СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

27 червня 2007 року
Справа № 2-28/15645-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Сиротиніна Олександра Геннадійовича, довіреність №  109   від 06.04.07;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство з будівництва та експлуатації пансіонату "Нева" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Альошина С.М.) від 16.03.2007 у справі № 2-28/15645-2006

за позовом           закритого акціонерного товариства "Лікувально-оздоровчий центр "Демерджи" (вул. Перекопська, 4,Алушта,98500)

до           товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство з будівництва та експлуатації пансіонату "Нева" (вул. Перекопська, 4,Алушта,98500)

про стягнення 4005,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду АР Крим від 16.03.2007 року у справі №м 2-28/15654-2006 позов закритого акціонерного товариства „Лікувально-оздоровчий центр „Демерджи” задоволено. Суд стягнув з товариства з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство „Нева” на користь позивача 4005,00 грн., 102,00 грн. держмита, а також 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції встановив, що позивачем на користь відповідача було перераховано грошові кошти в сумі 4005,00 грн., однак при цьому було невірно вказано призначення платежу: замість „За послуги транспорту” помилково було зазначено „За матеріали”. Дослідивши норми законодавства про бухгалтерський облік, господарський суд АР Крим прийшов до висновку, що перераховані грошові кошти мають бути віднесені саме відповідно до призначення платежу, тобто „за матеріали”. Також встановивши, що між сторонами у справі розрахунки за матеріали не здійснювались, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність повернення сплаченої суми, у зв`язку з чим, задовольнив позовні вимоги.

Не погодившись з цим судовим актом, товариство з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство „Нева” звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову закритого акціонерного товариства „Лікувально-оздоровчий центр „Демерджи” про стягнення 4005,00 грн. відмовити.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, полягають у тому, що судом першої інстанції неповно вивчено обставини справи, невірно застосовано норми законодавства про бухгалтерський облік та не прийнято до уваги той фактичне зарахування суми 4005,00 грн. в рахунок загальної заборгованості за транспортні послуги.

Позивач у судове засідання не з'явився, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористався, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України, зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача за наявними документами в матеріалах справи.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю Спільного підприємства „Нева” підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що платіжним дорученням № 276 від 29.06.2004 року закрите акціонерне товариство „Лікувально-оздоровчий центр „Демерджи” перерахувало на користь товариства з обмеженою відповідальністю Спільного підприємства з будівництва та експлуатації пансіонату „Нева” грошову суму в розмірі 4005,00 грн.

При цьому, при проведенні грошових коштів по АРМ „Клієнт-Банк”, позивачем було допущено помилку у вказанні призначення платежу та замість оплати „за автотранспортні послуги” було вказано, що оплата здійснюється „за матеріали по накладній без номера від 28.06.2004 року”.

Судовою колегією встановлено, що перераховані позивачем за платіжним дорученням № 276 від 29.06.2004 року, з помилковим вказанням призначення платежу „за матеріали по накл. б/н від 28.06.2004 року, у тому числі ПДВ-667,50 грн.” грошові кошти в сумі 4005,0 грн. відповідач зарахував у рахунок погашення боргу позивача за транспортні послуги.

В подальшому, закритим акціонерним товариством „Лікувально-оздоровчий центр „Демерджи” на адресу відповідача було направлено претензію, в якій, керуючись статтею 530 Цивільного кодексу України, позивач запропонував відповідачу у семиденний строк прийняти заходи по задоволенню заявленої претензії і поверненню 4005,00 грн. на розрахунковий рахунок підприємства позивача (а.с.12).

Надаючи правову оцінку заявлені вимозі про повернення 4005,00 грн. судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Судовою колегією встановлено, що у провадженні господарського суду АР Крим знаходилась справа № 2-24/5991-2006 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство „Нева” до закритого акціонерного товариства „Лікувально-оздоровчий центр „Демерджи” про стягнення заборгованості за надані послуги в сумі 6225,59 грн.

Рішенням господарського суду АР Крим від 19.05.2006 року з закритого акціонерного товариства „Лікувально-оздоровчий центр „Демерджи” на користь товариства з обмеженою відповідальністю Спільного підприємства „Нева” було стягнуто 5952,02 грн. заборгованості.

Під час розгляду вказаної справи господарським судом АР Крим було встановлено наступні обставини.

За період з 05.02.2003 року по 08.11.2005 року товариством з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство „Нева” були надані транспортні послуги закритому акціонерному товариству „Лікувально-оздоровчий центр „Демерджи” на загальну суму 7289,18 грн. Вказаний факт підтверджений талонами замовника.

Відповідно до пункту 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Товариством з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство „Нева” на адресу ЗАТ „Лікувально-оздоровчий центр „Демерджи” було надіслано претензію № 457 від 08.12.2005 року з вимогою перерахувати заборгованість у розмірі 6225,59 грн.

У відповідь на претензію, ЗАТ „Лікувально-оздоровчий центр „Демерджи” надіслав лист за вих. № 84 від 22.11.2005 року, у якому визнає заборгованість у розмір 2303,59 грн.

12.10.2005 року ЗАТ „Лікувально-оздоровчий центр „Демерджи” сплатив 1323,20 грн., що підтверджено банківською випискою з призначенням платежу: „за автотранспорт по счету № 185 от 11.10.2005”.

Також ЗАТ „Лікувально-оздоровчий центр „Демерджи” надав платіжне доручення № 276 від 29.06.2004 року, згідно з яким на рахунок позивача було перераховано 4005,00 грн. з призначенням платежу: „За услуги транспорта по накладным б/н от 28.06.2004”. Однак, ця копія належним чином не була завірена, не містила печатки банку, у зв`язку з чим, не булла прийнята судом у якості доказу. Оригінал платіжного доручення №276 від 29.06.2004 року ЗАТ „Лікувально-оздоровчий центр „Демерджи” суду не надав.

ТОВ СП „Нева” надав банківську виписку, відповідно до якої сума в розмірі 4005,00 грн. є перерахованою з призначенням платежу: „за метериалы по накл. б/н от 28.06.2004года”.

Таким чином, господарський суд АР Крим, під час розгляду справи № 2-24/5991-2006 встановив, що ЗАТ „Лікувально-оздоровчий центр „Демерджи” не надав суду належних доказів сплати заборгованості у розмірі 4005,00 грн. саме за транспортні послуги, що були надані йому позивачем. Таким чином, факт сплати суми в розмірі 4005,00 грн. не був прийнятий до уваги та не зараховувався в рахунок заборгованості за надані транспортні послуги.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.07.2006 року рішення господарського суду АР Крим від 19.05.2006 року у справі № 2-24/5991-2006 залишено без змін, у зв`язку з чим, викладені вище обставини є встановленими належним чином фактами, які повторному доведенню не підлягають.

Судом першої інстанції обґрунтовано направлено запит до Алуштинської філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк” з метою встановлення, за яким саме призначенням платежу через цей банк були проведені грошові кошти в сумі 4005,00 грн. від платника - закритого акціонерного товариства "Лікувально-оздоровчий центр „Демерджи” на розрахунковий рахунок товариства з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство з будівництва та експлуатації пансіонату „Нева”.

Із змісту відповіді № 117 від 26.02.2007 року Алуштинської філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк” вбачається, що по поточному рахунку № 001 закритим акціонерним товариством „Лікувально-оздоровчий центр „Демерджи”, 29.06.2004 року проведене платіжне доручення № 276 від 29.06.2004 року на суму 4005,00 грн. на поточний рахунок № 001 Спільного підприємства з будівництва та експлуатації пансіонату „Нева” з призначенням платежу „За матеріали по накл. б/н від 28.06.2004 р., у тому числі ПДВ 667,50 грн.”, що підтверджено копією реєстру документів, проведених по АРМ „Клієнт –Банк” за 29.06.2004 рік, завіреною Алуштинським відділенням Кримської республіканської філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк”.

Доводи відповідача про те, що призначення платежу вказано у платіжному дорученні помилкове та фактично цей платіж здійснений за транспортні послуги судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги, оскільки, як зазначалось вище, сплата суми в розмірі 4005,00 грн. в судовому порядку не була зарахована в рахунок заборгованості за надані транспортні послуги.

У зв`язку з цим, віднесення перерахованих грошових коштів в сумі 4005,00 грн. з призначенням платежу „За матеріали” у рахунок оплати „За послуги транспорту” не може бути визнано обґрунтованим.

На підставі викладеного, позивач правомірно обґрунтував власні позовні вимоги посиланням на норму частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, згідно з якою особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Приймаючи той факт, що сума в розмірі 4005,00 грн. в рахунок заборгованості за надані транспортні послуги фактично не зараховувалась, наявності інших правовідносин між сторонами у справі суду не надавалось, судова колегія вважає, що у даному випадку, має місце безпідставне набуття закритим акціонерним товариством „Лікувально-оздоровчий центр „Демерджи” грошової суми в розмірі 4005,00 грн., яка підлягає поверненню.

За таких обставин, судова колегія не може визнати обґрунтованими доводи відповідача в апеляційній скарзі про неповне вивчення судом першої інстанції обставин, вважає позовні вимоги обґрунтованими, а їх задоволення господарським судом АР Крим правомірним.

Керуючись статтями 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство з будівництва та експлуатації пансіонату "Нева" залишити без задоволення.

2. Рішення  господарського  суду  Автономної  Республіки  Крим  від 16.03.2007 у справі № 2-28/15645-2006 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді