ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 8/302ад.
Суддя  господарського суду Луганської області  Середа А.П.,
розглянувши матеріали справи за позовом
Алчевської об'єднаної державної
податкової  інспекції Луганської області,
місто Алчевськ Луганської області,
до Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, місто Перевальськ Луганської області,
про стягнення 1187 грн. 10 коп.,
при секретарі судових засідань  Качановській О.А.,
в присутності представників сторін:
від позивача -амішвіліРамі
суть спору: позивачем заявлено
вимогу про  стягнення  з  відповідача  боргу з єдиного податку  у сумі 1187 грн. 10 коп., який у нього
мається  за станом на  21.05.07 року.
Відповідно до ст. 111 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі -КАСУ) попереднє судове засідання
призначено та фактично відбулося 14.06.07 року, до якого відповідач не прибув.
Представник позивача
у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та заявив клопотання про
відмову від здійснення фіксації судового процесу технічними засобами, яке не
суперечить вимогам ст.41 та пункту 2-1 розділу УІІ „Прикінцеві та перехідні
положення” КАС України,  а тому його
задоволено судом.
відзив на позов та витребувані судом документи не надав, позовні вимоги не
оспорив, до судового засідання не прибув, участь у ньому свого представника не
забезпечив, хоча належним чином поставлений судом до відома про дату, час та
місце судових слухань.
Такого висновку суд дійшов  з огляду на те, що:
1)29.05.07 року за вих. №933 та
15.06.07 року за вих. №980 судом за місцем мешкання відповідача (АДРЕСА_1)
спрямовано ухвали про призначення справи до слухань та повістки;
2)оператором поштового зв'язку перше
поштове відправлення повернуто до суду з службовою відміткою «немає по
За таких обставин суд, керуючись
частиною 6 ст. 71 та ст. 86 КАСУ, розглянув справу по суті за відсутності
відповідача, - на підставі наявних у ній доказів.
І.Заслухавши  представника позивача, розглянувши матеріали
справи та додатково надані докази, суд дійшов наступного.
І.1.  22.05.2001 року Перевальською районною
державною адміністрацією Луганської областіОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, зареєстрований в якості суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи (далі -СПД ОСОБА_1, - відповідач), про що до ЄДР внесено
реєстраційний запис  НОМЕР_2.
2. 13.12.2002 року СПД ОСОБА_1
звернувся до Перевальського відділення Алчевської об'єднаної державної
податкової інспекції Луганської області (далі -ОДПІ, - позивач) з заявою про
надання йому права застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та
29.12.02 року в ОДПІ він отримав
свідоцтво серії НОМЕР_3 - про надання йому права  у 2003 році застосовувати спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності, як то передбачено Указом Президента
України від 03.07.1998 року №727/98 “Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва” (з наступними змінами та
доповненнями)( далі -Указ №727/98), - тобто у  такий спосіб він погодився на сплату єдиного
податку за відповідний вид діяльності -«перевезення пасажирів легковим
автотранспортом»- у розмірі 55,00 грн. на місяць, встановленого рішенням
Перевальської міської ради від 19.12.02 року №5/10 «Про ставки єдиного податку
у м. Перевальську на 2003 рік».
За станом на  21.05.07 року
відповідач має узгоджену суму податкового зобов'язання по сплаті єдиного
податку у сумі 1187,10 грн. за період з 20.01.03 року по 20.11.03 року.
3.Факт наявності несплаченого
податкового боргу з єдиного податку підтверджується:
обліковою карткою платника податку;
першою (НОМЕР_4 від 11.09.03 року на
суму 1187,10 грн.) та другою (НОМЕР_5 від 17.11.04 року на суму 1187,10 грн.)
податковими вимогами;
актами НОМЕР_6 від 29.09.04 року та
НОМЕР_7 від 04.12.04 року про неможливість вручення податкових вимог та
розміщення їх на дошці оголошень ОДПІ.
Як вбачається з матеріалів справи,
СПД ОСОБА_1 податковий борг не оспорив та не вжив заходів до його погашення.
ІІ. Заслухавши представника
позивача,  дослідивши та оцінивши
матеріали справи та додатково надані докази, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав.
1.Кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (частина
1 статті 67 Конституції України).
Аналогічний обов'язок закріплений
у  пункті 3 частини 1 статті 1 Закону
України від 25.06.1991 року №1251-ХІІ «Про систему оподаткування»(далі
-ЗУ №1251-ХІІ), де сказано, що платники податків і зборів (обов'язкових
платежів) зобов'язані:
3)сплачувати належні суми податків
і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.
статті 2 Указу №727/98 встановлено, що суб'єкт підприємницької
діяльності -фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа
наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.
Матеріалами справи доведено, що
відповідач не виконав цього припису Указу №727/98.
огляду на викладене при вирішенні цього спору суд керується частиною 2 ст. 5
Указу №727/98, в якій говориться, що суб'єкти малого підприємництва несуть
відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків
та сплату  сум єдиного податку згідно з
законодавством України.
З урахуванням  цього, приймаючи до уваги те, що Указ не
містить у собі спеціального механізму примусового стягнення податкового боргу з
єдиного податку, суд при вирішенні спору керується Законом України від
21.12.2000 року №2181-ІІІ “Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами”  (далі -ЗУ №2181).
4.Судовий
порядок стягнення податкового боргу передбачено тільки підпунктом 3.1.1 п. 3.1
ст. 3 ЗУ №2181-ІІІ, відповідно до якого активи платника  податків можуть бути  примусово стягнені в рахунок погашення його
податкового боргу виключно за рішенням суду.
Активами платника податків за
змістом п.1.7 статті 1 ЗУ №2181 є кошти, матеріальні та нематеріальні
цінності, що належать юридичній або фізичній особі на праві власності або
повного господарського відання.
5.Право ДПІ на звернення до
суду з позовом про стягнення податкового боргу
передбачено пунктом 11 ст. 11 Закону України від 04.12.90 року №509-ХІІ
«Про державну податкову службу в Україні».
6.Що стосується терміну давності
стягнення податкового боргу, то суд при вирішенні цього спору керується  наступним.
Згідно статті 2 Цивільного кодексу
УРСР та ст. 1 нині чинного Цивільного кодексу України до майнових відносин,
заснованих на адміністративному та іншому владному підпорядкуванні  однієї сторони іншій стороні, а також до
податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, - а
тому при вирішенні цього спору суд не застосовує трирічний термін позовної
Статтею 15 («Строки давності»)
Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»не
врегульовано термін давності щодо СУДОВОГО порядку стягнення податкового боргу,
- а тому суд стягує податковий борг відповідача у повному обсязі.
Відповідач позовні вимоги не
З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги те, що матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача боргу з
єдиного податку, а також факт його ухилення від сплати цього боргу, - позовні
вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.
Відповідно до частини 2  ст. 94 КАС України суд не стягує з
відповідача витрати по сплаті державного мита.
Судом прийнято до уваги те, що
позивач згідно ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.101.93 року №7/93
“Про державне мито”  при зверненні до
суду з позовом звільнений від сплати державного мита.
На підставі викладеного,  п.1.7 ст.1; п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 Закону
України  від 20.12.2000 року №2181-ІІІ
“Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами”; ст.ст. 2 та 4 Указу Президента України від
03.07.1998 року №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва», керуючись ст.ст. 94,128, 150,
158-163 та 167 КАС України,  суд
п о с т а н о в и в :
1.Позов задовольнити  у повному обсязі.
2.Стягнути з  Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,  який мешкає у АДРЕСА_1, - на користь
Державного бюджету  України -  податковий борг з  єдиного податку у сумі 1187 (одна тисяча сто
вісімдесят сім) грн. 10 коп.
Відповідно до частини 4 ст. 167 КАС
України  за згодою представника
позивача  у судовому засіданні 22.06.2007
року оголошено тільки вступну та резолютивну частини постанови.
Постанова набирає законної сили
після  закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження,  встановленого
Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде
подано.

Про апеляційне оскарження
рішення  суду  першої
інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної
інстанції  через суд  першої
інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,
а в разі складення  постанови у
повному  обсязі  відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з
дня  складення  в
повному обсязі. Апеляційна  скарга  на
постанову  суду першої інстанції
подається протягом  двадцяти  днів
після  подання  заяви   про
апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга
може  бути  подана
без  попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається  у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі
складено та підписано 27.06.2007 року.

Суддя
А.П.Середа