КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2007                                                                                           № 18/52

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Лосєва  А.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явились

від відповідача - не з’явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Асконі-Центр"

на рішення Господарського суду м.Києва від 15.02.2007

у справі № 18/52

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Легенда Карпат"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Асконі-Центр"

про                                                  стягнення 114422,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 15.02.2007 р. у справі № 18/52 позов задоволено повністю; стягнуто з ТОВ “Асконі центр” на користь ТОВ “Легенда Карпат” суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 113350 грн. 89 коп., 655 грн. 36 коп. пені, 416грн. 34 коп. трьох процентів річних з простроченої суми, 1144 грн. 23 коп. витрат по сплаті держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Асконі-центр" подало апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

11.06.2007 р. до відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду ТОВ “Легенда Карпат” надано відзив на апеляційну скаргу. Зокрема, в відзиві на апеляційну скаргу  ТОВ “Легенда Карпат” просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2007 р. у справі № 18/52 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники сторін в судове засідання 04.07.07 р. не з’явилися.

До відділу документального забезпечення 02.07.2007 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Асконі-центр" надійшло клопотання з проханням справу розглядати у відсутність його представника.

Враховуючи клопотання відповідача та те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення  учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши всі доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, рішення суду, колегією встановлено наступне.

Між ТОВ “Легенда Карпат” та ТОВ “Асконі центр” було укладено договір купівлі-продажу № 4/0860/08-2004від 4 серпня 2004 року.

Відповідно до п. 1.1 Договору, позивач за період з 09.08.2004 р. по 29.08.2006 р. передав відповідачу товар на загальну суму 490185 грн. 03 коп., що підтверджується видатковими накладними:

—№77 від 09.08.2004 р. на суму 2 736,00 грн.;

—№197 від 19.08.2004 р. на суму 2 044,80 грн.;

—№303 від 07.09.2004 р. на суму 1 670,40 грн.;

—№302 від 07.09.2004 р. на суму 1 200,00 грн.;

—№323 від 14.09.2004 р. на суму 1 674,00 грн.;

—№324 від 14.09.2004р. на суму 1 710,00грн.;

—№325 від 14.09.2004 р. на суму 1 728,00 грн.;

—№306 від 17.09.2004 р. на суму 900,00 грн.;

—№314 від 20.09.2004р. на суму 1 680,00грн.;

—№329 від 24.09.2004 р. на суму 4 878,00 грн.;

—№328 від 24.09.2004 р. на суму 14 923,33 грн.;

—№319 від 26.10.2004 р. на суму 15 886,94 грн.;

—№320 від 27.10.2004р. на суму 1 203,22грн.;

—№330 від 22.12.2004р. на суму 11 450,40грн.;

—№349 від 23.12.2005р. на суму 13 446,14грн.;

—№347 від 14.12.2005р. на суму 16 164,48грн.;

—№346 від 28.11.2005 р. на суму 11 468,95 грн.;

—№345 від 28.10.2005р. на суму 12313,87грн.;

—№344 від 30.09.2005 р. на суму 16 961,14 грн.;

—№343 від 09.09.2005 р. на суму 16 735,90 грн.;

—№342 від 30.08.2005р. на суму 17 171,33 грн.;

—№341 від 16.08.2005р. на-суму 15617,11 грн.;

—№340 від 26.07.2005 р. на суму 14 654,77 грн.;

—№339 від 05.07.2005 р. на суму 17 273,40 грн.;

—№338 від 17.06.2005 р. на суму 17 597,68 грн.;

—№337 від 03.06.2005 р. на суму 17 385,18 грн.;

—№336 від 13.05.2005 р. на суму 16 869,92 грн.;

—№335 від 27.04.2005 р. на суму 16 206,36 грн.;

—№334 від 19.04.2005р. на суму 160,52грн.;

—№333 від 18.04.2005 р. на суму 14 397,84 грн.;

—№332 від 14.03.2005р. на суму 13 304,16грн.;

—№331 від 24.01.2005р. на суму 13 194,00грн.;

—№РН-0000010 від 29.08.2006 р. на суму 16 070,16 грн.;

—№РН-000009 від 15.08.2006 р. на суму 18 977,65 грн.;

—№РН-0000008 від 24.07.2006 р. на суму 16 504,54 грн.;

—№РН-0000007 від 04.07.2006 р. на суму 17 186,11 грн.;

—№РН-0000006 від 30.05.2006 р. на суму 17 081,93 грн.;

—№РН-0000005 від 27.04.2006 р. на суму 20 931,13 грн.;

—№РН-0000004 від 07.04.2006 р. на суму 14 705,54 грн.;

—№РН-0000003 від 29.03.2006 р. на суму 14 797,94 грн.;

—№РН-0000002 від 22.02.2006 р. на суму 15 613,38 грн.;

—№РН-0000001 від 02.02.2006р. на суму 14005,81 грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору термін оплати товару складає 30 банківських днів з моменту одержання товару за кожною накладною.

Остання поставка продукції була здійснена позивачем 29.08.2006 р. відповідно до видаткової накладної №РН-0000010, а отже відповідач зобов'язаний був здійснити остаточні розрахунки за отриману продукцію 10.10.2006 р.

Позивачем належним чином виконано договірні зобов’язання, передано відповідачу товар належної якості, у порядку та строки обумовлені договором.

Відповідач свої зобов’язання за Договором не виконав в повному обсязі та провів часткову оплату отриманого товару в сумі 377616,52 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с. 44-96) та актами звірки взаєморозрахунків, підписаними повноважними представниками сторін та скріпленими печатками (а.с.10-15).

Таким чином, на час звернення до суду, сума боргу відповідача перед позивачем складає 112568,51 грн.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України).

Апеляційна інстанція погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу 112568,51 грн. за неналежне виконання договору ґрунтуються на вимогах закону та підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Згідно п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи   інтереси другої сторони. Порушення зобов'язань є підставою для застосування санкцій, передбачених чинним законодавством або договором.

Відповідно до п. 8.1 Договору в разі прострочення терміну оплати, передбаченого пп. 4.1, покупець сплачує пеню постачальнику у розмірі подвійної ставки Національного Банку України за  кожний день прострочки від суми простроченої оплати, відповідно до Закону України № 543/96-ВР від 22.11.1996 р.

Позивачем наданий розрахунок пені відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", згідно якого розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Таким чином, цілком обґрунтованими є вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 782,38 грн. - індексу інфляції, 655,36 грн. пені та 416,34 грн. 3% річних, відповідно до розрахунку заборгованості наведеного в позовній заяві, нарахованих відповідачеві за прострочення виконання зобов'язання.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що договір є неукладеним та у ньому відсутні істотні умови договору спростовується матеріалами справи, оскільки договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками суб'єктів господарської діяльності.

Як вбачається з тексту Договору сторонами погоджено  предмет, ціну, строк його дії, а також відповідальність за неналежне виконання умов Договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що позивач відвантажує товар за цінами, які вказані в накладних, які повинні бути оформлені для кожного випадку поставки товару; пунктом 4.1. договору визначено, що розрахунки здійснюються протягом 30 банківських днів з моменту одержання товару за кожною накладною.

В видаткових накладних, що наявні в матеріалах справи, містяться всі необхідні реквізити та зазначено найменування, кількість та ціну товару.

З врахуванням зазначеного, місцевим судом обґрунтовано задоволено позовні вимоги в повному обсязі.

Отже, колегія приходить до висновку, що місцевим господарським судом постановлено обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, --

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Асконі-центр"  залишити  без задоволення, а рішення  Господарського суду м. Києва від 15.02.2007р.  у справі № 18/52 - без змін.

Головуючий суддя

Судді

09.07.07 (відправлено)