ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"03" липня 2007 р.
Справа № 10/208/07

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                    Картере В.І.,

суддів:                               Пироговського В.Т., Жекова В.І.

при секретарі судового засідання –Буравльовій О.М.

за участю представників:

від позивача –не з’явився,

від ТОВ «Наталка-Сіті»–не з’явився,

від ТОВ «Прем’єр-Строй-Інвест»–не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Наталка-Сіті»

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 24.04.2007р. про забезпечення позову

по справі № 10/208/07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Главстрой»

до           Товариства з обмеженою відповідальністю «Наталка-Сіті»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем’єр-Строй-Інвест»

про стягнення 3254796,13грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ГлавСтрой»звернулося до господарського суду Миколаївської області із позовом про стягнення з ТОВ «Наталка-Сіті»заборгованості за договором генерального підряду на будівництво торгівельного центру № 14 від 24.02.2005 р. у розмірі 3201899,50 грн.

Разом із позовною заявою ТОВ «ГлавСтрой»подало клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача - Торгівельний центр, загальною площею 16542,9 кв.м., розташований за адресою: м. Одеса, площа ім. Дерев’янко 1.

Ухвалою господарського суду Миклаївської області від 24.04.2007р. (суддя –Горобченко Д.М.) вжито заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ТОВ «Наталка-Сіті»нежитлове приміщення –Торгівельний центр, загальною площею 16542,9 кв. м., розташований за адресою м. Одеса, площа ім. Дерев’янко 1, та заборонено ТОВ «Наталка-Сіті»та будь-яким іншим особам здійснювати продаж або відчуження вищевказане майно, до вирішення по суті спору між сторонами по справі.

ТОВ «Наталка-Сіті»подало апеляційну скаргу, в якій просить зазначену вище ухвалу місцевого господарського суду скасувати та залишити позов без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт стверджує про невідповідність заходів до забезпечення позову змісту та розміру позовних вимог, недоведеність обставин, з якими суд першої інстанції пов’язує необхідність застосування заходів до забезпечення позову, а також на наявність підстав для залишення позову без розгляду, через наявність у провадженні Господарського суду Одеської області справи №15/525-06-13257 з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Крім того, апелянт стверджує про несплату позивачем при поданні позову державного мита і витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, та проаналізувавши на підставі встановлених в ній фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача, на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Окрім того, особа яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тобто, у разі пред’явлення позову про стягнення грошових коштів відповідним заходом забезпечення позову слід визнати накладення арешту на відповідну суму грошових коштів, а накладення арешту на майно в даному випадку є обґрунтованим лише в разі відсутності у боржника необхідного розміру грошових коштів на рахунках.

Звертаючись із клопотанням про накладення арешту на майно відповідача, позивач не надав жодного доказу відсутності у відповідача на рахунках грошових коштів для забезпечення позову, а також наявності обставин, що свідчили б про те, що майно, яке є у відповідача, на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Крім того, вартість майна, на яке просив накласти арешт позивач, значно перевищує суму позовних вимог.

За таких обставин накладення арешту на майно відповідача є не адекватним заходом до забезпечення позову.

З огляду на викладене, у місцевого господарського суду були відсутні правові підстави застосування заходів до забезпечення позову, визначених у клопотанні позивача, а відтак зазначене клопотання задоволенню не підлягає, а оскаржену ухвалу слід скасувати у зв’язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про наявність підстав для залишення позову без розгляду, оскільки склад сторін у господарській справі №15/525-06-13257 відрізняється від складу сторін у даній справі.

Ствердження апелянта про несплату позивачем при поданні позову державного мита і витрат на інформаційно-технічне забезпечення в даному випадку не може бути прийнято до уваги апеляційним господарським судом, оскільки наявність такого факту у разі порушення провадження у справі  відповідно до чинного законодавства не є підставою для залишення позову без розгляду.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 99, 101-106 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 24.04.2007 року про забезпечення позову по справі №10/208/07 –скасувати.

Відмовити в задоволенні клопотання ТОВ «ГлавСтрой»про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача - Торгівельний центр, загальною площею 16542,9 кв.м., розташований за адресою: м. Одеса, площа ім. Дерев’янко 1.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її

прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя :                                                            В.І. Картере

Судді:                                                                                          В.Т. Пироговський

В.І. Жеков