ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.08.07 р.                                                                               Справа № 44/202пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петровському районі міста Донецька (представник Полункіна Т.І., довіреність 0528/07-107 від 09.01.07 року) до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області (представник до судового засідання не з’явився) та до державного підприємства „Шахта „Петровська” (представник Козар В.В., довіреність від 01.06.07 року) про поновлення на п’ять років з 01.06.06 року до 31.03.11 року терміну дії договору оренди № 4 від 01.06.01 року на частину учбового пункту державного підприємства „Шахта „Петровська”, яка розміщена за адресою місто Донецьк, вулиця Крамарчука 8 загальною площею 205,9 м2,

ВСТАНОВИВ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петровському районі міста Донецька (далі – Орендар) звернулося до суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області (далі – Фонд) та до ліквідаційної комісії державного підприємства „Шахта „Петровська” (далі – Комісія) з вимогами про зобов’язання укласти договір оренди на частину учбового пункту державного підприємства „Шахта „Петровська”, яка розміщена за адресою місто Донецьк, вулиця Крамарчука 8 загальною площею 205,9 м2 (далі – Приміщення) строком з 01.04.07 року до 30.03.10 року. Позовні вимоги Орендаря, який в теперішній час займає Приміщення та продовжує сплачувати орендну плату, ґрунтуються на переважному праві на продовження договору оренди № 4 від 01.06.01 року (далі – Договір), який скінчився 01.06.06 року, та на безпідставності заперечень Фонду проти надання можливості Орендареві користуватися Приміщенням у подальшому.

Судом згідно статті 24 ГПК України за згодою позивача замінено неналежного відповідача Комісію на належного відповідача державне підприємство „Шахта „Петровська” (далі – Орендодавець), на балансі якого перебуває Приміщення та яке є стороною за Договором – наймодавцем.

Орендар в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в порядку статті 22 ГПК України 06.07.07 року змінив предмет позову, вимагаючи зобов’язання Орендодавця продовжити Договір строком з 01.04.07 року до 31.03.10 року.

08.08.07 року позивач повторно змінив предмет позову, вимагаючи від суду поновити на п’ять років строк дії Договору з 01.06.06 року до 31.03.11 року.

Відповідач Фонд заперечив проти позову, зазначивши, що строк дії Договору скінчився, подальше передавання Приміщення в оренду можливе лише на конкурсних засадах, натомість орган управління Приміщенням – Міністерство вугільної промисловості України – на запит Фонду заперечило проти укладення з Орендарем договірних відносин найму у майбутньому.

Представник Орендодавця в судовому засіданні заперечив проти позову на підставах, аналогічних тим, що наведені Фондом, та проінформував про триваючу процедуру ліквідації Орендодавця.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що суд має відмовити у задоволенні позову виходячи з наступного.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки Орендаря та Орендодавця, суд дійшов висновку, що укладена між сторонами угода за своїм змістом та своєю правовою природою є договором майнового найму (оренди), який підпадає під правове регулювання норм статей 256-276 ЦК УРСР, 759-786 ЦК України та приписів Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

Таким чином, в силу статті 256 ЦК УРСР, статті 759 ЦК України, статті 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, а також пункту 1.1 Договору Орендодавець зобов’язався надати, а Орендар – прийняти у строкове (на п’ять років) платне користування нерухомість – Приміщення.

Строк дії Договору визначений пунктом 10.1 Договору – до 01.06.06 року. Приписи статті 764 ЦК України та статті 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” зазначають, що у разі, коли наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Втім, докази повернення Орендодавцеві Приміщення після 01.06.06 року – відсутні, до того ж, сторони не заперечують проти того, що на момент розгляду справи судом Орендар фактично користується Приміщенням. Виконання грошового зобов’язання, визначеного Договором, наймодавець також провадить, що підтверджується додатками до заяви Орендаря від 02.07.07 року № 0528/07-1790 – акти надання послуг, рахунки Орендодавця на оплату орендної плати та відповідні платіжні документи. Докази повернення Орендареві орендних платежів після 01.06.06 року – суду не надавалися.

Лист Орендодавця № 15-284 від 14.03.06 року на адресу Орендаря стосовно укладення нового договору оренди на Приміщення з Фондом – не вважається судом запереченням наймодавця, визначеним частиною 2 статті 764 ЦК України, оскільки зазначений лист надсилався наймачеві за 2,5 місяці до закінчення Договору, а не протягом одного місяця після закінчення Договору.

Листування між Орендодавцем та Фондом, а також між Фондом та Міністерством вугільної промисловості України – також не береться до уваги судом як належний та допустимий доказ наявності заперечень наймодавця проти продовження строку дії Договору, оскільки вказане листування не має відношення до Орендаря, як до особи, яка для нівелювання факту автоматичної пролонгації Договору мала бути повідомлена про припинення або зміну умов Договору не пізніше одного місяця після закінчення строку спірного правочину.

Таким чином, суд вважає, що згідно статті 764 ЦК України та статті 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” Договір є автоматично пролонгованим на строк з 01.06.06 року до 01.06.11 року, на тих самих умовах, що були цим правочином первісно передбачені. Умови Договору мають належним чином виконуватися на підставі статей 11, 12, 14 та 526 ЦК України як Орендарем, так і Орендодавцем, до моменту закінчення строку дії автоматично пролонгованого Договору – 01.06.11 року.

З огляду на наведене, станом на момент звернення позивача до суду та на момент прийняття рішення у справі № 44/202пн – цивільні права останнього щодо „поновлення строку дії Договору на п’ять років” – порушені не були. Натомість, оскільки до господарського суду в силу статті 1 ГПК України можуть звертатися відповідні суб’єкти лише з вимогами про захист своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, то суд вважає, що позовні вимоги Орендаря до Орендодавця щодо „поновлення строку дії Договору на п’ять років” – не можуть бути задоволені через непорушення відповідачем Орендодавцем прав Орендаря та відсутність у останнього правового інтересу до досліджуваного спору.

Вимоги Орендаря до Орендодавця щодо „поновлення строку дії Договору на п’ять років” є необґрунтованими також і з правової точки зору. Зокрема, вимоги щодо „поновлення строку дії Договору на п’ять років” – не відповідають способам захисту цивільного права, передбаченим статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України або іншими нормами закону або Договору, тобто суд позбавлений передбаченої законом можливості захистити права позивача права у заявлений останнім спосіб. Позивач, не заявив власні позовні вимоги, як, наприклад, „...визнання права Орендаря на тимчасове оплатне користування Приміщенням строком до 01.06.11 року згідно умов Договору..., наразі суд не вправі виходити за межі заявлених Орендарем позовних вимог в силу статті 83 ГПК України, оскільки з цього приводу в матеріалах справи відсутнє клопотання зацікавленої сторони.

Позовні вимоги Орендаря до Фонду взагалі не можуть бути задоволені судом, оскільки Фонд не є стороною за Договором (не є належним відповідачем), тому зазначений правочин не створює для цього органу державної влади жодних цивільних прав та обов’язків.

З огляду на наведене, причиною відмови у задоволенні позову є відсутність факту порушення прав позивача на момент звернення до суду та неправильне обрання позивачем способу захисту цивільного права.

Судові витрати у справі в силу статті 49 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі ст.ст.256-276 ЦК УРСР, ст.ст.16, 525-526, 759-786 ЦК України, ст.20 ГК України, ст.ст.2, 17, 26, 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, керуючись ст.ст.22, 24, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петровському районі міста Донецька до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області та до державного підприємства „Шахта „Петровська” про поновлення на п’ять років з 01.06.06 року до 31.03.11 року терміну дії договору оренди № 4 від 01.06.01 року на частину учбового пункту державного підприємства „Шахта „Петровська”, яка розміщена за адресою місто Донецьк, вулиця Крамарчука 8 загальною площею 205,9 м2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя