ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 квітня 2007 р.

№ 2-94/05

Вищий
господарський суд  України у складі
колегії  суддів:

Т. Дроботової -головуючого

Н. Волковицької  Л. Рогач

за участю представників:

Позивача

не з'явився, про час і місце
слухання справи повідомлений належним чином

Відповідачів

не з'явився, про час і місце
слухання справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення  та ухвалу

від 0 4.03. 2005 року
Тернопільського міськрайонного суду
від 07.06.2005 року апеляційного суду Тернопільської області

у справі

№ 2-94/05 Тернопільського
міськрайонного суду

за позовом

ОСОБА_1

до  про

Приватного підприємства
"Надзбручанка-Крам" про стягнення 38985 грн. та визнання недійсними
правочинів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до
Тернопільського міськрайонного суду  з
позовом до ПП "Надзбручанка-Крам" про стягнення коштів в розмірі
35640 грн., з урахуванням збільшення позовних вимог.

В лютому 2005 року позивач частково
змінив підставу позову і просив визнати недійсними правочини щодо внесення ним
до статутного фонду відповідача 5918 грн. згідно прибуткових ордерів, внески по
яких здійснювались після 25.11.2003року, у зв'язку з невідповідністю таких
правочинів вимогам пункту 1 статті 203 Цивільного кодексу України, а також
просить стягнути з відповідача на його користь 38 985 грн.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтував
тим, що на підставі рішення Тернопільського міського суду від 4.09.2003 року,
яке набрало чинності з 25.11.2003 року,
він втратив право учасника товариства тому не мав законних підстав
здійснювати внески до статутного фонду відповідача.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 4 березня 2005 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до
приватного підприємства "Надзбручанка-Крам" про стягнення коштів та
визнання недійсними правочинів по ордерах, внесених після 25.11.2003р. в сумі
5918 грн. відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що
позивачем не доведено факт внесення вказаних коштів як внеску до статутного
фонду з огляду на ту обставину, що обумовлені кошти було витрачено на
господарські потреби відповідача.

За апеляційною скаргою ОСОБА_1
апеляційний суд Тернопільської області ухвалою від 07 червня 2005 року рішення
Тернопільського міськрайонного суду залишив без змін з тих же підстав.

ОСОБА_1 звернувся з касаційною
скаргою до Верховного Суду України, в якій просить прийняті у справі рішення та
ухвалу скасувати та направити справу на новий розгляд.

Відповідно до пункту 6  Прикінцевий положень Закону України "Про
внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності
справ з питань приватизації та корпоративних спорів" касаційна скарга
передана Вищому господарському суд України.

Касаційна скарга обґрунтована тим,
що висновки суду про недоведеність здійснення позивачем внесків до статутного
фонду у спірній сумі з огляду на ту обставину, що такі внески були витрачені на
господарські потреби підприємства, не узгоджуються з вимогами норм
матеріального права.

У відповідності до статті 86
Господарського кодексу України формування статутного фонду господарського
товариства може здійснюватись виключно за рахунок майнових та немайнових
вкладів учасників такого товариства.

Проте, в період з 25.11.03 року, як
стверджується відповідачем та не заперечується позивачем, останній вже не був
учасником (власником) відповідача, у зв'язку з чим не мав законних підстав
здійснювати внески до статутного фонду відповідача.

Отже, правочини щодо внесення
позивачем коштів до статутного фонду позивача в загальній сумі 5918 гривень
згідно з ордерами ІНФОРМАЦІЯ_1 слід визнати недійсними в порядку частини 1
статті 215 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 203 Цивільного
кодексу України, а відтак, застосувати до недійсного правочину наслідки,
передбачені частини 2 статті 216 Цивільного кодексу України.

Заслухавши суддю -доповідача та
перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові у даній
справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу України,
касаційна інстанція рішення місцевих господарських судів та постанови
апеляційних господарських судів переглядає за касаційною скаргою (поданням) та
на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як
вбачається з матеріалів справи предметом спору є стягнення 38 985 грн.
та визнання недійсними правочинів щодо внесення позивачем до статутного фонду
відповідача 5918 грн.

При розгляді справи судом першої
інстанції встановлено, що 23 листопада
1995 року укладено засновницьку угоду про заснування та діяльність
товариства з обмеженою відповідальністю "Надзбручанка-Крам", згідно
якої створено статутний фонд товариства в розмірі 750 947 000 карбованців.

07.02.2003 року до Статуту та
засновницької угоди внесені зміни про збільшення статутного фонду до 150 000
гривень та перевести права та обов'язки учасників товариства на ОСОБА_1
(позивача по справі) та ОСОБА_2 (його дочку) розподіливши таким чином ОСОБА_1 -
81,36% статутного фонду, ОСОБА_2-18,64 %.

Рішенням Тернопільського
міськрайнного суду від 04.09.2003 року та ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області рішення загальних зборів ТО
"Надзбручанка-Крам" від 07.02.2003 року в частині відступлення часток
учасників товариства та виключення учасників з товариства, збільшення розміру
статутного фонду товариства, внесення

змін і доповнень до Статуту та
Установчої угоди -визнано недійсним:
переведено від ОСОБА_1, та ОСОБА_2 на ОСОБА_3 права та обов'язки покупця
часток в майні ТОВ "Надзбручанка-Крам",   ОСОБА_1 та ОСОБА_2   повернуто за рахунок коштів, внесених
ОСОБА_3 на депозитний рахунок суду,

суми, сплачені ними за продані їм
частки, скасовано державну реєстрацію змін та доповнень до Статуту та угоди про
заснування та діяльність  ТОВ  "Надзбручанка-Крам",  проведену 18.02.2003 року.  Дане рішення набрало чинності 25.11.2003
року.

Отже суд дійшов висновку, що
ОСОБА_1 з 25.11.2003 року не мав права бути учасником ТОВ "Надзбручанка-Крам",
а відповідно був позбавлений права вносити кошти в статутний фонд товариства.

Одночасно суд зазначив, що кошти,
внесені ОСОБА_1 на поповнення статутного фонду товариства до 25.11.2003 року та
після 25.11.2003 року згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів звернені
на господарські витрати товариства. Крім того, згідно довідки Тернопільської
обласної філії АКБ "Укрсоцбанк" кошти від ОСОБА_1 для поповнення
статутного фонду за період з 31.03.2003 року по 10.07.2004 року на рахунок
товариства та приватного підприємства не надходили.

За таких обставин Тернопільський
міськрайнний суд дійшов висновку, з яким погодився апеляційний суд, що
позивачем недоведено, що кошти, які він вносив поповнили статутний фонд
відповідача, тим самим недоведено, що ним були вчинені зазначені правочини.

Касаційна інстанція не може
погодитись з таким висновком за наступних підстав:

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач просив визнати недійсними правочини про перерахування грошових коштів
як внеску до статутного фонду ТОВ "Надзбручанка-Крам", вчинені шляхом
складання ордерів ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі частини 1 статті 215 та частини 1 статті
203 Цивільного кодексу України.

Отже для вирішення даного спору по
суті судам необхідно було надати оцінку наданим ордерам, доводам позивача з
приводу підстав їх укладання та запереченням відповідача, що не було зроблено
ні судом першої інстанції ні апеляційним судом.

Крім того, поза увагою судів
залишився аналіз норм матеріального права, які підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також грошові вимоги позивача та їх обґрунтування.

Неповне з'ясування всіх обставин
справи, які  мають значення для справи,
дає підстави для скасування ухвалених у справі судових рішень та передачі
справи на новий розгляд.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у
справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції. Під
час  нового  розгляду
справи  господарському  суду необхідно  врахувати
викладене,  всебічно  і
повно  з'ясувати  і
перевірити  всі  фактичні
обставини  справи,  об'єктивно
оцінити  докази,  що
мають  юридичне  значення
для  її  розгляду
і  вирішення  спору
по  суті,  і
в  залежності  від
встановленого,  правильно  визначити
норми  матеріального  права,
що  підлягають  застосуванню
до  спірних  правовідносин, а також норми процесуального
права щодо підсудності даної справи ( частина 5 статті 16 Господарського
процесуального кодексу України)  та  прийняти
обґрунтоване  і  законне
судове  рішення.

Керуючись статтями 1117,
пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111,
11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С
Т А Н О В И В :

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 4 березня 2005 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 07.06.2005 року у справі № 2-94/05  Тернопільського міськрайонного суду
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
господарського суду Тернопільської області.

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді
Н.Волковицька

Л.
Рогач