ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 26/19-63
Суддя господарського суду Донецької
області Наумова К.Г., розглянувшиматеріали
за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (м. Кіровське)
до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Нодрсервіс” (м. Єнакієве)
про заміну холодильника неналежної
якості, стягнення матеріальної шкоди у сумі 8234грн. 50коп. та стягнення
Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_1  (м. Кіровське)
звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю „Нодрсервіс” (м. Єнакієве) про заміну холодильника
неналежної якості, стягнення матеріальної шкоди у сумі 8234грн. 50коп. та
П. 3 ст. 57 ГПК України
встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату
державного мита у встановлених порядку і розмірі.
З наведеного позову та доданих до
нього документів вбачається, що позивачем не надано документ, який підтверджує
сплату державного мита.
Позивач посилається на те, що
відповідно до ст. 22 Закону України „Про захист прав споживачів” споживачі
звільнені від сплати державного мита за позовами, що пов'язані з порушенням їх
Відповідно до п. 10 ст. 4 Декрету
Кабінету Міністрів України „Про державне мито” передбачено, що споживачі
звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов'язані з порушенням
Разом з тим, відповідно до п. 22
ст. 1 Закону України „Про захист прав споживачів”, споживачем вважається
фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.
З матеріалів справи вбачається, що
позивач здійснює підприємницьку діяльність. Холодильник було придбано позивачем
для використання у підприємницькій діяльності, зберігання квітів у кіоску.
Таким чином, норми зазначеного
закону не розповсюджуються на осіб які використовують продукцію безпосередньо у
підприємницькій діяльності, відповідно такі особи не звільняються від сплати
Відповідно до Декрету Кабінету
Міністрів України “Про державне мито” розмір ставки державного мита складає:
із позовних заяв про відшкодування
мінімумів доходів громадян - 5 відсотків ціни позову;
із заяв майнового характеру 1
відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
П. 31 ст. 57 ГПК України
встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
Ст. 471 ГПК України встановлено, що
розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
визначається Кабінетом Міністрів України за поданням Вищого господарського суду
Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2007 р. N 627 „Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. N 1258 та визнання такими, що
втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України”, розмір ставки
витрат з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, пов'язаного з
розглядом господарських справ складає 118грн.
З матеріалів справи вбачається, що
позивач квитанцією НОМЕР_1 від 30.05.07р. сплатив витрати на інформаційне
забезпечення судового процесу у сумі 30грн.
Таким чином, позивачем до позовної
заяви не додано доказів сплати державного мита та витрат на витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у встановленому порядку та
розмірі, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду відповідно
до ст. 63 ГПК України.
Крім цього суд звертає увагу
наступне. Позивач просить у позовній заяві зобов'язати директора ТОВ
„Нордсервіс” замінити ходильник.
Відповідачами по справам, що
розглядаються у господарських судах, відповідно до ст. 21 ГПК України
вважаються підприємства та організації (фізичні особи суб'єкти підприємницької
діяльності) до яких подано позов, відповідно посадові особи підприємств, не
можуть бути відповідачами у господарському процесі.
Позивач у позовній заяві також
просить вирішити питання про виклик до суду свідків.
Ст. 32 ГПК України встановлено, що
при розгляді справ, які підвідомчі господарським судам, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються
такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;
поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому
процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін
та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені
З наведеного вбачається, що
показання свідків не є засобом встановлення фактичних даних, тобто доказам у
справі.
Враховуючи викладене та, керуючись
ст. 57, п. 4, п. 10 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд
Позовну заяву Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (м. Кіровське) до
Товариства з обмеженою відповідальністю „Нодрсервіс” (м. Єнакієве) про заміну
холодильника неналежної якості, стягнення матеріальної шкоди у сумі 8234грн.
Додаток: позовна заява з додатком
Суддя