ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2007 р.
№ 49/186-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Ходаківська І.П.

судді
Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

розглянувши  матеріали касаційної скарги
відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат"

у справі
господарського суду Харківської області

на рішення
господарського суду Харківської області від 06.02.2007 року

за позовом
відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат"

до
Статутного територіально-галузевого об’єднання "Південна залізниця"

про
стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2006 року, ВАТ “Полтавський Гірничо-збагачувальний комбінат” звернулось до суду з позовом про стягнення з статутного територіально-галузевого об’єднання “Південна залізниця” 83140,8 грн., як безпідставно йому нарахованих та списаних із суми попередньої оплати.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.02.2007 року в задоволенні позову відмовлено на тій підставі, що позивач пропустив строк позовної давності.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить, рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. В касаційній скарзі позивач посилається, зокрема, на неправильне обрахування судом першої інстанції строку позовної давності, а також на неправильну оцінку судом договірних відносин сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Господарським судом встановлено, що 21.12.2000 року між сторонами було укладено договір за № 01007/1240/88 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення за надані залізницею послуги та доповнення до договору № 1872/88, відповідно до якого відповідач зобов’язався надавати позивачу додаткові послуги згідно з розділами 1,2.Тарифного керівництва № 1,1999 рік.

Відповідно до п.2.4 договору   вантажовласник зобов’язався здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під’їзні колії на рахунок залізниці № 201 у банку Харківської філії АБ "Експрес-банк". Одержані кошти залізниця зараховує на особистий рахунок вантажовласника.

12.07.2005 року телеграмою Полтавської дирекції залізничних перевезень НР 351 8/7 1717  відповідачем було  встановлено збір за попереднє  надання номеру відправки при відправленні митного вантажу на експорт у розмірі 4 грн. за один номер.

Так у жовтні 2005 року відповідачем були списані суми в розмірі 83140,80 грн. ( з ПДВ).

Відповідно до ч.2 ст.17 Статуту залізниць України, умови та порядок організації перевезення в усіх видах сполучення визначаються Правилами. В силу п.2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, списання грошей з рахунку платника проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами.

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями у трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції та платника. Тільки після дотримання зазначеної процедури перший примірник накопичувальної картки надсилається ТехПД для списання зазначених у ній платежів із суми попередньої оплати.

Пунктом 2.10. названих Правил передбачено, що всі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо з станціями, які нараховували платежі, і ТехПД, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку.

Проте, відповідно ст. 136  Статуту залізниць України, позови до залізниць, що випливають з перевезення, можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 Статуту, зокрема  з дня  встановлення  обставин,  що  спричинили  заявлення позову.

Враховуючи викладене, господарський суд першої інстанції обґрунтовано врахував підстави, щодо перебігу строку позовної давності, оскільки строк позовної давності пред'явлення цього позову закінчився 18.10.2006 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив  позовної  давності,  про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, вимоги позивача, які випливають із спірного договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги заявлені поза межами строків позовної давності без посилання на обставини, які перешкоджали вчиненню дій у визначені законодавством терміни, а тому господарський суд Харківської області дійшов правильного висновку, щодо пропуску позивачем строку позовної давності та обґрунтовано відмовив у позові і підстав для скасування постановленого у даній справі судового рішення з наведених у касаційній скарзі мотивів судова колегія не вбачає.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.   1115,   1117,   1118,  1119,   11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 06.02.2007 року залишити без змін.

Головуючий                                                                    І. Ходаківська

Судді                                                                             Т. Данилова

Г. Савенко