ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2007 року                                                                                   Справа № 22/271

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів:    Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Лазаренко П.М.

за участю представників сторін:

від позивача –Прядка В.О., дов. № 458 від 19.05.2006р.;

від відповідача –Богданчиков В.М., наказ № 260/к від 27.03.2006р., директор;

від відповідача –Грехов Н.А., дов. № 1326 від 26.09.2006р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Дніпроважпапірмаш ім..Артема”, м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2006р.  у справі № 22/271

за позовом  статутного територіально-галузевого об’єднання “Південна залізниця”, м.Харків

до відповідача відкритого акціонерного товариства “Дніпроважпапірмаш ім..Артема”, м. Дніпропетровськ

про  стягнення 629 грн. 62 коп.

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні 18.04.2007р. за згодою представників сторін було оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Статутне територіально-галузеве об’єднання “Південна залізниця” м.Харків звернулося з  позовом до відкритого акціонерного товариства “Дніпроважпапірмаш ім..Артема”, м. Дніпропетровськ про стягнення 629 грн. 62 коп. вартості простою вагону.

Рішенням господарського суду  Дніпропетровської області  від 20.07.2006 року по справі № 22/271 (суддя Пуппо Л.Д.) позовні вимоги задоволенні повністю. З відповідача на користь позивача стягнено 629 грн. 62 коп. суми боргу, 102 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивовано тим, що відповідачем не надано повного пакету документів для відправлення вантажу, що спричинило затримку перевезення вантажу.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на такі обставини.

Суд залишив поза увагою положення ст. 24 Статуту залізниць України згідно з  яким вантажовідправник несе відповідальність за наслідки неправильності, неточності або неповноти даних, які  зазначені в накладній. Відповідачем комплект документів заповнений вірно, прийнятий станцією Нижньодніпровськ без зауважень.

Робітником станції помилково відправлено 2 екземпляри залізничних накладних, а митна декларація –залишена на станції. В зв’язку з даними обставинами, господарським судом також не враховане клопотання відповідача про заміну неналежного відповідача належним –станцією Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що  апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

19.09.2005р. за залізничною накладною № 45074716 відповідач передав станції Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці вагон № 94791316 для перевезення вантажу на адресу одержувача на станцію Стойленська  (Росія).

21.09.2005р. на прикордонній станції Куп’янськ-Сортувальний Південної залізниці Куп’янською митницею було затримано спірний вагон, який не прийнято до митного оформлення  в зв’язку з порушенням митних правил – неправильним оформленням документів (додано 5 лист вантажної митної декларації замість 4 листа).

Згідно зі ст.4 Статуту залізниць України перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення. В даному випадку необхідно керуватись Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення, іншими локальними нормативними актами, які мають обов’язкову силу для залізниць, відправників й одержувачів та діє незалежно від державної належності сторін договору (ст.2 Угоди та Статуту залізниць).

Згідно Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.1997р. № 574, вантажна митна декларація складається з уніфікованого адміністративного документа форми МД-2 на п’яти зброшурованих аркушах різного кольору та уніфікованого адміністративного документа форми МД-3 на такій саме кількості зброшурованих додаткових аркушах різного кольору. Оформлені митним органом аркуші декларації розподіляються в такому порядку: перший, третій та четвертий аркуші –для митниці, другий –для статистики, п’ятий –примірник декларанта (п.п.9, 16 Положення). Якщо декларування товару проводиться митним брокером, то під час митного оформлення експорту товару на прохання декларанта передбачається оформлення шостого аркуша митної декларації, який є копією п’ятого аркуша, про що робиться відмітка на першому та п’ятому аркуші  декларації та посвідчується печаткою декларанта.

Додаткові аркуші митної декларації (форми МД-3) розподіляються в аналогічному порядку.

Відповідно до норм параграфів 1, 2 (статті 11), параграфу 7 (статті 21) Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення вантажовідправник зобов’язаний до міжнародної залізничної накладної додати супроводжуючі документи, які необхідні для виконання митних та інших правил на всьому шляху прямування вантажу.

Відправник несе відповідальність перед залізницею за наслідки, які виникли в результаті відсутності, недостатності або неправильності супровідних документів, якщо перевезення або видача вантажу затримується із-зі відсутності зазначених документів. За час затримки стягуються штрафи, збори (за збереження вантажу, простій вагонів) та інші витрати, понесені залізницею в зв’язку з затримкою перевезення вантажу.

Посилання скаржника на те, що товар не був би прийнятий залізницею в разі неправильного оформлення документів, спростовуються тим, що залізниця не зобов’язана перевіряти правильність та достатність документів, в належному оформленні яких та вчасній доставці вантажу зацікавлений відправник товару.

Згідно зі ст..129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

21.09.2005р. в підтвердження факту затримки вагону, відповідно до норм законодавства, був складений акт загальної форми № 16607 на станції Куп’янськ-Сортувальний, з викладенням обставин затримки.

22.09.05 Актом загальної форми станції Куп’янськ –Сортувальний перевізник визначив складові простою та їх вартість, яка склала 454,2 грн. ( без ПДВ).

За положеннями статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказів надання відповідачу при відправленні саме 4 листа вантажної митної декларації, а не 5-го, позивач не надав, підпис представника залізниці у залізничній накладній не може бути прийнятий як такий доказ, оскільки, як зазначалось вище, залізниця не зобов’язана перевіряти правильність оформлення митних документів вантажовідправником.

Оскільки за належну передачу товару та правильне оформлення пакету  документів відповідає скаржник, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про стягнення заборгованості за затримку перевезення вантажу з вантажовідправника.

Отже, з вищенаведених підстав, не підлягає задоволенню клопотання позивача про заміну відповідача по даній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстави  для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2006 року по справі № 22/271, які передбачені ст. 104 ГПК України, відсутні.

Державне мито за перегляд справи по апеляційній скарзі покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Дніпроважпапірмаш ім..Артема”, м. Дніпропетровськ – залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2006 року № 22/271 –залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                              О.М.Лисенко

Судді                                                                                      О.М.Виноградник

О.В.Джихур