ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.07 р.                                                                                 Справа № 29/148а

11 год. 48 хвилин, м. Донецьк, вул.Артема157, нарадча кімната             Господарський суд Донецької області у складі  головуючого судді  Гаврищук Т.Г. при секретарі судового засідання Пашко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  - Кредитної спілки “Схід” м. Донецьк

до відповідача  -  Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі  м. Донецька

про визнання нечинними податкового повідомлення-рішення №0004382340 від 01.12.2006р. про донарахування комунального податку в частині сплати фінансових санкцій у розмірі 7480грн., та податкового повідомлення-рішення №0 від 01.12.2006р. про донарахування комунального податку в частині сплати фінансових санкцій у розмірі 170 грн.

за участю

представників сторін:

від позивача – Тищенко М.А.  (за довір.), Терещенко О.І.(за довір.)

від відповідача – Маковецька Н.В.– заст..начальника юр.відділу (за довір.),Сідьорко А.О. – гол. держподатковий ревізор- інспектор (за довір.)

Суть справи :

Позивач, Кредитна спілка “Схід”, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі  м.Донецька про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 01.12.2006р. № 0 про донарахування комунального податку на загальну суму 7595,6 грн., з якої 115,6 грн. основного платежу, 7480 грн. -  фінансових санкцій, та від 01.12.2006р. №0 про сплату штрафних санкцій на загальну суму 193,8 грн.

Додатковою заявою від 05.06.2007р. позивач змінив позовні вимоги і просить визнати нечинними податкове повідомлення-рішення №0004382340 від 01.12.2006р. про донарахування комунального податку в частині сплати фінансових санкцій у розмірі 7480грн., та податкового повідомлення-рішення №0 від 01.12.2006р. про донарахування комунального податку в частині сплати фінансових санкцій у розмірі 170 грн.

В обгрунтування позову  позивач посилається на ті обставини, що рішеннями Донецької міської ради від 24.01.03р. №4/8 та від 18.04.03р. №5/8 було затверджено Положення про комунальний податок, яким передбачено звільнення від сплати податку установи і організації, що утримуються тільки за рахунок внесків, відрахувань, беззворотної фінансової допомоги, або добровільних пожертвувань, і не здійснюють господарську діяльність. Виходячи з вимог ст.1 Закону України “Про кредитні спілки” кредитна спілка – це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками , їх об”єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення  потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об”єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.Позивач вважає, що він не здійснює господарську діяльність, якщо поняття цього терміну  трактувати, посилаючись на правові норми податкового законодавства та основні засади теорії права.Позивач зазначив, що відповідно до наданого відповідачем податкового роз’яснення за №55743/10/31-013 від 30.12.2003р. він, як і інші кредитні спілки міста, користувався пільгою по сплаті комунального податку. Позивач також зазначив, що державні податкові інспекції в районах м.Донецька по різному трактували правову норму, викладену у п.2.1 Положення про комунальний податок, що підтверджує те, що наведена правова норма припускає неоднозначне (множинне) трактування прав і обов’язків платника податків, та є підставою для застосування п.п.4.4.1 п.4.4. ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” “конфлікт інтересів”. Позивач посилається на п.п.”д” п.п.4.4.2 п.4.4 ст.4 наведеного Закону, за приписами якого не може бути притягнутим до відповідальності  платник податків, який діяв відповідно до наданого йому податкового роз”яснення (за відсутності податкових роз”яснень з цього питання, що мають пріоритет), тільки на підставі того, що у подальшому таке податкове роз”яснення було змінено або скасовано.

Відповідач проти позову заперечує і вважає, що податкові повідомлення-рішення прийняті у відповідності до норм чинного законодавства по факту порушень, встановлених актом перевірки від 17.11.2006р. №1304/22-0/25607298.Відповідач вважає, що позивач є платником  комунального податку і зобов”язаний був подавати до податкового органу відповідні розрахунки щомісячно.Відповідач зазначив, що діяльність позивача підпадає під поняття господарської діяльності , наведене у статті 3 Господарського кодексу України.Щодо наданого роз”яснення від 30.12.2003р. відповідач зазначив, що даний лист не містить посилання на те, що позивач звільняється від сплати комунального податку і повинний надавати звітність щоквартально.

У судовому засіданні досліджені надані сторонами письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд встановив:

Позивач є юридичною особою, включений до ЄДРПОУ за номером №25607298, як платник  податків  перебуває  на  обліку у Державній податковій інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька та внесений до реєстру неприбуткових організацій.

Державною податковою інспекцією у Ворошиловському районі  м. Донецька була проведена виїзна планова  перевірка дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2003р. по 30.06.2006р., за результатами якої складений акт  від 17.11.2006р. №1304/22-0/25607298 та прийняті податкові повідомлення-рішення від  01.12.2006р. № 0 , від 01.12.2006р. №0.

Позивачем на зазначені податкові повідомлення-рішення була подана скарга, яка рішенням Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька від 02.02.2007р. №4383/10/14-212-2 залишена без задоволення.За результатами подальшого оскарження рішенням ДПА у Донецькій області від 06.04.2007р. №5196/10/25-013-5  податкові повідомлення-рішення від  01.12.2006р. №0 , від 01.12.2006р. №0  були залишені без змін, а скарга позивача – без задоволення.

По податковому повідомленню-рішенню від  01.12.2006р. № 0.

Зазначеним рішенням позивачеві згідно підпункту “а” п.п.4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” було визначено податкове зобов’язання з комунального податку  в сумі 7595,60 грн., у тому числі основний платіж 115,60 грн., штрафні (фінансові) санкції – 7480грн.. Штрафні санкції нараховані згідно до п.п.17.1.1, п.п.17.1.2 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Позивачем наведене податкове повідомлення-рішення оспорюється тільки в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 7480 грн..

Як вбачається з акту перевірки,  підставою для визначення суми податкового зобов‘язання з комунального податку послужив висновок податкового органу про порушення позивачем ст.15,18 Декрету Кабінету Міністрів України “Про місцеві податки і збори” №56/93 від 28.05.93р.  та ст..3, р.3 Положення про комунальний податок(додаток №2 до рішення Донецької міської ради від 24.01.2003р. №4/8) із змінами, внесеними рішенням Донецької міської ради від 18.04.2003р. №5/8, в частині ненадання звітів по комунальному податку до ДПІ щомісячно , починаючи з 01.01.2004р., що сприяло заниженню комунального податку.

Актом перевірки встановлено, що позивачем з 3 кварталу 2004 року було заявлено про пільгу по комунальному податку.Надання щоквартальних звітів без нарахувань податку суперечить вимогам п.2.1 р.2 Положення про комунальний податок (додаток №2 до рішення Донецької міської ради від 24.01.2003р. №4/8) із змінами, внесеними рішенням Донецької міської ради від 18.04.2003р. №5/8, тому що позивач згідно п.2 ст.1 Закону України “Про кредитні спілки” є фінансовою  установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг.Відповідач вважає, що Кредитна спілка “Схід” є платником комунального податку і повинна нараховувати та перераховувати податок на загальних підставах.

Наведений висновок відповідача суд вважає таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до ст.15 Закону України  “Про систему оподаткування” комунальний податок належить до місцевих податків.  Згідно до частини 3 цієї статті місцеві податки і збори  (обов'язкові  платежі),  механізм справляння та порядок їх сплати встановлюються сільськими, селищними, міськими радами відповідно до переліку і в межах граничних  розмірів  ставок,  установлених  законами  України.

Статтею 15 Декрету Кабінету  Міністрів України “Про місцеві податки і збори” встановлено, що комунальний  податок  справляється  з  юридичних  осіб,  крім бюджетних установ, організацій, планово-дотаційних та сільськогосподарських підприємств. Його граничний розмір не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

За приписами ст. 18 цього декрету органи місцевого  самоврядування  самостійно  встановлюють і визначають порядок сплати місцевих податків і зборів відповідно до переліку і в межах установлених граничних розмірів ставок. Органи місцевого самоврядування в межах своєї компетенції мають право запроваджувати пільгові податкові ставки, повністю скасовувати окремі місцеві податки і збори або звільняти від їх сплати певні категорії платників та надавати відстрочки у сплаті місцевих податків та зборів.

Відповідно до Положення про місцеві податки і збори ( додаток №2 до рішення Донецької міської ради від 24.01.2003р.№48) платниками комунального податку є:  юридичні особи незалежно від форм власності та підпорядкованості, їх філії, відділення, представництва та інші відокремлені підрозділи, які мають окремий баланс, рахунок в банку та здійснюють господарську діяльність на території міста Донецька;юридичні особи, до складу яких входять розташовані на території міста Донецька філії, відділення, представництва та інші відокремлені підрозділи, які не мають окремого балансу та рахунку в банку. Не є платниками комунального податку: бюджетні установи та організації; планово-дотаційні підприємства, які отримують дотацію з бюджету на покриття збитків; сільськогосподарські підприємства.

Донецькою міською радою  18.04.2003р. прийнято рішення №58 , яким були внесені зміни та доповнення до Положення про місцеві податки і збори, ( додаток №2 до рішення Донецької міської ради від 24.01.2003р.№48), а саме підпункт 2.1 доповнений абзацом : “Від сплати податку звільнюються установи та організації, які утримуються тільки за рахунок внесків, відрахувань, безповоротної фінансової допомоги  або добровільних пожертвувань і які не здійснюють господарську діяльність”.

Тобто, для того, щоб установу, організацію було звільнено від сплати комунального податку, необхідно одночасне дотримання двох умов: по-перше, організація повинна утримуватись тільки за рахунок  внесків, відрахувань, безповоротної фінансової допомоги  або добровільних пожертвувань, по-друге, не здійснювати господарську діяльність.

З наведеного рішення вбачається, що звільнення від сплати комунального податку не ставиться в залежність від того, чи зареєстрована установа, організація як неприбуткова організація.

Згідно до ст.1 Закону України  “Про кредитні спілки” та п.2.1 Статуту, затв. рішенням загальних зборів кредитної спілки “Схід” (протоколом №7 від 14.03.2004р.),  кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.     За приписами п.2 цієї статті кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Із статті 19 Закону  України “Про кредитні спілки” та п.18 Статуту позивача вбачається, що майно кредитної спілки формується не тільки за рахунок внесків, безповоротної фінансової допомоги та добровільних  пожертвувань, а також за рахунок  плати за надання своїм членам кредитів та інших послуг.

Згідно до ст.130 Господарського кодексу України порядок організації та здійснення господарської діяльності кредитної спілки визначаються цим Кодексом, законом про кредитні спілки та іншими законами.

Статтею 3 Господарського кодексу України встановлено, що під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. За приписами п.2 цієї статті господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Здійснення кредитними спілками  господарської діяльності передбачено і  ст.21 Закону України “Про кредитні спілки” та Статутом позивача , згідно до яких позивач здійснює діяльність, у тому числі по наданню кредитів своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач не підпадає під перелік  осіб, які звільнюються від сплати податку, передбачений Положенням про місцеві податки і збори, затв. рішенням Донецької міської ради №4/8 від 24.01.2003р. з урахуванням змін та доповнень, внесених рішенням №5/8 від 18.04.2003р., а тому  є платником комунального податку. Діюче законодавство не передбачає звільнення від сплати комунального податку залежно від того, чи зареєстрована установа, організація як неприбуткова організація.

Посилання позивача на Закон України “Про оподаткування прибутку підприємств” судом не прийнято до уваги, оскільки наведеним Законом врегульовано порядок оподаткування податком на прибуток і термін “господарська діяльність” викладений у ньому у значенні, який застосовується безпосередньо у цьому Законі, тобто при визначенні об’єкта оподаткування податку на прибуток.

Крім того, слід зазначити що згідно до п.1.32 ст.1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” , на який посилається позивач, господарська діяльність це -  будь-яка  діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Тобто, за приписами наведеної норми господарська діяльність це -  будь-яка  діяльність  особи, направлена на отримання доходу, а не прибутку, як зазначив позивач.Як вбачається із ст.4 цього Закону  валовий доход це - загальна сума доходу платника податку від  усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Слід зазначити, що Донецька міська рада у листі від 01.11.2006р. за №01/15-6467 на адресу господарського суду Донецької області  по справі №37/308а надала роз’яснення,  згідно до яких кредитні спілки не мають права на звільнення від сплати комунального податку на підставі Положення, затвердженого рішенням Донецької міської ради від 24.01.03р. №4/8.

Позивачем донарахована сума комунального податку не оскаржується.

Згідно наданого відповідачем розрахунку податковим повідомленням-рішенням від  01.12.2006р. №0 позивачеві згідно підпункту 17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” було застосовано штрафні санкції в сумі 4080,00 грн. та згідно підпункту 17.1.2 п.17.1 ст.17 наведеного Закону в сумі 3400 грн.

За приписами п.п.17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Порядок подання податкової декларації визначений ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за приписами п.п. 4.1.4 п.4.1 якої податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює:  а) календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Для  цілей  підпункту 4.1.4 цього пункту під терміном "базовий податковий період"  розуміється перший податковий період звітного року, визначений відповідним законом з питань оподаткування.Якщо  згідно  із  законом  з питань окремого податку, збору (обов'язкового платежу) податковий період не встановлено, то податкова декларація подається та податкове зобов'язання сплачується у строки, передбачені цим пунктом для місячного базового податкового періоду, крім випадків, коли подання декларації не передбачено таким законом п.п. 4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону).

Пунктом 5.1 Положення про місцеві податки і збори ( додаток №2 до рішення Донецької міської ради від 24.01.2003р.№48) встановлено, що базовий звітний (податковий) період для комунального податку дорівнює календарному місяцю. Розрахунок комунального податку подається до податкового органу за місцем податкової реєстрації(місцю знаходження на податковому обліку в органах державної податкової служби) платником, вказаним в п.п.2.1 даного Положення, протягом 20 календарних днів, наступних за останнім  календарним днем звітного(податкового) місяця.

Відповідно до п.6.1 цього Положення платники комунального податку, зазначені в п.2.1 наведеного Положення, за ненадання, несвоєчасне надання розрахунку комунального податку, правильність обчислення, повноту та своєчасність сплати комунального податку до бюджету несуть відповідальність у відповідності з діючим законодавством.

Позивач у період з 01.01.2004р. по  червень 2006р. подавав до відповідача податковий розрахунок з комунального податку щоквартально, та з 3 кварталу 2004р. по 2 квартал 2006р. звіти  про суми пільг в оподаткуванні юридичних осіб та фізичних осіб – суб”єктів підприємницької діяльності форма №1-ПП,  у яких заявлено пільгу по комунальному податку згідно постанови місцевих органів самоврядування №4/8 від 24.01.03р.

Розрахунки з комунального податку за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю, - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, позивачем до податкового органу не надавалися.

Судом встановлено, що позивач є платником комунального податку, тому він зобов’язаний був подавати до податкового органу розрахунок комунального податку протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. За таких обставин, застосування штрафних санкцій в розмірі 4080 грн. суд вважає правомірним.

Підпунктом 17.1.2 п.17.1 ст.17  Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  встановлено, що у разі коли контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "а" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, додатково до штрафу, встановленого підпунктом 17.1.1 цього пункту, платник податків сплачує штраф у розмірі десяти відсотків суми податкового зобов'язання за кожний повний або неповний місяць затримки податкової декларації, але не більше п'ятдесяти відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оспореним рішенням позивачеві було визначено податкове зобов’язання з комунального податку згідно підпункту “а” п.п.4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” ( у зв’язку із неподанням у встановлені строки податкової декларації), тому застосування штрафних санкцій в розмірі 3400 грн. суд вважає також правомірним.

Посилання позивача на лист відповідача №55743/10/31-013 від 30.12.2003р.  судом не прийнято до уваги, оскільки він не містить в собі роз’яснення про те, що позивач повинен надавати розрахунок комунального податку  саме щоквартально.Слід також зазначити, що позивач 26.12.2003р. звернувся до відповідача із запитом,  у якому просив пояснити порядок здачі розрахунків по комунальному податку.Питання стосовно того, чи є позивач платником комунального податку, взагалі не ставилось.

По податковому повідомленню-рішенню від 01.12.2006р. №0.

Зазначеним податковим повідомлення-рішенням позивачеві згідно підпункту “б”п.п.4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” було визначено податкове зобов’язання з комунального податку  в сумі 193,80 грн., у тому числі основний платіж 23,80грн., та штрафні (фінансові) санкції – 170 грн.  згідно підпункту 17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Позивачем оскаржується тільки застосування штрафних санкцій.

Підпунктом 17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” встановлено, що у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та  закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових  періодів,  що  минули.

Враховуючи, що позивач є платником комунального податку і оспореним рішенням йому згідно підпункту “б”п.п.4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” було визначено податкове зобов’язання з комунального податку  в сумі 23,80 грн., то застосування штрафних санкцій в розмірі 170 грн. суд вважає правомірним.

За приписами п.п.4.4.1 п.4.4 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, на яку посилається позивач, у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для застосування наведених положень, оскільки обов’язок позивача щодо сплати комунального податку  чітко визначений відповідними нормативно-правовими актами, а саме Декретом Кабінету Міністрів України “Про місцеві податки і збори”,Положенням про місцеві податки і збори, затв. рішенням Донецької міської ради №4/8 від 24.01.2003р. з урахуванням змін та доповнень, внесених рішенням №5/8 від 18.04.2003р. Різне застосування наведених норм не є підставою для прийняття рішення на користь платника податку.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки  і  збори  в порядку і розмірах, встановлених законом.

З урахуванням вищевикладеного вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись 67 Конституції України ,ст.15 Закону України “Про систему оподаткування”,ст.15,18 Декрету Кабінету Міністрів України “Про місцеві податки і збори”, ст.4, п.п. 17.1.1, п.п.17.1.2, п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17  Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”,  ст.3,130 Господарського кодексу України, ст.1, 19,21 Закону України “Про кредитні спілки” та ст.ст.17-20,69-72,86,94,158-163, 167,185,186,254, п.6,7 розділу V11 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у задоволенні позову Кредитної спілки “Схід” до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі  м. Донецька про визнання нечинними податкового повідомлення-рішення №0004382340 від 01.12.2006р. про донарахування комунального податку в частині сплати фінансових санкцій у розмірі 7480 грн., та податкового повідомлення-рішення №0 від 01.12.2006р. про донарахування комунального податку в частині сплати фінансових санкцій у розмірі 170 грн.

Судові витрати по справі у вигляду судового збору покласти на позивача.

Постанова суду, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження буде подана, але апеляційна скарга не була подана у зазначений строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку .Про апеляційне оскарження постанови суду спочатку подається заява. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через господарський суд Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суддя

Постанова в повному обсязі виготовлена 16.07.2007р.

Надрук. 3 примір.

1 суду

2 сторонам