ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.05.07 р.                                                                               Справа № 20/408пд

Колегія суддів господарського суду Донецької області у складі: Донець О.Є. (головуючий), Ломовцева  Н.В., Мальцев М.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Українського державного підприємства “Укрхімтрансміак”, м. Київ

до відповідача: Закритого акціонерного товариства “Стальком”, м. Донецьк

про визнання договору недійсним та стягнення 257940,00 грн.

За участю представників:

від позивача: Немирська І.А. – дов.

від відповідача: Анікєєв  Я.О. – дов.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулось Українське державне підприємство “Укрхімтрансміак”, м. Київ, із позовом до Закритого акціонерного товариства “Стальком”, м. Донецьк, про визнання недійсним договору № 19-04 від 31.03.04 р. на виконання проектних робіт (далі - Договір) та стягнення 257940,00 грн. – суми, перерахованої  відповідачеві позивачем на виконання п. 2.2 Договору у якості 90 % попередньої оплати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у порушення приписів Господарського та Цивільного кодексів України,  постанови Кабінету міністрів України № 668 від 01.08.05 р. “Загальні умови укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, ДБН Д.1.1-1-2000, ДБН А.1.-1-1-93, ДБН А.2.2-3-2004. Договір не містить таких істотних умов договорів даного виду як строк виконання робіт та погодження сторонами Договору кошторисного розрахунку робіт.

Посилаючись на  ст.ст. 203, 215, п.1 ст.216 Цивільного кодексу України, позивач у своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідача вищезазначену суму попередньої оплати, що є наслідком  недійсності правочину.

У заяві від 06.02.07 р. № 225 позивач просив суд стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 257940,00 грн., посилаючись на те, що у зв’язку із невиконанням відповідачем  умов договору, володіння відповідачем зазначеною сумою є недобросовісним, внаслідок чого в силу ст.400 Цивільного кодексу України, відповідач зобов’язаний повернути позивачеві сплачену останнім суму.

У заяві без номеру від 06.04.07 р. позивач просив суд розірвати Договір та стягнути з відповідача 257940,00 грн. – суму збитків, посилаючись на те, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов’язання за Договором, внаслідок чого в силу п.2 ст.852   Цивільного кодексу України, позивач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

У заяві від 10.05.07 – 11.05.07 р. № 940 позивач просив суд вважати остаточними правові підстави та склад позовних вимог, викладені у заяві від 06.04.07 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач надав суду копії Договору із додатком, рахунку, платіжного доручення № 59 від 31.03.04 р., технічного завдання на розробку робочого проекту, зведеного комплексного висновку № 157, листа на адресу відповідача.

Відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість, розроблення документації за Договором відповідно до технічних вимог, на спроби відповідача усунути недоліки у розробленій документації, переданій позивачеві, на неповернення цієї документації позивачем відповідачеві для доопрацювання.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач надав суду копії листів на адресу позивача, зведеного комплексного висновку № 157, протокол про наміри від 13.05.07 р., додаток № 1 до Договору.

Відповідачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі у якості третіх осіб ВАТ “Український науково-дослідний і проектний інститут сталевих конструкцій ім. В. Шимановського”, ДП “Київський інститут інженерних вишукувань та досліджувань “Енергопроект”, Український державний інститут інвестиційної експертизи, яке судом залишено без задоволення.

Сторонами направлялися до суду клопотання про відкладення розгляду справи із посиланням на поважні причини неможливості явки представників до судового засідання, у зв’язку з чим розгляд справи відкладався, ухвалою заступника голови господарського суду Донецької області строк вирішення спору було продовжено.

Судом задоволено клопотання сторін про продовження строку розгляду  справи.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області призначено розгляд справи колегіальним складом суду.

У судовому засіданні оголошувались перерви з 18.01.07 р. до 07.02.07 р., з 15.05.07 р. до 29.05.07 р.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

31 березня 2004 р. позивачем  (Замовник) та відповідачем (Підрядник) укладено Договір,  згідно з умовами якого Замовник доручає, а Підрядник – приймає на себе розробку робочого проекту “На індивідуальне виготовлення та монтаж радіовежі висотою 100 та більше метрів” та кошторису витрат на виготовлення та монтаж цієї  вежі (п.п.1.1, 1.4 Договору).

Згідно із п.2.1 Договору та протоколом погодження ціни на виконання робіт (додаток № 3 до Договору), загальна вартість робіт становить 286600,00 грн.

Відповідно до п.2.2 Договору, Замовник впродовж п’яти днів після підписання Договору  перераховує Підряднику аванс 90 % від загальної вартості Договору, остаточний розрахунок  за Договором здійснюється у п’ятиденний термін після завершення робіт на підставі актів здачі-приймання робіт.

Згідно із   п.1.3 Договору, Замовник зобов’язується надати Підряднику необхідні для виконання робіт вихідні (технічні вимоги) дані за 15 днів до початку виконання робіт у відповідності до календарного плану. Невиконання цієї умови є підставою для перенесення строків виконання робіт або дає право Підряднику розірвати Договір.

Договір та Календарний план виконання робіт (додаток № 1 до Договору) не містять даних про строки початку та закінчення робіт.

Відповідно до  п.7 Договору, строк його дії – з дати підписання до 31.12.04 р.

31 березня 2004 р. платіжним дорученням № 59 позивач перерахував відповідачеві 257940,00 грн. -  передплату за проектні роботи.

Відповідачем було передано позивачеві виконаний проект технічної документації, направлений позивачем для експертизи до “Укрінвестекспертизи”,  за висновком якої рекомендовано відкоригувати робочий проект, про що заявлено сторонами та проти чого представники сторін не заперечили.

Докази коригування робочого проекту та приймання-передачі сторонами виконаних відповідачем у повному обсязі робіт в матеріалах справи відсутні.

За даних обставин позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про  визнання недійсним договору № 19-04 від 31.03.04 р. на виконання проектних робіт та стягнення 257940,00 грн. – суми, перерахованої  відповідачеві позивачем на виконання п. 2.2 Договору у якості 90 % попередньої оплати.

Посилаючись на ст.ст. 203, 215 п.1 ст.216 Цивільного кодексу України, позивач у своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідача вищезазначену суму попередньої оплати, що є наслідком  недійсності правочину.

У заяві від 06.02.07 р. № 225 позивач просив суд стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 257940,00 грн., посилаючись на те, що у зв’язку із не виконанням відповідачем  умов договору, володіння відповідачем зазначеною сумою є недобросовісним, внаслідок чого в силу ст.400 Цивільного кодексу України, відповідач зобов’язаний повернути позивачеві сплачену останнім суму.

У заяві без номеру від 06.04.07 р. позивач просив суд розірвати Договір та стягнути з відповідача 257940,00 грн. – суму збитків, посилаючись на те, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов’язання за Договором, внаслідок чого в силу п.2 ст.852   Цивільного кодексу України, позивач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

У заяві від 10.05.07 – 11.05.07 р. № 940 позивач просив суд вважати остаточними правові підстави та склад позовних вимог, викладені у заяві від 06.04.07 р.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, змінити підставу або предмет позову.

Заяви позивача від 06.02.07 р. № 225 про стягнення суми, якою відповідач недобросовісно володіє, від 06.04.07 р. про розірвання Договору та стягнення  збитків суд до уваги не приймає, оскільки ці заяви позивачем надано із перевищенням наданих йому ст.22 Господарського процесуального кодексу України прав, дані заяви мають ознаки самостійних позовних вимог та мають подаватися до суду із дотриманням правил, встановлених розділом VIII Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ст.4-2) вищезазначеного кодексу, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.43 зазначеного кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 324  Господарського кодексу України встановлено, що за договором підряду на проведення проектних і досліджувальних робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну документацію або виконати обумовлені договором проектні роботи, а також виконати досліджувальні роботи, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити їх.

До відносин, що виникають у процесі виконання проектних та досліджувальних робіт, можуть застосовуватися положення статті 318 цього Кодексу.

Підрядник несе відповідальність за недоліки проекту, в тому числі виявлені в процесі його реалізації та експлуатації побудованого за даним проектом об'єкта.

У разі виявлення недоліків проекту підрядник зобов'язаний безоплатно переробити проект, а також відшкодувати замовнику збитки, спричинені недоліками проекту.

Статтею 318 зазначеного кодексу визначені поняття, предмет та зміст договору підряду та капітального будівництва.

Згідно із ст.180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 3 ст.180 Господарського кодексу України передбачено, що при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст.887 Цивільного кодексу України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ст. 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Відповідно до ст.844 зазначеного кодексу, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Статтею 846 Цивільного кодексу України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно із ст.215 зазначеного кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно із ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна сторона Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Підставами для визнання Договору  недійсним та застосування наслідків його недійсності позивач вважає відсутність у Договорі умов щодо строків виконання робіт та їх кошторису, що, за ствердженням позивача, є грубим порушенням приписів Господарського та Цивільного кодексів України та Державним будівельних норм.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позову з наступних підстав.

Ствердження позивача про те, що відсутність у договорі підряду на проведення проектних та пошукових робіт, яким за правовою природою є спірний договір, умов щодо строків виконання та кошторису робіт суперечить законодавству, є помилковим.

Згідно із ст. ст. 843, 844 Цивільного кодексу України, у договорі підряду має бути встановлена ціна роботи, яка може визначатися кошторисом. Частиною 2 ст.843 зазначеного кодексу передбачені наслідки невстановлення сторонами ціни роботи, до яких визнання договору недійсним не відноситься.

Суду не надано доказів складання сторонами кошторису за договором, однак пунктом 2.1 Договору на виконання робіт та протоколом погодження ціни визначена загальна вартість робіт -  286600,00 грн.

Статтею 846 Цивільного кодексу України передбачено, що у договорі підряду встановлюються строки виконання роботи або її окремих етапів.

За змістом частини 2 зазначеної статті, законодавцем припускається можливість невстановлення сторонами таких строків у  договорі підряду. При цьому, наслідком  невизначення строків виконання робіт є не визнання договору підряду недійсним, а обов’язок підрядника виконати та право замовника вимагати  виконання роботи у розумні строки, відповідно до суті зобов’язання, характеру та обсягу роботи, звичаїв ділового обороту.

Крім того, згідно із ст. 530  Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.  Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже відсутність у  договорі підряду умов щодо початку та закінчення робіт не свідчить про те , що цій договір є недійсним як такий, що суперечить законодавству, оскільки інші наслідки відсутності цих умов у договорі підряду визначені ч.2 ст.846 Цивільного кодексу України та ст.530 зазначеного кодексу.

Спірний Договір містить умови щодо предмету, ціни та строку дії господарського договору. Таким чином, вимоги ч.3 ст.180 Господарського кодексу України при укладанні Договору сторонами дотримано.

За даних обставин у задоволенні позовних вимог в частині визнання Договору недійсним слід відмовити.

При цьому, не підлягають задоволенню й вимоги про застосування наслідків недійсності Договору у вигляді стягнення з відповідача 257940,00 грн.

Судові витрати покладаються на позивача.

Клопотання відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб судом залишено без задоволення у зв’язку із необгрунтуванням відповідачем необхідності такого залучення, можливого впливу рішення по даній справі на права або обов’язки третіх осіб щодо однієї з сторін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу  України, ст.ст.180, 193, 318, 324 Господарського кодексу України, ст.ст.530, 837, 843, 844, 846, 887 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Українського державного підприємства “Укрхімтрансміак”, м. Київ, до Закритого акціонерного товариства “Стальком”, м. Донецьк, про визнання недійсним договору № 19-04 від 31.03.04 р. на виконання проектних робіт та стягнення з відповідача  257940,00 грн. – відмовити повністю.

Вступну та резолютивну частинирішення оголошено 29.05.07 р.

Повний текст рішення підписано 04.06.07 р.

Суддя

Надруковано 3 примірники:

1-          позивачеві;

1 – відповідачеві;  1 – у справу