ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007 р.
№ 45/482

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. –головуючий,

Козир Т.П., Самусенко С.С.,

розглянувши
касаційну скаргу

Дитячо-юнацького учбово-спортивного центру профспілок

на рішення
господарського суду м. Києва від 27.11.2006р.

та постанову
Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2007р.

у справі
№45/482 господарського суду м. Києва

за позовом
Дитячо-юнацького учбово-спортивного центру профспілок

до
Закритого акціонерного товариства  "Авіоніка"

третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Київська міська рада профспілок

про
визнання недійсним договору

за участю представників сторін:

-          від позивача: Боровський О.К. (директор);

-          від відповідача: Батюк П.В. (представник);

-          від третьої особи: Верес Г.Г. (представник),

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2006 року до господарського суду міста Києва із позовною заявою звернувся Дитячо–юнацький учбово–спортивний центр профспілок про розірвання договору купівлі –продажу нежитлового приміщення, який був укладений і акціонерним товариством закритого типу «Авіоніка».

У процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати зазначений договір купівлі –продажу недійсним, оскільки останній був укладений позивачем, якій не є власником спірного майна.

Рішенням суду (суддя Ковтун О.А.) від 27.11.2006 року у задоволенні позову відмовлено повністю з підстав спливу строків позовної давності та відсутністю підстав для його поновлення.

Постановою Київського апеляційного господарського суду (Шипко В.В., Алданова С.О., Зубець Л.П.)  від 20.03.2007 року зазначене рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями із касаційною скаргою до Вищого господарського суду України звернувся Дитячо–юнацький учбово–спортивний центр профспілок і посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить оскаржувані судові рішення скасувати і прийняти нове рішення про задоволення позову.

До початку розгляду касаційної скарги від представника відповідача надійшли письмові заперечення на касаційну скаргу в яких він просив залишити без задоволення касаційну скаргу позивача, а  прийняті у справі судові рішення без змін як законні і обґрунтовані.

Від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду касаційної скарги у зв’язку із відсутністю його представника у день слухання справи через перебування у щорічній відпустці.

Клопотання про відкладення розгляду касаційної скарги колегією суддів Вищого господарського суду України відхилено, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду, а тому не з`явлення на засідання касаційного суду представника сторони не перешкоджає йому у межах повноважень розглянути касаційну скаргу по суті. Крім того, від позивача в засіданні присутній інший його представник, а тому за наведених вище обставин у Вищого господарського суду України відсутні законні підстави для відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи і проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Між позивачем та відповідачем 03.03.2003 року був укладений договір купівлі –продажу нежитлового приміщення (далі –Договір), відповідно до якого позивач продав, а відповідач купив будівлю їдальні з підсобними приміщеннями, розташовану за адресою: м. Київ, Труханів острів, Паркова дорога, 14.

Згідно із п. 6 Договору сторонами визначена вартість ціни будівлі в розмірі 55900 грн. Згідно з п. 4 Договору приміщення належить на праві власності Дитячо–юнацькому учбово–спортивному центру профспілок і продається на підставі постанови секретаріату Київської міської ради професійних спілок № СТ-5 від 17.06.2002 року.

Як встановлено при розгляді справи судами першої і апеляційної інстанції позивач створений у 2001 році на базі профспілкової власності: учбової водно–спортивної бази «Спартак»та учбової спортивної бази «Велотрек-Авангард»і є установою київської міської ради професійних спілок, що є його засновником.

Право власності третьої особи на зазначену будівлю було предметом дослідження у справі № 2/433 за позовом Київської міської ради професійних спілок до Головного управління Комунальної власності м. Києва та закладу «Дитячо–юнацького учбово–спортивний центр», рішенням від 24.11.2005 року у якій визнано право власності Київської міської ради спілок на неї.

Зі справи вбачається, що постановою Київської міської ради професійних спілок № СТ-5 від 17.06.2002 року надано дозвіл на продаж приміщення їдальні Дитячо –юнацького учбово –спортивного центру профспілок балансовою вартістю станом на 01.05.2002 року у розмірі 46 579, 2 грн. Отже, укладаючи договір, позивач повинен був діяти від імені та в інтересах власника.

При розгляді справи, суди правильно встановили, що Договір було укладено 03.03.2003 року, а тому саме з цієї дати в силу ст. 76 Цивільного кодексу Української РСР (далі –ЦК Української РСР), починається перебіг позовної давності.

До вимог про визнання договору недійсним застосовуються загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 71 ЦК Української РСР) і вказані вимоги не відносяться до вимог, на які позовна давність не поширюється (ст. 83 ЦК Української РСР).

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року до позовів про визнання заперечуваного правочину недійсним і про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, право на пред’явлення якого виникло до 01 січня 2004 року, застосовується позовна давність встановлена для відповідних позовів законодавством, що діяло раніше.

Крім того, оскільки до винесення судом першої інстанції відповідачем в порядку ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України подано заяву про застосування позовної давності, наслідком спливу позовної давності є відмова у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи не вбачається, а судами попередніх інстанцій не встановлено обставин, які б вказували на поважність причин пропуску позивачем строків позовної давності. Не наведено таких обставин і причин пропуску позовної давності і самим позивачем.

До того ж, Вищий господарський суд України не вбачає порушених прав і охоронюваних законом інтересів позивача, що у будь –якому разі є підставою для відмови у позові.

Враховуючи наведене, при винесенні оскаржуваних рішення і постанови, судами першої та апеляційної інстанції була надана вірна юридична оцінка обставинам справи, при цьому зазначені обставини встановлені повно і достовірно.

За таких обставин, Вищий господарський суд України не знаходить достатніх підстав для скасування прийнятих у справі судових рішень та задоволення вимог касаційної скарги.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу Дитячо–юнацького учбово–спортивного центру профспілок залишити без задоволення.

2.          Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2007 року зі справи №45/482 залишити без змін.

Суддя, головуючий                                                                І. Плюшко

Суддя                                                                                        Т. Козир

Суддя                                                                                         С. Самусенко