ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.02.07                                                                                               Справа №7/259/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі Шерник О.В.

за участю представників:

позивача - Демченко Т.В., дов. №266 від 14.10.2006р.

відповідача – Комурзанова М.І., дов. від 18.07.2006р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Постулат», смт.Куйбишеве Запорізької області

на рішення господарського суду Запорізької області від 12.10.2006р.

у справі №7/259/06

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіоком», м.Запоріжжя

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Постулат», смт.Куйбишеве Запорізької області

про стягнення заборгованості

Установив:

Відповідно до рішення господарського суду Запорізької області від 12.10.2006р. (суддя Кутіщева Н.С.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Радіоком”, м.Запоріжжя (далі-ТОВ.„Радіоком”) задоволені повністю, з відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю „Постулат”, м.Запоріжжя(далі-ТОВ.„Постулат”) стягнуто 4141грн.68коп. основного боргу, 218,77грн. – пені, 25,88грн. – інфляційних втрат, 35грн. – річних, 102грн.-державного мита, 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач оскаржив його до суду апеляційної інстанції, просить його скасувати та у позові відмовити.

У поданій апеляційній скарзі заявник вказує на те, що судом не з’ясований факт оплати відповідачем частини основного боргу та не враховано те, що позивачем рахунки на оплату наданих послуг направлялись із запізненням, що вказує на неналежне виконання зобов'язань за договором та виключає нарахування пені.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими, рішення суду винесено без порушень норм матеріального і процесуального права, звертає увагу на те, що оплата відповідачем 1000грн. платіжним дорученням №4495 від 07.07.2006р. до предмету даного спору не відноситься.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги та заперечення, що викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до розпорядження першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду №336 від 08.02.2007р. справу №7/259/06 передано на розгляд колегії суддів у складі: Кричмаржевського В.А.(головуючого, доповідача), Мойсеєнко Т.В. і Хуторного В.М.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2006р. між позивачем та відповідачем  укладений абонентський договір №210306/1, відповідно до умов якого оператор -ТОВ.«Радіоком» зобов’язався надати послуги зв'язку мережі «Радіоком», а також інші послуги, пов’язані з переданням даних по радіоканалах та через мережу Інтернет, а абонент - «ТОВ.«Постулат» зобов'язаний прийняти послуги та своєчасно оплатити на умовах, встановлених цим договором.

Згідно з п.2.2 договору, оплата рахунків абонентом здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на один з поточних рахунків оператора.

На виконання вимог договору позивачем з 21 березня 2006р. по травень 2006р. своєчасно, якісно та у повному обсязі були надані відповідачу послуги зв'язку. Факт надання відповідачу послуг зв'язку за вищевказаний період підтверджується підписаними сторонами актами здачі-приймання виконаних послуг № ОУ-1210 від 31.03.2006р., № ОУ-1875 від 30.04.2006р., № ОУ-2047 від 31.05.2006р.

Згідно з п.2.9 договору, якщо оператор до 25 числа поточного місяця не отримав від абонента підписаний ним двосторонній акт здачі - приймання робіт та послуг, а також не оплатив по рахунках, вказаних в п. 2.4 договору, на свій поточний рахунок, він має право відключити абонента від мережі без попередження з 1 числа поточного місяця. В цьому разі надання послуг поновлюється після повернення підписаного абонентом двостороннього акту здачі-приймання робіт і послуг і оплати ним по рахунках, що вказані в п. 2.4 договору.

З 1 червеня 2006р. позивачем на підставі п. 2.9 договору за несплату було припинено надання послуг зв'язку відповідачеві.

На виконання вимог договору позивачем щомісячно на адресу відповідача направлялись акти здачі-приймання виконаних робіт та рахунки до сплати.

Згідно з пунктом 4.3.1 договору абонент зобов'язаний суворо дотримуватись строків оплати рахунків та повернення актів, обумовлених  у пункті 2.9 договору.

Відповідач взяті на себе договірні зобов'язання щодо оплати наданих послуг виконав  частково.

Починаючи з 21 березня 2006р. по 31 травня 2006р. відповідач надані йому послуги оплачував несвоєчасно і не в повному обсязі: за рахунком-фактурою № 1463 від 21.03.06р. на суму 893 грн. 00 коп. оплату було проведено 19.04.06р. в обсязі 272 грн. 70 коп. та 31.05.06р. в обсязі 272 грн. 70 коп. (загальна сума оплати - 545 грн. 40 коп.); рахунок - фактура № 1586 від 31.03.06р. на суму 2502 грн. 78 коп. відповідачем не оплачений; рахунок - фактура № 1831 від 05.04.06р. на суму 893 грн. 00 коп. відповідачем не оплачений; рахунок - фактура № 2232 від 30.04.06р. на суму 398 грн. 29 коп. відповідачем не оплачений.

Також до матеріалів справи долучений реєстр кредитових платіжних документів від 07.07.2006р., з якого вбачається, що відповідачем на рахунок позивача перераховано 1000грн.

Претензія №171 від 23 червня 2006р., що надсилалась позивачем на адресу відповідача з вимогою оплатити суму заборгованості, відповідачем залишена без задоволення.

Відповідно до статтей 173 та 193 Господарського кодексу України господарським визнається  зобов'язання, що виникає  між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо виконання  зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і у Цивільному кодексі України - стаття 526.

Заборгованість відповідача перед позивачем за договором підтверджена матеріалами справи та заявлена до стягнення позивачем правомірно.

Але колегія суддів, розглянувши матеріали справи, з'ясувала, що розмір суми основного боргу, заявлений відповідачем, не відповідає обставинам справи в силу наступного.

У судовому засіданні, яке відбулось 21.12.2006р. колегією суддів для надання додаткових доказів позивачем та відповідачем була оголошена перерва. У наступному засіданні представник позивача надав акт звірки розрахунків між сторонами за договором, відповідно до якого заборгованість відповідача за надані послуги складає 3080,23грн. Колегією суддів здійснений перерахунок позовних вимог щодо основного боргу та встановлено, що сума основного боргу, яка підлягає стягненню, становить 3083,12грн., що не заперечувалось обома сторонами.

Представник позивача пояснив, що кошти у розмірі 1000грн., перерахованих відповідачем 07.07.2006р., підприємством-позивачем зараховані в погашення заборгованості за абонентським договором про надання послуг зв’язку.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем до стягнення заявлені 3% річних, інфляційні витрати та сума пені, передбачена пунктом 5.7 договору, які підлягають стягненню, але враховуючи той факт, що сума основного боргу зменшилась, то і підлягають зменшенню заявлені суми пені, 3% річних та інфляційних,  а саме, сума пені – 152,05грн., 3% річних – 24,67грн. та інфляційних - 25,88грн.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги здійснені платежі відповідачем, що вказує на неповне з’ясування фактичних обставин справи та є підставою для зміни рішення.

Отже, підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги та апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, а рішення зміні.

Керуючись статтями 101-105 ГПК України, Запорізький апеляційний господарський суд -

Постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Постулат», смт.Куйбишеве Запорізької області, задовольнити частково, а рішення господарського суду Запорізької області від 12.10.2006р. у справі №7/259/06 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Постулат», смт.Куйбишеве Запорізької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіоком», м.Запоріжжя 3.083,12грн. основного боргу, пені -152,05грн., 3% річних - 24,67грн. та втрат від інфляції - 25,88грн., 70,38грн. - державного мита, 84,42грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині провадження у справі припинити».

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Запорізької області.