ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007 р.
№ 43/383-б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Панової І.Ю.,

Удовиченка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну  скаргу

Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва

на ухвалу
Київського апеляційного господарського суду
від 19 січня 2007 року

у справі
№ 43/383-б господарського суду м. Києва

за заявою
Приватного підприємства "Фірма "Сатурн"

до
Приватного підприємства "Кампала"

про
визнання  банкрутом,

за участю представників сторін:

ДПІ у м. Києві –Куракін Ю.В. (дов. від 19.09.2006 № 12206/9/10-009);

встановив:

Постановою господарського суду м. Києва від  07.07.2006 р. Приватне підприємство "Кампала" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Добродуба О.Я., припинено підприємницьку діяльність підприємства;строк виконання всіх грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів вважати таким, що настав з 07.07.2006 р.; припинено нарахування неустойки, процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута з 07.07.2006 р.; припинено повноваження органів управління банкрута; зобов'язано ліквідатора провести ліквідаційну процедуру та надати звіт та ліквідаційний баланс до 07.05.2007 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2007 р. відмовлено  ДПІ у Печерському районі м. Києва в задоволенні клопотання про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги, апеляційна скарга повернута скаржнику без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що скаржником  апеляційну скаргу подано після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 93 ГПК України, що виключає перегляд судових актів місцевого господарського суду в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі Державна податкова інспекція у Печерському районі м.Києва просить  ухвалу апеляційного господарського суду скасувати з підстав порушення норм процесуального права, визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк.

Заслухавши суддю -доповідача, представників сторін, перевіривши правильність застосування норм процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 93 ГПК України апеляційна скарга подається, а апеляційне подання вноситься, протягом десяти днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише   вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Положеннями ст. 53 ГПК України передбачено, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ДПІ у Печерському районі м.Києва з апеляційною скаргою на постанову господарського суду м. Києва від 07.07.2006 р. звернулася 15.11.2006 р., тобто поза межами 3-х місячного строку, встановленого ч. 2 ст. 93 ГПК України. До апеляційної скарги додано клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку, в якому скаржник посилається на отримання інформації про визнання боржника банкрутом лише 01.09.2006 р. після отримання листа арбітражного керуючого Добродуба О.Я.

Однак, в силу імперативних положень ч. 2 ст. 93 ГПК України, відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги (подання) можливе протягом трьох місяців з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Таким чином, подання апеляційної скарги  після  спливу трьохмісячного строку, встановленого на подання апеляційної скарги, виключає можливість її прийняття до розгляду та перегляд оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку. Відповідно, відмовляючи у відновленні строку на подання апеляційної скарги, апеляційний господарський  суд повертає матеріали апеляційної скарги її заявнику, оскільки підстави для прийняття скарги відсутні.

Оскільки апеляційна скарга ДПІ у Печерському районі м. Києва була подана з пропущенням строку, протягом якого, в силу ч.2 ст.93 ГПК України, можливе його відновлення, суд апеляційної інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову скаржнику  у задоволенні клопотання про відновлення  пропущеного строку для подання апеляційної скарги.

Доводи скаржника про те, що  аналогічна апеляційна скарга ДПІ у справі № 24/592-б була прийнята до розгляду по суті, до уваги не приймаються, оскільки, як вбачається з матеріалів, доданих до касаційної скарги, апеляційна скарга на постанову від 25.09.2006 р. була подана в межах 3-х місячного строку, встановленого ч. 2 ст. 93 ГПК України, а тому ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2006 р. прийнята до провадження.

На підставі вищевикладеного, судова колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що Київським апеляційним господарським судом вірно застосовані норми процесуального права, а тому підстав для скасування ухвали не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.  1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 19 січня 2007 року у справі № 43/383-б  залишити без змін.

Головуючий                                                                     М.І. Хандурін

Судді                                                                                   І.Ю.Панова

О.С.Удовиченко