ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.06.07 р.                                                                               Справа № 32/108

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді                           О.М. Сковородіної

при секретарі судового засідання: Бахмет А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Пясецька І.В. – довіреність від 09.01.07р.

від відповідача: Бєляєв А.П. – голова

за позовом: Орендного підприємства „Донецькміськтепломережа” м. Донецьк

до відповідача: Житлово-будівельного кооперативу „МИР-53” м. Донецьк

про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних в сум?і 50204,71грн.

Позивач, Орендне підприємства „Донецькміськтепломережа” м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу „МИР-53” м. Донецьк про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних в сумі 50204,71грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на договір про постачання теплової енергії № 2696 від 01.08.04р., розрахунок суми заборгованості, повідомлення-вимогу від 26.02.07р. № 691.

Відповідач  позовні вимоги визнає, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Просив суд надати розстрочку виконання рішення строком на 3 роки. В судовому засіданні, призначеному на 12.06.07р., зобов’язувався щомісячно погашати заборгованість по 1400,00грн. з 01.07.07р.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд встановив, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про постачання теплової енергії № 2696 від 01.09.04р., за яким постачальник був зобов’язаний постачати теплову енергію до елеваторного вузлу, а відповідач був зобов’язаний приймати теплову енергію та розподіляти її споживачам.

Відповідно до п. п. 3.1, 6.4 договору відповідач повинен здійснювати оплату за теплопостачання приміщень, які належать йому на праві власності або які знаходяться у нього в оперативному управлінні, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним згідно з пред’явленими рахунками; при складанні цього договору сторони досягли згоди про те, що заборгованість відповідача перед позивачем, яка утворилась за час дії попереднього договору складає 84804,81грн., та відповідач повинен відшкодувати дану заборгованість в повному обсязі.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, свої зобов’язання, як про це заявлено позивачем,  відповідач,  всупереч ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, належним чином  не виконав. Внаслідок цього, станом на 01.04.07р. утворилась заборгованість в розмірі 39962,66грн.(3395,02грн. – під час дії попереднього договору, 36567,64грн. – за договором від 01.08.04р.), факт чого позивач підтверджує наданими документами, та не заперечується відповідачем.

За таких обставин позов в цій частині про стягнення заборгованості в сумі 39962,66грн. підлягає задоволенню.

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитору зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги позивача щодо застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов’язання у вигляді стягнення нарахованого індексу інфляції на суму боргу в розмірі 7984,09грн., 3% річних за прострочку виконання грошових зобов’язань в сумі 2257,96грн. підлягають задоволенню.

Відповідач просив суд розстрочити виконання рішення на 3 роки, посилаючись на скрутне фінансове становище. Звертав увагу суду на те, що спірна заборгованість фактично є неналежним виконання зобов’язань по оплаті мешканців.

Проте, суд, з урахуванням заперечень позивача, вважає, що відповідач при належному використанні своїх прав відповідачем щодо стягнення заборгованості вже з його боржників (як в межах досудового врегулювання спорів, так і в ході виконавчого провадження за рішеннями суду), він в змозі буде проводити погашення заборгованості протягом 1,5 років.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі Закону ст.ст. 193, 198 ГК України, ст. ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України,  керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Орендного підприємства „Донецькміськтепломережа” м. Донецьк до Житлово-будівельного кооперативу „МИР-53” м. Донецьк про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних в сумі 50204,71грн.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу „МИР-53” м. Донецьк (83092, м. Донецьк, вул. Н. Курганська, 9, , п/р 0463 у Пролетарському відділенні ПІБ м. Донецька, код банку 334301) на користь Орендного підприємства „Донецькміськтепломережа” м. Донецьк (83086,  м. Донецьк, вул. Горького, 50, , п/р 8002 в АБ „Укрбізнесбанк”, код банку 334969) заборгованість в сумі 39962,66грн., 3% річних в сумі 2257,96грн., індекс інфляції в сумі 7984,09грн., витрати з державного мита в сумі 502,04грн., та 118,00грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Розстрочити виконання рішення у справі на 1,5 роки рівними частками по 2789,15грн. на місяць (17 місяця) та  2789,16грн. в останній місяць.

Рішення набирає законної сили 25.06.2007р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд  згідно розділу XII ГПК України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя