ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2007 р.
№ 35/302

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого,
Волковицької Н.О.
Рогач Л.І.

за участю представників:

позивача
Полякова М.М. –довіреність від 09.01.2007 р.

відповідача
Ішуткіна О.В. –довіреність від 11.01.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства “Синельниковська теплоізоляція”

на постанову
від 25.10.2005 Дніпропетровського апеляційного  господарського суду

у справі
№ 35/302 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
Прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Державної інспекції з енергозбереження в особі територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області

до
Відкритого акціонерного товариства “Синельниківська теплоізоляція”

про
стягнення 16037 грн.

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Державної інспекції з енергозбереження в особі територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ВАТ “Синельниківська теплоізоляція” на користь Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області 16037,00 грн. підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проведеною прокуратурою Кіровського району м. Дніпропетровська перевіркою встановлено, що державним інспектором територіального управління державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області 26.05.2005 р. при проведенні комплексної перевірки раціонального використання паливно-енергетичних ресурсів на ВАТ “Синельниківська теплоізоляція” виявлено перевитрати природного газу викликані недодержанням технологічної дисципліни –незадовільним станом устаткування, за рахунок відсутності проведення чергових режимно –налагоджувальних робіт на парових котлах підприємства типу ДЕ 4/14 ст. № 1 та роботи без режимних карт, чим було порушено вимоги статей 10, 11, пункти “е”, “є” статті 17 Закону України “Про енергозбереження”, Постанови Кабінету Міністрів України № 669 від 02.09.1993 р. “Про заходи щодо ефективного використання газу та інших ресурсів в народному господарстві”, Постанови Кабінету Міністрів України № 1071 від 07.07.2000 р. “Про деякі заходи щодо раціонального використання паливно –енергетичних ресурсів”, про що позивачем була складена Постанова № 18-5/3.22-199/20 від 26.05.2005 р. про сплату підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно –енергетичних ресурсів в розмірі 16037,00 грн., яка відповідачем сплачена не була.

У відзиві на позовну заяву ВАТ “Синельниківська теплоізоляція” просило суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зокрема, посилаючись на те, що підприємство заборгованості з оплати енергоносіїв (газу) не має, що підтверджується відповідними актами, які є підставою для остаточного розрахунку між сторонами за використаний газ, відповідно до укладених договорів. Таким чином, з урахуванням відсутності заборгованості, підприємством не могло бути спричинено шкоду державі.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2005 р. (суддя Широбокова Л.П.) позов задоволено повністю, стягнуто з ВАТ “Синельниківська теплоізоляція” на користь Державної інспекції з енергозбереження в особі територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області підвищену плату за нераціональне використання паливно –енергетичних ресурсів в розмірі 16037,00 грн.

Мотивуючи рішення господарський суд на підставі статті 17 Закону України “Про енергозбереження” дійшов висновку, що економічні санкції накладаються на юридичних та фізичних осіб за марнотратне витрачання та прямі витрати паливно –енергетичних ресурсів. Розміри  економічних  санкцій   встановлюються    згідно    з законодавством України.

Розрахунки плати виконані позивачем відповідно з “Методикою визначення неефективного використання паливно-енергетичних ресурсів”   М-00013184.0.022.-01., затвердженої наказами Держкоменергозбереження України від  26.10.2001р. № 113 та від 27.11.2001р. № 123, розрахункові дані - згідно замірів та довідок підприємства. Розмір плати встановлений в Додатку до Постанови Кабінету Міністрів України №699 від 02.09.1993 року “Про заходи щодо ефективного використання газу та інших ресурсів в народному господарстві”, а тому вимоги прокурора обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі

За апеляційною скаргою ВАТ “Синельниківська теплоізоляція” Дніпропетровський апеляційний господарський суду (судді: Кузнецова І.Л., Швець В.В., Чимбар Л.О.), переглянувши рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2005 р. в апеляційному порядку, постановою від 25.10.2005 р. залишив його без змін з тих же підстав.

ВАТ “Синельниківська теплоізоляція” подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить судові рішення у справі скасувати, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судами норм матеріального права.

Скаржник, зокрема, зазначає, що під час винесення рішення судом не взято до уваги статтю 11 Закону України “Про енергозбереження” щодо економічних заходів для забезпечення енергозбереження.

Також відповідно до абзацу 2 пункту 1 “Загального положення про порядок нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 р. № 786, нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів не передбачає втручання держави у господарську діяльність підприємств, пов'язану з обмеженням обсягів споживання паливно-енергетичних ресурсів або обсягів виробленої продукції.

Крім того, скаржник звертає увагу, що пунктом 3 вказаного Положення норми витрат паливно-енергетичних ресурсів повинні встановлюватися з урахуванням особливостей конкретного виробництва, як правило, на рівні підприємства, установи, організації (далі - підприємство). Диференціація норм за конкретними технологіями чи видами споживання здійснюється підприємством самостійно на основі міжгалузевих та галузевих методик.

У зв’язку з тим, що підприємство не використовувало наданих йому законом пільг, а також той факт, що випуск продукції дозволяє економити споживання паливно-енергетичних ресурсів, ВАТ “Синельниківська теплоізоляція” вважає можливим не утримувати заборгованість в розмірі 16037,00 грн.

У відзиві на касаційну скаргу Територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області проти аргументів касаційної скарги заперечив, вказавши на їх безпідставність, просить відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити в силі судові рішення у справі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить з обставин, встановлених у даній справі судом першої та апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору у даній справі є матеріально –правова вимога прокурора в інтересах держави в особі територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області про стягнення з ВАТ “Синельниківська теплоізоляція” плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів в розмірі 16037,00 грн., у зв’язку з порушенням вимог Закону України “Про енергозбереження”.

Під час здійснення судового провадження, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що державним інспектором територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області 26.05.2005р. при проведенні комплексної перевірки раціонального використання паливно-енергетичних ресурсів на ВАТ “Синельниківська теплоізоляція” виявлено перевитрати природного газу, викликані недодержанням технологічної дисципліни –незадовільним станом устаткування, за рахунок відсутності проведення чергових режимно - налагоджувальних робіт на парових котлах підприємства типу ДЕ 4/14 ст. № 1 та роботи без режимних карт, чим було порушено вимоги пунктів ”е”, ”є” статті 11 Закону України “Про енергозбереження”,  приписи Постанови Кабінету Міністрів України № 699 від 02.09.1993 року “Про заходи щодо ефективного використання газу та інших ресурсів в народному господарстві”, Постанови Кабінету Міністрів України № 1071                            від 07.07.2000 р. “Про деякі заходи щодо раціонального використання паливно-енергетичних ресурсів”, про що було складено акт комплексної перевірки використання паливно-енергетичних ресурсів №18-5/3.21-82, підписаний представниками сторін, та видано припис на усунення виявлених порушень.

На підставі зазначеного акта начальником територіального  управління було прийнято Постанову № 18-5/3.22-199/20 від 26.05.2005 р. про сплату підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів, згідно якої до відповідача застосована підвищена плата за перевитрати 24,5 тис. куб. м. природного газу  в розмірі 16037 грн.

Підвищена плата за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів передбачена пунктом “а” частини 1 статті 17 Закону України “Про енергозбереження” у разі незадовільного стану устаткування, відсутність або недотримання роботи устаткування за режимними та технологічними картами, відсутність теплоутилізаційного устаткування, систем автоматики.

Отже, обов'язок щодо сплати споживачем підвищеної вартості електричної енергії виникає безпосередньо в силу закону при наявності факту недодержання режиму енергозбереження, який зафіксований актом перевірки.

Відповідно до пункту  "є" статті 11 вказаного Закону економічні заходи для забезпечення енергозбереження передбачають, зокрема, введення плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів у вигляді надбавок до діючих цін та тарифів залежно від перевитрат паливно-енергетичних ресурсів щодо витрат, встановлених стандартами.

Нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів відповідно до пункту "є" статті 27 Закону України "Про   енергозбереження"   є порушенням законодавства про енергозбереження і тягне за собою передбачену законодавством відповідальність.

Відповідальність за порушення законодавства про енергозбереження, згідно приписів пункту “є” частини 2 статті 27 даного Закону несуть особи, винні, зокрема, у безгосподарному використанні паливно-енергетичних ресурсів з систематичним перевищенням стандартизованих енергетичних рівнів та порушенні вимог щодо раціонального використання та ощадливого витрачання паливно-енергетичних ресурсів.

З приписів абзацу 2 розділу 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.93 № 699 "Про заходи щодо ефективного використання газу на інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві" вбачається, якщо перевитрати газу та інших паливно-енергетичних ресурсів викликані недодержанням технологічної дисципліни, зокрема, незадовільний стан устаткування, відсутність або недотримання роботи устаткування за режимними та технологічними картками, відсутність теплоутилізаційного устаткування, систем автоматики, споживач сплачує за річний обсяг перевитрат газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у двократному розмірі встановленої на них ціни.

Пунктом 15 Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та усунення фактів їх неефективного використання передбачено, що рішення про сплату підвищеної сплати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів приймається відповідно до законодавства України на підставі акта перевірки підприємства і оформлюється постановою про сплату підвищеної плати.

Плата вноситься одразу після обстеження підприємства Державною інспекцією з енергозбереження.  При цьому слід зазначити, що пунктами 16, 17, 18 даного Порядку встановлено, що підприємство повинно внести підвищену плату протягом 30 днів з дня винесення постанови про її застосування.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи, розрахунок плати виконані позивачем відповідно з “Методикою визначення неефективного використання паливно - енергетичних ресурсів” М-00013184.0.022.-01., затвердженої наказами Держкоменергозбереження України від 26.10.2001р. № 113 та від 27.11.2001р. № 123, розрахункові дані - згідно замірів та довідок підприємства.

А тому, беручи до уваги приписи законодавства та встановлені під час здійснення судового провадження обставини справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок господарського суду Дніпропетровської області та Дніпропетровського апеляційного господарського суду щодо стягнення з ВАТ “Синельниківська теплоізоляція” на користь Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області 16037,00 грн. підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної  інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Викладені у касаційній скарзі доводи заявника, судова колегія вважає непереконливими та такими, що зводяться до оцінки доказів у справі, розгляд яких за приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, касаційна інстанція вважає прийняті у справі рішення та постанову такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2005р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.10.2005 р. у справі № 35/302 господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін, а касаційну скаргу ВАТ “Синельниківська теплоізоляція” - без задоволення.

Головуючий                                                                                  Т. Дроботова

Судді                                                                                              Н. Волковицька

Л. Рогач