Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" липня 2007 р.
Справа № 5/492-НМ

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Брагіної Я.В.

судді

за участю представників сторін

від позивача не з'явився (був присутній в засіданні суду 14.06.07. Климчук А.В.,доруч. від 22.03.06)

від відповідача не з'явився (був присутній в засіданні суду 29.03.07. Маловічко В.Ю.,довір. від 06.09.06.)

Розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Соха" (м. Житомир)

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дари ланів" (м. Андрушівка)

про усунення перешкод у користуванні землею та звільнення самовільно зайнятих орендованих земельних ділянок

Спір розглядається у більш тривалий термін за погодженням сторін на підставі ч.4 ст.69 ГПК України.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом  про усунення перешкод у користуванні землею та звільнення  самовільно зайнятих орендованих земельних ділянок, що знаходяться в с. Павелки, с. Лебединці та с. Гарапівка Андрушівського району,  Житомирської області загальною площею 1902,9232га.

Представник позивача у попередніх судових засіданнях пояснював, що відповідач  самовільно захопив земельні діляки площею 1902,9232 га, які позивачеві були передані власниками земельних ділянок. На самовільно захоплених землях відповідач здійснював весняно-польові роботи, про що свідчить акт від 28.04.06. У судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений вчасно і належним чином.

Представник відповідача у засіданні суду  29.03.07. позов не визнав. У судове засідання теж не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений вчасно і належним чином.

Суд приходить до висновку про можливість закінчення розгляду справи без участі представників сторін за наявними матеріалами у справі на підставі ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить зобов'язати відповідача не чинити йому перешкоди у вільному користуванні та доступі до орендованих земельних ділянок у жителів с. Павелки, с. Лебединці та с. Гарапівка  Андрушівського району, Житомирської області загальною площею 1902,9232га, а також зобов'язати відповідача звільнити зайняті земельні ділянки без відшкодування витрат, здійснених за час користування землею на підставі ст.ст.391 ЦК України, ст.48 Закону України "Про власність", ст.27 Закону України "Про оренду землі", ст.212 Земельного кодексу України, обгрунтовуючи вимоги договорами оренди власних земельних ділянок, укладених між позивачем та фізичними особами і актом  про самозахоплення земельних ділянок від 28.04.06.

Дійсно, відповідно до ст. 391 ЦК України та ст.48 Закону України "Про власність", власник  майна  має право  вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

А згідно ст.27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Самовільно зайняті земельні ділянки  підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування (ст.212 ЗК України).

Разом з тим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову враховуючи наступне:

- Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч.1 ст.93 ЗК України).

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом (ч.6 ст.93 ЗК України).

- З врахуванням  вимог ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є зокрема: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), а невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень  (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання - передачі земельної ділянки.

В наданих позивачем договорах оренди земельних ділянок, укладених між позивачем та фізиними особами,  розташованих в с. Гарапівка, с.Павелки та в с. Лебединці Андрушівського району, Житомирської області (а.с.11-150,т.1, а.с. в т.2,3,4,5,6,7,8,9,, а.с.1-13,т.10)   не значиться місце їх розташування та до договорів не надано плану або схеми земельної діляки, актів визначення меж  земельних ділянок в натурі (на місцевості), актів приймання - передачі земельної ділянки. Крім того, підписи фізичних осіб не посвідчені нотаріально та не зареєстровані.  - А відповідно до ст.20 Закону України "Про оренду землі" , укладені договори оренди землі підлягають державній реєстрації.

-Згідно ст.210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Враховуючи викладене, господарський суд не приймає як належні докази у справі, надані позивачем договори оренди спірних земельних ділянок, оскільки вважає, що договори оренди земельних ділянок взагалі неукладені.

Крім того, суд не приймає як належний доказ щодо  самовільного захоплення орендованих земель, акт, складений позивачем  від 28 квітня 2006 року (а.с.8,т.1), оскільки він складений в односторонньому порядку та особами, які знаходились в трудових відносинах з позивачем.  В вказаному акті не зазначено, які землі, їх місце розташування. Акт складений 28.04.2006р., а встановлюються події, які виникли 12.04.2005р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування,   не    можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.43 ГПК України).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що  позовні вимоги позивача є необгрунтованими, оскільки позивач не надав належних доказів у підтвердження своїх доводів та заперечень, і тому задоволенню не підлягають.

Судові витрати покладаються на  позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44,  49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського судунабирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з дня підписання мотивованого рішення суду у відповідності до ст.84 ГПК України.

Суддя
Брагіна Я.В.

Дата підписання мотивованого рішення: 13 липня 2007 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - поз.

3-відп.