ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14.05.07
Справа № 5/171

Господарський суд Луганської області у складі судді Закропивного
О.В., при секретарі Агафоновій С.В., за участю представників сторін:

від позивача -Каріков О.М. за дов. від 18.04.07. № 561;

від відповідача - Алєксєєва І.Б. ;

розглянувши матеріали справи за позовом:

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Краснодон Луганської
області

до
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2, м. Краснодон
Луганської області

про
стягнення 6308 грн. 70 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача збитків, заподіяних йому внаслідок невиконання
договорів комісії від 24.06.04., 01.01.05., 01.02.06.

В судовому засіданні 23.04.07. позивач уточним позовні вимоги та
просить стягнути на його користь з відповідача вартість товару з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 6814,75 грн. і
3% річних в сумі 160,73 грн.

Представник позивача
позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечив,
посилаючись на те, що як комісіонер вона повністю виконала вимоги договорів та
просить суд в задоволенні позову відмовити за необгрунтованістю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача та
відповідача, оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що
вимоги позивача обґрунтовані підлягають задоволенню у повному обсязі.

24 червня 2004 року
приватним підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір комісії з приватним
підприємцем ОСОБА_2 про реалізацію промислових товарів за мій рахунок як
комітента, та від імені ОСОБА_2 як комісіонера за певну платню, згідно ст..
1011 ЦК України.

Таку комісійну
торгівлю, згідно Договору, ОСОБА_2 здійснювала з 24.06.2004 року до 17.09.2006
року і, згідно розписки від ОСОБА_2 від 17.09.2006 ро ку, вона отримала
комісійну винагороду у повному обсязі та претензій до комітента не має. Таким
чином, комітент, згідно ст. 1013 ЦК, свої обов'язки щодо виплати комі сійної
винагороди ОСОБА_2 виконав належним чином.

Відповідно до ч. 1
ст.. 1021 Цивільного кодексу України комісіонер відповідає перед комітентом за
втрату, недостачу або пошкодження майна комітента.

Актом  ревізії від 07.01.2005  року за період з  24.06.2004
року була  виявлена нестача в
розмірі 1518 грн. 00 коп.  (товар  проданий
в  кредит,  але
не  погашений).   Акт
підписано   відповідачем недостачу
визнано.

22.09.2006 року
була проведена ревізія товару який знаходився на реалізації у відповідача, яка
виявила недостачу товару та зіпсований товар на суму 2206 грн. 50 коп. У
зв'язку з тим, що відповідач не з'явився для проведення ревізії, 25.09.2006 в
її присутності була проведена повторна ревізія, за період з 30.01.2005 року до
17.09.2006 року, яка виявила недостачу в сумі 429 грн. 00 коп., та безповоротно
зіпсований товар на суму 2025 грн. 00 коп. за який також ОСОБА_2 розписалася та
зобов'язалася виплатити його вартість до 30.10.2006 року.

Крім того ОСОБА_2
взяла на реалізацію і зіпсований товар виявлений під час ревізії 22.09.2006
року на суму 2206 грн. 50 коп., що підтверджується накладними від 22.09.2006
року з її власним підписом. Вартість цього товару позивачу також не виплачена.

Таким чином
ОСОБА_2 неналежним виконанням своїх обов'язків порушила умови Договору, ст.ст.
509, 530, 1014, 1021, 1022 ЦК України, ст.ст. 180, 193 ГК України чим завдала
позивачу шкоду на суму 6178 грн. 50 коп.

Крім того,
відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України відповідач зобов'язаний
сплатити вартість товару з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення та 3% річних від суми боргу в сумі 160,73 грн. та інфляційних
в сумі 6814,75 грн..

У відповідності з
вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України
господарські зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до
закону, за умовами договору та вимогами Господарського і Цивільного кодексів
України у встановлений строк, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Керуючись ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на викладене, доводи відповідача за відзивом слід визнати
необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, а позовні
вимоги слід задовольнити у повному обсязі, з віднесенням судових витрат на
відповідача.

Відповідно до ст. 49 ГПК України на
відповідача покладаються витрати, понесені позивачем, по сплаті держмита в сумі
102 грн. і 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84,
85 Господарського  процесуального кодексу
України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_2 АДРЕСА_1, і.к. НОМЕР_1  на
користь суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_2,
і.к. НОМЕР_2 борг в сумі  6178,50
грн., 3% річних у сумі 160,73 грн., інфляційні в сумі 636,25 грн. витрати по
сплаті держмита в сумі  102 грн.
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 118 грн..

Рішення підписано 21.05.07.

Суддя
О.В. Закропивний