ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.05.07 р.                                                                               Справа № 20/54

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом:      Державного підприємства „Дельта-лоцман”, м.Миколаїв

до відповідача: Приватного підприємства „Морське агентство “ФАМ”, м.Маріуполь

про стягнення    2506,60 дол.США

За участю представників:

від позивача:     Павленко І.В., Мамула І.М. – дов.

від відповідача: Дегтярьов Ю.В.  - директор

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької звернулося Державне підприємство „Дельта-лоцман”, м.Миколаїв, із позовом до  Приватного підприємства „Морське агентство “ФАМ”,   м.Маріуполь,  про стягнення 2506,60 доларів США, що еквівалентно 12658,33 грн., – суми заборгованості за надані послуги з лоцманського проведення суден та послуги служби регулювання руху суден.

Під час розгляду справи позивач заявами № 1013 від 02.03.07 р., № 1364 від 23.03.07 р. збільшував розмір позовних вимог, у заяві № 1364 від 23.03.07 р. просив суд стягнути з відповідача 4025,83 дол.США, з яких  3833,78 дол.США – сума заборгованості за надані послуги з лоцманського проведення суден та послуги служби регулювання руху суден, 104,21 дол.США – сума пені та 87,84 дол.США – сума штрафу, які позивач визначив, керуючись п.2 ст.231  Господарського кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на Закон України „Про податок на додану вартість” (далі - „Закон про ПДВ”), норми Господарського та Цивільного кодексів України, Кодексу торговельного мореплавства, Конвенції ООН з морського права (1982 р.), на Наказ Міністерства транспорту України від 27.06.96 р. № 214, а також на рахунки, лоцманські квитанції, заявки на лоцманське проведення, сертифікати, інформацію по суднах для виставлення рахунків, класифікаційні свідоцтва на судна, реєстри одержаних рахунків.

Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на той факт, що він є лише морським  агентом, який діє як постійний представник судновласника, що  рахунки за надані позивачем послуги залишені несплаченими лише в частині сум ПДВ, які не підлягають стягненню на підставі Закону України „Про податок на додану вартість”, Закону України „Про транзит вантажів”, долучив до матеріалів справи копії процесуальних документів Вищого господарського суду України та Верховного суду України, платіжних доручень в іноземній валюті, інформації для виставлення рахунків, доручень на відвантаження транзитних товарів, коносаментів, агентської угоди.

Судом задоволено клопотання сторін про продовження строку вирішення спору.

У судовому засіданні оголошувалася перерва з 27.03.07 р. до 24.04.07 р.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006 р. – лютому 2007 р. шляхом прийняття замовлень відповідача до виконання позивач надавав послуги з лоцманського проведення суден та послуги служби регулювання руху суден, що знаходилися під агентуванням відповідача: “SVYATAYA YELIZAVETA”, “SVYATOY SERAFIM”, “SVYATOY PYOTR”, SVYATOY NIKOLAY”.

Зазначені судна надходили до порту Маріуполь завантаженими, перевозили транзитні вантажі, що підтверджено лоцманськими квитанціями, дорученнями на завантаження, коносаментами та проти чого сторони не заперечили, у зв’язку з чим позивач нараховував та пред’являв відповідачу до оплати рахунки за надані послуги.

Агентом вищезазначених суден -  Приватним підприємством „Морське агентство ФАМ”,   м.Маріуполь, на підставі виставлених рахунків  здійснено оплату наданих позивачем послуг за виключенням сум ПДВ.

Суть позову, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, полягає у вимогах про стягнення з відповідача   4025,83 дол.США, з яких   3833,78 дол.США – сума заборгованості за надані послуги з лоцманського проведення суден та послуги служби регулювання руху суден,   104,21 дол.США – сума пені та   87,84 дол.США – сума штрафу, які позивач визначив, керуючись п.2 ст.231  Господарського кодексу України.

Статтею 84 Кодексу торговельного мореплавства України встановлені види цільових портових зборів та зазначено, що інші види зборів можуть встановлюватися законодавчими актами України.

Відповідно до ст.106 Кодексу торговельного мореплавства України, із суден, що користуються послугами державних морських лоцманів, справляється лоцманський збір, порядок справляння і розмір якого встановлюються Міністерством транспорту України за погодженням з Міністерством економіки України, а згідно із ст.115 Кодексу торговельного мореплавства України, із суден, що користуються послугами служби регулювання руху суден, справляється збір, порядок справляння і розмір якого встановлюються Міністерством транспорту України за погодженням з Міністерством економіки України.

Наказом Міністерства транспорту України від 27.06.1996 № 214 затверджені збори і плата за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України та встановлено лоцманський збір, збір за користування послугами служби регулювання рухом суден, швартовий збір, плата за роботу буксирів при швартових операціях, плата за користування плавзасобами, плата за агентські послуги.

Відповідно до укладеної відповідачем з судноволодільцем  - KEA MARINE GROUP INC. Агентської угоди № КМG-05/02 від 01.01.05 р., відповідач взяв на себе зобов’язання морського агента, права і обов’язки якого врегульовані умовами зазначеної угоди та ст.117 Кодексу торговельного мореплавства України.

Нарахування позивачем зборів та плат за  послуги з лоцманського проведення суден та регулювання руху суден здійснено у відповідності до затверджених ставок, зборів та плат, з нарахуванням на вартість цих послуг податку на додану вартість за ставкою 20%.

Відповідно до ч.5 ст.1 Закону України „Про транзит вантажів”, транзитні послуги (роботи) - безпосередньо пов'язана з транзитом вантажів підприємницька діяльність учасників транзиту, що здійснюється в межах договорів (контрактів) перевезення, транспортного експедирування, доручення, агентських угод тощо.

Згідно із ч.6 ст.1 Закону України „Про транзит вантажів”, учасники транзиту - вантажовласники та суб'єкти підприємницької діяльності (перевізники, порти, станції, експедитори, морські агенти, декларанти та інші), які у встановленому порядку надають (виконують) транзитні послуги (роботи).

Оскільки позивач відноситься до інших учасників транзиту, а надані відповідачем послуги сприяли переміщенню зазначеного вантажу транзитом до кінцевого місця споживання за межами території України, то надані послуги лоцманського проведення та регулювань руху суден є такими, що були безпосередньо пов’язані з транзитним вантажем.

Згідно із ч.3 п.п.6.2.4 ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість”, операції з поставки послуг платником податку, пов'язані з перевезенням (переміщенням) пасажирів і вантажів транзитом через територію України, оподатковуються у порядку, передбаченому пунктом 5.15 цього Закону.

Пунктом 5.15 ст.5 Закону України „Про податок на додану вартість” встановлено, що звільняються від оподаткування операції з поставки послуг по перевезенню (переміщенню) пасажирів та вантажів транзитом через територію і порти України.

За даних обставин, надані позивачем відповідачеві послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден є такими, що безпосередньо пов’язані з транзитом вантажів та пов’язані з перевезенням (переміщенням) таких вантажів, тому підлягають звільненню від нарахування податку на додану вартість за ставкою 20%.

Таким чином, нарахування позивачем податку на додану вартість за надані фактично відповідачу послуги лоцманського проведення та регулювання руху суден суперечить вимогам Законів України „Про податок на додану вартість” та „Про транзит вантажів”.

На підставі вищевикладеного, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача  3833,78 дол.США – суми, яка визначена позивачем як заборгованість за надані послуги з лоцманського проведення суден та послуги служби регулювання руху суден, та яка фактично є несплаченою відповідачем сумою нарахованого позивачем ПДВ на зазначені послуги, слід відмовити.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні основної позовної вимоги, додаткові позовні вимоги щодо стягнення з відповідача сум пені та штрафу також задоволенню не підлягають. Крім того, суду не надано доказів того, що сторонами узгоджена відповідальність відповідача за порушення грошового зобов’язання у вигляді пені та штрафу.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.4.2), 4-3), 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.84, 106, 115, 117 Кодексу торговельного мореплавства України, ст.1 Закону України „Про транзит вантажів”, ст.ст.5, 6 Закону України „Про податок на додану вартість”, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову – відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені 24.05.07р.

Повний текст підписано 29.05.07 р.

Суддя