суд
----------------------------------------
м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65, '481-620
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" вересня 2007 р.

Справа № 5/2177

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Брагіної Я.В.

судді

за участю представників сторін

від позивача ОСОБА_1 - приватний підприємець

від відповідача не з'явився

Розглянув справу за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 (смт.
Олесько Буського району Львівської області)

до Приватного підприємцяОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

про стягнення 9739,75 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з
позовом про стягнення з відповідача на свою користь 9739,75 грн. боргу за
поставлений товар, а саме: меблеві вироби, з яких 7805,00 грн. - сума основного
боргу, 994,03 грн. - пеня, 772,70 грн. - інфляційні нарахування та 168,02 грн.
- 3% річних.

Позивач в процесі розгляду справи декілька раз надавав уточнення
позовних вимог. Згідно останнього уточнення, наданого в судовому засіданні,
позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 7805,00 грн.
основного боргу, 678,58 грн. пені, 168,02 грн. 3% річних та 772,70 грн.
інфляційних.

В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав,
пояснив, що відповідач не розрахувався за поставлені меблеві вироби згідно
укладеного між ними договору купівлі-продажу. Тому просив суд задоволити
позовні вимоги. Крім того, зазначив, що крім даного договору купівлі-продажу
від 26.05.06р. між сторонами інших договорів не було.

Представник відповідача в засідання суду не з'явився, хоча про час
та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ст.
75 ГПК України.

Суд дослідив в судовому засіданні документи, а саме: договір
купівлі-продажу від 26.05.06р., накладну, лист-вимогу, розрахунки, свідоцтво
про державну реєстрацію.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26.05.06р. між сторонами був укладений договір купівлі-продажу від
26.05.06р. (а.с.9), відповідно до умов якого позивач (продавець) зобов'язується
передати у власність покупця (відповідача) товар, а покупець зобов'язується
прийняти даний товар та оплатити його вартість на умовах даного договору.

Вартість, кількість, асортимент та якість товару визначаються в
накладній (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата товару здійснюється за
договірною ціною шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця
в такому вигляді: 50% - по факту поставки товару і решта 50% - не пізніше 20
днів з моменту поставки.

На виконання умов договору, позивач відпустив, а відповідач
прийняв меблеві вироби на загальну суму 7805,00 грн., що підтверджується
накладною НОМЕР_1 (а.с.10).

Проте, відповідач  свої
зобов'язання по договору щодо своєчасної оплати товару не виконав, внаслідок
чого утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 7805,00 грн.

23.02.07р. позивач надіслав відповідачеві лист-вимогу від
23.02.07р. з вимогою сплатити борг в сумі 7805,00 грн. (а.с.12), який
відповідач отримав 07.03.07р., про що свідчить копія повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с.14).

Проте, відповідач дану вимогу залишив без відповіді та без
задоволення.

Зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона  (боржник) зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього
певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо
договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк
оплати товару.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги Приватного підприємця
ОСОБА_1 в частині стягнення основного боргу в сумі 7805,00 грн. обгрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач на підставі п. 7.1 договору просить суд
стягнути з відповідача пеню, яка згідно останнього уточнення позовних вимог
становить 678,58 грн.

Дійсно, відповідно до п. 7.1 даного договору, за порушення
платежу, покупець сплачує продавцеві пеню в розмірі 1% від суми заборгованості
за кожен день прострочення платежу.

Проте, як вбачається з уточненого розрахунку пені, позивач
нараховує відповідачеві пеню, виходячи з ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від
22.11.96р. з відповідними змінами, яка передбачає, що розмір пені обчислюється
від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується
пеня.

Крім того, суд, перевіривши уточнений розрахунок пені, приходить
до висновку, що  позивач збільшив період
нарахування пені, оскільки відповідно до ст. 232 Господарського кодексу
України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Тому суд вважає за необхідне зробити перерахунок пені:

- 8,5 (облікова ставка НБУ) х 2 365 днів х 7805,00 грн. (сума
боргу) х 182,5 дні = 663,42 грн.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення
виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

На підставі викладеного, враховуючи уточнення позовних вимог,
наданих в судовому засіданні, суд задовільняє позов в частині стягнення пені в
сумі 663,42 грн., а в частині стягнення пені в розмірі 15,16 грн. відмовляє.

Позивач також просить суд на підставі ст. 625 ЦК України стягнути
з відповідача на свою користь 3% річних в сумі 168,02 грн. та інфляційні
нарахування в розмірі 772,70 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок вищевказаних зобов'язань, суд задовільняє
позов в частині стягнення 3% річних в сумі 168,02 грн. та інфляційні
нарахування в розмірі 772,70 грн.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів
сплати боргу суду не надав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в
сумі  7805,00 грн. основного боргу,
663,42 грн. пені, 168,02 грн. 3% річних та 772,70 грн. інфляційних
обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи і підлягають
задоволенню, а в частині стягнення пені в сумі 15,16 грн. відмовляє.

Витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного
забезпечення судового процесу покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених
позовних вимог, оскільки він спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 549, 625, 655, 692 ЦК України, ст. 232
ГК України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський
суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовільнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємцяОСОБА_2,АДРЕСА_1, код НОМЕР_2

на користь Приватного підприємстваОСОБА_1, АДРЕСА_2, код НОМЕР_3

- 7805,00 грн. - основного боргу;

- 663,42 грн. - пені;

- 168,02 грн. - 3% річних;

- 772,70 грн. - інфляційних;

- 98,54 грн. - витрат, пов'язаних зі сплатою державного мита;

- 113,99 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

3. Відмовити в позові в частині стягнення 15,16 грн. пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення
десятиденного терміну з дня його прийняття.

Суддя

Брагіна Я.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу