ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

25.06.2007
Справа №2-26/7489-2007А

УХВАЛА

Суддя господарського суду АР Крим Проніна О. Л. розглянувши матеріали адміністративної справи 25.06.2007р. у судовому засіданні, яке почалося о 15:00, за участю секретаря судового засідання  Комєдєва В.В.

За участю представників:

Від позивача –  Бажан П.Ю., голова, паспорт

Від відповідача  -  не з'явився

Постановив ухвалу по справі №2-26/7489-2007А

За позовом Голови ЖБТ «Уют» Бажана П.Ю. (м. Ялта, смт Массандра, вул. Радгоспна, 4)

До відповідачів 1. Голови Масандрівської селищної ради Арзамасової Л.К. (м. Ялта, смт Масандра,  вул.. Стаханівська, 21)

2. Масандрівської селищної ради (м. Ялта, смт Масандра,  вул.. Стаханівська, 21)

Про визнання неправомірними дій

Сутність адміністративної  справи:

Позивач  -   Голова ЖБТ «Уют» Бажан П.Ю.  звернувся до Господарського суду АР Крим з адміністративним позовом до відповідачів - Голови Масандрівської селищної ради Арзамасової Л.К., Масандрівської селищної ради та просить суд  визнати бездіяльність Голови  Масандрівської селищної ради Арзамасової Л.К. неправомірною,  скасувати рішення № 22 п. 1.1. 4 сесії  Масандрівської селищної ради від 07.06.2006р. та зобов’язати Масандрівську селищну раду  розглянути  на засіданні найближчої сесії  питання про виділення  в оренду Голові ЖБТ «Уют» Бажан П.Ю. земельної ділянки під будівництво  універсального спортивного майданчика  та прийняти рішення про надання позивачу  згоди на виготовлення проекту відводу цієї земельної ділянки, площею 0,3 га для передачі її в оренду.

Позивачем надані суду доповнення до адміністративного позову,  відповідно до яких позивач просить суд  визнати бездіяльність Голови Масандрівської селищної ради Арзамасової Л.К. неправомірною,  скасувати рішення № 22 п.1.1. 4-ої сесії  Масандрівської селищної ради від 07.07.2006р., зобов’язати Масандрівську селищну раду розглянути на засіданні найближчої сесії питання про надання в оренду голові ЖБТ «Уют» Бажан П.Ю. земельної ділянки під будівництво  універсального   спортивного майданчика та прийняти рішення  про надання згоди на виготовлення  проекту відводу даної земельної ділянки, площею 0,3 га, для надання її у оренду.

Вказані доповнення прийняті судом до розгляду.

18.06.2007р. до Господарського суду АР Крим  надійшла заява  позивача про забезпечення адміністративного позову, відповідно до якої позивач просить суд  заборонити  Масандрівській селищній раді  приймати будь – які рішення, спрямовані на відчуження земельної ділянки, площею 0,3 га під будівництво  спортивного майданчика будь – кому, крім ЖБТ «Уют».

Статтею 117 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд  за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити    ухвалу    про    вжиття    заходів     забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам,  свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в   адміністративній  справі,  або  захист  цих  прав,  свобод  та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів,  або  для  їх відновлення  необхідно  буде докласти значних зусиль та витрат,  а також якщо очевидними є  ознаки  протиправності  рішення,  дії  чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до п. 4 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України  Адміністративний   позов,   крім   способу,  встановленого частиною третьою цієї  статті,  може  бути  забезпечено  забороною вчиняти певні дії.

При цьому, відповідно п.1  ст. 117 КАС України умовою для вжиття заходів із забезпечення  адміністративного позову є очевидність та наявність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень.

Однак, у розумінні ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, позивачем не доведений суду факт протиправності  рішення, дій чи бездіяльності відповідача або можливого виникнення обставин, які можуть ускладнити або унеможливити виконання постанови по дійсній справі.

У зв’язку з викладеним, суд вважає клопотання позивача про забезпечення даного адміністративного позову необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

18.06.2007р. до Господарського суду АР Крим  надійшла заява позивача про забезпечення доказів, відповідно до якої позивач просить суд витребувати  план меж смт Масандра, план меж Масандрівського парку, юридичне обґрунтування заборони будівництва на земельній ділянці із посиланням на норми законодавства або інші юридичні акти, які є доказами  правомірності  рішення № 22 4 сесії  Масандрівської селищної ради від07.06.2006р. про відмову  Голові ЖБК «Уют» Бажану П.Ю. у наданні  земельної ділянки під будівництво універсального спортивного майданчика.

Ухвалою Господарського суду АР Крим  від 18.04.2007р.  відкрито провадження по адміністративні справі, порушено провадження по справі, призначений розгляд справи, також, суд, у порядку  попередньої підготовки справи до судового розгляду зобов’язав відповідача до дня слухання справи надати суду  письмові заперечення зі спору з правовим обґрунтуванням.

Згідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України В адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності  суб'єкта  владних  повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого  рішення,  дії  чи  бездіяльності покладається на   відповідача,   якщо   він   заперечує   проти адміністративного позову.

Однак, під час розгляду справи від відповідача не надходило письмових заперечень проти адміністративного позову з документальним обґрунтуванням своїх заперечень, у разі їх наявності.

Отже, враховуючи те, що застосування приписів ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено наявністю заперечень з боку відповідача проти адміністративного позову, які, в свою чергу, у дані справі відповідачем суду не надавались, суд вважає за можливе застосувати у даному випадку ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, урозумінні якої позивачем суду не  доведений факт необхідності витребування у  відповідача вищезгаданих документів.

У зв’язку з викладеним суд вважає заяву позивача про витребування доказів такою, що не підлягає задоволенню.

18.06.2007р. до суду надійшла заява позивача про    виклик до суду в якості свідків  Голови Масандрівської селищної ради Арзамасової  Л.Г., землевпорядника Масандрівської селищної ради Бойко А.С.,  голови земельної комісії  Масандрівської селищної ради  Дмитрик В.К.

Згідно до п. 4 ст. 65 Кодексу адміністративного судочинства України Свідок викликається в судове засідання з  ініціативи  суду або  осіб,  які беруть участь у справі.

Особа,  яка бере участь у справі,  заявляючи клопотання про виклик свідка, повинна зазначити його  ім'я,  місце  проживання (перебування),  роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.

Однак, вказані обставини у заяві позивача відсутні, відсутні відомості щодо питань, на які вищезгадані особи мають дати відповіді та пояснення, які, в свою  чергу мають істотне значення для вирішення даного спору по суті,  відсутні.

Крім того, суд звертаю увагу позивача на те, що Голова Масандрівської селищної ради Арзамасова  Л.Г., яку позивач просить викликати в судове засідання в якості свідка, є відповідачем по дійсній справі, що унеможливлює здійснення вказаних дій а Масандрівська селищна рада є колегіальним органом,  рішення якого й оскаржуються у даному адміністративному позові.

Отже, суд вважає заяву позивача про виклик свідків до суду   у дійсній справі не обґрунтованою та такою, що не підлягає  задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне  судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у  порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 1  ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України  встановлено, що справа    адміністративної    юрисдикції  - переданий на вирішення адміністративного суду  публічно-правовий  спір,  у  якому хоча б однією зі сторін є орган  виконавчої  влади,  орган  місцевого  самоврядування,  їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі  законодавства,  в  тому  числі  на виконання делегованих повноважень.

Згідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування,  їхня посадова чи службова особа,  інший суб'єкт при  здійсненні  ними  владних  управлінських  функцій  на основі  законодавства,  в  тому  числі  на  виконання  делегованих повноважень.

Відповідно до  ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України  компетенція  адміністративних судів поширюється  на спори юридичних осіб  із суб’єктом  владних повноважень щодо  оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

З наведених норм вбачається, що справою  адміністративної юрисдикції  може бути такий,  переданий на вирішення  адміністративного суду спір, який виник між двома (декількома) конкретними суб’єктами суспільства стосовної прав та  обов’язків  у конкретних правових  відносинах,  у яких хоча б один суб’єкт  законодавчо уповноважений  владно керувати поведінкою  іншого (інших) суб’єктів,  а ці суб’єкти  відповідно зобов’язані  виконувати вимоги, приписи такого владного суб’єкта. У випадку, якщо суб’єкт (у тому числі органи державної влади, місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані  владні управлінські  функції відносно  іншого суб’єкта, який є  учасником спору, такий спір  не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України  ознак справи адміністративної юрисдикції, та не повинен  вирішуватись адміністративним судом.

Суб’єкт (особа)  за нормами Кодексу адміністративного судочинства України  вважається суб’єктом владних повноважень лише тоді,  коли він у конкретних правових відносинах,  у яких  виник спір, здійснює владні   управлінські функції (владно керує  поведінкою інших суб’єктів, а ці  суб’єкти підкоряються  вимогам та приписам  такого владного суб’єкту). У випадку, якщо  суб’єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах  не здійснює вказаних владних управлінських функцій (відносно іншого  суб’єкта, який є учасником спору), такий суб’єкт не знаходиться «при здійсненні владних управлінських функцій», та не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України  необхідних ознак суб’єкта владних повноважень.

Вказаний висновок підтверджується листом Верховного суду України № 3.2. – 2005 від 26.12.2005р.

Отже,  між Головою ЖБТ «Уют» Бажана П.Ю. та відповідачем – Масандрівською  селищною радою виник спір  у відносинах щодо передачі  у оренду земельної ділянки  площею 0,3 га, площею 0,3 га під будівництво  спортивного майданчика, а також, оскарження дії (або бездіяльності) та рішення відповідача  про відмову у дозволі на розробку проектів ідводу, наданні (передачі) земельних ділянок громадянам, а саме: Голові ЖБТ «Уют» Бажану П.Ю. у наданні  земельної ділянки, площею 0,3 га, для будівництва  універсального майданчика за адресою: смт Масандра, в районі Масандрівського парку (у зв’язку з тим, що  земельна ділянка  входить до меж адміністрації парків садово – паркового мистецтва загальнодержавного призначення).

Вказані правовідносини є цивільними, господарсько – правовими,  у яких Масандрівська селищна рада є органом, уповноваженим виступати Орендодавцем земель у межах відповідного населеного пункту, а позивач є потенційним Орендарем земельної ділянки,  рішення відповідача у відношенні якої й оскаржується  у даному адміністративному позові.

Тобто,  у даних відносинах Масандрівська селищна рада  не здійснювала управлінських функцій  у відношенні Голови ЖБТ «Уют» Бажана П.Ю., вказані особи  у даних спірних відносинах є рівними один до одного та не підпорядковуються один одному.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що даний спір не є публічно – правовим, на який, в свою чергу, поширюється  компетенція адміністративних судів, а підлягає розгляду  у порядку  господарського судочинства.

Даний спір має розглядатися відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України  у порядку господарського судочинства.

Пунктом 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо   справу   не   належить   розглядати    в    порядку адміністративного судочинства.

Отже, суд вважає за необхідне застосувати по дійсній справі п. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження по дійсній справі закрити.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України за  наслідками  підготовчого  провадження  суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду; зупинення провадження у справі; закриття провадження у справі;  закінчення підготовчого провадження і  призначення  справи до судового розгляду.

Приймаючі до уваги викладене, керуючись 65, 117, 121, п. 1 ст. 157, 158, ст. 165, п. 4 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства , суд  -

УХВАЛИВ:

1.          У клопотанні позивача про забезпечення даного адміністративного позову відмовити.

2.          У клопотанні позивача про витребування доказів відмовити.

3.          У клопотанні позивача про виклик свідків  відмовити.

4.          Провадження по дійсній справі закрити.

Роз’яснити сторонам, що відповідно ст.22 Кодексу адміністративного судочинства України дійсна ухвала, постановлена  за  наслідками   розгляду   питання   про   дотримання судом предметної підсудності при порушенні провадження по справі може бути оскаржена.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Ухвала набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Ухвала вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали направити сторонам рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Проніна О.Л.