ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 липня 2007 р.
№ 20-4/279

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:   Швеця В.О.

суддів:   Гоголь Т.Г.,
Рогач Л.І.

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Акваторія –Порт" на рішення Господарського суду              м. Севастополя від 19 березня 2007 року та на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 05 червня 2007 року у справі № 20-4/279 за позовом Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акваторія –Порт" про стягнення 12993,75 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Акваторія –Порт" касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з ч.4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено форму та зміст касаційної скарги (подання), до скарги додаються докази сплати державного мита.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, докази сплати державного мита у встановленому порядку і розмірі відсутні.

Розміри ставок державного мита встановлені Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21.01.1993 року № 7-93.

Відповідно до п. г) ч. 2 ст. 3 Декрету із апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови сплачується державне мито у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

У той же час, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю “Акваторія - Порт” оспорює судове рішення про задоволення позову, предметом якого є вимоги щодо стягнення шкоди в розмірі 12993,75 грн.

Отже, касаційна скарга на судове рішення у даній справі повинна бути оплачена державним митом у сумі 64,97 грн., а сплачено скаржником згідно з платіжним дорученням № 255  від 15.06.2007 року лише 62,00 грн. Тому зазначене платіжне доручення не може бути належним доказом сплати державного мита у встановленому законодавством розмірі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, відповідно до пункту 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала скаргу із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права. Тобто, у касаційній скарзі має чітко викладатись зміст порушення з законодавчим обґрунтуванням порушених норм та з зазначенням конкретних статей та пунктів.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у судових актах господарських судів чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх.

Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю “Акваторія - Порт” посилається на те, що судом не взято до уваги надані ним докази, що підтверджують, зокрема, факт порушення чинного законодавства України спеціалістами Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції при підготовці документів перевірки. При цьому, скаржник вказує на неповне з’ясування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи.

Однак у касаційній скарзі не допускаються посилання на недоведеність обставин справи, оскільки згідно імперативних вимог статей 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України  касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє рішення місцевого господарського суду чи постанову апеляційного господарського суду виключно на предмет правильності застосування згаданими господарськими судами норм матеріального і процесуального права, тобто,  в межах юридичної оцінки фактичних обставин справи.

Зважаючи на те, що у поданій касаційній скарзі посилання на порушення судом норм матеріального і процесуального права, зводиться до аналізу наявних у справі доказів та встановлених судом обставин справи, наголошується на невідповідність висновків суду обставинам справи, враховуючи наведені вище положення процесуального законодавства, касаційна скарга не дає підстав для перевірки постанови у справі в касаційному порядку та підлягає поверненню на підставі пункту 6 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що за приписами частини третьої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, сторона має право повторно подати касаційну скаргу з додержанням стислих строків для виправлення, а також враховуючи вимоги статей 53, 110 зазначеного Кодексу.

Керуючись статтями 86, 111, пунктами 4,  6 частини 1 статті 1113, статтями 1115, 1117  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Акваторія - Порт” на рішення Господарського суду м. Севастополя від 19.03.2007 року та  на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.06.2007 року у справі № 20-4/279  повернути без розгляду.

Головуючий суддя                                                        В.О. Швець

Судді                                                                                        Т.Г. Гоголь

Л.І. Рогач