ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У  Х  В  А  Л  А

10.08.07 р.                                                                                 № 33/14-63

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Новікової Рити Георгіївни, розглянувши матеріали

за позовом Комунального підприємства міськелектротранспорту „Облелектротранс”

м. Донецьк

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Мартис” м. Донецьк

про

-          розірвання договору оренди не житлового приміщення №9 від 28.02.2001р.;

-          стягнення 8820грн.97коп.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство міськелектротранспорту „Облелектротранс” м. Донецьк звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №07/07-82 від 26.07.2007р. про розірвання договору оренди не житлового приміщення №9 від 28.02.2001р.; стягнення 8820грн.97коп.

Відповідно до статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі; сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно резолютивної частини позову Комунального підприємства Комунального підприємства міськелектротранспорту „Облелектротранс” м. Донецьк наполягає на розірвання договору оренди не житлового приміщення №9 від 28.02.2001р.; стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю „Мартис” заборгованості у сумі 8820грн.97коп.

Відповідно до статтей 45 та 46 Господарського процесуального кодексу України позовні заяви оплачуються державним митом, крім випадків, встановлених законодавством. Державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Згідно пункту 36 Інструкції про порядок обчислення та справлення державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993р. №15 (з наступними змінами та доповненнями) позовні заяви по спорах, які виникають при укладенні, зміні або розірванні господарських договорів, що носять одночасно майновий характер, до яких включено вимоги про стягнення штрафу тощо, оплачуються державним митом як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв по спорах, що виникають при укладенні, зміні або розірванні господарських договорів.

Підпункт “в” пункту 2 статті 3 Декрету Кабінет Міністрів України “Про державне мито” №7-93 від 21.01.1993р. визначає - із позовних заяв у спорах, немайнового що виникають під час укладання, зміни або розірвання господарських договорів, які подаються до господарських судів, розмір державного мита становить 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом „а” пункту 2 статті 3 Декрету Кабінет Міністрів України “Про державне мито” №7-93 від 21.01.1993р. передбачено, що із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, розмір державного мита становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з доданого до позовної заяви платіжного доручення №283 від 03.07.2007р. Комунальним підприємством міськелектротранспорту „Облелектротранс” в доход бюджету сплачено лише 86грн.17коп., що є підставою вважати, що позивачем не надано доказів сплати державного мита у встановленому законодавством розмірі.

Відповідно до пунктів 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо - не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі.

Крім того, відповідно до наданого позивачем платіжного доручення №284 від 03.07.2007р. оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу проведено на рахунок Державного підприємства „Судовий інформаційний центр”, а не на рахунок Державного бюджету міста Донецьк.

Відповідно до статті 471 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу визначається Кабінетом Міністрів України за поданням Вищого господарського суду України.

На виконання вказаної норми Постановою Кабінету Міністрів України №411 від 29.03.2002 був визначений розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Пунктом 36 статті 8 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” №489-V від 19.12.2006р. встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2007 рік у частині доходів є надходження від оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у судах.

Відповідно до частини 2 статті 50 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України веде бухгалтерський облік всіх надходжень, що належать Державному бюджету України, та за поданням органів стягнення здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету.

Таким чином, протягом 2007року витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу мають перераховуватись до Державного бюджету, а належним доказом сплати витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу відповідно є платіжний документ, який свідчить про перерахування вказаних коштів на рахунки відкриту в органах Державного казначейства України.

З урахуванням викладеного, платіжне доручення №284 від 03.07.2007р. про перерахування 118грн на користь Державного підприємства „Судовий інформаційний центр” (ВАТ „Банк Універсальний” м. Львів) не є належним доказом сплати витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до пункту 10 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Додатково необхідно визначити, що Постановою Кабінету Міністрів України №1258 від 21.12.2005р. (із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №627 від 13.04.2007р.) затверджений Порядок, який визначає механізм здійснення оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ.

Керуючись статтями 1, 12, 57, пунктами 4 та 10 статті 63, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства міськелектротранспорту „Облелектротранс” м. Донецьк №07/07-82 від 26.07.2007р. до Товариства з обмеженою відповідальністю „Мартис” м. Донецьк про           розірвання договору оренди не житлового приміщення №9 від 28.02.2001р.; стягнення 8820грн.97коп. повернути без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Додаток (лише на адресу позивача): позовна заява №07/07-82 від 26.07.2007р. з доданими документи на 20 арк., у тому числі оригінал платіжного доручення №283 від 03.07.2007р. на 1 арк., оригінал платіжного доручення №284 від 03.07.2007р. на 1 арк.

Суддя

К.О.А., надруковано у 3-х примірниках:

1 –позивачу;

1 – відповідачу;

1 – до справи