7.31, 7.32 Правил, акти про порушення споживачем Правил складаються у присутності представника споживача та мають бути погоджені з ним.

Як свідчать надані відповідачем накази № 143/3 від 01.08.03 р. та № 21 від 01.06.05 р., Каракулін С.О., зазначений в Акті як заступник директора, був прийнятий на роботу в ТОВ СОЦ “Спартак” 01.08.03 р. на посаду інструктора-методиста та звільнений з цієї посади з 01.06.05 р., отже на момент складання Акту зазначена особа не тільки не була заступником директора – представником відповідача як споживача електричної енергії, а й взагалі не знаходилася з відповідачем у трудових правовідносинах.

За даних обставин, Акт, на який посилається у своєму позові позивач, не може бути прийнятий судом у якості доказу, що підтверджує позовні вимоги про стягнення з відповідача 22616,93 грн. – суми боргу. Даний акт не свідчить про факт порушення відповідачем Правил, не може бути підставою для стягнення з відповідача вартості недорахованої енергії, а отже і суми 3% річних та інфляції.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судові витрати покладаються на позивача.

При цьому суд враховує також, що на момент звернення позивача до суду із даним позовом діє інший порядок визначення вартості недоврахованої електричної енергії у зв’язку із внесенням змін до Правил.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4-2), 4-3), 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову – відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені 25.06.07р.

Повний текст підписано 02.07.07 р.

Суддя

Надруковано 3 примірн.:

1 – позивачу,

1 – відповідачу,

1 – у справу