ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2007 р.
№ 14/568пн (13/238пн)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді                                                      Кривди Д.С.,

суддів                                             Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача:       Панченко С.П.

від відповідача:   не з’явився

розглянувши  касаційну скаргу Приватного підприємства “Плазма“

на постанов Луганського апеляційного господарського суду від 12.04.2007р.

у справі №  14/568пн (13/238пн)  Господарського суду Луганської області

за позовом  Приватного підприємства “Плазма“

до Закритого акціонерного товариства “Доля-Схід“

про  стягнення 64641,60 грн. та спонукання виконати дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство “Плазма” звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Закритого акціонерного товариства “Доля-Схід” про стягнення 64641,60грн. збитків та зобов’язання поновити рекламну конструкцію.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 06.07.2006р. (суддя Б.В.Яресько), залишеним без змін постановою Луганського апеляційного господарського суду від 17.08.2006р. (судді: О.Є.Медуниця, К.І.Бойченко, Т.Ф.Парамонова), в задоволені позовних вимог Приватному підприємству “Плазма” відмовлено.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Приватне підприємство “Плазма” подало касаційну скаргу.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.10.2006р. касаційну скаргу Приватного підприємства “Плазма” задоволено, рішення Господарського суду Луганської області від 06.07.2006р. та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 17.08.2006р. у справі №13/238пн скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Луганської області.

Приватне підприємство “Плазма” заявою збільшило позовні вимоги та просить стягнути 72490,50 грн. Від позову в частині поновлення рекламної конструкції позивач відмовився.

За новим розглядом справи, якій присвоєно номер №14/568пн (13/238пн), рішенням Господарського суду Луганської області від 22.02.2007р. (суддя Є.А.Лісовицький) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Закритого акціонерного товариства “Доля-Схід“ на користь Приватного підприємства “Плазма“ збитки у розмірі 72490,50 грн., витрати по сплаті держмита у розмірі 724,90 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн., в решті позовних вимог провадження у справі припинено.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Луганської області від 22.02.2007р., Закрите акціонерне товариство “Доля-Схід“ подало апеляційну скаргу.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 12.04.2007р. (судді: І.В.Семендяєва, Т.М.Баннова, Л.В.Іноземцева) апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Доля-Схід“ задоволено, рішення Господарського суду Луганської області від 22.02.2007р. скасовано частково, пункт 1 та 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Луганської області від 22.02.2007р. скасовано, пункт 1 резолютивної частини рішення Господарського суду Луганської області від 22.02.2007р. викладено в наступній редакції: “У задоволенні позовних вимог про стягнення 72490,50 грн. відмовити“, стягнуто з Приватного підприємства “Плазма“ на користь Закритого акціонерного товариства “Доля-Схід“ державне мито за подання апеляційної скарги у розмірі 362,45 грн.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Приватне підприємство “Плазма” подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Луганського апеляційного господарського суду від 12.04.2007р. та залишити в силі рішення Господарського суду Луганської області від 22.02.2007р. Свою вимогу Приватне підприємство “Плазма мотивує тим, що господарським судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Розглянувши касаційну скаргу Приватного підприємства “Плазма”, перевіривши правильність застосування місцевим та апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Приватного підприємства “Плазма” підлягає задоволенню частково.

Господарським судом встановлено:

12.07.2001р. виконавчий комітет Луганської міської ради рішенням за №114/31 вирішив видати ПП “Плазма” дозволи на розміщення зовнішньої реклами у м. Луганську за адресою: перехрестя вул. Совєтська –вул. Оборонна.

19.12.2001р. виконавчий комітет Луганської міської ради рішенням за № 314/47 вирішив видати ПП “Плазма” дозволи на розміщення зовнішньої реклами у м. Луганську за адресою: перехрестя вул. Совєтська –вул. Оборонна (підземні переходи) у кількості 5 шт.

01.04.2002р. позивач та Управління архітектури та містобудування Луганської міськради уклали договори № 37 та № 38 на оренду місць під розміщення рекламних конструкцій.

ПП “Плазма” були розміщені дві рекламні конструкції на перехресті вул. Совєтська з вул. Оборонна.

22.10.2003р. Луганською міською радою прийнято рішення №376/81 “Про визнання рішення виконавчого комітету Луганської міської ради від 12.02.2003р. № 38/61 таким, що втратило чинність, та надання закритому акціонерному товариству “Доля-Схід” дозволу на реконструкцію підземного переходу та його розширення шляхом будівництва прибудов які будуть використовуватися під розміщення торгівельно-побутових комплексів за адресою: вул. Совєтська (на перехресті з вул. Оборонна) та надання йому згоди на розроблення проекту відведення земельних ділянок під будівництво та розміщення прибудов, які будуть використовуватися під розміщення торгівельно-побутових комплексів”.

На підставі зазначеного рішення на адресу позивача Управління архітектури та містобудування Луганської міської ради направляло повідомлення (від 19.12.2003р.  № 01-03-14/6723а та від 09.01.2004р. №01-03-14/76а ), в яких зазначалось, що у зв’язку з прийняттям рішення № 38/61 необхідно у десятиденний строк відповідно до п. 22 Правил розміщення зовнішньої реклами на території Луганської області, затверджених розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації  від 25.06.1999р. № 466 здійснити демонтаж спеціальних конструкцій встановлених на підставі дозволів на розміщення зовнішньої реклами від 20.12.2001р. № 162, 163, 164, 165, та надати робочому органу пропозиції щодо переносу спеціальних конструкцій.

На зазначені повідомлення позивачем листом від 04.02.2004 № 60 надана відповідь про згоду на перенос спеціальних конструкцій у тому числі встановленої за дозволом №165 після надання рівноцінних місць, та вирішення питання про компенсацію витрат по демонтажу.

Управління архітектури та містобудування Луганської міської ради листом від 23.01.2004р. № 121 звернулося до відповідача з проханням вирішити питання щодо демонтажу рекламних носіїв з підземного переходу на перехресті вул. Оборонна та вул. Советська, та забезпечити їх відповідальне зберігання.

На виконання зазначеного листа відповідач здійснив демонтаж належних позивачу рекламних носіїв, та на цей час вони знаходяться у нього на зберіганні.

Види об'єктів цивільних прав встановлені ст. 177 ЦК України, згідно якої об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Як вже було зазначено, 01.04.2002р. позивач та Управління архітектури та містобудування Луганської міськради уклали договори № 37 та № 38 на оренду місць під розміщення рекламних конструкцій і позивач встановив рекламні конструкції на підставі договору оренди місць під рекламні конструкції. За таких обставин, об’єктом цивільного права позивача є місце на якому розміщено рекламні конструкції та самі конструкції.

Види речових прав на чуже майно визначено ст. 395 ЦК України, згідно якої речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Згідно ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права.

Як вже було зазначено, Управління архітектури та містобудування Луганської міської ради –орендодавець направив позивачу пропозиції щодо здійснення демонтажу рекламних конструкцій, встановлених на підставі дозволів на розміщення зовнішньої реклами від 20.12.2001р. Проте, господарським судом попередніх інстанцій не було встановлено обставин чи припинено договір оренди місць під встановлені конструкції.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, як випливає з приписів вищенаведеної правової норми, шкода, завдана майну особи, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду своїми неправомірними діями.

Отже, для застосування відповідальності, що передбачена вищенаведеною правовою нормою (деліктної відповідальності) необхідною є наявність складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи, яка здійснила правопорушення; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв’язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду.

Протиправною поведінкою є поведінка, яка не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав і законних інтересів іншої особи і спричинила заподіяння позадоговірної шкоди. Поведінка визнається протиправною незалежно від того, знав чи не знав правопорушник про неправомірність своєї поведінки.

Під шкодою розуміється зменшення або втрата (загибель) майна потерпілого. Обгрунтування і доказ розміру збитків здійснюється кредитором.

Проте, господарським судом попередніх інстанцій не було досліджено обставин, які необхідні для правильного вирішення даного господарського спору.

Згідно ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи. Проте, в порушення вищенаведеної правової норми, господарський суд не виконав вимоги постанови Вищого господарського суду України від 25.10.2006р., що призвело до її порушення.

Порушення судами першої та апеляційної інстанції вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України щодо повноти з'ясування обставин справи, неповне дослідження предмету і правової природи позову унеможливило правильне застосування приписів матеріального і процесуального законодавства і є підставою скерування справи для нового розгляду судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 3 ст. 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Приватного підприємства “Плазма“ задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Луганської області від 22.02.2007р. та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 12.04.2007р.  у справі №14/568пн (13/238пн)  скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Луганської області.

Головуючий - суддя                                                       Кривда Д.С.

судді                                                                                Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.