ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 травня 2007 р.

№ 3/487

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Продаєвич Л.В.

за участю представників
сторін    позивача відповідача розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

не з'явились, повідомлені належним чином не з'явились, повідомлені
належним чином  Суб'єкта  підприємницької діяльності  ОСОБА_1

на рішення

господарського суду Донецької
області

від

12.02.2007 року

у справі

№ 3/487

за позовом

Регіонального управління
Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за
виробництвом та обігом  підакцизних
товарів Державної податкової
адміністрації України в Донецькій області

до

Суб'єкта  підприємницької діяльності  ОСОБА_1

про

стягнення штрафу в розмірі
5100грн.

Регіональне управління Департаменту
з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та
обігом  підакцизних товарів Державної
податкової  адміністрації України в
Донецькій області звернулося до господарського суду Донецької області з позовом
про стягнення з Суб'єкта  підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 фінансових
санкцій  у вигляді штрафу в розмірі
5100грн.

Доповідач Гоголь Т.Г.

Господарський суд  Донецької області рішенням від 12.02.2007
року (суддя Гассій О.В.) позовні вимоги Регіонального управління Департаменту з
питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та
обігом  підакцизних товарів Державної
податкової  адміністрації України в
Донецькій області задовольнив, стягнув з Суб'єкта  підприємницької діяльності  ОСОБА_1 штраф в розмірі 5100грн.  Задовольняючи позовні вимоги, суд послався,
між іншим, на Закон України “Про державне регулювання виробництва та обігу
спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів” та статті 22,33,43,44,49,69,79,82-85 Господарського процесуального
кодексу України .

Суб'єкт   підприємницької діяльності  ОСОБА_1подала до Вищого господарського суду
України касаційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької
області від 12.02.2007 року скасувати  як
таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, а  саме статей 1, 18, 21, 65 Господарського
процесуального кодексу України , провадження у справі припинити. ОСОБА_1
посилається на те, що 14.05.2005 року її підприємницьку діяльність припинено і
на час ухвалення рішення вона не мала статусу суб'єкта  підприємницької діяльності.

Позивач не скористався своїм правом на подання
відзиву на касаційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді Гоголь
Т.Г., перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування
норм матеріального та процесуального права, касаційна інстанція вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позовні вимоги про стягнення штрафу
в сумі 5100 грн. обґрунтовані порушенням відповідачем вимог статті 17 Закону
України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, пунктом 10
Порядку застосування фінансових санкцій, затв. Постановою Кабінету Міністрів
України від 02.06.2003 року № 790.

Задовольняючи позов, господарський
суд Донецької області виходив з обґрунтованості вимог позивача з огляду на
положення статті 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів”, пункту 10 Порядку застосування фінансових санкцій, затв. Постановою
Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790., статтями 22, 33, 43, 44,
49, 69, 79, 82-85 Господарського процесуального кодексу України

Разом з тим поза увагою суду
залишився той факт, що з 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс
адміністративного судочинства України, і, приймаючи рішення у справі,  господарський суд  не врахував наступне.

Відповідно статті 1 Господарського
процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші
юридичні особи  (у тому числі іноземні),
громадяни, які здійснюють  підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі -підприємства та
організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених
законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися
державні та інші органи, громадяни, що не є суб'єктами підприємницької
діяльності.

Статтею 12 Господарського
процесуального кодексу України визначена підвідомчість справ господарським
судам.

Виходячи з положень пунктів 1, 7, 9
статті  3 Кодексу адміністративного
судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є
суб'єкт владних повноважень - орган державної
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа
або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою
адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Таким чином, у контексті зазначених
норм Кодексу, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на
вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних
відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один
суб'єкт законодавчо уповноважений здійснювати управлінські чи контрольні
функції щодо іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Частиною 4 статті 17 Закону України
“Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” визначено, що рішення про
стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються
органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим,
коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем
плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами
виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до пункту 6 статті 10
Закону України “Про державну податкову службу в Україні” Державні податкові
інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні
та об'єднані державні податкові інспекції виконують такі функції: забезпечують
застосування та своєчасне стягнення сум фінансових санкцій, передбачених цим
Законом та іншими законодавчими актами України за порушення податкового
законодавства, а також стягнення адміністративних штрафів за порушення
податкового законодавства, допущені посадовими особами підприємств, установ,
організацій та громадянами.

У складі Державної податкової
адміністрації України як самостійний функціональний підрозділ з правами
юридичної особи функціонує Департамент з питань адміністрування акцизного збору
і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ( пункт 1.1. Положення
про Департамент з питань адміністрування акцизного збору і контролю за
виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації
України ).

Департаменту безпосередньо підпорядковані
регіональні управління, які функціонують у складі державних податкових адміністрацій
в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (
пункт  6.1 Положення).  В межах своєї компетенції регіональні
управління, між іншим, застосовують до суб'єктів підприємницької діяльності у
випадках, передбачених законодавством, фінансові санкції за порушення вимог
законодавства, яке регулює відносини у сфері обігу алкогольних напоїв і
тютюнових виробів.

Отже, регіональні управління
Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за
виробництвом та обігом  підакцизних
товарів є суб'єктами владних повноважень, які у відповідності із підпунктом 4
пункту 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України мають право
звертатись з адміністративними позовами у випадках, встановлених законом.

Господарський суд  Донецької області повинен був,
проаналізувавши суб'єктний склад та характер правовідносин, встановити, до
юрисдикції яких судів (господарських чи адміністративних) віднесено спір за
позовом Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування
акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом  підакцизних товарів Державної податкової  адміністрації України в Донецькій області до
Суб'єкта  підприємницької діяльності
ОСОБА_1 про стягнення штрафу в сумі 5100грн., як підстави застосування статті
17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” та
пункту 10 Порядку застосування фінансових санкцій, затв. Постановою Кабінету
Міністрів України від 02.06.2003 року № 790. Проте, даний спір розглянуто за
правилами Господарського процесуального кодексу України без встановлення
належної юрисдикції.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 6
розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства
України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів
адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до
Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та
апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за
правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

На порушення цих вимог,
господарський суд  Донецької області
розглянув справу  керуючись положеннями
Господарського процесуального кодексу України. Розгляд справи у невірно обраній
процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і
обов'язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

У відповідності із частиною 1
статті 11110 Господарського процесуального Кодексу України підставами
для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду
або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи передбачені процесуальним
законом межі перегляду справи в касаційній інстанції, рішення у справі підлягає
скасуванню, а справа -направленню на новий розгляд до господарського суду
Донецької області.

Керуючись статтями 43, 1115,
1117, пунктом 3 частини 1 статті 1119, статтями 11110,
11111, 11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення   господарського   суду Донецької області від 12.02.2007  року у справі
№   3/487 скасувати, справу
скерувати для нового розгляду до господарського суду Донецької області.

Касаційну скаргу Суб'єкта  підприємницької діяльності  ОСОБА_1 задовольнити частково.

Головуючий        суддя
Т. Добролюбова

Судді                                                                                 Т.Гоголь

Л.Продаєвич