ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.07

№ 2/208"нм"

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
Кота О.В.,

суддів:
Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.,

розглянув касаційну скаргу

Малого приватного підприємства "Фактор-Агро"

на постанову
Житомирського апеляційного господарського суду від 29.01.2007р.

та рішення
господарського суду Житомирської області від 06.11.2006р.

у справі
№2/208 "нм"

за позовом
Акціонерного страхового товариства "Вексель"

до
1)          Малого приватного підприємства "Фактор-Агро"
2)          Закритого акціонерного товариства "Фактор"

про
усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном,

за участю представників сторін:

від позивача: Совершенний Р.П., дов. №177 від 14.02.2007р.;

від відповідача 1: не з’явились;

від відповідача 2: Михаленко Л.С., дов. №Ф-25 від 05.07.2007р.;

В судовому засіданні 19.07.2007р. по справі оголошено перерву до 20.07.2007р. для оголошення повного тексу постанови.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2006 року Акціонерне страхове товариство "Вексель" звернулось до господарського суду з позовом до Малого приватного підприємства "Фактор-Агро" та Закритого акціонерного товариства "Фактор" про усунення перешкод у користуванні АСТ "Вексель" автозаправною станцією з комплексним обслуговуванням, що розташована в м. Коростень по вул. Жовтнева, 162; зобов'язання відповідачів звільнити територію та приміщення вказаної автозаправної станції та передати майно власнику; заборону вчиняти заходи, направлені на створення перешкод в користуванні та розпорядженні АСТ "Вексель" автозаправною станцією з комплексний обслуговуванням.

Позивач в позовній заяві вказував, що є власником спірного майна згідно свідоцтва про право власності від 14.12.2004р., посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 27.10.1999р. №68/5 "Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна", на підставі Акту проведення прилюдних торгів, затвердженого ВДВС Житомирського обласного управління юстиції 25.10.2004р.

Посилаючись на відмову відповідачів звільнити автозаправну станцію, позивач просив задовольнити його вимоги.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 06.11.2006р. у справі №2/208 "нм" (суддя Тимошенко О.М.) позов задоволено частково; зобов’язано Закрите акціонерне товариство "Фактор" та Мале приватне підприємство "Фактор-Агро" звільнити належні Акціонерному страховому товариству "Вексель" територію та приміщення автозаправної станції з комплексним обслуговуванням, що розташована в м. Коростень по вул. Жовтнева, 162; в іншій частині позову відмовлено; стягнуто з Малого приватного підприємства "Фактор-Агро" на користь Акціонерного страхового товариства "Вексель" 42,5грн. витрат по сплаті державного мита, 59грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; стягнуто з Закритого акціонерного товариства "Фактор" на користь Акціонерного страхового товариства "Вексель" 42,5грн. витрат по сплаті державного мита, 59грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду в частині задоволення позову мотивовано тим, що відповідачі безпідставно займають спірну автозаправну станцію, оскільки постановою Київського апеляційного господарського суду м. Києва від 26.04.2006р. у справі №14/222 договір оренди АЗС №28 від 06.03.2001р. є неукладеним, тому не є підставою для виникнення, зміни чи припинення будь-яких правовідносин.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 29.01.2007р. у справі №2/208 "нм" (колегія суддів у складі головуючого судді Зав’язуна В.С., суддів Шкляр Л.Т., Щепанської Г.А.) рішення господарського суду Житомирської області від 06.11.2006р. у даній справі залишено без змін, апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "Фактор-Агро" –без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції прийнята з підстав зазначених у рішенні суду першої інстанції у даній справі.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду та постановою суду апеляційної інстанції Мале приватне підприємство "Фактор-Агро" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просило рішення господарського суду Житомирської області від 06.11.2006р. та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 29.01.2007р. у справі №2/208 "нм" скасувати, та прийняти нове рішення про відмову Акціонерному страховому товариству "Вексель" в позові.

Відзиви на касаційну скаргу Малого приватного підприємства "Фактор-Агро" від Акціонерного страхового товариства "Вексель" та Закритого акціонерного товариства "Фактор" на час розгляду справи в касаційній інстанції суду надані не були, що в силу положень статті 1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень, що оскаржуються.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представників Акціонерного страхового товариства "Вексель" та Закритого акціонерного товариства "Фактор", проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення та постанова –до скасування з наступних підстав.

Відповідно до Роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п.1, 6 постанови від 29.12.1976 №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції не відповідають зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, 12.10.2004р. Житомирською філією спеціалізованого державного підприємства "Укрспец’юст" було проведено прилюдні торги з реалізації автозаправної станції з комплексним обслуговуванням, яка знаходиться за адресою: м.Коростень по вул. Жовтнева, 162, про що складено акт про проведення прилюдних торгів.

25.10.2004р. вказаний акт затверджено заступником начальника підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Житомирського обласного управління юстиції. Згідно цього акту переможцем торгів стало Акціонерне страхове товариство "Вексель".

На підставі акту приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Добролежа Л.Г. відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 27.10.1999р. №68/5 "Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна", посвідчив право власності на автозаправну станцію за позивачем та видав 14.12.2004р. позивачу свідоцтво про право власності на автозаправну станцію з комплексним обслуговуванням в м.Коростень по вул. Жовтнева, 162.

Право власності позивача на вказане майно 15.12.2004р. зареєстроване в державному комунальному підприємстві Коростенському міжміському бюро технічної інвентаризації згідно витягу про реєстрацію права власності.

Судом першої інстанції зазначено, що з постанови Коростенського МРВ УМВС України в Житомирській області від 11.07.2005р., з актів, які складені представниками позивача 22.12.2004р. та 23.01.2006р. встановлено, що відповідачі чинять перешкоди позивачу у користуванні АЗС, тобто порушують право власності.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції в постанові вказав, що позивачем вживалися заходи щодо прийняття у володіння придбаного у встановленому законом порядку об’єкту, який знаходиться у м.Коростень по вул. Жовтнева, 162, однак відповідачі чинили новому власнику перешкоди в його передачі-прийнятті.

Проте, погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій неможливо з наступних підстав.

Суд першої інстанції зазначив, що однією з підстав перебування на автозаправній станції відповідачів є договір оренди АЗС №28 від 06.03.2001р., який укладено між відповідачами, за умовами якого ЗАТ "Фактор", як власник АЗС, передав її в оренду МПП "Фактор-Агро".

Відповідно до ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.

Поряд з цим, судами попередніх інстанцій не надано оцінки обставинам, викладеним в рішенні господарського суду Житомирської області від 21.02.2002р. у справі №1/20"Д" про визнання договору оренди №28 від 06.03.2001р. недійсним та в рішенні господарського суду Житомирської області від 21.02.2002р. у справі №1/21 "Д" про розірвання договору оренди №28 від 06.03.2001р. та не з’ясовано їх належність до даного спору.

Відповідність чинному законодавству договору оренди встановлюється при розгляді справи №14/222, проте судами попередніх інстанцій всупереч приписів ст.43 ГПК України вказана обставина залишилась поза увагою.

У зв’язку із вищевикладеним колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані рішення

та постанову, надали неповну та невірну юридичну оцінку обставинам справи, не застосували відповідні норми матеріального права, порушили норми процесуального права, у зв’язку з чим, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції (ст.1117 ГПК України), оскаржувані рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати вищенаведене, повно та всебічно з'ясувати всі суттєві обставини справи, надати належну оцінку зібраним доказам та постановити законне й обґрунтоване рішення, оскільки рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини справи, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Відповідно до ст.11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, п.3 ч.1 ст.1119, ст.ст.11110-11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Малого приватного підприємства "Фактор-Агро" задовольнити частково.

Постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 29.01.2007р. та рішення господарського суду Житомирської області від 06.11.2006р. у справі №2/208 "нм" скасувати.

Справу №2/208 "нм" передати на новий розгляд до господарського суду Житомирської області в іншому складі суду.

Головуючий
О. Кот

Судді:

С. Владимиренко

С. Шевчук