ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.07
р.
Справа № 38/158

Господарський суд Донецької області
у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні
Тулаінової І.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні  в  м. Донецьку справу

за позовом: Прокурора Приморського
району м. Маріуполя  в інтересах держави
в особі  Управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області

до відповідача:  Приватного
підприємця ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької області

про стягнення заборгованості по
страховим внескам у сумі 20 846грн.12коп.

за участю

представників сторін:

від прокурора: Лисенко С.І.  прокурор відділу за посвідченням № 1348 від
08.07.1998р.

від позивача: Мацак О.В.  гол.спец. юрисконсульт за дов. № 6713/06 від
15.05.2007р.; Смирнова О.В.  заступник
нач. управління -нач. відділу  обліку
надходження платежів за дов. № 8165/06 від 18.06.2007р.

від відповідача: ОСОБА_1 спд,
паспорт ІНФОРМАЦІЯ_1 виданий 24.10.1997р.
Приморським РВ Маріупольського  МУ
УМВС України в Донецькій області

Суть справи:

Прокурор Приморського району м.
Маріуполя  в інтересах держави в
особі  Управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області звернувся до господарського
суду з позовною заявою до Приватного
підприємця ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької області про стягнення
заборгованості по страховим внескам у сумі 20 846грн.12коп.

У зв'язку з набуттям чинності з
01.11.2005р. Закону України “Про внесення змін до Кодексу адміністративного
судочинства України” № 2953-1У від 06.10.2005р., яким пункти 6 та 7 розділу У11
Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України були викладені в новій редакції, згідно якої до початку діяльності
окружного адміністративного суду позовні заяви у господарських справах, що
віднесені цим Кодексом до адміністративної юрисдикції, заяви (подання) про
перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими та винятковими обставинами у
таких справах, розглядаються господарським судом в порядку, встановленому
Кодексом адміністративного судочинства України, 07.05.2007р. судом було
відкрито провадження в адміністративній справі
№ 38/158, оскільки у спірних правовідносинах Управління Пенсійного Фонду
України виступає як суб'єкт владних повноважень у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування та відповідають вимогам, передбаченим ст. 3
КАС України.

04.05.2007р. на адресу суду
прокурор надіслав листа від 03.05.2007р. № 57/933вих.  якому
уточнив, що датою підписання позовної заяви є дата її реєстрації, тобто
17.04.2007р.

14.05.2007р. прокурор надав суду
письмові обґрунтування щодо представлення інтересів держави по даній справи.

Листи судом розглянуті, прийняті до
уваги та залучені до матеріалів справи.

Відповідач до попереднього судового
засідання 16.05.2007р. з'явився та надав суду заперечення на позовні вимоги, в
яких заперечує проти позовних вимог, посилаючись на наступне:

-          підприємці -  “єдинщики” працюють за Указом Президента
№727/98 від 03.07.98р.

Згідно з п.6 даного Указу СПД, які
обрали спрощену систему оподаткування і звітності і щомісяця сплачують єдиний
податок, звільняються від обов'язкових платежів і зборів, у тому числі і від
32% нарахувань на фонд оплати праці і сплати до Пенсійного фонду;

- із пояснень в.о. начальника УПФУ
в Приморському районі м. Маріуполя вбачається, що оскільки існує колізія у
законодавстві (Указ Президента №727/98 і Закон №1058), то є роз'яснення ПФУ,
згідно з якими до врегулювання розбіжностей в законодавстві необхідно за кожен
місяць 2004р. до сум єдиного податку зробити доплату з таким розрахунком, щоб
вийшла сума, яка дорівнює 32% від мінімальної заробітної плати;

- відповідно виданої довідки
Пенсійним фондом України від 19.01.2005р. №708/04 у суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особі ОСОБА_1 заборгованість зі страхових внесків на
обов'язкове державне пенсійне страхування відсутня;

- у результаті переплати страхових
внесків за 2005р. виникла заборгованість Пенсійного фонду переді мною, яка
станом на 01.01.2006р. складає 2585грн.92коп. та яка мені не повернута.

Заперечення відповідача судом
розглянуті та залучені до матеріалів справи.

11.06.2007р. позивач у попередньому
судовому засіданні підтримав позовні вимоги та
надав суду клопотання про приєднання додаткових документів до матеріалів
справи, та письмові доводи на заперечення відповідача, в яких зазначив
наступне:

- відносини, що виникають між
суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування,
регулюються виключно Законом України ”Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” від 09.07.2003рю №1058-IV;

- відповідно до ст.15 Закону №1058-
зазначені суб'єкти   підприємницької
діяльності є платниками страхових внесків до Пенсійного фонду України;

- відповідно до п.17 ст.14 Закону
України “Про систему оподаткування” збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування належить до загальнодержавних податків та зборів, ставки та
механізм справляння яких не можуть встановлюватися або змінюватися іншими
законами України, крім законів про оподаткування;

- ст.17 Закону №1058 передбачає
обов'язок страхувальників нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові внески;

- Закон №1058 не встановлює такої
пільги, як звільнення від сплати збору (внесків) на обов'язкове державне
пенсійне страхування для суб'єктів підприємницької діяльності, що перейшли на
спрощену систему оподаткування.

Письмові доводи на заперечення
відповідача судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

11.06.2007р. суд закінчив
підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду в цей
же день за заявою сторін.

18.06.2007р. у судовому засіданні
відповідач надав суду відповіді на лист УПФУ в Приморському районі м.Маріуполя
№7840/06 від 08.06.2007р. щодо заперечень на позовні вимоги, які судом
розглянуті та залучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні прокурор та
сторони надали клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними
засобами, яке судом прийнято до розгляду та задоволено.

Судом складений протокол судового
засідання згідно вимог ст. 45 КАС України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення прокурора та уповноважених представників сторін,
господарський суд , -

ВСТАНОВИВ:

Приватний  підприємець ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької
області (далі - відповідач)
зареєстрований як платник страхових внесків до Управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області (далі - позивач)
12.12.2001р. за НОМЕР_1.

28.02.2007р. позивачем на підставі
розпорядження від 22.02.2007р. № 35 було здійснено планову перевірку
відповідача за період з 12.12.2001р. по 28.02.2007р. з питання правильності
повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

В ході перевірки встановлено, що
станом на 13.04.2007р. сума заборгованості відповідача перед позивачем
становить 20 846грн.12коп.,  оскільки
відповідачем за період січень-грудень 2004р. не були нараховані внески по ставці
32% у повному обсягу.

На підставі перевірки складено акт
№ 33 від 28.02.2007р., який підписаний відповідачем з позначкою “з актом не
згодний” 01.03.2007р.

01.03.2007р. головними
спеціалістами відділу надходження доходів УПФУ в Приморському районі м.
Маріуполя був складений акт про відмову від підпису Приватного підприємця
ОСОБА_1 у зв'язку з незгодою щодо нарахування 32% на фонд оплати праці за
2004р.

12.03.2007р. позивачем пред”явлена
вимога про сплату боргу НОМЕР_2 у розмірі                          20 846грн.12коп., яка була направлена
позивачу рекомендованим листом з повідомленням.

Вказана вимога відповідачем не
оскаржувала ся, про що останній повідомив у судовому засіданні.

Оскільки на теперішній час,
відповідачем не сплачена заборгованість по страховим внескам у сумі 20
846грн.12коп., тому прокурор просить суд стягнути її з відповідача.

Згідно ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на акт перевірки №33 від 28.02.2006р., розрахункові відомості,
корінець вимоги від 12.03.2007р. НОМЕР_2, клопотання від 11.06.2007р.,  письмові доводи на заперечення відповідача
від 08.06.2007р.,наказ № 90-0 від 22.03.2005р., правовстановлюючі документи
тощо.

Відповідач посилається на  заперечення від 07.06.2007р., відповіді по
справі, свідоцтво про державну реєстрацію.

Суд оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні відповідно ч. 1 ст. 86 КАС
України.

Предметом спору у цій справі є
стягнення заборгованості щодо сплати страхових внесків до Управління Пенсійного
Фонду України.

Зазначені відносини врегульовані
Основами законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування, прийнятими 14.01.1998р., які набули чинності, згідно ст. 32 Основ,
з моменту їх опублікування - 19.02.1998р.

Відповідно до ст. 4 Основ, одним із
видів загальнообов'язкового державного соціального страхування є пенсійне
страхування.

Згідно ст. 1 Закону України № 1058
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством,
що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 14 цього Закону
страхувальниками, зокрема,  є  підприємства, установи і організації,
створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні
партії, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи, які
використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або
на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно пп. 6 п.2  ст. 17 Закону
України № 1058  страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ст.20 Закону України
№ 1058  страхувальники  зобов'язані
сплачувати  страхові  внески, нараховані за відповідний базовий
звітний період,  не пізніше  ніж через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду. Для відповідача базовим звітним періодом є
календарний місяць.

Згідно п.1 ст.106 Закону України №
1058   у разі виявлення своєчасно не
сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити
ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених
цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені ст.20 цього Закону, вважаються
простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків ( далі - недоїмка) і
стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій ( п.2 ст.
106 Закону).

Відповідачем порушені строки сплати
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, встановлені ст.20
Закону.

Матеріалами справи підтверджується
заборгованість  відповідача у сумі                                 20
846грн.12коп., яка до теперішнього часу не сплачена.

Відповідач не виконував покладені
на нього вказаним Законом обов'язки по своєчасній  сплаті страхових внесків, а отже зобов'язаний
нести передбачену законодавством
відповідальність.

Суд
не  приймає  до  уваги  заперечення
відповідача  з посиланням на п. 6
Указу Президента України від 03.07.1998р. за № 727 “Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” з
посиланням на таке.

Указ Президента України ”Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва” № 727/98 від 03.07.1998р. розповсюджує свою дію на податкові
правовідносини, він є спеціальним нормативним правовим актом, що визначає
порядок відносин з бюджетами та державними цільовими фондами суб'єктів малого
підприємництва, які обрали спрощену систему оподаткування у вигляді сплати
єдиного податку. При цьому стаття 6 Указу № 727/98 встановлює пільги, однією з
якої є звільнення від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування
суб'єкта малого підприємництва тільки в сфері його підприємницької діяльності.
Відносини з загальнообов'язкового державного пенсійного страхування
врегульовані спеціальним законодавством. Зокрема, Законом України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, Законом України “Про збір
на обов'язкове державне пенсійне страхування”.

Статтею 1 Закону України “Про збір
на обов'язкове державне пенсійне страхування” визначаються платники збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування. Зокрема, платниками збору є суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання,
бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності,
які використовують працю найманих працівників. Об'єктом оподаткування для
вказаного кола суб'єктів є фактичні витрати на оплату праці працівників.

З 01.01.2004р. набрав чинності
Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"
№1058 від 09.07.2003р.

Цей Закон визначає принципи, засади
і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного
страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних
послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків
роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за
рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій
або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

При цьому, статтею 5 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058 від
09.07.2003р. визначено, що виключно цим Законом регулюються відносини, які
виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного
страхування, визначається коло осіб, які підлягають державному пенсійному
страхуванню, платники страхових внесків, їх права та обов'язки, порядок
нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості
за цими внесками.

Також статтею 5 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058 від
09.07.2003р. встановлено, що дія інших нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в
частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 15 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058 від 09.07.2003р.
встановлено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є
страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону.

Згідно пункту 1 статті 14 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058
від 09.07.2003р. страхувальниками, зокрема, - є роботодавці: підприємства,
установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно
від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та
інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які
використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або
на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами
цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 ст. 11
цього Закону.

Пунктом 6 частини 2 статті 17
Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058 від 09.07.2003р. до обов'язків страхувальника віднесено
обов'язок нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Частина перша статті 19
вищенаведеного закону встановлює - страхові внески до солідарної системи
нараховуються для роботодавця - на суми фактичних витрат на оплату праці
(грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної
і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат,
у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з
нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про
оплату праці", виплату винагород фізичним особам за виконання робіт
(послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів
тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та
допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Пункт 6 статті 19 Закону також
передбачає - страхові внески нараховуються на суми, зазначені в частинах першій
та другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку,
місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені
суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Слід зазначити, що статтею 18
Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058 від 09.07.2003р. визначено, що страхові внески є
цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території
України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до
складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему
оподаткування, на ці внески не поширюється податкове законодавство.

Згідно частини 6 статті 18 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058
від 09.07.2003р. законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування
та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Крім того, пунктом 15 Розділу XV
“Прикінцеві положення” Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" №1058 від 09.07.2003р. встановлено, що до приведення
законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому
Закону.

Враховуючи вищезазначене та
положення частини 1 статті 19 згаданого Закону, всі платники незалежно від форм
власності та господарювання, а також від обраної системи оподаткування
зобов'язані нараховувати на суми фактичних витрат на оплату праці працівників
та допомоги по тимчасовій непрацездатності страхові внески у розмірі 32% та
сплачувати їх у встановлені строк та в повному обсязі.

У відповідності до ст. 106 Закону
України № 1058 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків
страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з
нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20
вищеназваного Закону, в тому числі обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього
Закону, вважаються простроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків
(недоїмкою) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових
санкцій.

Посилання відповідача на те, що
Указ Президента має пріоритетне значення стосовно Закону України “Про збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування” є юридично неспроможним, оскільки
він суперечить конституційному принципу верховенства права.

На підставі наведеного, суд вважає,
що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків у
сумі  20 846грн.12коп. є доказаними,
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до  ст.60 КАС України, прокурор може звертатися
до суду про захист прав,    свобод та
інтересів інших осіб і брати участь у цих справах.

Судові витрати підлягають розподілу
згідно ч. 4 ст. 94 КАС України.

Враховуючи викладене та, керуючись
п.п.2,3,4 абз.3 ст. 129 Конституції України, ст.ст.17, 48, 69, 71, 87, 94,
122-154, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,
нормами  Закону України “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування”, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Прокурора
Приморського району м. Маріуполя  в
інтересах держави в особі  Управління
Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької
області  до Приватного підприємця ОСОБА_1
м. Маріуполь Донецької області про стягнення заборгованості по страховим
внескам у сумі 20 846грн.12коп., задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного  підприємця ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької
області (АДРЕСА_1, банківські реквізити відсутні,  ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь
Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області (87517, Донецька область, пров. Дніпропетровський, 15,
р/р  30 в ДОУ ВАТ “Державний
ощадний банк України”, , МФО 335106) заборгованість зі сплати
страхових  внесків у сумі 20 846грн.12коп.

У судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну  частини постанови
згідно вимог ч.4 ст.167КАС України.

Повний текст постанови виготовлено
та підписано 18.06.2007р.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про
апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня проголошення
постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Надруковано 5 примірників:

2-прокурору

1 - до справи

2 - сторонам у справі