СУД
ПОСТАНОВА

22.01.07р.

Справа № А3/475-06

За позовом  Державної податкової інспекції в АНД районі
м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

до  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця

Суддя Юзіков С.Г.

Представники сторін:

позивача
-не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

відповідача
- не з'явився  (про час і місце засідання
суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Справа розглядається на підставі
ч.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства
України.

Позивач просить припинити
підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

19.12.2006р. від Відповідача
надійшли заяви про те, що у 1994р. не була зареєстрована як приватний
підприємець і не вела підприємницька діяльність та про долучення до матеріалів
справи копії паспорту та свідоцтва про шлюб за яким прізвище Відповідача
ОСОБА_2.

19.12.2006р. від Позивач надійшло
клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача. Клопотання
задоволено судом.

Справа розглядається за наявним в
ній матеріалами.

Згідно ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства України в судовому засіданні прийнято постанову.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач надав до матеріалів справи
копію розпорядження виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради
народних депутатів від 25.11.1994р. про реєстрацію суб'єктів підприємницької
діяльності. Під НОМЕР_1 вказаного розпорядження значиться ОСОБА_1.

Відповідно до п.п 4.1.1., 4.1.4
Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. №2181-ІІІ
платник  податків самостійно обчислює
суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації; має  право не пізніше ніж за десять днів до
закінчення граничного   строку подання
декларації, надіслати декларацію (розрахунок) на адресу податкового органу  поштою з повідомленням про вручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 59
Господарського кодексу України, припинення діяльності суб'єкта господарювання
здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення)
або ліквідації -за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів,
за рішенням інших осіб -засновників суб'єкта господарювання чи їх
правонаступників, а у випадках, передбачених цим Кодексом - за рішенням суду.

Згідно з п. 17 ст. 11 Закону України
"Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990р. №509-ХІІ
(із змінами і доповненнями) органи державної податкової служби в установленому
законом порядку мають право звертатися в передбачених законом випадках до суду
із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації юридичної
особи.

Інструкцією про порядок обліку
платників податків, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації
України від 19.02.1998р. №80 із змінами і доповненнями та зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 14.12.1998р. за №791/3231, передбачено, що якщо
платник податків не має заборгованості перед бюджетом, та у разі неподання
протягом року в органи державної податкової служби податкових декларацій,
документів бухгалтерської звітності керівник органу державної податкової служби
приймає рішення у вигляді розпорядження відносно суб'єкта господарювання -про
звернення до суду або господарського суду із заявою  (позовною заявою) про скасування державної
реєстрації юридичної особи.

Згідно з чинним законодавством
суб'єкти підприємницької діяльності  є
платниками податків і зборів.

За довідкою Державної податкової
інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Відповідач не
подає звітність з 10.10.2001р., тобто більше одного року.

Відповідач заборгованості перед
бюджетом не має.

Відповідно до абз. 3 п. 2 ст. 46
Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" від 15.05.2003р. № 755-ІV підставами для постановлення
судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи
-підприємця є  неподання протягом  року
органам державної податкової служби податкових декларацій,  документів фінансової звітності відповідно до
закону.

19.12.2006р. від ОСОБА_2 надійшли
заяви про те, що у 1994р. вона не могла бути зареєстрована як приватний
підприємець і не вела підприємницьку діяльність та про долучення до матеріалів
справи копії паспорту, з якого вбачається й дата народження 31.05.1983р. та
свідоцтва про шлюб за яким прізвище ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_2. Також  ОСОБА_2 надала  картку фізичної особи-платника податків,
виданої ДПІ у АНД районі, у якій їй присвоєно ідентифікаційний код НОМЕР_2,
тобто, як і у Відповідача у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України кожна
сторона  повинна  довести
ті  обставини,  на
яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього
Кодексу.

З наведеного вбачається, що
Позивачем не доведено факт реєстрації Відповідача, ідентифікаційний код якого
НОМЕР_2,   як суб'єкта підприємницької
діяльності.

На підставі викладеного суд вважає,
що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись Законом України №
2181-ІІІ від 21.12.2000р. "Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", Законом України
"Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців"
від 15.05.2003р. № 755-ІV, ст.ст. 94, 158-163, п.6 Розділу УІІ Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В
адміністративному позові відмовити.

Постанова набирає чинності
відповідно до ст. 254 Кодексу Адміністративного судочинства України та може
бути оскаржена у порядку та строки,
встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
С.Г. Юзіков