ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"21" лютого 2007 р.                                                            Справа №2/7749-А

За позовом Шепетівського міжрайонного прокурора в інтересах держави та органу державного управління, який її уособлює - управління Пенсійного фонду України в місті Шепетівка м. Шепетівка

до відкритого акціонерного товариства „Шепетівський завод культиваторів” м.Шепетівка

про стягнення 473819грн.65коп.

Суддя Дячук Т.В.

Секретар судового засідання Будзинська В.Г.

Представники сторін:

від позивача: Левчук Л.А. - представник по довіреності №800/07 від 19.02.2006р.

від відповідача: не з’явився

за участю: Ільчук Ю.Ф. –прокурор відділу прокуратури Хмельницької області

Суть спору : прокурором в інтересах держави в особі позивача подано позов про стягнення з відповідача 473819грн.65коп. заборгованості по сплаті з страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі по розділу І (32%) - 445502грн.83коп., (1-5%) - 28316грн.82коп.

Представник позивача та прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять врахувати, що позов заявлено у відповідності до вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” і сума заборгованості є узгодженою.

Про час та дату розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі від 25.12.2006р. та ухвали про відкладення розгляду справи від 18.01.2007р., від 05.02.2007р. направлені на адресу відповідача рекомендованими поштовими відправленнями, які отримане відповідачем відповідно 03.01.2007р., 29.01.2007р. та 09.02.2007р., що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідач відкрите акціонерне товариство „Шепетівський завод культиваторів” м.Шепетівка зареєстровано, як суб’єкт підприємницької діяльності - юридична особа, ідентифікаційний код ЄРДПОУ 33850262, і відповідно до ст. 1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” є платником страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Згідно наданих відповідачем до управління Пенсійного фонду розрахунків суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за період березень-жовтень 2006 року, відповідач зобов’язаний сплатити страхові внески на обов’язкове державне пенсійне страхування у сумі 473819грн.65коп., в тому числі: по розділу 1 (32%) - 445502грн.83коп., (1-5%) - 28316грн.82коп.

Згідно ч.6 ст.20 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

У відповідності до ст.106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” позивачем на адресу відповідача направлено вимогу № Ю-36 від 07.12.2006р. про сплату недоїмки, яка була отримана відповідачем 08.12.2006р., що підтверджується повідомленням про вручення.

В зв’язку з несплатою відповідачем заборгованості по страхових внесках на обов’язкове державне пенсійне страхування прокурором в інтересах позивача подано до суду позовну заяву з вимогами про стягнення з відповідача 473819грн.65коп. заборгованості по сплаті з страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі: по розділу 1 (32%) - 445502грн.83коп., (1-5%) - 28316грн.82коп.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується наступне:

Відповідно ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон), страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.1 ст. 14 Закону страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно п.6 ст. 17 Закону платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Нормами ст.106 Закону передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

У разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

На підтвердження заявлених позовних вимог надано належні докази про наявність заборгованості відповідача та вжиття заходів її стягнення з врахуванням вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Відповідач у поданих розрахунках суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування самостійно визначив розміри внесків, а тому зобов’язання є узгодженим. Вимога про сплату заборгованості у встановленому законом порядку відповідачем не була оскаржена і не скасована, доказів про сплату 473819грн.65коп. заборгованості по  страхових внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідач до суду не надав.

Ухвалою господарського суду від 10.12.2003р. по справі № 2/4/285-Б порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ „Шепетівський завод культиваторів” і управлінням Пенсійного фонду України у м. Шепетівка було заявлено грошові вимоги до боржника (відповідача), які склались станом на 24.12.2003р. Оскільки у справі про банкрутство не закінчено формування реєстру вимог кредиторів і не здійснено переходу до інших судових процедур, борг, що виник після 24.12.2003р. є поточним, його стягнення може проводитись у позовному порядку.

Позовні вимоги обґрунтовані, підтвердженні належними доказами, відповідають чинному законодавству, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 71, 86, 94, 104, 158-163, 167, 254-259, п.п. 3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Шепетівського міжрайонного прокурора в інтересах держави та органу державного управління, який її уособлює - управління Пенсійного фонду України в

м. Шепетівка до відкритого акціонерного товариства „Шепетівський завод культиваторів”

м. Шепетівка задоволити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства “Шепетівський завод культиваторів” (м. Шепетівка, Хмельницької області, вул. Тітова, 1-а, р/р 260033645 в ХОД АППБ „Аваль”, МФО 315966, код 00236056) на користь управління Пенсійного фонду України в місті Шепетівка (м. Шепетівка, Хмельницької області, вул. Островського, 6, код 00453061) 473819грн.65коп. (чотириста сімдесят три тисячі вісімсот дев’ятнадцять гривень 65 коп.) недоїмки.

Згідно ст.ст. 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви по апеляційне оскарження. Заява і скарга подаються до Житомирського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      Т.В. Дячук

Віддруковано 5 примірників:

1- до справи;

2- позивачу;

3- відповідачу;

4-5- прокуратурі.