ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

13.06.07
Справа  № 6/209-4958

Львівський апеляційний
господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко
С.М.,

суддів:                                         Бонк
Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі   Чаплик І.,

з участю представників:

від позивача       з»явився,

відповідача        з»явився,

розглянув апеляційну
скаргу Тернопільської об”єднаної державної податкової інспекції, м.Тернопіль

на
постанову господарського суду Тернопільської області від 16.02.2007
року, суддя Шумський І.П., в справі № 6/209-4958,

за позовом
суб»єкта підприємницької діяльності -фізичної особи  ОСОБА_1, м.Тернопіль

до відповідача   Тернопільської  об”єднаної державної податкової інспекції,
м.Тернопіль

про    скасування рішення №НОМЕР_1 в
частині застосування штрафних санкцій на суму 4370 грн.,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду
Тернопільської області від 16.02.2007 року задоволено позов суб»єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1 до Тернопільської  об”єднаної
державної податкової інспекції та скасовано
рішення №НОМЕР_1 в частині штрафних санкцій на суму 4370 грн.,
застосованих за невідповідність готівки в касі та незабезпечення ведення
друкування та зберігання фіскальних звітних чеків.

Постанова суду мотивована тим, що
податковим органом безпідставно застосовано штрафні санкції до позивача за
вказані порушення, оскільки кошти, на які виявлено невідповідність, не є
коштами позивача, а належать підприємцю ОСОБА_2., який також здійснює
підприємницьку діяльність в тому ж приміщенні. Щодо незабезпечення ведення
друкування та зберігання фіскальних звітних чеків Z-звіту за 26.06.2006  року, то такий фіскальний звіт  роздрукований
27.06.2006 року  в 00 год. 18 хв.,
тобто в період, що не перевищує тривалості зміни та відповідає вимогам Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг".

В апеляційній скарзі скаржник
(відповідач)  просить постанову суду
скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав
порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного
з»ясування судом обставин справи, апелюючи тим, що спірне рішення прийняте на
підставі акту, яким зафіксовано факт невідповідності сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій на 856 грн. та незабезпечення ведення друкування та
зберігання фіскальних звітних чеків Z-звіту за 26.06.2006  року. При цьому, скаржник не погоджується з
висновком суду про те, що підсумок розрахунків обчислюється  за зміну, оскільки такий порядок обчислення
застосовується при цілодобовому графіку роботи, що в спірному випадку відсутнє.

Скаржник також не погоджується з
висновком суду про те, що особа  ОСОБА_3.
не перебуває в трудових відносинах з позивачем, оскільки такий висновок
спростовується свідоцтвом платника єдиного податку позивача, в якому вказано
такого працівника та іншими наявними в матеріалах справи доказами. Факт
невідповідності готівки в касі підтверджується актом перевірки та поясненнями
працівника ОСОБА_3.

У запереченнях на апеляційну скаргу
позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що податковим
органом не доведено факту невідповідності готівкових коштів на місці проведення
розрахунків, оскільки матеріалами справи підтверджується, що  виявлені кошти в розмірі 856 грн. не належали
позивачу.

Щодо незабезпечення ведення
друкування та зберігання фіскальних звітних чеків Z-звіту за 26.06.2006  року, то такий фіскальний звіт  роздрукований
27.06.2006 року  в 00 год. 18 хв.,
тобто в період, що не перевищує тривалості зміни та відповідає вимогам Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг".

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, які підтримали свою позицію, пояснення дали аналогічні,
викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає,
що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Підставою прийняття рішення
№НОМЕР_1 в частині застосованих штрафних санкцій на суму 4370 грн., є виявлений
факт порушення позивачем та зафіксований в акті перевірки НОМЕР_2 в барі
ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 Тернопільського району вимог  п.9 та п.13 ст.3 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, а саме невідповідність сум готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій  на 856 грн. і
незабезпечення ведення друкування та зберігання фіскальних звітних чеків
Z-звіту за 26.06.2006  року.

Проте, зроблені податковим органом
висновки в акті перевірки не відповідають встановленим обставинам справи та
вимогам діючого законодавства.

Відповідно до п.9 ст.3 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” суб'єкти підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за
виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і
забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Стаття друга цього Закону визначає
фіскальний звітний чек як документ встановленої форми, надрукований
реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час
друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій
заноситься до фіскальної пам'яті, а денний звіт як документ встановленої форми,
надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про
денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.

Як вбачається із наданих позивачем
копії сторінки КОРО із Z-звітами за 25.06., 26.06, 27.06 та 28.06.2006р.,
контрольної стрічки за 26.06.2006р., перша розрахункова операція за 26 червня
2006р. проведена о 18 год. 28 хв. Фіскальний звітний чек за 26.06.2006р. роздрукований
27.06.2006р. в 00 год.18 хв., тобто в період, що не перевищує тривалості зміни.

З наведеного, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог та визнання
нечинним  рішення №НОМЕР_1 в частині
застосованих штрафних санкцій на суму 340 грн., оскільки податковим органом не
доведено порушення позивачем п.9 ст.3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”.

Відповідно до п.22 ст.3 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” суб'єкти підприємницької діяльності
зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів, яка зазначена в
денному звіті реєстратора розрахункових операцій. Разом з тим, з аналізу
положень вказаного закону випливає, що невідповідність коштів на місці
розрахунків повинна бути наслідком невиконання позивачем обов'язків, покладених
на нього розділом ІІ „Порядку проведення розрахунків” цього закону. Зокрема,
пункт 1 статті 3  Закону  №265/95-ВР визначає, що суб'єкти
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі  (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг,
зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання
послуги) через зареєстровані,
опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи
реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових
документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Відповідно до абз.27 ст.2 Закону
України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі
громадського харчування та послуг” місце проведення розрахунків -місце, де
здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги), де
зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а
також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із
застосування платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Як вбачається з матеріалів справи,
в частині приміщення, де розташований бар позивача, здійснює діяльність і
підприємець ОСОБА_2. (кухня -реалізація страв), що підтверджується свідоцтвом
про сплату єдиного податку від 20.12.2005 р., рішенням виконкому Смиківецької
сільської ради 320 від 30.03.2006р. та договором оренди приміщення від
01.09.2006р.

Розрахункові операції із
застосуванням РРО здійснював лише позивач, який на підставі ліцензії №НОМЕР_3,
проводить реалізацію алкогольних напоїв.

Згідно з рахунком офіціанта від
07.092006р. загальна сума замовлення, яку зробили перевіряючі становила 149
грн.. З них, відповідно до акта перевірки, лише 50 грн. належали позивачу
(горілка "Метіготі").

У відповідності до вимог ст.71 КАСУ
про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень
обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Податковим органом не спростовано
поданих позивачем доказів в спростування висновку в акті перевірки, як і не
доведено факту знаходження спірних
готівкових коштів саме в місці проведення розрахунків та належність їх
саме позивачу. Відповідно до пояснень позивача та показань свідка ОСОБА_3,
допитаного в апеляційному суді вбачається, що згадані кошти були сплачені за
продукцію кухні, а не з бару.  Вилучені
кошти  в свідка ОСОБА_3 не відносилися до
коштів отриманих від реалізації  товарів
з бару.

Підтвердження свідком ОСОБА_4,
даних викладених в акті перевірки, не приймається судом до уваги, оскільки
він  аналізується і перевіряється
судом.  Здобуття  судом інших доказів про невідповідність даних
в акті перевірки податкового органу спростовує його дійсність. З другого боку,
дані, викладені в цьому акті, викладені без з»ясування дійсних обставин
працівниками податкового органу та не відображають дійсність подій, що мали
місце.

Отже, судом першої інстанції правильно
прийнято в якості доказів наведені пояснення позивача, що спірні кошти отримані
не в результаті розрахункових операцій та не є коштами позивача, отриманими в
касу, а фактично належать іншому підприємцю, що свідчить про безпідставність
застосування податковим органом штрафних санкцій за невідповідність готівки в
касі.

З наведеного, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог та визнання
нечинним  рішення №НОМЕР_1 в частині
застосованих штрафних санкцій на суму 4030 грн., оскільки податковим органом не
доведено порушення позивачем п.13 ст.3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”.

З вищенаведеного доводи скаржника
про скасування постанови місцевого суду є безпідставними.

Постанова місцевого суду прийнята у
відповідності з вимогами  діючого
законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206
КАС України, суд,

ухвалив:

постанову господарського
суду Тернопільської області від 16.02.2007 року в справі за номером 6/209-4958
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Тернопільської об”єднаної державної податкової інспекції  -без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в
місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:
С.М.Бойко

Судді:
Т.Б.Бонк

Р.І.Марко