ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

05.06.07                                                                                           Справа  № 8/239

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії :

Головуючого–судді -    Юркевича М.В.

Суддів                             Городечна М.І.

Кузь В.Л.

Розглянув апеляційну скаргу ДК «Укртрансгаз»НАК «Нафтогаз України»м. Київ в особі філії УМГ «Прикарпаттрансгаз»м. Івано-Франківськ

на рішення господарського  суду Івано-Франківської області від 27.12.2007 року

у справі № 8/239

за позовом: ВАТ «Агронафтогазтехсервіс»смт. Гвіздець

до відповідача: ДК «Укртрансгаз»НАК «Нафтогаз України»м. Київ в особі філії УМГ «Прикарпаттрансгаз»м. Івано-Франківськ

про стягнення коштів в сумі 1 643 807,55 грн.

З участю представників :

Від позивача: не з’явився

Від  відповідача: Римарук Ю.І.- ю/т

Представнику відповідача роз’яснено права та обов’язки передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало, клопотання про технічну фіксацію процесу не надходили.

Згідно рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2006 року у справі № 8/239 частково задоволено позов ВАТ «Агронафтогазтехсервіс»смт. Гвіздець Коломийського району Івано-Франківської області до ДК «Укртрансгаз»НАК «Нафтогаз України»м. Київ в особі філії УМГ «Прикарпаттрансгаз»м. Івано-Франківськ, стягнувши з останнього 619 627,22 грн. витрат на утримання та збереження майна та судові витрати.

Філія УМГ «Прикарпаттрансгаз»м. Івано-Франківськ подала апеляційну скаргу, в якій просить переглянути дане рішення в порядку апеляційного провадження, скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позову. При цьому, апелянт  посилається на наступні обставини і підстави:

- Місцевим господарським судом невірно застосовано ст. 34 ГПК України, як підставу задоволення позовних вимог ВАТ «Агронафтогазтехсервіс», оскільки обставини справи стосовно розміру та необхідності понесених позивачем витрат на утримання та збереження майна відповідача не підтверджуються тими доказами, якими відповідно до законодавства повинні бути підтверджені;

- Суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушив ч. 3 ст. 390 Цивільного Кодексу України, яка не передбачає право недобросовісного набувача (позивача) вимагати від відповідача (власника майна) відшкодування необхідних витрат на навмисне (насильницьке) утримання майна;

- Місцевий господарський суд визнав встановленими обставини, що сума витрат позивача по зберіганню обладнання АГНКС Н-250 підтверджена та витрати позивача на утримання, збереження майна відповідача були необхідними. Ці обставини не доведені жодними доказами і розрахунками.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх безпідставними,  надуманими та такими, що не відповідають дійсності з підстав та мотивів викладених у своєму відзиві на апеляційну скаргу. Рішення місцевого господарського суду позивач просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Про час і місце останнього судового засідання сторони повідомленні ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.04.2007 року, направленою рекомендованою кореспонденцією. Підстави та причини відкладення розгляду справи були викладені в попередній ухвалі суду від 13.03.2007 року. Позивач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.01.2007 року апеляційна скарга ДК «Укртрансгаз»НАК «Нафтогаз України»м. Київ в особі філії УМГ «Прикарпаттрансгаз»м. Івано-Франківськ була прийнята до провадження колегією суддів у складі Юркевич М.В., Городечна М.І., Кузь В.Л. В зв’язку із зміною складу судової колегії, розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 18.04.2007 року суддю Юркевича М.В., в зв’язку із службовим відрядженням, замінено суддею Скрутовським П.Д. Головуючим по справі № 8/239 призначено суддю Кузя В.Л. Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 05.06.2007 року суддю Скрутовського П.Д. було замінено суддею Юркевичем М.В. та поновлено останнього в статусі головуючого по справі.

В ході перегляду оскарженої ухвали за наявними матеріалами та доказами в справі судовою колегією з’ясовано:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2006 року по справі № 2/78, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.09.2006 року, було задоволено позов ДК «Укртрансгаз»НАК «Нафтогаз України»м. Київ та в примусовому порядку зобов’язано ВАТ «Агронафтогазтехсервіс»передати позивачу обладнання АГНКС Н-250. Під час розгляду справи № 2/78 судом було підтверджено факт знаходження на складі ВАТ «Агронафтогазтехсервіс»спірного майна - обладнання АГНКС Н-250, яке було отримано останнім для Бородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів УМГ «Прикарпаттрансгаз».

На підставі даного рішення суду та виданого наказу було здійснено виконавче провадження та передано позивачу по справі № 2/78 спірне майно, що підтверджується актами прийому-передачі від 13.11.2006 року та 14.11.2006 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Отже, факт безпідставного тривалого утримання ВАТ «Агронафтогазтехсервіс»слід вважати доведеним.

ВАТ «Агронафтогазтехсервіс»16.10.2006 року звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ДК «Укртрансгаз»НАК «Нафтогаз України»            м. Київ в особі філії УМГ «Прикарпаттрансгаз»про стягнення витрат в сумі 1 643 807,55 грн., які пов’язані з утриманням та збереженням на своїй території обладнання АГНКС            Н-250.

27.12.2006 року господарським судом Івано-Франківської області прийнято рішення, яким частково задоволено позов, стягнувши з ДК «Укртрансгаз»НАК «Нафтогаз України»м. Київ в особі філії УМГ «Прикарпаттрансгаз» м. Івано-Франківськ на користь ВАТ «Агронафтогазтехсервіс»619 627,22 грн. витрат на утримання майна та судові витрати.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що оскаржене рішення місцевого господарського суду не ґрунтується на чинному законодавстві, не відповідає матеріалам справи, а тому підлягає скасуванню. При цьому, судова колегія виходить із наступного:

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав розрахунок витрат по зберіганню обладнання УМГ «Прикарпаттрансгаз»(а.с.15). З наданого розрахунку не можливо встановити дійсний розмір понесених позивачем витрат по утриманню та зберіганню даного обладнання, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази                        підставності даного розрахунку.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.03.2007 року було зобов’язано ВАТ «Агронафтогазтехсервіс»надати суду документально обґрунтований розрахунок заявлених і стягнутих судом першої інстанції сум із розшифровкою по кожній позиції та пояснення витрат, що є необхідними по зберіганню обладнання. Проте, дані вимоги позивачем були проігноровані. Більше того, явку свого представника в останнє судове засідання позивач не забезпечив, хоча належним чином сторону було повідомлено про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 390 ЦК України, добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених  ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів.

Відповідно до ч. 5 п. 6.5 листа Вищого арбітражного суду України «Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов’язані із здійсненням права власності та його захистом»від 31.01.2001 р. N 01-8/98 (із змінами і доповненнями) до поняття «необхідні витрати»слід віднести тільки ті, які необхідні для забезпечення нормального стану та зберігання майна з урахуванням його зношенності. Отже, інші витрати, тобто такі, що не є "необхідними", відшкодуванню не підлягають.

Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства позивач має право вимагати відшкодування власником майна (відповідачем) тільки необхідних витрат на утримання та збереження даного обладнання.

Як прослідковується з позовних вимог, оскарженого судового рішення та отриманих в першому судовому засіданні пояснень представника позивача, даних у першому судовому засіданні, випливає, що позивач вимагав, а суд задоволив, як витрати пов’язані зі зберіганням майна суми втраченої позивачем вигоди, яку б він отримав, якщо б зайнята обладнанням територія та цех були здані в оренду іншим господарюючим суб’єктам, а також відшкодовано частину сплаченого позивачем податку на землю.

Однак, наведені відшкодування є неможливими до задоволення в принципі, виходячи із вимог ч. 3 ст. 390 ЦК України.

Враховуючи, що договір зберігання майна, оренди території чи приміщення між сторонами по справі не укладався, а доказів необхідних витрат на освітлення території для забезпечення схоронності обладнання, опалення цеху, в якому воно знаходилося та додаткових затрат на забезпечення охорони, позивач ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надав –відсутні правові підстави для задоволення і цих заявлених до стягнення вимог.

Враховуючи наведене, навпаки, заслуговує на увагу позиція апелянта, що площа, яку займало обладнання в порівнянні зі всією територією позивача була незначною, а будь-яких доказів додаткових витрат, зокрема найму додатково охоронців, збільшення кількості точок освітлення, необхідності опалення приміщення, коли обігрів обладнання цього не потребує, - позивач суду не надав, хоча апеляційний суд вимагав цього ухвалою від 13.03.2007 року.

Як правильно акцентує увагу суду апелянт, позивач мав можливість повернути обладнання відповідачу. Але це було зроблено тільки шляхом звернення останнього в судовому порядку до позивача про витребування майна з незаконного володіння (справа № 2/78 а.с. 112-113).

Згідно ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В основу оскарженого рішення судом першої інстанції безпідставно покладено нічим не підтверджені обставини і факти.

Враховуючи вище наведене, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду, прийшла до висновку відсутності правових підстав для задоволення позову, а отже рішення місцевого господарського суду є таким, що не ґрунтується на чинному законодавстві та не відповідає матеріалам справи, тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу філії «Управління магістральних газопроводів «Прикарпаттрансгаз» м. Івано-Франківськ задоволити.

2. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2007 року по справі № 8/239 скасувати.

3. Прийняти нове рішення: в задоволенні позову відмовити.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи № 8/239 повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя                                                     М.В.Юркевич

Суддя                                                                             М.І.Городечна

Суддя                                                                              В.Л.Кузь