ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2007 р.
Справа № 14/334

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

за позовом:  Санаторію "Юність" Міністерства охорони здоров"я України,  вул.Радянська,39, смт.Сімеїз, Ялта, місто, Автономна Республіка Крим

до відповідача 1:  ТзОВ "Дімекс",  вул.Промислова,4, м.Калуш

про стягнення коштів на суму 21 417, 79 грн.

Представники:

від позивача: не з"явились

від відповідача: Мартиненко Т.Й., головний бухгалтер

СУТЬ СПРАВИ: Поданий позов про стягнення плати за землю.

В судовому засіданні розгляд справи відкладався і оголошувалась перерва.

Позивач позовні вимоги підтримує і вказує на те, що 05.08.03 р. між сторонами був заключний договір оренди державного майна, а 10.10.05 р. заключна додаткова угода у відповідності до якої склад орендованого майна в результаті проведеної реконструкції збільшився.

20.05.04 р. між Фондом державного майна АРК і відповідачем заключений договір оренди державного нерухомого майна. А 10.10.05 р. до вказаного договору заключена додаткова угода в результаті якої об»єкт оренди став наступним –приміщення корпусу №3, загороджуючи стіни №6,9, загороджуючи стіни №1,2,3 і ігрова площадка площею  400 кв.м.

Позивач посилається на акт перевірки контрольно-ревізійного управління фінансово-господарської діяльності санаторію «Юність»за період з 01.03.04 р. по 01.01.06 р., в результаті якої було з»ясовано, що в порушення п.5 ст.19 ЗУ «Про оренду державного і комунального майна», п.5 ст.19 ЗУ «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», відповідач необґрунтовано за рахунок коштів спеціального фонду, отриманих у вигляді плати за оренду державного майна оплатив податок за землю за орендовані площі в сумі 21 417. 79 грн.

Позивач посилається на ч.3 ст.12 ЗУ «Про плату за землю», згідно якої звільнений від плати земельного податку як спеціалізований санаторій України для реабілітації хворих, який повністю утримується за рахунок засобів державного бюджету, а у відповідності до ч.25 ст.12 названого Закону. Якщо підприємство, установа, організація, яка користується пільгами по оплаті земельного податку, здає в оренду окремі приміщення або їхню частину, податок на земельні участки, зайняті цими приміщеннями надані в оренду, оплачується у встановлених розмірах на загальних підставах.

Таким чином позивач вважає, що відповідач зобов"язаний заплатити земельний податок на загальних підставах за землю. Яка знаходиться під об»єктами, що ним орендується.

Відповідач заявлені вимоги не визнає на підставах зазначених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази зібрані у ній, заслухавши представника відповідача, суд

в с т а н о в и в:

05.08.03 р. сторони уклали договір оренди державного нерухомого майна у складі службового будинку, двох кліматопавільйонів, двох тентових підвісів, підпірних стін, кам»яних сходів, санвузла, будівлі хлораторної, що розташовані по вул..Радянській,39, смт.Сімеїз, м.Ялта строком на 5 років.

10.10.05 р. до названого договору була укладена додаткова угода №1, згідно з якою склад орендованого майна став наступним: кліматопавільйон, прохідна, підпірні стіни, кам»яні сходи, будівля хлораторної.

Також 20.05.04 р. між Фондом державного майна АРК –орендодавцем та ТзОВ «Дім екс»- орендарем укладений договір оренди нерухомого майна у складі будівлі корпусу №3 та грального майданчика строком на 5 років. 10.10.05 р. до вказаного договору укладена додаткова угода №1, згідно з якою склад орендованого майна став наступним - приміщення корпусу №3, загороджуючи стіни №6,9, загороджуючи стіни №1,2,3 і ігрова площадка площею  400 кв.м.

Згідно із ст..2 ЗУ «Про плату за землю»плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати. Власники землі та землекористувачі, крім орендарів, сплачують земельний податок. За земельні ділянки, надані в оренду справляється орендна плата.

В нашому випадку санаторій «Юність»є землекористувачем і згідно названого вище Закону є платником земельного податку. На думку суду, відповідач не є ні користувачем, ні власником землі, тобто не є платником земельного податку.

З матеріалів справи вбачається, що на протязі дії вказаних договорів відповідач сумлінно виконував свої обов»язки орендарів. Своєчасно та у повному обсязі сплачував орендну плату.

При розрахунку вартості орендованого майна враховується необхідність сплати земельного податку.  Відповідно, орендна плата визначається виходячи з з необхідності сплати земельного податку. Усі платежі, які не входять у склад орендної плати, такі як сплата комунальних платежів, платежі за водокористування, електричну енергію, відшкодовуються орендарем на підставі окремих положень договору оренди або на підставі угод про компенсацію витрат. Проте плата за землю не передбачена договором оренди, також не існує жодних угод про відшкодування орендарем вказаного платежу, тобто плата за землю є складовою частиною орендної плати.

Отже відповідач не є платником земельного податку, оскільки земельна ділянка йому не виділялася, а тому об»єкт оподаткування відсутній. Плата за землю, що утримується орендодавцем приміщення з орендаря є складовою частиною орендної плати за орендовані приміщення.

За таких підстав позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджені доказами, спростовані відповідачем. А тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

в позові відмовити.

На постанову господарського суду, яка не набрала законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) постанови через місцевий господарський суд.

постанова підписана 30.01.07

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________   Липка Ю.В.