ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
19.04.07                                                                                           Справа  № 13/274-4888
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Процик Т.С.

Галушко Н.А.

розглянув апеляційну скаргу Тернопільської об”єднаної державної податкової інспекції, м.Тернопіль

на постанову Господарського суду Тернопільської області від 19.01.2007р.

у справі № 13/274-4888

за позовом Обласної кооперативно-державної асоціації по агропромисловому будівництву „Облагробуд”, м.Тернопіль

до Тернопільської об”єднаної державної податкової інспекції, м.Тернопіль

про скасування податкових повідомлень-рішень від 23.06.2006р. № /0/38156, № /0/38157, від 20.07.2006р. № /1/43674, № /1/43673, від 25.09.2006р. № /2/62561, № /2/62562, від 11.12.2006р. № /3/84509, № /3/84510

За участю представників сторін:

від позивача: Гловак І.С. –представник.

від відповідача: Хома І.О. –старший державний податковий інспектор.

Особам, які беруть участь у справі, права та обов’язки, передбачені ст.ст. 49,51 Кодексу адміністративного судочинства України, роз’яснено. Заява про відвід суддів не поступало.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Тернопільської області від 19.01.2007р. у справі № 13/274-4888 задоволено позов Обласної кооперативно-державної асоціації по агропромисловому будівництву „Облагробуд”, м.Тернопіль та скасовано податкові повідомлення-рішення Тернопільської об”єднаної державної податкової інспекції, м.Тернопіль від 23.06.2006р. № /0/38156, № /0/38157, від 20.07.2006р. № /1/43674, № /1/43673, від 25.09.2006р. № /2/62561, № /2/62562, від 11.12.2006р. № /3/84509, № /3/84510.

При прийнятті постанови місцевий господарський суд виходив з того, що відповідачем відповідно до ч.2 ст.71 КАС України не доведено правомірності спірних податкових повідомлень-рішень. Натомість позивачем доведено та підтверджено первинними документами факт закупки металоформ та труб у ПП „Багро” та ПП „Транстехмаш” , оплати їх вартості, сплати ПДВ у вартості цих товарів, а тому позивач мав всі законні підстави відносити до валових витрат вартість закуплених товарів, використовувати податковий кредит в розмірі сплаченого ПДВ у вартості придбаних товарів.

Скаржник, відповідач у справі, з постановою місцевого господарського суду не погоджується, подав апеляційну скаргу, просить постанову суду скасувати, у задоволенні позову відмовити, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач у запереченні на апеляційну скаргу та представник позивача в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечили, просили постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, доводи позивача, наведені у запереченні на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що постанову місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої і апеляційної інстанцій, відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку діяльності позивача на предмет взаєморозрахунків з ПП „Транстехмаш” та ПП „Багро” за період 01.01.2004р. по 31.10.2005р., за наслідками якої складено акт № 12087/23-420/14028597 від 15.06.2006р. та прийнято податкові повідомлення-рішення від 23.06.2006р. № /0/38157 про визначення суми податкового зобов”язання з податку на додану вартість в розмірі 7096,66 грн. основного платежу та 3548,33 грн. штрафних санкцій, № /0/38156 про визначення суми податкового зобов”язання з податку на прибуток в розмірі 8870,84 грн. основного платежу та 4435,42 грн. штрафних санкцій. В процесі адміністративного оскарження останніх було прийнято податкові повідомлення-рішення від 20.07.2006р. № /1/43673, № /1/43674, від 25.09.2006р. № /2/62562, № /2/62561 та від 11.12.2006р. № /3/84510, № /3/84509 з залишенням без змін визначених первинними податковими повідомленнями-рішеннями сум податкових зобов”язань.

Як видно з акту перевірки та апеляційної скарги, висновки про заниження позивачем податку на додану вартість та податку на прибуток відповідач обґрунтовує тим, що: товарно-транспортні накладні на доставку товарно-матеріальних цінностей ПП „Багро” та ПП „Трантехмаш” у позивача відсутні, а тому вартість таких цінностей не може бути віднесено до валових витрат та податкового кредиту підприємства; податкові накладні завірені факсимільним підписом, що є порушенням п.18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997р. № 165, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.1997р. за № 233/2037; ПП „Багро” та ПП „Транстехмаш” не є власниками поставлених металоформ та труб, а тому поставка в розумінні ст.1 Закону України „Про податок на додану вартість”, ст.1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” не відбулась; постачальники продавців (ПП „Багро” та ПП „Транстехмаш”) в деклараціях зобов’язання з ПДВ не відображали, ПДВ не сплачували, тому позивачем податковий кредит використано не правомірно.

Наведені доводи податкового органу є помилковими та недоречними, такими, що не доводять правомірності здійснених нарахувань, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.1, 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р. за № 128/2568 товарно-транспортна накладна є єдиним юридичним документом для учасників транспортного процесу та одним з основних документів на перевезення вантажів (поряд з дорожніми листами). Тому відсутність товарно-транспортних накладних чи дорожніх листів може бути підставою для виключення з валових витрат лише вартості транспортування вантажу чи податкового кредиту в сумі сплаченого ПДВ у вартості такого транспортування, про що в акті перевірки не йдеться. Відтак висновок відповідача про те, що при відсутності товарно-транспортних накладних вартість поставлених товарно-матеріальних цінностей не може бути віднесено до валових витрат та податкового кредиту підприємства є безпідставним, оскільки факт поставки, оплати ТМЦ (понесення витрат) підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, платіжними дорученнями.

Твердження відповідача про невідповідність податкових накладних вимогам п.18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997р. № 165, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.1997р. за № 233/2037, оскільки такі завірені факсимільним підписом, є безпідставним, так як вказаним підпунктом передбачено, що всі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг) та скріплюються печаткою такого платника податку –продавця; згідно з ст.207 ЦК України факсимільний підпис - це аналог власноручного підпису; вимоги щодо форми вчинення підпису чи заборони на використання факсимільного підпису на податковій накладній вказаний Порядок, як і будь-який інший нормативно-правовий акт, не містить. Більше того, відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704, яким встановлено порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, документ може бути підписаний особисто, із застосуванням факсиміле, штампу, символу або іншим механічним чи електронним способом посвідчення (п.2.5 Положення).

Стосовно доводів відповідача про те, що поставка товарно-матеріальних цінностей не відбулась, то такі не заслуговують на увагу, оскільки не обґрунтовані належними доказами. Факти поставки металоформ та труб, їх оплата в безготівковій формі документально підтверджені і відповідачем не спростовані. А господарські зобов’язання чи угоди у стосунках позивача з ПП „Багро” та ПП „Транстехмаш” у встановленому порядку на предмет їх законності під сумнів не ставились.

Доводи відповідача про неправомірність формування позивачем податкового кредиту в силу того, що постачальники продавців позивача в деклараціях зобов’язання з ПДВ не відображали, ПДВ не сплачували, а, отже, суми ПДВ віднесені до податкового кредиту не знаходять підтвердження в податкових зобов’язаннях продавця цих товарів, а податкова накладна не виконує своєї законодавчо-встановленої функції, також не заслуговують на увагу, є безпідставними, надуманими та зробленими при довільному трактуванні законодавства, оскільки Закон України „Про податок на додану вартість” не містить норми, яка б ставила право на податковий кредит в залежність від включення постачальником у податкове зобов’язання отриманого від покупця ПДВ у вартості проданих товарно-матеріальних цінностей.

Відтак, апеляційний господарський суд погоджується та вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем доведено та підтверджено первинними документами факт закупки металоформ та труб у ПП „Багро” та ПП „Транстехмаш”, оплати їх вартості, сплати ПДВ у вартості цих товарів, тому позивач мав всі законні підстави відносити до валових витрат вартість закуплених товарів та формувати податковий кредит в розмірі сплаченого у вартості придбаних товарів ПДВ.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч.2 ст.71 КАС України, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень суб”єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, з огляду на недоведеність при розгляді даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій, Тернопільською ОДПІ належними доказами правомірності здійснених спірними податковими повідомленнями-рішеннями нарахувань позивачу сум податку на додану вартість та податку на прибуток, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова господарського суду Тернопільської області - без змін, як така, що постановлена на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Тому враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд УХВАЛИВ:

Постанову Господарського суду Тернопільської області від 19.01.2007р. у справі № 13/274-4888 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку, згідно із ст.212 КАС України.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                                                Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                                    Процик Т.С.

Суддя                                                                                                    Галушко Н.А.