ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2007 р.
№ 17/639-06

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Головуючого
суддів:
Кочерової Н.О.
Мележик Н.І.
Черкащенка М.М.

розглянув касаційну скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю "Об’єднаний фондовий реєстратор"

на постанову
від 29.01.2007
Харківського апеляційного господарського суду

у справі
№ 17/639-06 господарського суду Сумської області

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю "Об’єднаний фондовий реєстратор"

до
відкритого акціонерного товариства "Сумиобленерго"

про
стягнення 139 855,86 грн.

за участю представників сторін:

від позивача      Матвеєва Н.Ф. дов. № 1 від 04.01.2007

від відповідачів Турчин С.М. дов. № 10-19/17-Д/129 від 11.12.2006

Юхименко М.П. дов. від 20.06.2007

Мартиненко І.І. дов. від 04.06.2007

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2006 року товариство з обмеженою відповідальністю “Об’єднаний фондовий реєстратор” звернулось з позовом до відкритого акціонерного товариства "Сумиобленерго" про стягнення 139 855,86 грн. боргу за виконання операцій з веденню реєстру власників іменних цінних паперів відповідача, а саме за надання послуги зі зберігання та ведення системи реєстру, архіву та журналів за період з серпня 2003 по липень 2006 в сумі 87 267 грн., а також пеню в сумі 16 574,62 грн., 3% річних в сумі 7 854 грн. та збитки в результаті інфляції в сумі 28 187,24 грн. за несвоєчасне виконання зобов’язань за договором № 2 від 30.10.98.

Рішенням господарського суду Сумської області від 13.11.2006 (суддя Коваленко О.В.) в позові відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.01.2007 (судді: Могилєвкін Ю.О. –головуючий, Пушай В.І., Плужник О.В.) рішення залишено без змін.

Відмовляючи в позові та залишаючи рішення без змін, господарські суди виходили з необґрунтованості позовних вимог, оскільки позивач не довів факту виконання для відповідача або інших осіб послуг зі зберігання та ведення системи реєстру, архіву та журналів за договором № 2 від 30.10.98 на виконання операцій по веденню реєстру власників іменних цінних паперів емітента в період з червня 2003 по травень 2006.

В касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю "Об’єднаний фондовий реєстратор" просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та рішення господарського суду повністю і прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.76 № 11 “Про судове рішення” (зі змінами та доповненнями), рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в яком повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Пункт 6 цієї Постанови передбачає, що мотивувальна частина рішення має містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

При цьому, мотивувальна частина рішення повинна мати посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права і обов’язки сторін у спірних відносинах.

Проте, судові рішення цим вимогам закону в повній мірі не відповідають, оскільки господарські суди як першої, так і апеляційної інстанції не вжили заходів для встановлення дійсних обставин справи та зобов’язань сторін у спірних правовідносинах, що унеможливило здійснення юридичних висновків, які ґрунтувались би на матеріалах справи.

Згідно до ч.2 ст.1115 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Як встановлено судовими інстанціями та вбачається з матеріалів справи, 30.10.1998 року між ВАТ “Сумиобленерго” (емітент) та ТОВ “Об’єднаний фондовий реєстратор” (реєстратор) укладено договір № 2 на виконання операцій по веденню реєстру власників іменних цінних паперів емітента.

Відповідно до п. 8 договору № 2 від 30.10.1998 сторони передбачили, що даний договір набуває чинності з дня підписання акту прийому-передачі та діє до 30.12.1999.

Акт прийому-передачі документів, необхідних для формування реєстру власників іменних цінних паперів емітента передачі підписаний 30.10.1998 уповноваженою особою реєстроутримувача, який передав реєстр і уповноваженою особою нового реєстроутримувача та уповноваженою особою емітента, що свідчить про набрання договору № 2 від 30.10.1998 чинності.

З матеріалів справи вбачається, що в подальшому ВАТ “Сумиобленерго” зверталось з позовом до ТОВ “Об’єднаний фондовий реєстратор” про розірвання договору на виконання операцій по веденню реєстру власників іменних цінних паперів № 2 від 30.10.1998 , але рішенням господарського суду м. Києва від 13.05.2005 у справі № 24/325-45/200, яке набрало законної сили, оскільки було залишено без змін апеляційною та касаційною інстанціями, позивачу було відмовлено в позові.

В зв’язку з цим була підтверджена правомірність ведення системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ “Сумиобленерго” з боку ТОВ “Об’єднаний фондовий реєстратор”.

Спір виник з підстав розрахунків за надані послуги між сторонами цієї угоди.

Пунктом 3.1 спірного договору сторони погодили, що оплата за ведення системи реєстру здійснюється відповідно до Переліку та вартості послуг, затверджених реєстратором (Додаток № 1).

Серед цих послуг, які оплачуються за рахунок емітента, визначені послуги, які оплачуються ним після передачі документів та абонентна плата. Такі платежі не пов’язані з наявністю будь-яких замовлень з боку Емітента.

Саме на підтвердження надання цих послуг позивач пропонував відповідачу підписати акти приймання-передачі виконаних робіт та оплатити виставлені ним рахунки.

Але відповідач відмовився від вчинення таких дій, мотивуючи це відсутністю замовлень з його боку на надання йому позивачем (реєстратором) таких послуг.

З такою його позицією погодились суди попередніх судових інстанцій, залишивши поза увагою ту обставину, що такі дії відповідача суперечать умовам договору.

Поза увагою господарських судів залишена і та обставина, що в спірному випадку вимоги позивача пов’язані з обслуговуванням переданих йому   ВАТ “Сумиобленерго” документів на виконання  умов договору і, в зв’язку з цим, не повинні залежати від вчинення з боку ВАТ “Сумиобленерго” будь-яких додаткових дій (замовлень).

Враховуючи викладене, висновок судових інстанцій про ненадання позивачем послуг щодо ведення системи реєстру та пов’язаних з ним операцій є непереконливим і свідчить про порушення ст.43 Господарського процесуального кодексу України щодо повного, всебічного і об’єктивного встановлення обставин справи.

Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції щодо заборони встановлення обставин справи і права перевіряти повноту встановлення цих обставин, постановлені судові рішення підлягають скасуванню, а справа  направленню на новий  розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно більш ретельно з’ясувати вимоги позивача, заперечення відповідача, обговорити питання щодо залучення до участі у справі Державну комісію цінних паперів та фондового ринку з метою з’ясування обставин справи, пов’язаних з виконанням позивачем умов договору № 2 від 30.10.1998 на виконання операцій по веденню реєстру власників іменних цінних паперів.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Об’єднаний фондовий реєстратор" задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.01.2007 та рішення господарського суду Сумської області від 13.11.2006 у справі № 17/639-06 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Головуючий, суддя                                             Н.Кочерова

Судді                                                                       Н.Мележик

М.Черкащенко