ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.03.07 р.
Справа № 44/25пн

Господарський суд Донецької
області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко
Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви
комунального підприємства „Житлово-експлуатаційна контора № 4 Ленінського
району міста Донецька” (представник Гладких О.М., довіреність 514 від 10.01.07
року) до суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1
(представник до судового засідання не з'явився) про розірвання договору оренди
від 26.06.02 року, про зобов'язання відповідача звільнити та передати за актом
приймання-передачі приміщення площею 36,5 м2 та 171 м2, розташовані в будинку
АДРЕСА_1, а також повернути передані в оренду верстати,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство
„Житлово-експлуатаційна контора № 4 Ленінського району міста Донецька” (далі -
Орендодавець) звернувся до суду з позовом до суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (далі - Орендар) про розірвання договору
оренди б/н від 26.06.02 року (далі - Договір), про зобов'язання відповідача
звільнити та передати за актом приймання-передачі приміщення площею 36,5 м2 та
171 м2, розташовані в будинку АДРЕСА_1 (далі - Приміщення), а також про
зобов'язання відповідача провести оплату за фактичне перебування в Приміщеннях.
Позовні вимоги Орендодавця ґрунтуються на неналежному виконанні Орендарем умов
Договору у частині обов'язку вчасно сплачувати плату за оренду Приміщень, що у
свою чергу відображено у акті контрольно-ревізійного відділу у Ленінському
районі міста Донецька НОМЕР_1, а також на тому, що Приміщення плануються до
використання Орендодавцем для власних потреб.

Представник позивача в судових
засіданнях підтримав позовні вимоги. Крім того, представник позивача
неодноразово змінював предмет позову, остаточно залишивши його у первісному
вигляді (за змістом позовної заяви) за винятком зменшення позовних вимог в
частині відмови від вимог щодо стягнення оплати за фактичне знаходження в
Приміщеннях.

Представник відповідача до жодного
судового засідання не з'явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про
час та місце судового засідання, відзиву на позовну заяву не надав. Наразі, суд
вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки
ненадані суду документи не можуть істотно вплинути на правову оцінку спірних
правовідносин.

Вислухавши у судовому засіданні
представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за
своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

12.12.01 року між сторонами
укладено договір оренди НОМЕР_2, згідно якого Орендодавець зобов'язався надати,
а Орендар - прийняти у строкове платне користування приміщення площею 171 м2,
розташоване в будинку АДРЕСА_1, для використання під майстерні, з щомісячною
сплатою орендної плати 533,42 грн. без ПДВ., а також прийняти в користування
чотири верстати.

Оцінивши укладений пізніше
сторонами Договір, з якої виникли цивільні права та обов'язки Орендодавця та
Орендаря, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм
змістом та своєю правовою природою є новацією, якою сторони в порядку статті
604 ЦК України припинили зобов'язання за іншими цивільно-правовими відносинами,
які виникли з попереднього договору б/н від 12.12.01 року.

Дослідивши Договір, суд вважає, що
цей правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором майнового
найму (оренди) комунального майна, який підпадає під правове регулювання норм
статей 759-786 ЦК України та Закону України „Про оренду державного та
комунального майна”.

Таким чином, в силу статті 759 ЦК
України та статті 11 Закону України „Про оренду державного та комунального
майна”, а також пункту 1 Договору Орендодавець зобов'язався надати, а Орендар -
прийняти у строкове платне користування Приміщення площею 207 м2 та чотири верстати.

Строк дії Договору визначений
пунктом 3 - з 26.06.02 року до 26.06.05 року.

Розмір щомісячної плати за
орендоване Приміщення становить 636,68 грн. без ПДВ, причому оплата провадиться
щомісяця, до 10 числа поточного місяця, на що вказують пункти 5 та 30 Договору.
Додатковою угодою від 26.11.03 року сторони збільшили розмір орендної плати до
1'248,60 грн. без ПДВ.

Згідно пункту 3 Договору, статті 17
Закону України „Про оренду державного та комунального майна” та статті 764 ЦК
України, у разі, якщо за місяць до закінчення або місяць після закінчення
строку дії Договору (26.06.05 року) не буде висунуто заперечень проти його
продовження - Договір вважається продовженим на той саме строк, тобто на три
роки до 26.06.08 року.

Оскільки листи Орендодавця щодо розірвання
Договору датовані набагато пізніше зазначених вище строків - 23.05.06 року,
06.07.06 року, 17.07.06 року та 21.08.06 року - суд вважає, що строк дії
Договору продовжено до 26.06.08 року, а вищезазначені листи не мають такого
юридичного значення, як підстава для припинення строку дії Договору 26.06.05
року. На означене вказує також і систематична оплата відповідачем сум орендної
плати після 26.06.05 року та прийняття цих сум позивачем, що випливає з
бухгалтерської довідки Орендодавця НОМЕР_3.

Згідно розрахунків позивача, які
ґрунтуються на акті контрольно-ревізійного відділу у Ленінському районі міста
Донецька НОМЕР_1, розмір заборгованості Орендаря за Договором складає 7'184,70
грн. за період з січня до листопада 2006 року.

При цьому позивач включив в
розрахунки донарахування орендної плати за актом контрольно-ревізійного відділу
у Ленінському районі міста Донецька НОМЕР_1 у розмірі 7'769,80 грн., у тому
числі за період січня-листопада 2006 року сплачено Орендодавцю 14'724,82 грн.
при нарахованих 17'631,49 грн., а до міського бюджету сплачено відповідачем
9'235,49 грн. при нарахованих 13'513,19 грн.

Означені посилання позивача на
необхідність сплати орендної плати у підвищеному розмірі, зазначеному в акті
контрольно-ревізійного відділу у Ленінському районі міста Донецька НОМЕР_1 -
суд вважає безпідставними, оскільки виходячи з принципу свободи Договору,
передбаченого статтями 3 та 627 ЦК України, лише сторони вправі визначати умови
Договору. Зміни та доповнення до Договору вносяться лише за згоди обох сторін,
тому суд не бере до уваги положення акту контрольно-ревізійного відділу у
Ленінському районі міста Донецька НОМЕР_1, оскільки зазначений документ не може
встановлювати обов'язкових правил для сторін за господарсько-правовим Договором
в силу статті 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання
господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

За загальними правилами
господарського процесу (стаття 33 ГПК України) кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Це
стосується в першу чергу позивача, який має довести факти та обставини, на яких
ґрунтується позов. Наразі, позивачем не надано суду доказів збільшення розміру
орендної плати за Договором, або принаймні звернення до відповідача в порядку
статті 188 ГК України з пропозиціями щодо зміни умов Договору в частині
збільшення розміру орендної плати.

З врахуванням того, що в розрахунок
заборгованості відповідача у розмірі 7'184,70 грн. позивач включив суму
7'769,80 грн., нараховану згідно акту контрольно-ревізійного відділу у
Ленінському районі міста Донецька НОМЕР_1, то суд вважає, що заборгованість
Орендаря за період січня-листопада 2006 року відсутня, тому відповідач за
Договором належним чином виконував взяті на себе зобов'язання у вказаний
період.

Таким чином, позовні вимоги
Орендодавця щодо розірвання Договору, звільнення Приміщення й повернення
орендованих верстатів - жодним чином не обґрунтовані доказово, оскільки позивач
не довів, що Орендар порушив договірне зобов'язання або встановлені правила
господарської діяльності, відтак, у Орендаря відсутнє зобов'язання щодо
повернення орендованого майна, з огляду на що, у задоволенні позовних вимог
слід відмовити через правову та доказову безпідставність.

Посилання позивача на намір
використовувати Приміщення у власних цілях - не є підставою для розірвання
Договору в судовому порядку.

Відповідно до статті 49 ГПК
України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу покладаються судом на позивача.

При поданні позову до суду
позивачем сплачено державне мито у розмірі 220 грн., що суперечить вимогам
пункту Б частини 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне
мито”, згідно якого з позовних заяв немайнового характеру, що подаються до
господарського суду, справляється державне мито у розмірі 85 грн., тому зайво
сплачені суми підлягають поверненню.

На підставі статей 22, 525-526,
549-551, 759-786 ЦК України, ст.ст.224-225 ГК України, керуючись ст.ст.1, 2,
12, 22, 33, 36, 43, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову
комунального підприємства „Житлово-експлуатаційна контора № 4 Ленінського
району міста Донецька” до суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1 про розірвання договору оренди, про зобов'язання відповідача звільнити
та передати за актом приймання-передачі приміщення площею 36,5 м2 та 171 м2,
розташовані в будинку АДРЕСА_1, а також про зобов'язання відповідача провести
оплату за фактичне перебування в приміщенні за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1 ст.8 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про державне мито» зайво сплачене державне мито у
сумі 135 грн., перераховане комунальним підприємством „Житлово-експлуатаційна
контора № 4 Ленінського району міста Донецька”, підлягає поверненню.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути
оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку
протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом
одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя
Мєзєнцев Є.І.

Надруковано
у 3 примірниках:

1
-позивачу

2
-відповідачу

3
-господарському суду Донецької області