ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"22" травня 2007 р.                                                            Справа №10/219-НА

за позовом  Відкритого акціонерного товариства "Сільгосптехніка" м.Деражня

до Державної податкової інспекції у Деражнянському районі м. Деражня

про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Деражнянському районі від 15.01.2007р. №/0 в частині застосування  14625 грн. штрафних санкцій

Суддя                      Секретар судового засідання

Представники сторін:

від позивача                               Ковальчук В.П. –керівник товариства

від відповідача                              Щербань В.І. –за довіреністю №2346 від 12.12.2006р.

Макорта М.Д. –за довіреністю №948 від 10.04.2007р.

У судовому засіданні згідно ч.3 ст. 160 КАСУ проголошено вступну і резолютивну частини постанови.                Постанова приймається 22.05.2007р., оскільки в судому засіданні оголошувалась перерва.

Суть спору:

Позивач звернувся з адміністративним позовом враховуючи надані уточнення позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Деражнянському районі від 15.01.2007р. №/0 в частині застосування 14625 грн. грн. штрафних санкцій у відповідності до п.п.17.1.3 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», вважаючи його таким, що суперечить чинному законодавству та фактичним обставинам справи. Зазначає, що оспорюване податкове повідомлення-рішення було прийняте на підставі акту перевірки №444/34/5519132 від 26.12.2006р.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що підприємством до декларації по ПДВ за  липень 2006р.  помилково не було  включено 29918 грн., дана помилка виправлена підприємством , до початку перевірки податковим органом та включена до декларацій по ПДВ за серпень-вересень 2006р., але не нараховано 5% штрафних санкцій, як передбачено п. 17.2 ст. 17 Закону України  „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Зазначає, що податковим органом вказаний факт не було враховано, тому неправомірно нараховано штрафну санкцію в розмірі 50% від суми податкового зобов'язання, яке нараховане контролюючим органом за весь період, починаючи з періоду, коли встановлено таке порушення і закінчуючи датою перевірки відповідно до 17.1.3.ст.17 Закону України „Про погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Крім того, зазначив, що підприємством, хоча не було нараховано в деклараціях штрафні санкції в розмірі 5% , проте сплачені платіжним дорученням №212 від 22.05.2007р.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що актом перевірки від 26.12.2006р. №444/234/05519132 працівниками податкового органу встановлено факт заниження суми ПДВ за червень 2006р. в сумі в сумі 668 грн., за липень 2006 р. в сумі 29250 грн. і завищення ПДВ за серпень 2006 р. в сумі 25917 грн., за вересень 2006 р. в сумі 3333 грн. За результатами вказаної перевірки було прийняте податкове повідомлення-рішення від 15.01.2007 р. №/0, згідно якого підприємству було донараховано податкове зобов'язання в сумі 15627 грн., в тому числі: за основним платежем - 668 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями - 14959 грн.

Вказує на правомірність застосування штрафних санкцій, посилаючись на пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та держаними цільовими фондами” та пп.6.1.3 п.6.1 ст.6 "Інструкції про порядок застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби", затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 17.03.2004 р. № 110.

Звертає увагу на те, що п 17.2 вказаного вище Закону передбачено, що платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі 5% від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку, б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі 5% від такої  суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з цього податку. Вказує, що обов'язок щодо обчислення недоплати і штрафу у розмірі п'яти відсотків від суми недоплати в обох наведених випадках покладено на платника податків.

Посилається на те, що згідно "Методичних рекомендацій щодо виправлення платниками помилок, самостійно виявлених ними у податковій декларації з податку на додану вартість", направлених Державною податковою адміністрацією України листом від 15.12.2003 р. № 19470/7/11-1217 визначено, що помилку, яка призвела до заниження податкового зобов'язання, може бути виправлено через поточну декларацію лише в одному випадку —якщо її допущено безпосередньо в декларації за попередній податковий період. Виправлення самостійно виявлених помилок по податкових зобов'язаннях, допущених у раніше наданій декларацій з ПДВ, здійснюється шляхом відображення відповідних показників у поточній податковій декларації у спеціально передбаченому для цього рядку 8.1. Якщо в результаті виправлення помилки виявляється факт недоплати податкових зобов'язань, то платник ПДВ має самостійно нарахувати штраф у розмірі 5 % суми такої недоплати. Сума штрафу зазначається в рядку 28 декларації.

В інших випадках виправлення помилки проводиться шляхом направлення до податкового органу уточнюючого розрахунку із сплатою при цьому (до подання уточнюючого розрахунку) суми такої недоплати і штрафу у розмірі 5 % від її суми.  Платник податків вказаної умови не виконав, тому вважає, що вимоги п. 17.2 Закону № 2181 не дотримано і виправлення помилки не було.

Натомість, в порушення вимог п. 17.2 Закону № 2181, підприємство відобразило недонараховану суму ПДВ за липень 2006 р. в розмірі 29250 грн. в складі податкових зобов'язань поточного звітного періоду по рядку 1 декларацій за серпень 2006 р. в сумі 25917 грн. і за вересень 2006 р. в сумі 3333 грн. але по рядку 28 вказаних декларацій не нарахувало штраф в розмірі п’яти відсотків від цих сум. При цьому, відповідно до вимог п. 17.2 Закону № 2181, підприємство зобов'язане було провести виправлення помилки, а саме в серпні 2006 р. - шляхом відображення недоплати за липень 2006 р. в сумі 25917 грн. по рядку 8.1 і штрафної санкції в розмірі 5% від цієї суми - по рядку 28 декларації за серпень 2006 р.; в вересні 2006 р. - шляхом подання уточнюючого розрахунку на суму недоплати 3333 грн. і штрафу в розмірі 5% від цієї суми. Вважає, що виправлення, проведене підприємством таким чином, не може вважатися самостійно виявленим фактом заниженого зобов'язання минулих податкових періодів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення  представників сторін, з’ясувавши фактичні  обставини, на яких ґрунтується позовна вимога і заперечення проти позову, дослідивши докази, встановлено наступне.

Працівниками ДПІ у Деражнянському районі проведено виїзну планову документальну перевірку відкритого акціонерного товариства «Сільгосптехніка»з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2005р. по 30.09.2006р., про що складено акт перевірки від 26.12.2006р. № 444/234/05519132.

За наслідками перевірки встановлено порушення п.п.7.3.1. ст.7 , п.4.9 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість за червень 2006 р. в сумі 668 грн., за липень 2006 р. в сумі 29250 грн. і завищено податок на додану вартість за серпень 2006 р. в сумі 25917 грн., за вересень 2006 р. в сумі 3333 грн.

В акті перевірки зафіксовано, що підприємством в липні 2006р. було отримано попередню оплату від ЗАТ "Хмельницький завод експериментального виробництва" за приміщення ремонтного цеху на загальну суму 155500,00 грн. та від Гриценка С.В.- за реалізацію автомобіля КАМАЗ-55102 в кількості 1 шт. вартістю 20000,00 грн.

Проте, в порушення п.п. 7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” податок на додану вартість з суми отриманої попередньої оплати в загальній сумі 29250 грн. ( 25916, 67 + 3333,33 грн.) не було включено до складу податкових зобов’язань в рядку 1 податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2006 р.

Податок на додану вартість з вказаної попередньої оплати в сумі 25916,67 грн. згідно податкової накладної № 49 від 01.08.2006 р. було відображено в реєстрі податкових накладних з продажу товарів (робіт, послуг) і в рядках 1 і 9 податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2006 р., отриманої ДПІ у Деражнянському районі за вх. № 5409 від 20.09.2006 р.

Податок на додану вартість з вказаної реалізації в сумі 3333,33 грн. згідно податкової накладної № 129 від 29.09.2006р. було відображено в реєстрі податкових накладних з продажу товарів (робіт, послуг) та в рядках 1 і 9 податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2006 р., отриманої ДПІ у Деражнянському районі за вх. № 6471 від 20.10.2006 р.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від  15.01.2007р. №/0 яким відповідачу донараховано податкові зобов’язання по ПДВ - 668 грн. основного платежу та відповідно на них 334 грн. штрафних санкцій та 14625 грн. штрафних санкцій за заниження в липні 2006р. податкового зобов’язання в сумі 29250 грн.

Позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.01.2007р. №/0  в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 14625 грн., вважаючи таким , що суперечить вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Аналізуючи надані по справі докази та пояснення представників сторін, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне.

Відповідно п. 7.3.1. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” датою  виникнення  податкових  зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:  або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Як вбачається з матеріалів справи (акт перевірки) податковим органом вказано на порушення позивачем даної норми, в результаті не включення до податкової декларації за липень 2006р. 29250 грн. податку на додану вартість з попередньої оплати, а включення даної суми  ПДВ відповідно в деклараціях за серпень та вересень 2006р.

Позивач не заперечує той факт, що ним до декларації за липень 2006р. не включено ПДВ в розмірі 29250 грн., проте, в серпні 2006р. та вересні 2006р. дані суми включені до податкових декларацій. Платіжними дорученнями №234, 276, 296 сплачено ПДВ за липень-вересень 2006р.

У відповідності до вимог п.5.1.ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” яким передбачено, що якщо у  майбутніх податкових періодах платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок, або зазначити уточнені показники у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період , протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Враховуючи той факт, що платником було проведено корегування податкових зобов’язань ,податковим органом не понараховувалась сума ПДВ, а згідно оспорюваного рішення на підставі п.п.17.1.3 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (надалі Закону №2181) за вчинене порушення застосовано штрафну санкцію  в розмірі 14625 грн. (виходячи з 29250 грн.* 7 періодів * 10% = 17550 грн., але не більше 50%).

Відповідно до п.п.17.1.3. ст.17 Закону №2181 у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та  закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових  періодів,  що  минули.

Аналіз норм Закону №2181 свідчить про те, що підставою для нарахування штрафної санкції є визначення контролюючим органом суми податкового зобов’язання платника податків. Однак податковим органом податкове зобов’язання самостійно не донараховувалось.

Крім того, як свідчать матеріали справи та не заперечують сторони, позивачем  до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявлено та виправлено помилки у наступних деклараціях.

Враховуючи факт самостійного виправлення помилки платником, відсутність донарахування податкового зобов’язання податковим органом та вимоги п.5.1.с т.5 , п.п.17.1.3.ст. 17 Закону України №2181,  податковим органом неправомірно нараховано штрафні санкції в розмірі 14256 грн. на підставі п.п. 17.1.3 ст. 17 Закону України  №2181.

Доводи відповідача спростовуються вищенаведеними обставинами.

Судом враховується, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

З огляду на викладені обставини та враховуючи приписи ч.2 ст.71 КАС України, в силу яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, а податкове повідомлення-рішення від 15.01.2007р. №/0 в частині застосування 14625 грн. штрафних санкцій  таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи задоволення позову згідно ч. 3 ст. 94 КАСУ судові витрати, здійснені позивачем присуджуються йому. При цьому, згідно ч. 1 ст. 94 цього Кодексу документально підтверджені судові витрати присуджуються з Державного  бюджету України.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104,105, 158-163, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Відкритого акціонерного товариства „Сільгосптехніка” м. Деражня до Державної податкової інспекції у Деражнянському районі м. Деражня   про            скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Деражнянському районі від 15.01.2007р. №/0 в частині застосування 14625 грн. штрафних санкцій  задоволити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення №/0/976 від  27.03.2006р. в частині застосування  14625 грн. штрафних санкцій

Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства „Сільгосптехніка” м. Деражня , вул. Промислова ,18 (код 05519132) 3,40 грн. (три гривні 40 коп.) судового збору .

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви по апеляційне оскарження. Подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя

Постанова складена в повному обсязі та підписана 24.05.2007р.

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.