ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2007 р.
11:20
Справа №  1/163/07

м. Миколаїв

За позовом: Відкрите акціонерне товариство “Югцемент”.
/57113, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, смт. Ольшанське вул. Промислова, 9/
До відповідача: Державна податкова інспекція в
Миколаївському районі Миколаївської області
/54036,  м. Миколаїв, вул. Веселинівська, 50/

про: скасування податкових повідомлень –рішень від 12.03.2007р.: № /0 та
№ /0.

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від позивача: Корнієнко С.В., довіреність від 01.04.2007р.

Від відповідача: Морозова Т.Б., довіреність від 21.09.2005р.

Дубніна Т.М., довіреність від 19.04.2007р.

Воробйова С.Ю., довіреність від 27.03.2007р.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом  про скасування податкового повідомлення –рішення від 12.03.2007р. № /0,  яким  визначено податкове зобов’язання по податку на додану вартість у сумі 328 377, 40 грн. і застосовано штрафну санкцію у сумі 164188,70 грн.; про скасування податкового повідомлення –рішення від 12.03.2007р. № /0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на 94 943 грн. за листопад 2005 року, донараховано на цю ж суму податкове зобов’язання по податку на додану вартість  і застосовано штрафну санкцію у сумі 47 471, 50 грн.

Свої вимоги  позивач  мотивує відсутністю у відповідача законних підстав для проведення перевірки,  а також відсутністю порушення позивачем норм пунктів 7.2.1., 7.4.1., 7.4.5., 7.5.1., 7.7.1. статті 7  Закону України “Про податок на додану вартість”.

Відповідач вважає позов необґрунтованим з тих підстав, що  невиїзна документальна перевірка здійснена в межах повноважень у відповідності з пунктом 1 частини 1 статті 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” ; позивачем допущено порушення статті 9 Закону України “Про Державний  бюджет України на 2005 рік”,  пунктів 7.2.1., 7.2.3., 7.4.1., 7.4.2. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”,  пункт 3 Постанови Кабінету  Міністрів України “Про забезпечення споживачів природним газом,  позивачем завищено податковий кредит на 423 320, 40 грн.,  внаслідок чого занижено суму податкового зобов’язання в сумі 328 377, 40 грн. а значить і  завищено бюджетне відшкодування за листопад 2005 року на  94 943 грн. (а.с.30-34).

Дослідивши надані докази, заслухавши  доводи сторін у судовому засідання, суд

встановив:

на підставі акту від 26.02.2007 року № 68/23-00293031 “Про результати невиїзної документальної перевірки ВАТ “Югцемент” з питань правових відносин з ТОВ “Полтаванафтогазпостач” за період з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року(а.с.12-16) відповідач           направив позивачу податкове повідомлення-рішення № /0 від 12.03.2007року (а.с.26-27)  про визначення податкового зобов’язання по податку на додану вартість у сумі 328 377, 40 грн.  і про застосування штрафної санкції у сумі 164 188, 70 грн., податкове повідомлення-рішення № /0 (а.с.28-29) про зменшення суми бюджетного відшкодування за листопад 2005 року  на суму  94 943 грн., донарахування податкового зобов’язання на  94 943 грн. і застосування штрафної санкції у сумі 47471, 50 грн., які позивач просить визнати скасувати.

Позовні вимоги є обґрунтованими, виходячи з наступного:

пункт 1 статті 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”  визначає, що      органи державної   податкової  служби  у  випадках,  в  межах компетенції та у порядку,  встановлених  законами  України,  мають право здійснювати  документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих  податкових  декларацій,  звітів  та   інших   документів, пов'язаних   з   нарахуванням   і   сплатою   податків  та  зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі.

На сторінці 2 акту перевірки від 26.02.2007 року (а.с.12- зворотна сторона) відповідачем зазначений перелік документів,  на підставі яких був складений акт: установчі документи позивача, надані податковому органу податкові декларації з податку на додану вартість за  листопад 2005 року,  2006 рік, січень 2007 року, матеріали перевірок, які були здійснені податковим органом з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування за листопад 2005 року,  матеріали зустрічних перевірок щодо взаєморозрахунків позивача  з ТОВ “Полтаванафтогазпостач”, податкова накладна, тощо.

Зазначене свідчить, що  здійснена позивачем перевірка є  фактично документальною невиїзною перевіркою і здійснена вона в межах повноважень, наданих податковому органу пунктом 1 статті 11  Закону України “Про державну податкову службу в Україні” .

Отже, доводи позивача щодо відсутності  у відповідача законних підстав для проведення  перевірки  судом відхиляються.

Разом з тим, суд вважає доводи позивача  щодо неправомірності оспорюваних податкових повідомлень-рішень обґрунтованими:

в  акті перевірки від 26.02.2007 року і в оспорюваному рішенні № /0 від 12.03.2007року (а.с.26-27)  про визначення податкового зобов’язання по податку на додану вартість у сумі 328 377,40 грн.  відповідачем зазначено підстави для зменшення  податкового кредиту за листопад 2005 року на 423 320, 40 грн.: порушення позивачем  пунктів  7.2.1.,  7.2.3., 7.4.1., 7.4.2., статті 7  Закону України “Про податок на додану вартість”, статті 9 Закону України “Про Державний  бюджет України на 2005 рік”, пункту 3 Постанови Кабінету  Міністрів України “Про забезпечення споживачів природним газом”.

Вказані висновки акту перевірки є помилковими, не відповідають фактичним обставинам, виходячи з наступного:

на виконання договору № 671/05-г на постачання природного газу від 22 вересня 2005 року між позивачем та ТОВ “Полтаванафтогазпостач” позивач придбав  у жовтні 2005 року природний газ у кількості 6000,000 тис. куб.  м вартістю 2 539 922, 40 грн., в тому числі податок на додану вартість 423 320, 40 грн., що підтверджується вказаною вище угодою (а.с.22-23), актом прийому передачі (а.с.24),  податковою накладною від 31.10.2005 року (а.с.25). Оплата здійснена у безготівковій формі, про що зазначено в акті перевірки на сторінці 7 (а.с.15).

Припис пункту 7.2.4. статті 7  Закону України “Про податок на додану вартість”  визначає, що  право  на нарахування податку та складання податкових накладних  надається  виключно  особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Надані відповідачем докази - лист ВАТ “Полтаванавтогазпостач” від 05.04.2006 року, лист ДПІ у м. Полтаві  від 06.12.2006 року  (а.с.68, 80-81) свідчать, що ВАТ “Полтаванавтогазпостач” зареєстроване як платник податку на додану вартість у встановленому порядку і мало  право на складання податкових накладних.

Відповідно пункту 7.5.1. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” датою виникнення права платника  податку  на  податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата  списання  коштів  з  банківського  рахунку платника податку  в  оплату   товарів   (робіт,   послуг),   дата   виписки відповідного  рахунку  (товарного  чека)  -  в  разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата  отримання  податкової накладної,  що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Оскільки позивачем податкова накладна (а.с.25) отримана у листопаді 2005 року, то віднесення до податкового кредиту  суми податку на додану вартість у листопаді 2005 року є правомірним.

Пункт 7.2.1. статті 7  Закону України “Про податок на додану вартість” встановлює вимоги, яким повинна відповідати податкова накладна, а саме:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дату виписування податкової накладної;

в)   повну   або   скорочену  назву,  зазначену  у  статутних документах  юридичної  особи  або  прізвище,  ім'я  та по батькові фізичної  особи,  зареєстрованої  як  платник  податку  на  додану

вартість;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної особи  або  місце  податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

е) опис   (номенклатуру)   товарів   (робіт,  послуг)  та  їх кількість (обсяг, об'єм);

є)   повну   або   скорочену  назву,  зазначену  у  статутних документах  отримувача;

ж) ціну поставки без врахування податку;

з) ставку  податку  та  відповідну  суму  податку у цифровому значенні;

и) загальну  суму коштів,  що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Надана позивачем копія податкової накладної відповідає всім зазначеним вимогам закону (а.с.25), в тому числі, в ній зазначена номенклатура товару - природний газ.

Згідно пункту 7.4.5 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” не підлягають включенню до складу податкового  кредиту суми сплаченого (нарахованого} податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).  Вказана норма закону  однозначно встановлює випадки, коли платник податку не має права включити до податкового кредиту суми сплаченого податку у зв'язку з придбанням токарів, робіт (послуг). Таким єдиним випадком є факт відсутності у платника податку податкової накладної, тобто не підтвердження сум сплаченого податку податковими накладними.

Пунктом 5 Порядку заповнення податкових накладних  встановлено, що  податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку. Частиною 1 пункту 2 Порядку… встановлено, що податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно податковий номер платника податку на додану вартість.

З врахуванням вищезазначених нормативних актів платники податку не мають права включати до податкового кредиту суми сплаченого податку у зв'язку з придбанням товарів, робіт (послуг) лише у випадках, коли такі сплачені суми податку:

- не підтверджені податковими накладними;

- підтверджені недійсними податковими накладними, тобто, податковими накладними, що видані особами, які не є платниками податку на додану вартість.

Як зазначено вище, позивачем дотримано всіх вищезазначених вимог щодо правомірного включення  податку на додану вартість у сумі 423 320, 40 грн. : податкова накладна відповідає вимогам пункту 7.2.1. статті 7  Закону України “Про податок на додану вартість”,  вона видана платником податку на додану вартість.

Посилання відповідача на порушення позивачем вимог статті 9 Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік”, пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України “Про забезпечення споживачів природним газом” від 27.12.2001 р. №1729  є  не необґрунтованим з наступних підстав:

частиною 1 статті І Закону України "Про систему оподаткування"    передбачено, що встановлення і скасування податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів  та до державних цільових фондів, а також пільг їх платникам здійснюються Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим і сільськими, селищними, міськими радами відповідно до цього Закону, інших законів України про оподаткування. Про вказане  відмічену і в статті 3 цього ж  Закону.

Таким чином розмір ставки податку на додану вартість має встановлюватися тільки законами про оподаткування. Однак,  Закон України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" не с законом про оподаткування, а відтак не може встановлювати розмір ставок податку на додану вартість.

Крім того не є законом про оподаткування і Постанова Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. за № 1729 «Про забезпеченім споживачів природним газом», на яку посилається відповідач, як на підставу прийняття оспорюваних рішень. Взагалі,  відсутність в договорі купівлі-продажу та акті приймання-передачі інформації щодо країни походження природного газу не впливає на податкові зобов’язання позивача.

Позивач є покупцем природного газу, мав намір придбати такий товар для виробничого призначення.  Зазначені  вище законодавчі норми повинні застосовуватися в операціях продажу (тобто продавцями, постачальниками). Законодавство не містить вимоги щодо застосування покупцем в операціях придбання газу норм ст.9 Закону України “Про Державний бюджеті 2005 рік" . Відповідальність за їх правомірне застосування лежить на постачальникові, тобто ВАТ “Полтаванафтогазпостач”,  оскільки стаття 61 Конституції України,  Закони України “Про систему оподаткування” та “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачають принцип індивідуальної(персональної)  юридичної відповідальності, в тому числі  за порушення  податкового законодавства.

Відповідно припису пункту 10.1. статті  10 Закону України “Про податок на додану вартість”  особою, відповідальною за перерахування податку до бюджету  є ВАТ “Полтаванафтогазпостач” як відповідальна особа, що має об'єктом оподаткування операції з поставки товарів та послуг на митній території України  відповідно до пункту 3.1.1. статті 3  вказаного закону.

Придбавши  газ, позивач сплатив постачальнику у вартості придбаного газу суму податку на додану вартість, яку ВАТ “Полтаванафтогазпостач” повинен був перерахувати до державного бюджету. Лист від 05.04.2006 року(а.с.68) свідчить, що постачальник позивача відобразив операції з придбання і продажу газу у відповідних податкових періодах: відніс до податкового кредиту і податкового зобов’язання. Оскільки податок на додану вартість  є непрямим податком, то сплативши його  у вартості придбаного газу, позивач фактично сплатив його до державного бюджету.

Отже, позивач виконав своє зобов'язання за  договором купівлі-продажу природного газу з ВАТ “Полтаванафтогазпостач” та сплатив кошти до державного бюджету у повному обсязі з урахуванням правомірно віднесеної суми до  податкового кредиту з податку на додану вартість –423 320, 40 грн.,

За наведених вище обставин відповідач безпідставно та неправомірно зменшив податковий кредиту позивача за листопад 2005 року на суму 423 320, 40 грн.  грн. та визначив  податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 328 377, 40 грн.

Оскільки відсутні підстави для визначення податкового зобов’язання, то є неправомірним застосування штрафної санкції у сумі  164 188, 70 грн. відповідно пункту 17.1.3 статті 17 Закону України “Про погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Отже. податкове повідомлення - рішення від 12 березня  2007 року № підлягає скасуванню.

Пункт 7.7.1.  статті 7 Закону України “про податок на додану вартість” визначає, що сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню,  визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання  звітного  податкового  періоду  та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному   значенні   суми,   розрахованої   згідно  з підпунктом  7.7.1  цього  пункту,  така   сума   підлягає   сплаті (перерахуванню)  до  бюджету  у  строки,  встановлені  законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному   значенні   суми,   розрахованої   згідно   з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього  податку,  що  виник  за  попередні податкові  періоди  (у  тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону),  а при його  відсутності - зараховується до

складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

В декларації по податку на додану вартість за листопад 2005 року позивач визначив  податкове зобов’язання у сумі 2 316 435 грн. Податковий кредит позивача склав 2 413 378 грн. Від’ємне значення податку на додану вартість становить 94 943 грн., яке  позивач  зарахував до  складу податкового кредиту наступного звітного(податкового) періоду (а.с.63-64).

Суму податкового зобов’язання –2 316 435 грн. за листопад 2005 року  відповідач не заперечує, про що свідчить акт перевірки (а.с.16).

Як встановлено судом вище,  відповідач  неправомірно зменшив податковий кредит  листопада 2005 року  на 423 320, 40 грн. по господарській операції з ВАТ “Полтаванафтогазпостач”, тобто  податковий кредит позивача за листопад 2005 року становить  2 413 378 грн., як це й зазначено у податковій декларації (а.с.63-64).

Отже, позивачем  правомірно, у відповідності з вимогами  пункту 7.7.1.  статті 7 Закону України “про податок на додану вартість” визначено від’ємне значення податку на додану вартість  за листопад 2005 року у сумі  94 943 грн.  і у відповідача відсутні правові підстави для прийняття податкового повідомлення-рішення  від 12 березня 2007 року № /0 про зменшення  бюджетного відшкодування за листопад 2005 року на 94 943 грн., донарахування податку на додану вартість у сумі 94 943 грн., і застосування штрафної санкції в сумі 47 471, 50 грн.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 87, 94, 160, 162-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати  податкові повідомлення –рішення від 12.03.2007р.: № /0  та  № /0.

Відшкодувати з Державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України у Миколаївській області /54055, м. Миколаїв, пр-т. Леніна, 141-В, / на користь Відкритого акціонерного товариства “Югцемент” /57113, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, смт. Ольшанське вул. Промислова, 9, / судовий збір в сумі 3,40 грн. (три гривні 40 коп.).

Постанова у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя