СУД
УХВАЛА

28.02.07р.

Справа № Б29/21/05

За заявою     ВАТ “Науково-дослідний
проектно-конструкторський інститут механізаціїпраці в чорній металургії”,
м.Дніпропетровськ,

до боржника ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг,

про визнання банкрутом

Суддя Полєв Д.М.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПРАВИ:

26.02.2007 року державний
виконавець Державної виконавчої служби в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області звернувся до господарського суду з заявою про
роз'яснення ухвал господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2006
року та від 16.11.2006 у справі № Б 29/21/05.

Розглянувши звернення державного
виконавця  Державної виконавчої служби в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської, господарський суд
встановив наступне.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 01.02.2005 року було порушено справу про
банкрутство № Б 29/21/05 Відкритого акціонерного товариства «Південний
гірничо-збагачувальний комбінат», 26.01.06р. було введено процедуру
розпорядження майном боржника.

10.08.2006 року господарським судом
Дніпропетровської області за результатами попереднього засідання було винесено
ухвалу з зазначенням  розмірів визнаних
судом вимог кредиторів, які включається розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів.

16.11.2006 року ухвалою
господарського суду Дніпропетровської області було затверджено мирову угоду від
17.10.2006 р., та припинено провадження у справі про банкрутство.

Ст. 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом»розподіляє кредиторів на дві категорії
-конкурсних та поточних.

До конкурсних кредиторів
відносяться кредитори, вимоги яких до боржника виникли до порушення справи про
банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою. Поточні кредитори  - кредитори з вимогами до боржника, яки
виникли після порушення провадження у справі
про банкрутство.

У процедурі розпорядження майном
боржника встановлено спеціальний порядок, згідно з яким конкурсні кредитори по
вимогам, які виникли до дня порушення справи про банкрутство, протягом 30 днів
з дня опублікування в офіційному печатному органі оголошення про порушення
справи про банкрутство зобов'язані надати до господарського суду письмові заяви
з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують (ч. 1 ст. 14
Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом»).

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України
«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»вимоги
конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для
їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються
погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр
вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Таким чином, погашення вимог
кредиторів стосовно цивільно-правових зобов'язань, що відбувається внаслідок
застосування ч. 2 ст. 14  Закону України
«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»є
припиненням цих зобов'язань відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України.

Вищезазначене свідчить про те, що
вимоги стягувачів за виконавчими документами, які знаходяться на виконанні
у  Державній виконавчій службі в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, які виникли до
порушення господарським судом справи про банкрутство № Б 29/21/05 та були
заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені
взагалі, - вважаються погашеними, про що зазначено в ухвалі господарського суду
Дніпропетровської області від 10.08.2006 року. Тобто, виконавчі провадження
щодо стягнення за вказаними виконавчими документами,  відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 38 Закону України
«Про виконавче провадження», підлягають закінченню.

Вищезазначене стосується також
вимог до боржника зі сплати виконавчого збору, окрім того, право органу
державної виконавчої служби на стягнення виконавчого збору, відповідно до ст.
46 Закону України «Про виконавче провадження» виникає лише у разі стягнення з
боржника сум або передачі майна боржника стягувачеві.

Що стосується вимог поточних
кредиторів до боржника, то в процедурі розпорядження майном вони господарським
судом не розглядаються, а повинні заявлятися цією категорією кредиторів до
боржника в процесі позовного провадження, передбаченого господарським
процесуальним законодавством України. Тобто, виконавче провадження за вимогами
стягувачів, яки виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, у
випадку, що розглядається, не підлягає закінченню та здійснюється порядку,
передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом»відносно боржника застосовуються наступні судові процедури
банкрутства: розпорядження майном, мирова угода, санація боржника, ліквідація
банкрута.

Мировою угодою у справі про
банкрутство є домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та
(або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка
оформляється угодою сторін (ч. 1 ст. 35 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»). Тобто, по суті,
мирова угода фіксує волевиявлення сторін, що спрямоване на припинення
провадження у справі про банкрутство та вирішення спірних правовідносин між
сторонами.

Мирова угода може бути укладена
відносно вимог кредиторів, забезпечених заставою, вимог кредиторів другої та
наступних черг закону, вона набирає чинності з дня її затвердження
господарським судом і є обов'язковою для боржника (банкрута), кредиторів,
вимоги яких забезпечені заставою, кредиторів другої та наступних черг закону (
ч. 1 ст. 36, ч. 2 ст. 37  Закону України
«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»)

Ч. 8 ст. 39 Закону України «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»передбачено,
що у випадку невиконання мирової угоди кредитори можуть заявити свої вимоги до
боржника в об'ємі, передбаченому цією мировою угодою. При порушенні провадження
у справі про банкрутство цього боржника об'єм вимог кредиторів, за якими було
укладено мирову угоду, визначається у межах, визначених мировою угодою.

Таким чином, з моменту затвердження
господарським судом мирової угоди усі питання щодо погашення вимог кредиторів
до боржника, які зафіксовані у мировій угоді, регулюються виключно її умовами
та в деяких випадках Законом України «Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

П. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України
«Про виконавче провадження»передбачено, що виконавче провадження підлягає
закінченню у випадку визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником
про закінчення виконавчого провадження.

Тобто, затвердження мирової угоди
по справі про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Південний
гірничо-збагачувальний комбінат»№ Б 29/21/05 є підставою для закінчення
виконавчих проваджень за вимогами кредиторів, на які розповсюджується дія
мирової угоди на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче
провадження».

Стосовно питання про наявність
відкритих виконавчих проваджень за вимогами кредиторів, що увійшли до реєстру
вимог кредиторів ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»по справі № Б
29/21/05 як до порушення провадження у справі про банкрутство боржника, так і
після його порушення, то треба зазначити наступне. Відповідно до ст. 11
Цивільного кодексу України судові рішення є підставою для виникнення цивільних
прав та обов'язків, а саме - засобом державного примусу виконання цивільних
зобов'язань. Таким чином, час відкриття виконавчого провадження за вимогами
кредиторів, на яких розповсюджуються умови мирової угоди (до порушення
провадження у справі про банкрутство або після) не впливає на обов'язок державного
виконавця закінчити виконавче провадження після затвердження мирової угоди по
справі про банкрутство боржника.

Відповідно до ст. 89 Господарського
процесуального кодексу України, суддя за заявою сторони роз'яснює рішення,
ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 86, 89 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Роз'яснити ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 10.08.2006 по справі № Б 29/21/05 наступним
чином:

Ухвала господарського суду
Дніпропетровської області від 10.08.2006 по справі № Б 29/21/05 є обов'язковою
до виконання.

Вимоги кредиторів, які виникли до
дня порушення провадження у справі про банкрутство -01.02.2005 року і не були
заявлені в межах справи про банкрутство, або були заявлені і не визнані судом,
відповідно до ст.14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом»вважаються погашеними. Виконавчі провадження,
відкриті на підставі цих вимог, відповідно до п.8 ст.37 Закону України «Про
виконавче провадження»підлягають закінченню,
незалежно від часу їх відкриття, а виконавчі  документи повертаються до суду.

Виконачий збір за постановами
державного виконавця винесеними  в межах
виконавчих  проваджень, відкритих на
підставі вимог кредиторів, які виникли до дня порушення провадження у справі
про банкрутство -01.02.2005 року, стягненню не підлягає на підставі ст.46
Закону України «Про виконавче провадження»та Закону України «Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»- у зв'язку з тим, що примусове  виконання зазначених рішень не здійснювалось,
фактичне стягнення грошових коштів не проводилось, зазначені вимоги про
стягнення коштів на користь держави органом
державної виконавчої служби у встановленому порядку в межах справи про
банкрутство заявлені не були.
Вимоги кредиторів, які виникли до дня порушення провадження у справі про
банкрутство - 01.02.2005 року за виконавчими документами, які не є рішеннями
суду (виконавчі написи нотаріусів, визнані боржником претензії, акцептовані
платником платіжні вимоги) щодо яких відкриті виконавчі провадження, та які не
заявлені в межах справи про банкрутство, або заявлені і не визнані судом,  відповідно до ст. 14 Закону України «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»вважаються
погашеними. Відповідно до вимог п. 8 частини першої ст. 37 Закону України «Про
виконавче провадження»виконавчі провадження, що відкриті за такими вимогами,
підлягають закінченню, незалежно від часу їх відкриття.

Роз'яснити ухвалу господарського
суду Дніпропетровської області від 16.11.2006 по справі № Б 29/21/05 наступним
чином:

Ухвала господарського суду
Дніпропетровської області від 16.11.2006 р. по справі № Б 29/21/05 є
обов'язковою до виконання.

Вимоги кредиторів, щодо яких в органі
державної виконавчої служби наявні виконавчі провадження, відкриті за рішеннями
судів, на які розповсюджуються умови мирової угоди, затвердженої судом,
підлягають виконанню та погашенню в порядку, визначеному виключно в межах
справи про банкрутство боржника  № Б
29/21/05. Виконавчі провадження за такими вимогами кредиторів,  незалежно від часу відкриття виконавчого
провадження, підлягають закінченню на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про
виконавче провадження», а судові накази підлягають поверненню до суду.

Суддя

Д.М. Полєв