ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 8/209н-ад.
Суддя  господарського суду Луганської області Середа
матеріали справи за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1,
місто Свердловськ Луганської області,
до Головної державної
автомобільної інспекції на автомобільному транспорті  Міністерства транспорту та зв'язку України,
про визнання неправомірними
постанов про накладення штрафів, -
при секретарі судових засідань
в присутності представників сторін:
від позивача -ОСОБА_2,
- довіреність №б/н від 29.09.06 року;
Чередниченко Н.Л. -головний спеціаліст, - довіреність №1526 від 23.04.07 року,
суть спору: позивачем заявлено
вимогу про визнання неправомірними постанов Територіального управління  Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в Луганській області Головної державної автомобільної
інспекції на автомобільному транспорті
Міністерства транспорту та зв'язку України НОМЕР_1 від 08.09.2005 року,
НОМЕР_2 від 06.12.05 року та НОМЕР_3 від 17.11.05 року -про застосування до
позивача штрафних санкцій у сумі 170 грн. по кожній з постанов.
Відповідно до вимог статті 111
Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ) попереднє судове
засідання призначене та фактично відбулося 08.05.07 року; позивач до цього
засідання не прибув.
Ухвалою суду від 08.05.07 року
здійснено заміну неналежного відповідача в особі Територіального
управління  Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті в Луганській області Головної державної
автомобільної інспекції на автомобільному транспорті  Міністерства транспорту та зв'язку України
-на належного відповідача в особі Головної державної автомобільної інспекції на
автомобільному транспорті  Міністерства
транспорту та зв'язку України, оскільки тільки вона має статус юридичної особи.
ст. 150 КАСУ у судовому засіданні, яке відбулося 22.05.07 року, оголошено
перерву до 15 червня 2007 року -з метою надання сторонам можливості подати до
суду додаткові докази.
Представниками сторін подано  клопотання про відмову від здійснення
фіксації судового процесу технічними засобами, яке не суперечить вимогам ст.41
та пункту 2-1 розділу УІІ «Прикінцеві та перехідні положення»КАСУ, а тому  його задоволено судом.
Представник позивача
позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на те, що перевірку відповідачем
здійснено з порушенням чинного законодавства, внаслідок чого протоколи про
виявлення порушень, складені ним, є незаконними, а значить такими ж є і
постанови про застосування щодо позивача штрафних санкцій.
відповідача позов не визнав, про що також
зазначив  у відзиві на нього (вих.
НОМЕР_4 від 22.04.2007 року), посилаючись на те, що Територіальне
управління  Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті в Луганській області Головної державної
автомобільної інспекції на автомобільному транспорті  Міністерства транспорту та зв'язку України
(далі -Територіальне управління) не припустилося будь-яких порушень чинного
законодавства при винесенні спірних постанов НОМЕР_1 від 08.09.2005 року -про
застосування до позивача штрафних санкцій на суму 340 грн.; НОМЕР_2 від
06.12.05 року та НОМЕР_3 від 17.11.05 року - про застосування до нього ж  штрафних санкцій у сумі 170 грн. по кожній з
представників сторін, дослідивши наявні у справі  та додатково надані матеріали, суд дійшов
07.06.1999 року виконавчим комітетом Свердловської міської ради Луганської
області громадянин ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_5,
зареєстрований в якості суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
(далі -СПД ОСОБА_1, - позивач), у зв'язку з чим до ЄДР внесено
реєстраційний запис НОМЕР_6.
01.10.004 року Державним
департаментом автомобільного транспорту
Міністерства транспорту України (Укравтотранс) йому видано ліцензію
серії НОМЕР_7 -на право здійснення господарської діяльності у вигляді надання
послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального
користування (крім надання послуг і перевезення пасажирів та їх багажу на
Кабінету Міністрів України (далі -КМУ) від 08.09.04 року №1190 «Про утворення
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті»утворено Головну
державну автомобільну інспекцію на автомобільному транспорті (далі -Головавтотрансінспекція;
пункт 1 постанови) та затверджено
Положення про неї (далі -Положення №1190), при цьому встановлено,
що вона здійснює  державний контроль
за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері  автомобільного транспорту загального
користування, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та
стандартів, що регулюють організацію перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом загального користування (підпункт 1 п. 4
Положення); їй надано право перевіряти додержання суб'єктами
господарювання, які провадять діяльність у сфері  автомобільного транспорту загального
користування, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та
стандартів, що регулюють організацію перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом загального користування (абзац 2 п. 5).
Головавтотрансінспекція є юридичною
особо (п. 20 Положення).
Її територіальні підрозділи згідно
Положення про територіальні органи Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті», затвердженого наказом Міністра транспорту і зв'язку
України від 14.12.05  року №888,
-Положення №888), - не мають статусу юридичної особи (пункт 1 Положення
№888).
3.Згідно Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному транспорті загального користування,
затвердженому постановою Кабінету Міністрів України (далі -КМУ) від 29.01.03
№143 (далі -Порядок №143), - який був чинним на час спірних подій,
- органами державного контролю є Мінтрансзв'язку, Головавтотрансінспекція,
територіальні органи Головавтотрансінспекції (п. 2 Порядку №143); контроль
здійснюється за місцезнаходженням суб'єктів підприємницької діяльності, які
належать до автомобільного транспорту загального користування…, а також
безпосередньо  у транспортних засобах під
час здійснення перевезень пасажирів і вантажів (п.5)
Тобто у пункті 5 Порядку №143
встановлено два види перевірок: за місцезнаходженням СПД,
діяльність яких здійснюється у сфері автомобільного транспорту загального
користування (1) та  безпосередньо  у транспортних засобах під час здійснення
перевезень пасажирів і вантажів (2), - як це має місце по даній справі.
З огляду на викладене у суду немає
підстав при вирішенні цього спору враховувати обмеження, про які йдеться у
пунктах 6 та 7 Порядку №143 (щодо порядку проведення планових та позапланових
4.Відповідачем проведено 3 перевірки безпосередньо  у транспортних засобах під час здійснення
перевезень пасажирів і вантажів позивачем, а саме:
а)30.08.05 року, -  за результатами якої встановлено, що під час
номерний знак НОМЕР_8 під керуванням водія ОСОБА_2, виявлено порушення у
вигляді відсутності у водія: оригіналу дозволу  на маршрут, ліцензійної картки, візуальної
інформації у повному обсязі; мається подорожній лист НОМЕР_9
неустановленого  зразка (форми №3).
результатами перевірки складено протокол НОМЕР_10 від 30.08.05 року, від
підписання якого водій відмовився.
На підставі матеріалів цієї перевірки
08.09.05 року начальник Територіального управління Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті у Луганській області (далі -Теруправління) на
підставі пункту 6 статті 69 Закону України
«Про автомобільний транспорт»(у редакції, чинній на момент прийняття постанови)
виніс постанову про застосування до СПД ОСОБА_1 фінансових санкцій у розмірі
б) 09.11.05 року, -  за результатами якої  встановлено, що під час здійснення
пасажирських перевезень автомашиною СПВ-3302 -ПЕ, державний номерний знак
НОМЕР_11 під керуванням водія ОСОБА_3, виявлено порушення у вигляді відсутності
у водія: оригіналу дозволу
на маршрут, ліцензійної картки, візуальної інформації у повному обсязі;
подорожній лист неустановленого  зразка,
який також містить відмітку невстановленого зразка про проходження
передрейсового медичного огляду.
результатами перевірки складено протокол НОМЕР_12 від 09.11.05 року,  підписаний також водієм.
На підставі матеріалів цієї перевірки
17.11.05 року начальник Теруправління на підставі пункту 5 статті 69 Закону
України  «Про автомобільний транспорт»(у
редакції, чинній на момент прийняття постанови) прийняв постанову про
застосування до СПД ОСОБА_1 фінансових санкцій у розмірі 170 грн.
в) 29.11.05 року, -  за результатами якої  встановлено, що під час здійснення
пасажирських перевезень автомашиною СПВ-330210115, державний номерний знак
НОМЕР_13 під керуванням водія ОСОБА_4, виявлено порушення у вигляді відсутності
у водія: оригіналу  дозволу  на маршрут, ліцензійної картки, візуальної
інформації у повному обсязі; мається подорожній лист неустановленого  зразка (форми №3), у якому мається штамп
невстановленого зразка про проходження передрейсового медичного огляду.
результатами перевірки складено протокол НОМЕР_14 від 29.11.05 року, від
підписання якого водій відмовився.
На підставі матеріалів цієї перевірки
06.12.05 року начальник Теруправління на підставі пункту 6 статті 69 Закону
України  «Про автомобільний
транспорт»прийняв постанову про застосування до СПД ОСОБА_1 фінансових санкцій
трьох випадків водієві, який був присутнім під час перевірки, видано
адміністративну повістку на ім'я ОСОБА_1, у якій вказано дату, час та місце,
куди йому належить прибути у зв'язку з виявленими порушеннями; на повістках
маються підписи водіїв, прізвища та ініціали яких вказано так, як у акті, але
жоден з них не  вніс поправок щодо цих
обставин ні в акт, ні в повістки.
Представник відповідача пояснив це
тим, що водії не надавали щодо себе точних документованих даних.
Представник позивача повністю
заперечує як факт отримання адміністративних повісток, так і кожної з
вищеназваних постанов начальника Теруправління.
5.У зв'язку з останньою обставиною
(посиланням позивача та його представника на факт неотримання жодної з
постанов), суд, вирішуючи питання щодо терміну позовної давності, виходить з
посилається на те, що про наявність постанов про застосування щодо нього
вищезгаданих штрафних санкцій він дізнався 11.09.06 року, - коли йому стало
відомо про стягнення 170 грн. з  суми
пенсії, яку він отримує.
2)відповідач належними та ймовірними
доказами  не спростував ці твердження.
З огляду на викладене суд вважає
доведеним, що позивач дізнався про порушення свого права чи охоронюваного
законом інтересу 11.09.06 року.
З цього часу не минув річний термін
для звернення до суду за захистом права чи охоронюваного законом
інтересу, встановлений частиною 2 ст.99 КАСУ, а значить він звернувся до суду з
ІІ.Заслухавши представників сторін,
дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, - суд вважає, що позов НЕ
підлягає задоволенню з наступних підстав.
спірні правовідносини мали місце у 2005 році, - під час дії Закону України від
05.04.2001 року №2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт»в редакції, чинній до
23.02.06 року, - суд керується його положеннями в редакції від 05.04.2001 року.
Згідно статті 34 названого Закону
автомобільний перевізник повинен:
виконувати вимоги  цього
нормативно-правових  актів  України
у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;
утримувати транспортні  засоби
в  належному   технічному
і санітарному  стані  та
забезпечувати  їх зберігання
відповідно до вимог статті 21 цього Закону;
забезпечувати контроль   технічного
і   санітарного   стану транспортних засобів перед виїздом на
проведення  медичного  контролю
стану здоров'я водіїв;
забезпечувати умови  праці
та  відпочинку  водіїв
згідно  з вимогами законодавства;
забезпечувати безпеку дорожнього
забезпечувати водіїв відповідною
документацією на перевезення пасажирів.
Відповідно до ст. 39 цього Закону
перевірзник також зобов»язаний  мати та
надавати для перевірки  документи, на
підставі яких виконуються пасажирські перевезення, у тому числі
документи для регулярних
пасажирських перевезень:
для автомобільного  перевізника
-   ліцензія,   договір
із органами  виконавчої влади та
органами місцевого самоврядування чи їх
дозвіл,  паспорт маршруту,
документ, що засвідчує використання автобуса
на  законних  підставах,
інші  документи,  передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення
водія відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка,  дорожній
лист,  квитково-касовий  лист,
схема  маршруту,  розклад руху,
таблиця  вартості  проїзду (крім міських перевезень),  інші документи, передбачені законодавством
Документи для регулярних
спеціальних пасажирських перевезень:
для автомобільного  перевізника
-   ліцензія,   договір
із замовником  транспортних
послуг,  паспорт маршруту,  документ,
що засвідчує  використання  автобуса
на  законних  підставах,
інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення
водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб,  ліцензійна
картка, дорожній  лист,  схема
маршруту,  розклад  руху,
інші документи, передбачені законодавством України.
Як вбачається з наявних у справі
доказів, водії транспортних засобів припустилися порушень вимог  цього законодавства.
2.Судом встановлено, що вищеназвані
перевірки  щодо  СПД ОСОБА_1 відповідачем здійснені в межах
повноважень, наданих Теруправлінню пунктами 12, 20, 21-24 Порядку №143, та
оформлені відповідно до вимог останнього.
Суд не погоджується з доводами
представника позивача щодо того, що протоколи про результати  перевірки мають  деякі незаповнені пункти, а тому вони є
Хоча це дійсно має місце у
протоколі НОМЕР_10 від 30.08.05 року (не заповнені пункти щодо банківських
реквізитів перевізника та його державну реєстрацію; аналогічно -у протоколах
НОМЕР_12 від 09.11.05 року та НОМЕР_14 від 29.11.05 року), - але жодна з цих
обставин НЕ РОБИТЬ кожен з них неправильним по суті та недійсним.
3.Що стосується правильності
застосування штрафних санкцій щодо СПД ОСОБА_1, то
суд при вирішенні спору керується статтею 69 ЗУ «Про автомобільний транспорт»
(у редакції, чинній до 23.02.06 року), якою встановлено, що за
порушення законодавства про автомобільний транспорт до суб'єкта   підприємницької   діяльності
застосовуються  фінансові санкції
5) відсутність документів,  обов'язкових для надання послуг з
перевезення   пасажирів   чи
вантажів  автомобільним  транспортом загального користування,  -
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
6) порушення     правил
надання    послуг    пасажирського автомобільного
транспорту  у  розмірі
двадцяти  неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.
З огляду на викладене у суду є
підстави вважати, що усі три постанови про застосування штрафних санкцій   є законними та обґрунтованими.
Таким чином, позивач не довів
законність та обґрунтованість своїх позовних вимог.
Відповідач, будучи суб'єктом
владних повноважень, який заперечує проти позову, на виконання вимог частини 2
ст. 71 КАСУ, довів законність та обґрунтованість своїх  дій та рішень.
Відповідно до частини 2 ст. 94
КАСУ, судові витрати покладаються на позивача.
Останній, звертаючись з позовом до
місцевого Свердловського міського суду Луганської області, замість сплати
державного мита за подання позову у розмірі 0,2 неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, або ж 3,40 грн. (ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від
21.01.1993 року №7/93 «Про державне мито»; п.3 розділу УІІ «Прикінцеві та
перехідні положення» КАСУ), - сплатив витрати у сумі 7,50 грн. за
інформаційно-технічне забезпечення, не передбачені чинним КАСУ, а тому вони
підлягають поверненню платнику (квитанція НОМЕР_15 від 22.11.06 року). З
позивача на користь Державного бюджету України підлягає стягненню державне мито
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.34, 39, 69 Закону України від 23.04.2001 року №2344-ІІІ «Про
автомобільний транспорт»; Порядку здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті загального користування, затвердженого постановою КМ
України від 29.01.2003 року №143; ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від
21.01.1993 року №7/93 «Про державне мито»,
керуючись ст.ст. 62-71, 94, 158-162 та 167  Кодексу адміністративного судочинства
України,  суд
п о с т а н о в и в :
1.У задоволенні позову відмовити.
2.Судові витрати покласти на
Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, який мешкає
банк: ГУ ДКУ у Луганській області, МФО 804013, одержувач: УДК у місті Луганську
ГУ ДКУ у Луганській області,  ОКПО
24046582, КБК - 22090200, символ звітності банку -095, - державне мито у сумі 3
(три) грн. 40 коп.; наказ видати Державній податковій інспекції у місті
Свердоловську Луганської області.
3.Повернути Суб'єкту
підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_5, який мешкає у АДРЕСА_1, - витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у сумі 7 (сім) грн. 50 коп. -як такі, що не
передбачені чинним Кодексом адміністративного судочинства України.
Підставою для повернення є засвідчена
копія цієї постанови та квитанція № 199 від 22.11.06 року на суму 7
Відповідно до частини 4 ст. 167 КАС
України  за згодою представників сторін у
судовому засіданні 15.06.2007 року оголошено тільки вступну та резолютивну
Постанова набирає законної сили
після  закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства
України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження
рішення  суду  першої
інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної
інстанції  через суд  першої
інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному  обсязі  відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з
дня  складення  в
повному обсязі. Апеляційна
скарга  на  постанову
суду першої інстанції подається протягом
двадцяти  днів  після
подання  заяви   про
апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга
може  бути  подана
без  попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається  у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі
складено та підписано 19.06.2007 року.

Суддя
А.П.Середа