ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2007                                                                                             Справа № А36/50

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:                   головуючого судді –Тищик І.В.- доповідач,

суддів –Сизько І.А., Чимбар Л.О.

при секретарі –Чоха Є.О.

за участю представників

позивача: Соболєв А.В.

відповідача: Швець К.В., Котович Д.В.

розглянувши у судовому засіданні  апеляційну скаргу приватного підприємства „Арсенал-сервіс”, м. Кривий Ріг на постанову господарського суду Дніпропетровської  області від 25.01.07 року у справі № А36/50

за позовом приватного підприємства „Арсенал-сервіс”, м. Кривий Ріг

до Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривий Ріг

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.07 року у справі № А36/50 (суддя Кожан М.П.) у задоволенні позовних вимог та визнанні недійсними податкових повідомлень-рішень Центральної МДПІ у м. Кривому Розі  від 30.12.2005р. №№ /3, /3 відмовлено.

Вмотивовуючи рішення, господарський суд дійшов висновку про те, що витрати позивача на оплату послуг по договору доручення не можуть бути віднесені до валових витрат підприємства за відсутності документів, які підтверджують факт здійснення господарської операції, направленої підприємством на отримання прибутку; відповідно, суми ПДВ в складі витрат на оплату послуг по договору доручення не можуть бути включені до складу податкового кредиту.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач –ПП. „Арсенал-сервіс”, звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову господарського суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. При цьому скаржник посилається на неповне з’ясування обставин справи, а саме, відсутність посилання суду на висновки експертизи.

Відповідач у запереченнях на апеляційну скаргу вважає доводи, викладені у апеляційній скарзі, необґрунтованими та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Позивачем у судовому засіданні було заявлене клопотання про залучення до справи експерта, який проводив судово-бухгалтерську експертизу у даній справі, для надання пояснень у справі.

Клопотання  скаржника залишено без задоволення з наступних підстав:

Як убачається з матеріалів справи, на вирішення експерта були поставлені питання щодо правомірності висновків ДПІ в частині заниження позивачем у ІV кв.2004р. податку на прибуток та податку на додану вартість.

В силу чинного законодавства відповідні висновки ґрунтуються на бухгалтерському обліку підприємства, дослідженні порядку формування валових витрат підприємства та наявності зв’язку між витратами підприємства і його господарською діяльністю.

Експерт у висновку однозначно визначив неможливість встановлення зв’язку понесених позивачем витрат з господарською діяльністю підприємства, що унеможливлює відповіді на поставлені питання.

За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку про недоцільність виклику експерта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

За результатами адміністративного оскарження нарахованих сум податкових зобов’язань 30.12.2005р. Центральною МДПІ у м. Кривому Розі були прийняті податкові повідомлення-рішення №/3 та №/3, якими ПП „Арсенал-сервіс” були визначені податкові зобов’язання з податку на прибуток у сумі 118 984,61 грн. (у т. ч. 91 526,62грн. –основний платіж, 27 457,99 грн. –штрафні фінансові санкції) та з податку на додану вартість у сумі 109 891,95грн. (73 261,30грн. - основний платіж, 36 630,65 грн. –штрафні (фінансові) санкції) відповідно.

Підставою для прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень явився акт від 12.09.2005р. № 168/230/32633064 про результати планової документальної перевірки ПП „Арсенал-сервіс” з питання дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2004р. по 30.06.05р. Проведеною перевіркою було встановлено заниження в ІV кварталі 2004р. податку на прибуток та податку на додану вартість внаслідок безпідставного віднесення до складу валових витрат та до складу податкового кредиту сум, виплачених у якості винагороди за договором доручення ТОВ „Даман”.

Як убачається з матеріалів справи, 30.09.04р. між позивачем (Довірителем) та ТОВ „Даман” (Повіреним) був укладений договір доручення №114/А, за яким повірений зобов’язався від імені і за рахунок довірителя вчинити дії з продовження обслуговування діючих договорів та контрактів по придбанню металопрокату, будматеріалів тощо та з узгодження усіх процедурних питань по укладанню угод; в свою чергу, довіритель зобов’язався виплатити повіреному винагороду у розмірі 8% від здійсненої суми закупки.

Відповідно до акту здачі-приймання робіт №291002 від 29.10.04р. сума наданих послуг становила 439567,79грн (у т.ч. ПДВ 73261,30грн.). Вартість оплачених послуг у сумі 366306,49 грн. позивач відніс до складу валових витрат підприємства відповідного звітного періоду, а суму ПДВ у розмірі 73261,30 грн. на підставі податкової накладної, виданої повіреним (ТОВ „Даман”) - до складу податкового кредиту.

В силу п. 5.1 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” валовими витратами являється сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються платником податку для використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп.5.3.9 п. 5.3 ст. 5 вказаного Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Витрати на потреби, не пов’язані з веденням господарської діяльності, не включаються до складу валових витрат в силу пп.5.3.1 п.5.3 ст. 5 Закону.

Позивачем не надані до справи первинні документи, які б містили відомості про господарські операції, здійснені повіреним від імені та за рахунок довірителя; не представлені документи, що посвідчували б факт виконання повіреним робіт (надання послуг) на користь довірителя, їх найменування тощо; документів, які  підтверджували б зв’язок між понесеними позивачем витратами та господарською діяльністю приватного підприємства.

Неможливість визначити суму витрат по спірній господарській операції за відсутності відповідних документів, встановити обсяг наданих послуг, їх вартість та зв’язок витрат із господарською діяльністю підприємства-позивача посвідчується і висновком судово-економічної експертизи Дніпропетровського НДІ судових експертиз від 29.12.06р. №1743.

За вказаних обставин, як обґрунтовано дійшов висновку господарський суд, у позивача відсутні підстави для віднесення витрат, понесених внаслідок оплати послуг ТОВ „Даман”,  до складу валових витрат; безпідставне віднесення суми 366306,49 грн. до складу валових витрат спричинило завищення валових витрат підприємства за ІV квартал 2004р., що призвело до заниження податку на прибуток у відповідному звітному періоді.

Відповідно до пп.7.4.1 п. 7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” (в редакції, що діяла в момент виникнення спірних правовідносин)   податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

З зазначеної норми убачається, що віднесення сум до складу податкового кредиту спірного періоду ставиться в залежність від віднесення вартості робіт (послуг) до складу валових витрат.

Як було визначено вище, сума витрат на оплату послуг повіреного включена позивачем до складу валових витрат підприємства неправомірно; дана обставина унеможливлює віднесення суми податку на додану вартість у розмірі 73261,30грн., сплаченого у складі вартості послуг,  до податкового кредиту грудня 2004р.

За викладених обставин колегія суддів вважає донарахування позивачу відповідних податків та застосування штрафних (фінансових) санкцій таким, що відповідає приписам чинного законодавства; висновок суду щодо відмови у визнанні недійсними оспорюваних податкових повідомлень-рішень - правомірним.

З огляду на відповідність висновків викладених у постанові суду, обставинам справи та чинному законодавству колегія суддів дійшла висновку про безпідставність вимог позивача щодо скасування оскаржуваної постанови. Доводи позивача не приймаються колегією суддів в силу викладеного.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України,  суд

УХВАЛИВ :

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2007 року у справі № А36/50 залишити без змін, а апеляційну скаргу приватного підприємця „Арсенал-сервіс” - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                              І.В.Тищик

Судді:                                                                                         І.А.Сизько

Л.О.Чимбар