ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.03.2007
Справа №2-29/1721-2007А

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест – Клуб»,с.Мирне Сімферопольського району..

До відповідача – Алупкінської міської санітарно – епідеміологічної станції, смт.Кореїз, м.Ялта.

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –

Санаторій «Піонер», смт.Сімеїз, м.Ялта.

Про визнання недійсним висновку та зобов’язання до виконання певних дій.

Суддя Башилашвілі О.І.

Секретар судового засідання Готовкіна Т.С.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Антонянц К.Д. – представник, довіреність від 23.02.2007р. б/н;

Ємінова Р.Н. – представник, довіреність від 23.02.2007р. б/н.

Від відповідача –  Куборський В.А. – представник по довіреності.

За участю третьої особи – не з’явився.

Сутність спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-клуб» (АР Крим, Сімферопольський район, с. Мирне, вул. Большевистська будинок 24, кв. 54, 95001) звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до відповідача - Алупкінської міської санітарно-епідеміологічної станції (АР Крим, смт. Кореїз, м. Ялта, Севастопольське шосе 25), в якому просить визнати недійсним Висновок санітарно-епідеміологічної станції м. Алупка №439 від 12.05.2006 відносно вибору (відведення) земельної ділянки під будівництво та обслуговування об’єктів стаціонарної рекреації – центр кліматолікування ТОВ «Інвест-клуб», зобов’язати санітарно-епідеміологічну станцію м. Алупка видати позитивний висновок відносно вибору (відведення) земельної ділянки, розташованої в АР Крим, смт. Сімеїз, на землях санаторію «Піонер», загальною площею 0,8325га під будівництво та обслуговування об’єктів стаціонарної рекреації - центр кліматолікування ТОВ «Інвест-клуб».

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.02.2007 у справі №2-29/1721-2007А залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Санаторій «Піонер» (АР Крим, смт. Сімеїз, м. Ялта).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. Так позивач зазначає, що на підставі укладеного між ТОВ «Інвест-клуб» та санаторієм «Піонер» інвестиційного договору та додаткових угод до нього, позивачеві як інвестору надавалось право на будівництво об’єкту стаціонарної рекреації - центру кліматолікування на земельних ділянках, розташованих в межах населеного пункту смт. Сімеїз, на землях, які відповідно до державного акту серії ІІ-КМ за №001570 належать санаторію «Піонер» на праві постійного користування. З метою чого, ним на виконання вимог закону були надані на затвердження Сімеїзської селищної ради матеріали попереднього узгодження місця розташування об’єкту будівництва, які були затверджені та надалі ТОВ «Інвест-клуб» було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок під будівництво об’єкту стаціонарної рекреації - центру кліматолікування, при узгодженні проекту відведення головним санітарним лікарем м. Алупка було відмовлено в узгоджені проекту з мотивів його невідповідності санітарно-гігієнічним нормам, якими встановлені вимоги до земельних ділянок для розміщення дитячих санаторіїв. Таку відмову, позивач вважає необґрунтованою та такою, що порушує його права, свободи та охоронювані законом інтереси, оскільки вказує, що приписами п. 2.1 СанПіН 42-125-4437-87 «Улаштування, утримання та організація режиму дитячих санаторіїв» від 23.11.1987, на які відповідач посилається як на підставу своєї відмови, не врегульовують спірні правовідносини, які склались відносно узгодження відповідачем проекту відведення.

Відповідач згідно відзиву на позовну заяву проти позову заперечує та вважає вимоги позивача необгрунтованими та не підлягаючими задоволенню, при цьому відповідач виходить з наступного. Так відповідач вказує, що відповідно до СанПіН 42-125-4437-87 площа території санаторіїв незалежно від медичного профілю повина складати 200 квадратних метрів на 1 місце, не враховуючи при цьому площу господарських споруд, отже у разі передачі санаторієм частині земельної ділянки, його площа відповідне зменшиться, у зв’язку з чим будуть порушені вищезазначені СанПіН. З метою врегулювання спірної ситуації відповідач пропонує створити на одному з санаторіїв, що знаходяться на території Сімеїзською селищної ради створити санаторій для лікування дітей, а санаторій «Прибій» передати повністю інвесторам, які в свою чергу зможуть забезпечити достатнє фінансування об’єктів інфраструктури південного узбережжя в районі смт. Сімеїз.

Третьою особою представлені пояснення по справі, відповідно до яких остання зазначає, що листом вих. №20.09/1155 від 22.07.2004 МОЗ України надало згоду Санаторію «Піонер» на звернення до виконавчих органів місцевого самоврядування з питання передачі у тимчасове користування земельних ділянок ТОВ «Інвест-клуб», що вказані в інвестиційному договорі та додаткових угодах до нього, з подальшим внесення змін до державного акту санаторію з метою виконання санаторієм зобов’язань за договором. У зв'язку з тим, що в листі МОЗ України відсутня посилання на СанПіН 42-125-4437-87, та враховуючи те, що МОЗ України є органом управління санітарно – епідеміологічними установами, вважає вимоги позивача обґрунтованими.

З'ясувавши можливість врегулювання спору до судового розгляду, суд встановив, що сторони не згодні врегулювати спір до судового розгляду, у зв’язку з чим суд ухвалою ГС АРК від 26.02.2007р. закінчив підготовче провадження та перейшов до судового розгляду справи.

Після вияснення усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, та після закінчення яких, суд віддалявся для ухвалення рішення по даної справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, а також заслухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2003 року між санаторієм «Піонер»  (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест-клуб» (далі інвестор) був укладений інвестиційний договір, відповідно до якого сторони прийняли на себе наступні взаємні права та обов’язки. Зокрема відповідно до п. 1.1 договору інвестор за рахунок власних та залучених коштів надає інвестиції для фінансування ремонтних робіт з метою покращення матеріально-технічної бази замовника на суму 900000грн. Після погодження з Міністерством охорони здоров’я замовник надає інвестору письмову згоду на будівництво корпусів відпочинку на земельній ділянці №1 площею 0,7495га та згоду на будівництво будинку відпочинку на земельній ділянці №2 площею 0,1071га.

Відповідно до умов договору, замовник зобов’язувався сприяти відведенню земельних ділянок, визначних додатком №1 до договору та забезпечувати інвестора всією документацією, необхідною для отримання ним у користування обумовлених ділянок та у строк до 01.02.2004 року надати інвестору письмову згоду на будівництво корпусів відпочинку та будинку відпочинку на земельних ділянках, визначених додатком №1.

До інвестиційного договору були укладені додаткові угоди за №1 від 25.05.2004, №2 від 30.06.2004, №3 від 30.06.2005, №4 від 31.03.2006, якими змінювались та доповнювались умови основного договору, зокрема було змінено суму інвестицій, площу земельних ділянок (ділянку №1 до 0,7258га, ділянку №2 до 0,1067га), перенесено строк виконання замовником та інвестором договірних зобов’язань. Додатковими угодами встановленні додаткові зобов’язання сторін, зокрема в частині зобов’язання замовника направити до органів виконавчої влади лист про відмову від земельних ділянок, узгодити проект землеустрою по відводу земельних ділянок інвестору, узгодити технічну документацію по припиненню замовнику права користування земельними ділянками.

Інвестиційний договір та додаткові угоди до нього були підписані представниками сторін, скріплені їх печатками, а також узгоджені із Міністерством охорони здоров’я України.

Листом за №153 від 04.06.2004 спеціалізований санаторій «Піонер» МОЗ України, як землекористувач, надав ТОВ «Інвест-клуб» дозвіл на будівництво на території санаторію, відповідно до умов укладеного інвестиційного договору від 28.11.2003. Крім того, з метою здійснення будівництва санаторій, на підставі листа МОЗ України за №14-12 від 14.05.2004 надав згоду ТОВ «Інвест-клуб» на відведення земельних ділянок, загальною площею 0,8325га із внесенням змін до акту на право постійного користування санаторію.

Відповідно до довідки про склад земельних угідь за №5684-2/10-25 від 10.12.2004, виданої Ялтинським міським управлінням земельних ресурсів, земельна ділянка ТОВ «Інвест-клуб» під будівництво та обслуговування об’єктів стаціонарної рекреації, орієнтирною площею 0,8325га, розташовані в смт. Сімеїз з земель санаторію «Піонер» за статистичним звітом Державного комітету України з земельних ресурсів «Облік землі» (форма 6-зем) обліковуються як: рядок 7.2 (шифр 85 Землі оздоровчого призначення), за видом земельних угідь – графи 34, 43, 79: «забудовані землі», в тому числі «землі громадського призначення», в тому числі «землі, що знаходяться в користуванні та власності всіх юридичних та фізичних осіб – оздоровчого призначення».

Надалі в порядку та на виконання умов, визначених інвестиційним договором та додатковими угодами до нього ТОВ «Інвест-клуб» на підставі рішення 28-ої сесії 4-го скликання Сімеїзської селищної ради за №21 від 20.10.2004 почало розробку матеріалів попереднього узгодження місця розміщення та розміру земельних ділянок загальною орієнтованою площею 0,8325га, які передбачались для будівництва та обслуговування стаціонарної рекреації (центр кліматолікування). Так матеріали попереднього узгодження земельних ділянок з земель санаторію «Піонер» були узгоджені комісією у складі: Голови Сімеїзської селищної ради, начальника Ялтинського міського управління земельних ресурсів, в.о. начальника Управління держекоінспекції Південно-Кримського регіону, начальником державної Азово-Чорноморської інспекції, начальником Управління головного архітектору Ялтинської міської ради, головним державним санітарним лікарем м. Алупки, землевпорядником Сімеїзської селищної ради, головним лікарем санаторію «Піонер», представником ТОВ «Інвест-клуб».

Предметом попереднього узгодження були земельні ділянки загальною орієнтирною площею 0,8325га розташовані в межах населеного пункту смт. Сімеїз на землях санаторію «Піонер», які характеризуються наступними ознаками: ділянка за №1 орієнтирною площею 0,7258га від А до Б – межує з землями санаторію «Піонер», від Б до А – з землями Сімеїзської селищної ради; ділянка №2 орієнтирною площею 0,1067га від В до Г – межую з землями санаторію «Піонер», від Г до В – з землями Сімеїзською селищної ради.

03 серпня 2005 року на 37-ій сесії 4-го скликання Сімеїзської селищної ради було прийнято рішення за №44 яким вирішено затвердити матеріали попереднього узгодження місця розташування та розмір земельних ділянок загальною площею 0,8325га пропонованих під будівництво та обслуговування стаціонарної рекреації ТОВ «Інвест-клуб» за адресою: смт. Сімеїз, санаторій «Піонер». ТОВ «Інвест-клуб» надано дозвіл на складання проекту з землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою: смт. Сімеїз, на землях санаторію «Піонер», загальною площею 0,8325га, в тому числі: ділянка №1 площею 0,7258га, ділянка №2 загальною площею 0,1067га під будівництво та обслуговування об’єктів стаціонарної рекреації – центру кліматолікування.

Згідно ст. 22 Закону України «Про землеустрій», землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

Висновком комісії з розгляду матеріалів попереднього узгодження визначено, що земельні ділянки в смт. Сімеїз, з земель санаторію «Піонер» є придатними для будівництва та обслуговування об’єктів стаціонарної рекреації.

Відповідно до ст. 118, 123 Земельного кодексу України, проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

З урахуванням категорії земель та мети їх отримання ТОВ «Інвест-клуб» у встановленому законом порядку були отриманні наступні позитивні висновки, так листом за №22-3639/10 від 12.12.2005 Державна служба охорони культурної спадщини повідомила про відсутність заперечень стосовно відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування об’єкту центру кліматолікування.

Відповідно до висновку Управління головного архітектору Ялтинської міської ради за №05/491 від 27.03.2005 останнє узгодило ТОВ «Інвест-клуб» місце розташування об’єкту стаціонарної рекреації – Центру кліматолікування на земельній ділянці за адресою: смт. Сімеїз, на землях санаторію «Піонер» та запропонувало передати земельну ділянку в оренду.

З метою отримання відповідного узгодження проекту відведення санітарно-епідеміологічним органом між ТОВ «Інвест-клуб» та Алупкінською міською санітарно-епідеміологічною станцією був укладений договір від 03.05.2006, відповідно до якого останній зобов’язався зробити експертизу та надати її замовникові, яким виступив позивач.

Відповідно до висновку щодо вибору (відведення) земельної ділянки під забудову за №439 від 12.05.2006 зробленого Алупкінською міською санітарно-епідеміологічною станцією було визначено, що земельна ділянка площею 0,8325га (0,7258га та 0,1067га) не придатна для будівництва та обслуговування об’єктів стаціонарної рекреації ТОВ «Інвест-клуб», при цьому у висновку зазначалось, що об’єкти знаходяться у 100 метровій зоні та зменшують площу санаторію «Піонер» - п. 2.1 СанПіН 42-125-4437-87.

Суд даний висновок вважає, необґрунтованим та винесеним з порушенням положень чинного законодавства, зокрема відповідно до Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" ним врегульовані суспільні відносини, які виникають у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, визначаються відповідні права і обов'язки державних органів, підприємств, установ, організацій та громадян, встановлюється порядок організації державної санітарно-епідеміологічної служби і здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Україні.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", законодавством України, що забезпечує санітарне та епідемічне благополуччя населення та відповідно яким керуються у своїй діяльності державна санітарно-епідеміологічна служба є Конституція України і складається з законів України "Про захист населення від інфекційних хвороб", "Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз", "Про запобігання захворюванню на синдром набутого імунодефіциту (СНІД) та соціальний захист населення", інших нормативно-правових актів та санітарних норм".

Відповідно до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів за №173 від 19.06.1996, що включають основні гігієнічні вимоги до планування і забудови як нових, так і існуючих міських та сільських поселень України, їх санітарного упорядкування та оздоровлення, встановлено, у населених пунктах, розташованих в прибережній зоні басейнів Чорного і Азовського морів, берегова смуга шириною 100 м повинна використовуватись як зона відпочинку населення, всі види будівництва, які не мають безпосереднього відношення до рекреаційної діяльності, забороняються. Спеціальні види будівництва повинні бути погоджені з Міністерством охорони здоров'я і Мінекобезпеки України.

Згідно із положеннями ДБН 360-92 «Планування та забудова міських та селищних поселень» в приморських курортах підлягає охороні зона суворого режиму (первісна зона санохорони), що включає прибережну смугу моря, пляжі та території, що прилягає до пляжів не менш ніж 100 метрів, яка повинна використовуватись переважно для організації земельних насаджень загального користування, набережних, бульварів, скверів, кліматолікувальних споруд, спортивних та дитячих площадок.

Об’єктом будівництва, яке ТОВ «Інвест-клуб» має намір будувати та узгоджує проект землеустрою є центром кліматолікування, відтак порушення закону в частині отримання земельної ділянки під розміщення саме під об’єкт який буде розміщено позивачем відсутні.

Судом встановлено, що земельні ділянки на які претендує позивач, відповідно до довідки про склад земельних угідь за №5684-2/10-25 від 10.12.2004, виданої Ялтинським міським управлінням земельних ресурсів, земельна ділянка надана ТОВ «Інвест-клуб» під будівництво та обслуговування об’єктів стаціонарної рекреації за статистичним звітом Державного комітету України з земельних ресурсів «Облік землі» (форма 6-зем) обліковуються як: рядок 7.2 (шифр 85 Землі оздоровчого призначення) та може бути використана для розташування на неї об’єктів стаціонарної рекреації, в порядку визначеному земельним законодавством України.

З приводу зменшення площі земельної ділянки та як зазначає відповідач відповідного порушення СанПіН 42-125-4437-87 «Улаштування, утримання та організація режиму дитячих санаторіїв» від 23.11.1987, то таке обґрунтування відмови в наданні позитивного висновку позивачеві суд також вважає необґрунтованим. Так відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КМ №001570 санаторію «Піонер» належить на праві постійного користування земельна ділянка площею 2,3782га. Акт видано на підставі рішення Сімеїзською селищної ради від 02.11.1995.

Відповідно до умов інвестиційного договору від 28.11.2003 та додаткових угод до нього, узгоджених Міністерством охорони здоров’я України та не визнаних у встановленому законом порядку недійсними, санаторієм «Піонер» були прийняті на себе зобов’язання, щодо відмови від права постійного користування земельною ділянкою, яка повина бути передана в користування ТОВ «Інвест-клуб», що в повній мірі узгоджується із положеннями ст.ст. 141, 142 Земельного кодексу України, відповідно до яких підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від користування земельною ділянкою.

Згідно із Типовим положенням про дитячий оздоровчий заклад затверджений Державним комітетом України у справах сім’ї та молоді за №31 від 05.02.2004 дитячим оздоровчим закладом (табір, містечко, комплекс, центр) є позашкільним оздоровчим закладом, метою діяльності якого є реалізація права кожної дитини на  повноцінний відпочинок, оздоровлення, забезпечення змістовного дозвілля, задоволення інтересів і духовних запитів відповідно до індивідуальних потреб.

Відповідно до Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" затверджені Державні   санітарні   правила   розміщення, улаштування та  експлуатації  оздоровчих  закладів,  відповідно до яких державні  санітарні  правила розміщення,  улаштування та експлуатації  оздоровчих  закладів   обов'язкові   для   виконання проектними,  будівельними  та іншими організаціями,  що займаються проектуванням,  будівництвом,  реконструкцією   та   експлуатацією оздоровчих  закладів,  а  також органами,  установами та закладами санітарно-епідеміологічної  служби,  що  здійснюють  контроль   за дотриманням цих Правил.

Правила поширюються на всі діючі  оздоровчі  заклади,  а також на ті, що проектуються, будуються та реконструюються, як для дорослих, так і змішані для дорослих та дітей (будинки відпочинку, пансіонати та комплекси цих закладів, туристичні бази, туристичні притулки,  бази відпочинку та ін.) незалежно від форм власності та відомчої належності.

Відтак на момент прийняття оскарженого до суду висновку питання відносно розміщення, улаштування та експлуатації оздоровчих закладів, регламентувались вищеназваними правилами, в яких відсутня норма яка би вказувала на необхідність дотримання норм щодо встановлення площі території санаторіїв незалежно від медичного профілю у розмірі 200 квадратних метрів на 1 місце, відтак посилання відповідача на порушення в даній частині положень закону також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Крім того, відповідачем не підтверджено факту, що у разі припинення права постійного користування санаторію «Піонер» на відчужувану частку землі, відповідним чином зменшиться розмір земельної ділянки, з урахуванням 200 квадратних метрів на 1 місце.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ч. ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, посадові особи органів місцевого самоврядування зобов’язанні діяти тільки на підставі та в межах компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Так за загальним правилом, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного  законодавства  та/або  визначеній  законом компетенції  органу,  який видав цей акт. Обов'язковою  умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта  прав та охоронюваних   законом   інтересів підприємства   чи   організації  -  позивача  у  справі.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем при розгляді справи по суті не доказано правомірності прийняття спірного рішення, також не наведено правових підстав прийняття спірного рішення.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, що узгоджується із декларованим ст. 2 Закону України «Про судоустрій» завданням суду, як то здійснення судочинства, на засадах верховенства права з метою забезпечення захисту гарантованих Конституцією України та законами прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Керуючись статтями 152, п. 1 ст. 153, 160, 163, п. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити у повному обсязі.

2.          Визнати недійсним Висновок санітарно-епідеміологічної станції м. Алупка №439 від 12.05.2006 відносно вибору (відведення) земельної ділянки під будівництво та обслуговування об’єктів стаціонарної рекреації – центр кліматолікування ТОВ «Інвест-клуб».

3.          Зобов’язати санітарно-епідеміологічну станцію в м. Алупка видати позитивний висновок відносно вибору (відведення) земельної ділянки, розташованої в АР Крим, смт. Сімеїз, на землях санаторію «Піонер», загальною площею 0,8325га під будівництво та обслуговування об’єктів стаціонарної рекреації - центр кліматолікування ТОВ «Інвест-клуб».

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.