СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

15 червня 2007 року
Справа № 20-3/362-4/049

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: Васильченко Євген Олексійович, довіреність № бн від 12.12.06;

відповідача: Медведева Ірина Григорівна, довіреність №10-004/217 від                                                   25.05.07;

Шинкаренко Олег Павлович, довіреність №10-004/216 від 08.06.06;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя  Остапова К.А.) від 03.04.2007 року у справі № 20-3/362-4/049

за позовом           Дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства "Укргідроспецфундаментбуд" Севастопольське спеціалізоване управління № 601 "Гідроспецфундаментбуд" (вул. Сімферопольська, 11,Севастополь,99003)

до           Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя (вул. Кулакова, 37,м.Севастополь,99011)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства "Укргідроспецфундаментбуд" Севастопольського спеціалізованого управління № 601 "Гідроспецфундаментбуд" звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовом про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя №271/15-10 від 31.08.2004 року та №271/15-10/1 від 15.11.2004 року у сумі 54448,25 грн.; 272/15-10 від 31.08.2004 року та №272/15-10/1 від 15.11.2004 року у сумі 165,20 грн.; 272/15-10 від 31.08.2004 року та №272/15-10/1 від 15.11.2004 року у сумі 95,17 грн.; №510/15-2 від 31.08.2004 року та №510/15-2/1 від 15.11.2004 року у сумі 38111,60 грн.; №512/15-2 від 31.08.2004 року та №512/15-2/1 від 15.11.2004 року у сумі 1359,40 грн.

Рішенням господарського суду міста Севастополя у справі 20-3/362 від 11.01.2005 року у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.04.2005 року рішення господарського суду міста Севастополя від 11.01.2005 року було скасовано, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.12.2005 року рішення господарського суду міста Севастополя від 11.01.2005 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.04.2005 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Севастополя.

Постановою господарського суду міста Севастополя (суддя Остапова К.А.) від 03.04.2007 року у справі №20-3/362-4/049 позов задоволено. Господарський суд першої інстанції виходив з того, що сума податкового боргу позивача утворилась у зв’язку з невиконанням зобов’язань по сплаті позивачу вартості робіт за державним замовленням, тому не підлягає застосуванню штраф за затримку сплати узгоджених сум податкових зобов’язань.

Не погодившись з постановою господарського суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Ленінському районі міста Севастополя звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час вирішення спору були порушені вимоги норм матеріального та процесуального права.

Розпорядженням виконуючого обов’язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду Сотула В.В. від 12.06.2007 року у зв’язку з зайнятістю судді в іншому процесі у складі колегії було замінено суддю Дугаренко О.В. на суддю Горошко Н.П.

У судовому засіданні 12.06.2007 року представники податкової інспекції підтримали вимоги апеляційної скарги, представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував та просив залишити без змін постанову суду першої інстанції.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 15.06.2007 року.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Державною податковою інспекцією у Ленінському районі міста Севастополя було проведено перевірку Дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства "Укргідроспецфундаментбуд" Севастопольське спеціалізоване управління № 601 "Гідроспецфундаментбуд" з питань своєчасності оплати суми узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість за період грудень 2000 року –2004 рік, про що був складений акт №13369/10/15-2 від 04.08.2004 року.

В ході перевірки було встановлено, що відповідно до підпункту 18.1.2 пункту 18.1 статті 18 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та Положення про списання і розстрочення податкового боргу платників податків у зв’язку з відміною картотеки, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 01.03.2001 року №81 був розірваний договір розстрочення №4 від 03.05.2001 року, у зв’язку з чим 31.08.2001 року в особовій картці платника податків було нараховано суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 134536,60 грн. Платіжне доручення на сплату податку на додану вартість до 31.08.2001 року до установи банку не надано, що призвело до утворення недоїмки у сумі 134536,60 грн. станом на 01.09.2001 року.

Крім того, перевіркою було встановлено, що позивачем своєчасно не були сплачені суми податкового зобов’язання, самостійно визначені позивачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість за 2001-2004 року, що також призвело до утворення недоїмки. Повністю суму податкового зобов’язання було погашено платіжним дорученням №249 від 21.06.2004 року.

За наслідками перевірки до позивача були застосовані штрафні (фінансові) санкції в наступних розмірах:

10 % від суми недоїмки за затримку  сплати   узгодженої   суми   податкового зобов'язання до  30 календарних днів, наступних за останнім днем  граничного  строку сплати,   -   1359,40 грн.(податкове повідомлення-рішення №512/15-2 від 31.08.2004 року);

20% від суми недоїмки за затримку від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за  останнім днем граничного строку  сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - 38111,60 грн.(податкове повідомлення-рішення №511/15-2 від 31.08.2004 року);

50 % від суми недоїмки за затримку, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання,  -  234009,97 грн.(податкове повідомлення-рішення №510/15-2 від 31.08.2004 року).

Крім того, податковою інспекцією було проведено перевірку позивача з питань повноти та своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на прибуток за період з 2001 року до 2003 року, про що був складений акт №14005/10/15-1 від 25.08.2004 року.

В ході перевірки було встановлено, що був розірваний договір розстрочення №4 від 03.05.2001 року, внаслідок чого виникла недоїмка з податку на прибуток у сумі 102569,00 грн. Оплата вказаної суми податкового зобов’язання проведена несвоєчасно, у зв’язку з чим на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” до позивача були застосовані штрафні санкції:

у сумі 10% від суми недоїмки 95,17 грн. при затримці до 30 календарних днів (податкове повідомлення-рішення №273/15-10 від 31.08.2004 року);

у розмірі 20% від суми недоїмки 165,20 грн. при затримці від 31 до 90 календарних днів (податкове повідомлення-рішення №272/15-10 від 31.08.2004 року);

у розмірі 50% від суми недоїмки 54448,25 грн. при затримці більше 90 календарних днів (податкове повідомлення-рішення №271/15-10 від 31.08.2004 року).

Також перевіркою були встановлені факти несвоєчасної сплати сум податку на прибуток, які було узгоджено в деклараціях про прибуток за 1 квартал 2002 року, 2003 рік, а також суми податкового зобов’язання визначені в ході документальної перевірки (акт від 31.07.2003 року).

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін,  обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя такою, що підлягає частковому задоволенню, у зв’язку з наступним.

Матеріалами справи підтверджується, що 03.05.2001 року між Державною податковою інспекцією у Ленінському районі міста Севастополя та Дочірнім підприємством відкритого акціонерного товариства "Укргідроспецфундаментбуд" Севастопольське спеціалізоване управління № 601 "Гідроспецфундаментбуд" був укладений договір розстрочення, відповідно до якого податковий орган надає позивачу на підставі пункту 18.1 статті 18 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" розстрочку по сплаті податкового боргу на загальну суму 247455,60 грн., з якої сума податку на додану вартість складає 144886,60 грн., сума податку на прибуток –102569,00 грн.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що господарський суд першої інстанції під час вирішення спору помилково посилався на підпункт 14.1.1 пункту 14.1 статті 14 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами", оскільки зазначеною нормою визначений порядок надання розстрочення податкових зобов’язань, а договором №4 від 03.05.2001 року було надано розстрочення податкового боргу.

Статтею 18 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" визначений порядок списання та розстрочення податкового боргу, які пов'язані з відміною картотеки.

А підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону визначений порядок застосування штрафних санкцій за несвоєчасне погашення узгоджених сум податкового зобов’язання.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням начальника Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя №2 від 31.08.2001 року було припинено дію договору розстрочення №4 від 03.05.2007 року, а у особовій картці платника податків –Дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства "Укргідроспецфундаментбуд" Севастопольське спеціалізоване управління № 601 "Гідроспецфундаментбуд" було відображено суму податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 144886,60 грн., з податку на прибуток –102569,00 грн.

Податковий орган, застосовуючи штрафні санкції на підставі норми підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону, виходив з того, що граничним строком сплати податкового боргу, розстроченого на підставі договору №4 від 03.05.2001 року, є дата розірвання зазначеного договору.

Проте, судова колегія звертає увагу на те, що на момент укладення договору про розстрочення відповідні суми податку на додану вартість та податку на прибуток не були сумою податкового боргу у розумінні Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами", оскільки останній набрав законної сили лише 01.04.2001 року, стаття 18 набрала чинності з дня опублікування цього Закону, тобто з 20.02.2001 року.

Згідно з статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, сплата розстроченого податкового боргу, навіть після розірвання договору про розстрочення податку на додану вартість у сумі 144886,60 грн. та податку на прибуток у сумі 102569,00 грн., які нараховані у особовій картці платника податків, не є порушенням граничного строку сплати податкового боргу відповідно до підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону, тому за порушення строків сплати таких зобов'язань не мають застосовуватись штрафи, які передбачені Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" за порушення строку сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Отже застосування фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 6944,40 грн. (20% від суми податкового зобов’язання у сумі 34722,00 грн., дата виникнення податкового зобов’язання –02.02.2001 року); у сумі 26036,20 (20% від суми податкового зобов’язання у сумі 130181,00 грн., дата виникнення податкового зобов’язання –01.04.2001 року), у сумі 67268,30 грн. - з розрахунку 50 % від суми недоїмки та у сумі 5175 грн. (50 % від суми податкового зобов’язання у сумі 10350 грн. за договором розстрочення №4 від 03.05.2001 року), та з податку на прибуток у сумі 95,17 грн. - з розрахунку 10 % від суми погашеного податкового боргу, у сумі 165,20 грн. - з розрахунку 20 % суми погашеного податкового боргу, у сумі 50395,65 грн. - 50 % від суми погашеного податкового боргу, є неправомірним.

Більш того фінансові санкції за несвоєчасну сплату зобов’язань з податку на додану вартість у сумі 6944,40 грн. та у сумі 26036,20 неможливо, оскільки в даному випадку податкове зобов’язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій визначено з порушенням термінів давності, встановлених підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами".

Що стосується решти штрафних санкцій, застосованих за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов’язань з податку на додану вартість та з податку на прибуток, то судова колегія вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що податковий борг позивача виник у зв’язку з форс-мажорними обставинами, а саме у зв’язку з невиконанням замовником –Управлінням капітального будівництва Севастопольської міської державної адміністрації –зобов’язань по сплаті вартості робіт за підрядним контрактом за державним замовленням №3 від 02.08.1995 року.

Згідно з вимогами підпункту 18.2.1 пункту 18.2 статті 18 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції. Пунктом „в” встановлено, що під терміном "безнадійний" слід розуміти податковий борг юридичних або фізичних осіб, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Пунктом 3.4 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 14 березня 2001 року N 103, встановлено, що податковий борг юридичних або фізичних осіб, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини, наприклад стихія, дія суспільного ворога, оголошена та неоголошена війна, загроза війни, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, громадська демонстрація, блискавка, пожежа, буря, повінь, землетрус, нагромадження снігу або ожеледь, вибух тощо), тобто не з вини платника податків, які неможливо попередити своїми заходами за умови, що дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання податкових зобов'язань. Такий факт непереборної сили підтверджується: Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України;  уповноваженими органами іншої держави, які легалізовані консульськими установами України, - у разі настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території такої держави; рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, посухи, пожежі та інших видів стихійного лиха; висновками інших органів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати обставини форс-мажору.

Пунктом 5.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 14 березня 2001 року N 103, встановлено, що у випадках, передбачених підпунктами 3.3, 3.4 цього Порядку, платник податків звертається до контролюючого органу за місцем обліку безнадійного податкового боргу або за місцем своєї реєстрації (якщо контролюючим є податковий орган) з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків, зборів, інших платежів, які просить списати. До заяви обов'язково додається будь-який з документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку, який підтверджує, що податковий борг вважається безнадійним.

З аналізу зазначених норм вбачається, що невиконання зобов’язань за договором підряду за державним замовленням не може бути форс-мажорною обставиною у розумінні норм Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, більш того позивачем не було надано доказів щодо звернення до податкового органу з відповідною заявою про списання безнадійного податкового боргу

Також необґрунтованим у зв’язку з викладеним є висновок суду першої інстанції щодо неправомірності застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов’язань у зв’язку з наявністю форс-мажорних обставин, що спричинили виникнення податкового боргу, оскільки наявність зазначених обставин не звільняє платника податків від відповідальності за порушення вимог підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Відповідно до вимог підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з розрахунків штрафних санкцій за актами перевірок №13369/10/15-2 від 04.08.2004 року та №14005/10/15-1 від 25.08.2004 року (том 2, аркуші справи 177, 178) суми податкових зобов’язань, самостійно узгоджених платником податків у податкових деклараціях з податку на додану вартість у період з липня 2001 року до травня 2004 року та з податку на прибуток у період з травня 2002 року до лютого 2004 року (том 1, аркуші справи 110-180), були сплачені несвоєчасно, а саме платіжним дорученням №249 від 21.06.2004 року на суму 710000,00 грн., при цьому факт несвоєчасної сплати узгоджених сум податкових зобов'язань позивачем не спростовується.

Зазначене свідчить про порушення позивачем граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов’язань та обґрунтованість застосування штрафних санкцій на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" за порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов’язань з податку на додану вартість за період з липня 2001 року до травня 2004 року в сумі 168057,07 грн. та з податку на прибуток за період з травня 2002 року до лютого 2004 року в сумі 4052,60 грн.

Таким чином, на думку колегії суддів, неправомірним є застосування штрафних санкцій на підставі податкових повідомлень-рішень від 31.08.2004 року:

-          №511/15-2 у частині застосування штрафу в сумі 32980,60 грн.;

-          №510/15-2 у частині застосування штрафу в сумі 72443,30 грн.;

-          №273/15-10 в сумі 95,17 грн.;

-          №272/15-10 в сумі 165,20 грн.;

-          №271/15-10 у частині застосування штрафу в сумі 50395,65 грн.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає позовні вимоги такими що підлягають частковому задоволенню, а постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню як прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального права.

Керуючись статтями 195, пунктом 3 статті 198, статтею 202, статтею 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя задовольнити частково.

2. Постанову господарського суду міста Севастополя від 03.04.2007 року у справі № 20-3/362-4/049 скасувати.

3. Прийняти нову постанову.

4. Позов задовольнити частково.

5. Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя від 31.08.2004 року №273/15-10 про застосування штрафних санкцій у сумі 95,17 грн., №272/15-10 про застосування штрафних санкцій у сумі 165,20 грн., №271/15-10 у частині застосування штрафних санкцій у сумі 50395,65 грн., №511/15-2 у частині застосування штрафних санкцій у сумі 32980,60 грн.,  №510/15-2 у частині застосування штрафних санкцій у сумі 72443,30 грн.

6. В решті позову відмовити.

7. Стягнути з Державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства "Укргідроспецфундаментбуд" Севастопольського спеціалізованого управління № 601 "Гідроспецфундаментбуд" (вул. Сімферопольська, 11,Севастополь,99003) 40,42 грн. державного мита та 56,12 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

8. Господарському суду міста Севастополя доручити видати виконавчий документ.

Постанова вступає в законну силу з моменту оголошення.

Постанову може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді