КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

17.05.07 р.          № 28/75

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка  В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Третьякова О.І., Загородня Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції у м.Києві по работі з великими платниками податків

на постанову Господарського суду м.Києва від 01.02.2007

у справі № 28/75

за позовом           Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго"

до           Спеціалізованої державної податкової інспекції у м.Києві по работі з великими платниками податків

про          визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

АЕК «Київенерго» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великим платниками податків від 29.06.2004 р. № /0.

Постановою Господарського суду м. Києва від 01.02.2007 р. позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду,  в якій просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що постанова місцевого господарського суду прийнята з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи та місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми матеріального права.

Зокрема апелянт  стверджує про те, що оспорюване позивачем податкове повідомлення-рішення є законним та прийнято у межах компетенції Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великим платниками податків, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Позивач просив суд постанову Господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу Подільської районної  у місті Києві  ради -  без задоволення.

У судове засідання 17.05.2007 р. представник відповідача з невідомих для суду причин не з’явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Наведене підтверджується поштовим повідомленням про вручення відповідачу повістки суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією у м. Києві по роботі з великими платниками податків 29.06.2004 прийняте податкове повідомлення-рішення № 000091604/0, яким згідно з п. "б" пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4, пп. 17.1.3, 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами", п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7, п.п. 7.7.1 п.7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" позивачу визначено суму податкового зобов'язання з ПДВ у загальній сумі 322062 грн., в тому числі основний платіж - 214708 грн., штрафні санкції - 107354 грн.

Спірне повідомлення-рішення прийняте на підставі акта перевірки № від 24.06.2004 № 428/16-4/00131305, яким встановлено, що АЕК "Київенерго" в порушення п.п.7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" віднесено до податкового кредиту ПДВ в сумі 214708 грн., нарахований у складі витрат, пов'язаних з втратою електроенергії понад законодавче встановленні нормативи.

В акті перевірки зазначено, що понаднормативні втрати електроенергії є витратами, що не пов'язані з веденням господарської діяльності, і не відносяться до складу валових витрат підприємства. У зв'язку з цим, в акті перевірки зроблений висновок, що ПДВ, нарахований у складі таких витрат, не підлягає включенню до податкового кредиту.

Згідно акта перевірки позивачем занижено ПДВ за січень 2003 року - на 17891 грн., за лютий 2003 року - на 15355 грн., за березень 2003 року - 13137 грн., за квітень 2003 року - на 44 грн., за липень 2003 року - 1095 грн., за вересень 2003 року - на 27481 грн., за жовтень 2003 року - на 58022 грн., листопад 2003 року - на 28873 грн., за грудень 2003 року- 36994 грн.

З висновками, викладеними в акті перевірки, суд не погоджується з наступних підстав.

У відповідності до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 №168/97-ВР (в редакції Закону, чинній у періоді, який перевірявся відповідачем) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

У разі коли платник придбає товари (роботи, послуги), вартість яких не відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) і не підлягає амортизації, податки, сплачені у зв'язку з таким придбанням, відшкодовуються за рахунок відповідних джерел і до складу податкового кредиту не включаються (п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість").

Таким чином, всі суми ПДВ, сплачені (нараховані) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів або послуг, вартість яких відноситься до складу валових витрат, відносяться до податкового кредиту.

Господарським судом міста Києва була розглянута справа №28/74 за позовом АЕК "Київенерго" до СДПІ у м. Києві по роботі з великими платниками податків про визнання недійсним податкового повідомлення -рішення. 11.09.2006 Господарським судом міста Києва прийнята постанова у справі №28/74, якою позов АЕК "Київенерго" задоволений. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2006 вищезазначена постанова Господарського суду міста Києва залишена без змін.

Предметом спору у справі №28/74 було податкове повідомлення -рішення від 29.06.2004 №000091604/0 про донарахування податкових зобов'язань по податку на прибуток у зв'язку з віднесенням АЕК "Київенерго" витрат, пов'язаних з втратою електроенергії понад законодавче встановленні нормативи, до складу валових витрат. Податкове повідомлення -рішення №000091604/0 винесене на підставі того ж акта перевірки, що і податкове повідомлення -рішення від 29.06.2004 №/0, що оскаржується позивачем в даній справі.

Копії постанови Господарського суду міста Києва та ухвали Київського апеляційного господарського суду у справі №28/74 знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до статуту АЕК "Київенерго" від 15 червня 1998 року (реєстраційний №    02796)    предметом    діяльності    компанії    АЕК    "Київенерго"    є    виробництво, транспортування, передача, розподіл та постачання електричної і теплової енергії на основі відповідних ліцензій.

Законом України "Про електроенергетику" від 16.10.1997 № 575/97-ВР, який визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі, встановлено, що електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики, є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу (ст. 1 цього Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про електроенергетику" постачання електричної енергії споживачу проводиться за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору.

Передача енергії проводиться шляхом транспортування енергії за допомогою мереж.

Специфіка постачання електроенергії полягає в тому, що при її транспортуванні за допомогою електромереж виникають втрати електроенергії, які є суто фізичним явищем і залежать від природних факторів.

Пунктом 3.7.1 "Умов та правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом", що затверджені постановою НКРЕ від 13.06.1996 № 15/1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.08.1996 за № 433/1458, визначено, що ліцензіат, тобто суб'єкт підприємницької діяльності, зареєстрований у встановленому порядку, який отримав ліцензію на постачання електричної енергії за регульованим тарифом та зобов'язаний дотримуватися ліцензійних умов і виконувати рішення НКРЕ, має право одержувати від споживачів, яким він постачає електричну енергію, плату за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з вимогами п. 3.7.4.

Відповідно до пункту 3.7.4 роздрібний тариф на спожиту споживачами електроенергію розраховується виходячи з наступних показників:

-          групи споживачів    у   відповідності    до    нормативних    методик (документів),

затверджених НКРЕ;

-          класу   споживачів   у   відповідності   до   нормативних   методик (документів),

затверджених НКРЕ;

-          класу напруги електромереж, через які пройшла електрична енергія до кінцевого

споживача;

-          прогнозованої середньої закупівельної ціни електроенергії на розрахунковий

місяць, на який визначаються роздрібні тарифи на електроенергію, грн./МВт.год.;

-          економічного коефіцієнту нормативних технологічних витрат електроенергії на

першому класі напруги;

-          тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами,

грн./МВт.год.;

-          тарифу на постачання електроенергії, грн./МВт.год.

Порядком формування роздрібного тарифу на електроенергію для споживачів (крім населення і населених пунктів) ліцензіатами з постачання електроенергії за регульованим тарифом, що затверджений постановою НКРЕ від 22.01.2001 № 47, передбачений місячний розрахунковий період.

Формула для розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію, що вказана в Порядку формування роздрібного тарифу на електроенергію для споживачів (крім населення і населених пунктів) ліцензіатами з постачання електроенергії за регульованим тарифом, містить такі ж чинники, які передбачені в Умовах та правилах здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

При цьому ні Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, ні Порядком формування

роздрібного тарифу на електроенергію для споживачів (крім населення і населених пунктів)   ліцензіатами   з   постачання   електроенергії   за   регульованим   тарифом   не передбачено, що при розрахунку роздрібного тарифу на електроенергію враховуються понаднормативні втрати.

Постановою від 19.04.2002 № 398 НКРЕ затверджено Положення про порядок врахування частки понаднормативних витрат електроенергії при формуванні роздрібних тарифів на електричну енергію.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про порядок врахування частки понаднормативних витрат електроенергії при формуванні роздрібних тарифів на електричну енергію це Положення поширюється на всіх ліцензіатів з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, які розраховують роздрібні тарифи на електричну енергію відповідно до постанови НКРЕ від 22.01.2001 № 47 "Про затвердження "Порядку формування роздрібного тарифу на електроенергію для споживачів (крім населення і населених пунктів) ліцензіатами з постачання електроенергії за регульованим тарифом" (із змінами та доповненнями) та виконують хоча б одну із таких умов:

а)          виконують поточні зобов'язання з повної оплати електроенергії, купованої на

оптовому ринку електричної енергії,  згідно  з  договором між ДП "Енергоринок" та

ліцензіатом протягом останніх двох місяців при першому поданні документів на розгляд

НКРЕ та протягом шести останніх місяців при наступних звертаннях;

б)          взяли зобов'язання щодо зниження понаднормативних витрат електроенергії

протягом   року  та  подали   інвестиційну   програму  на поточний рік.

В пункті 1.4 Положення про порядок врахування частки понаднормативних витрат електроенергії при формуванні роздрібних тарифів на електричну енергію вказано, що ліцензіати, які виконують одну із умов пункту 1.2, мають право подати до НКРЕ заяву про врахування частки понаднормативних витрат електроенергії при формуванні роздрібних тарифів для споживачів.

Відповідно до пункту 2.1 Положення про порядок врахування частки понаднормативних витрат електроенергії при формуванні роздрібних тарифів на електричну енергію право враховувати протягом наступних шести місяців при розрахунку роздрібних тарифів економічний коефіцієнт технологічних витрат електроенергії ліцензіат отримував лише у випадку, якщо він виконував поточні зобов'язання з повної оплати електроенергії, купованої на Оптовому ринку електричної енергії та у разу прийняття Національною Комісією Регулювання Електроенергетики України позитивного рішення з даного питання.

Згідно з пунктом 1.3 даного Положення понаднормативні технологічні витрати електроенергії - це різниця між звітними технологічними витратами електроенергії і нормативними значеннями технологічних витрат електроенергії.

Технологічними витратами електроенергії називається сума втрат електроенергії в елементах електричних мереж, витрат електроенергії на власні потреби підстанцій та витрат електроенергії на плавлення ожеледі.

Нормативне значення технологічних витрат електроенергії на передачу електричними мережами - це сума значень технічних розрахункових втрат в елементах електричних мереж та нормативних витрат електроенергії на власні потреби підстанцій.

В ході розгляду справи №28/74 судом встановлено, що нормативне значення технологічних витрат електроенергії АЕК "Київенерго" залежить від розрахункових значень витрат та узагальнює витрати у значній кількості різноманітного обладнання. Окрім цього розрахунки передбачають використання номінальних (паспортних) характеристик обладнання. Однак на практиці термін експлуатації та режими навантаження створюють умови для суто природного старіння електрообладнання, характеристики якого з часом суттєво погіршуються викликаючи збільшення втрат електричної енергії. Враховуючи значну кількість електрообладнання у АЕК "Київенерго", втрати електричної енергії у мережах значно впливають на загальне значення втрат та обумовлюють різницю між нормативним та фактичним значенням

втрат. Значною додатковою складовою понаднормативних втрат у мережах є відхилення схеми мереж від нормального режиму, за яким розраховуються нормативні втрати. Причинами відхилення є пошкодження обладнання або створення ремонтних схем для проведення профілактичних та планово-ремонтних робіт. Отже, втрати електроенергії, в тому числі як в межах нормативних значень технологічних втрат електроенергії, так і понаднормативні технологічні втрати, є втратами, які супроводжують процеси передання електричної енергії. При цьому законодавством не визначені обсяги нормативних значень технологічних втрат електроенергії.

Постановою НКРЕ від 15.01.2003 № 23 внесені зміни до Постанови "Про затвердження Положення про порядок врахування частки понаднормативних витрат електроенергії при формуванні роздрібних тарифів на електричну енергію", відповідно до яких збільшилися вимоги до ліцензіата, дотримання яких надає право ліцензіату, враховувати частку понаднормативних втрат електроенергії при формуванні роздрібних тарифів на електричну енергію.

Так, в пункті 1.2 Положення про порядок врахування частки понаднормативних витрат електроенергії при формуванні роздрібних тарифів на електричну енергію" із змінами, внесеними 15.01.2003, вказано, що Положення поширюється на всіх ліцензіатів з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, які розраховують роздрібні тарифи на електричну енергію відповідно до постанови НКРЕ від 22.01.2001 № 47 "Про затвердження Порядку формування роздрібного тарифу на електроенергію для споживачів (крім населення і населених пунктів) ліцензіатами з постачання електроенергії за регульованим тарифом" (із змінами та доповненнями), виконують поточні зобов'язання з повної оплати електроенергії, купованої на оптовому ринку електричної енергії, згідно з договором між ДП "Енергоринок" та ліцензіатом протягом останніх шести місяців та взяли на себе зобов'язання щодо зниження понаднормативних витрат електроенергії протягом року за умови повної оплати електроенергії протягом періоду врахування частки понаднормативних технологічних витрат при формуванні роздрібних тарифів на електричну енергію.

В окремих випадках, за відсутності повної оплати електроенергії, купованої на оптовому ринку електричної енергії, згідно з договором між ДП "Енергоринок" та ліцензіатом протягом останніх шести місяців, НКРЕ має право врахувати частку понаднормативних витрат при розрахунку економічного коефіцієнта нормативних технологічних витрат електроенергії на передачу місцевими локальними електромережами 2 класу, згідно з п. 2 цього Порядку під зобов'язання ліцензіата щодо зниження понаднормативних витрат електроенергії протягом року та здійснення оплати купованої на Оптовому ринку електричної енергії не нижче рівня, встановленого НКРЕ.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п. 1.32 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Під час розгляду справи №28/74 судом встановлено, що втрати електроенергії, в тому числі як в межах нормативних значень технологічних втрат електроенергії, так і понаднормативні технологічні втрати, є втратами, які супроводжують процеси передавання електричної енергії, тобто об'єктивно пов'язані з веденням господарської діяльності і відносяться до складу валових витрат позивача.

Оскільки факт правомірного віднесення позивачем витрат, пов'язаних з втратою електроенергії, понад законодавчо встановленні нормативи, до складу валових витрат підприємства, встановлений господарським судом у справі №28/74 і в силу положень ч. 1

ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказуванню не підлягає, ПДВ, нарахований у складі вартості цих послуг, віднесений до податкового кредиту позивачем обгрунтовано.

Тому висновки відповідача, викладені в акті перевірки щодо порушення позивачем п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" та заниження податкових зобов'язань по ПДВ, суд вважає помилковими.

Згідно з п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" штрафні санкції накладаються на платника податків за порушення податкового законодавства.

Враховуючи, що суд визнав відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача щодо справляння ПДВ, то, відповідно, відсутні і підстави для застосування до позивача відповідних штрафних санкцій, визначених спірним податковим повідомленням-рішенням відповідача.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком Господарського суду м. Києва про наявність правових підстав для визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великим платниками податків від 29.06.2004 р. № /0.

Таким чином  постанова  Господарського суду м. Києва від 01.02.2007 року у справі № 28/75 прийнята з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, підстави для її скасування відсутні.

У зв`язку з цим, підстав для зміни або скасування прийнятої постанови Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже  апеляційна скарга Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великим платниками податків     підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 55, 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.          Постанову Господарського суду міста Києва від 01.02.2007 року у справі № 28/75 залишити без змін, а апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великим платниками податків     – без задоволення.

2.          Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України з дня складення ухвали в повному обсязі.

3.          Ухвалу в повному обсязі складено 25.05.2007 р.

Головуючий суддя

Судді