ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2007 р.
№ 4/1429-22/248

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін  –головуючого,

Є. Чернов
В. Цвігун

за участю представників:

- позивача
Крупник Р.В. –(дор. № 39 від 25.06.2007)

- відповідача
Куксов В.Г. –(дор.№С-09/2006 від 11.07.2006)

розглянув касаційну скаргу
Дочірнього підприємства "ОСТ-ІНВЕСТ-унд-Баупроектменеджмент-Україна"

на постанову
Львівського апеляційного господарського суду
від 18 квітня 2007 року

у справі
№ 4/1429-22/248 господарського суду Львівської області

за позовом
Дочірнього підприємства "ОСТ-ІНВЕСТ-унд-Баупроектменеджмент-Україна"

до
ЗАТ "СЕТВІК"

третя особа
Дочірнє підприємство "Схід-Захід Україна"

про
стягнення 195904, 90 грн. заборгованості та 32258, 03 грн. судових витрат

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Львівської області від 06.02.2007 (суддя М.Желік) у позові про стягнення заборгованості за виконанні згідно договору підряду будівельні роботи відмовлено.

Рішення суду мотивовано тими обставинами, що позивач не довів обставин передачі відповідачу акту виконаних робіт з документами, які повинні долучатися до нього за умовами та в порядку, передбаченому договором, робота, оплати якої вимагає позивач фактично виконувалися третьою особою, а відтак позивач не довів фактичні обставини виконання ним спірних робіт на вказану в позові суму.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.04.2007 (судді: Х.Мурська, Л.Давид, Г.Кордюк) рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін з аналогічних мотивів та підстав.

Позивач в касаційній скарзі просить рішення та апеляційну постанову скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права.

Скаржник посилається на те, що господарські суди не надала належної правової оцінки усім обставинам, зокрема, безпідставно дійшли висновків про відсутність зв'язку між поданими позивачем документами та вартість виконаних робіт як і висновок про те, що документи засвідчують лише придбання товарно-матеріальних цінностей, а не фактичне виконання робіт.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарськими судами між ЗАТ "СЕТВІК" (замовник) та ДП "ОСТ-ІНВЕСТ-унд-Баупроектменеджмент-Україна" (підрядник) укладено договір від 05.09.2005 № 40/09/05 за умовами якого підрядник зобов'язався виконати на свій ризик власними і залученими силами і засобами передбачені договором роботи, а замовник –надати фронт робіт, документацію, прийняти виконані роботи і оплатити їх вартість.

Відповідно до п. 3.7. договору роботи за договором вважаються виконаними після передання цих робіт замовнику в порядку, визначеному чинним законодавством.

За п. 11.1 договору передання і прийняття закінчених робіт проводиться у порядку, встановленому нормативними актами, що діють у сфері будівництва, та цим договором.

Згідно з п.п. 4.5 п. 4 договору розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про виконані роботи та їх вартість (акти, підписані уповноваженими представниками, первинні документи, накладні на придбані товарно-матеріальні цінності).

За вимогами частини четвертої ст. 882 ЦК України передання робіт  підрядником  і  прийняття  їх  замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Типові форми первинних облікових документів у будівництві затверджені спільним  наказом Держкомстатистики України та Держкомітету України з будівництва та архітектури від 21.06.2002 № 237/5 і поширюються на всі будівельні структурні підрозділи підприємств усіх форм власності, що виконують будівельні роботи з капітального та поточного ремонту, споруд та інші підрядні роботи за рахунок усіх джерел фінансування –це “Акт приймання виконаних підрядних робіт” № КБ-2  та “Довідка про вартість виконаних підрядних робіт” КБ-3.

Досліджені господарськими судами докази про вартість та обсяг виконаних робіт відхилені, як такі, що не доводять обґрунтованість вимог позивача з огляду на наступні обставини.

Наявні в матеріалах справи акти приймання-здачі виконаних робіт свідчать про те, що обумовлений обсяг робіт, відображений позивачем в акті  № 6, яким він обґрунтовує свої вимоги, фактично був виконаний третьою особою на виконання умов власного договору, укладеного з відповідачем.

Долучені позивачем видаткові накладні, накладні та податкові накладні на будівельні матеріали, можуть бути підтвердженням їх належності позивачу, однак не можуть свідчити про обставини виконання позивачем обумовлених договором підряду робіт з цими матеріалами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи доводяться встановленими процесуальним законом засобами доказування відповідно до ст. 34 ГПК України.

Господарськими судами встановлено, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про передачу відповідачу у встановленому договором порядку документів про виконані роботи позивачем не надано.

Доводи скаржника, зокрема, й щодо підписаних актів прихованих робіт  не спростовують висновків господарського суду та оцінюються касаційною інстанцією з врахуванням вимог ст. 111-7 ГПК України щодо меж перегляду справи в касаційній інстанції як намагання встановити інші обставини та переоцінити докази.

ДП "ОСТ-ІНВЕСТ-унд-Баупроектменеджмент-Україна" звернулося з клопотанням про повернення помилково повторно сплаченого державного мита за розгляд касаційної скарги.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги заявником було сплачено державне мито за перегляд судового рішення в касаційному порядку за ставками, що відповідають вимогам чинного законодавства, що підтверджено платіжним дорученням № 727 від 14.05.2007. Крім того, заявник сплатив державне мито в розмірі 980 грн. згідно платіжного доручення № 802 від 12.06.2007 ГПК України.

Відповідно до частини першої ст. 47 ГПК України державне мито підлягає поверненню у випадках і в порядку, встановлених законодавством.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93 № 7-93 "Про державне мито" сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю у випадках, зокрема, внесення мита в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

За таких обставин повторна сплата державного мита згідно платіжного доручення № 802 від 12.06.2007 є зайвою, а клопотання про повернення  сплаченого державного мита згідно цього платіжного доручення підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного, керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111  ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.04.2007 та рішення господарського суду Львівської області від 06.02.2007    у справі № 4/1429-22/248 господарського суду Львівської області залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Повернути Дочірньому підприємству "ОСТ-ІНВЕСТ-унд-Баупроектменеджмент-Україна" з Державного бюджету України 980 (дев'ятсот вісімдесят) грн. державного мита, сплаченого платіжним дорученням № 802 від 12.06.2007.

Головуючий                                                                                             В. Овечкін

судді                                                                                                         Є. Чернов

В. Цвігун