ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2007 року                                                                                   Справа № 22/252

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді          Лисенко О.М. (доповідача)

суддів:           Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Лазаренко Л.М.

за участю представників сторін:

від позивача –Бойко Н.Л., дов. № 143-4016 від 27.12.2006р.;

від відповідача (1) – не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача (2) – Миронец О.В., дов. № 014-2488 від 10.08.2006р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром”   м. Єнакієве Донецької області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2006 року  у справі № 22/252

за позовом  відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь Дніпропетровська область,

до відповідача-1 державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

відповідача-2 закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром”, м. Єнакієве, Донецької області

про  стягнення 5793,64 грн.

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні 18.04.2007р. за згодою представників сторін було оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” м. Нікополь звернулось з  позовом до Державного підприємства “Придніпровська залізниця” м. Дніпропетровськ та до Закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром”, м. Єнакієве Донецької області про стягнення 5793 грн. 64 коп. вартості недостачі коксового горішку у  вагонах № 65856445, 64150162, 68744184, 67179259.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2006 року по справі № 22/252 (суддя Пуппо Л.Д.) позовні вимоги у зв’язку з встановленням справних перевезень частково  покладені на вантажовідправника –Закрите акціонерне товариство “Єнакіївський коксохімпром”, частково на залізницю по відправці № 52408275

Не погодившись з рішенням, відповідач –2 подав до суду апеляційну скаргу в якій просив рішення скасувати частково, а в позовних вимогах до нього відмовити, посилаючись на наступні обставини.

Продукція була поставлена відповідно до договору поставки від 20.12.2004 року № 685/4592, укладеного між ВАТ НЗФ та ЗАТ “Єнакіївський КХП”, згідно до пункту 3.1 якого, поставка здійснюється на умовах Інкотермс –2000, у зв’язку з чим ЗАТ “Єнакіївський КХП” не може нести відповідальність за недостачу, оскільки всі ризики після передачі вантажу залізниці несе позивач.

Позивачем не складений акт приймання продукції по кількості, складання якого передбачено Інструкцією П-6.

Для участі в прийманні продукції по кількості не був викликаний представник відповідача –2, що є порушенням вимог Інструкції П-6 та п.6.1 договору поставки від 20.12.04 № 685/4592.

Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Державне підприємство “Придніпровська залізниця” відзив на апеляційну скаргу не надало, представник в судове засідання не з’явився.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, вислухавши представників позивача та відповідача-2, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” за договором поставки від  20.12.2004 року  № 685/4592 отримав від постачальника –Закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром” по залізничним накладним № 52408275, 52407812, 52407747. 52408796 коксовий горішок.

Видача вантажу здійснювалась залізницею відповідно до статті 52 Статуту залізниць України з перевіркою ваги вантажу. При цьому виявлена недостача, про що складено комерційні акти від 25.06.05 БК № 061103/143, від 29.06.05 БК № 061076/116 від 20.06.05 БК № 061052/92,  від  19.06.05 БК № 061047/88. Докази оплати продукції позивачем надані до справи.

Проти розрахунку суми позову відповідачі не заперечували.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося не з його вини.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, Статут залізниць України (далі Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угодою на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрат, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Як вбачається з вищезазначених комерційних актів, а саме:

-          від 20.06.05 БК № 061052/92 у вагоні № 64150162 коксового горішку менше на 900 кг. Навантаження правильне, шапкоподібне, рівномірне, на рівні бортів, без слідів втрати вантажу. У вагоні замість дверей - справні торцеві стінки, люки зачинені. Течі вантажу не було;

-          від 19.06.05 БК № 061047/88 від 19.06.05 у вагоні № 65744184 коксового горішку менше на 4200 кг. Навантаження правильне з “шапкою” висотою 30 см. Слідів втрати вантажу не виявлено;

-          від 25.07.05 БК № 061103/143 у вагоні 67179259 коксового горішку менше на 1600 кг. Навантаження правильне, рівномірне з “шапкою” вище рівня бортів на 30 см. Слідів втрати вантажу не виявлено, люки та двері вагону щільно зачинені. Течі вантажу не було.

З огляду на викладене, при умові вищезазначених  справних перевезень суд вважає позов в цій частині  таким, що підлягає задоволенню за рахунок відправника, який завантажив вагони не до тієї кількості, яку вказав у накладних.

Відповідно до п. 5 Інструкції П-6 у всіх випадках, коли при прийманні вантажу від органів транспорту встановлюється пошкодження чи псування вантажу, невідповідність  найменування і ваги вантажу чи кількості даним, вказаних у транспортному документі, а також по всіх інших випадках, коли це передбачено правилами, які діють на транспорті, одержувач повинен витребувати від органу транспорту складання комерційного акту.

Вантажоодержувач витребував від залізниці складання комерційних актів, які відповідають вимогам Правил складання актів, і обґрунтовано прийнятті судом першої інстанції, як належні докази вини вантажовідправника в недостачі по угоді про перевезення.

В частині задоволення позовних вимог за рахунок залізниці  суд першої інстанції також дійшов до правильного висновку, оскільки відповідно до комерційного акту від 29.06.05 БК 061076/116 вантаж прибув з ознаками втрати вантажу при перевезенні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог за рахунок відповідача –2, та частково за рахунок перевізника.  Підстави для скасування рішення, які передбачені ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Державне мито за перегляд справи по апеляційній скарзі покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу           закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром”   м. Єнакієве Донецької області –залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.06 року по справі №22/252 –залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                                                 О.М.Лисенко

Судді                                                                                                         О.М.Виноградник

О.В. Джихур