ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 20-12/386-4/292
ПОСТАНОВА

і м е н е м     У к р а ї н и

"11" вересня 2007 р.  14:50                                                                                          м. Севастополь

За адміністративним позовом

Приватного підприємства „Фірма „АВАНТА-ЮГ” (вул. Михайлівська, 7-11, місто Севастополь, 99002)

до відповідача: Державної податкової інспекції в Нахімовському  районі міста Севастополя

(вул. Героїв Севастополя, 74, місто Севастополя, 99001)

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 23.09.2005,

суддя Остапова К.А.,

при секретарі Вовк О.М.,

За участю представників:

Від позивача: Барабін Д.В., довіреність б/н від 20.04.2007;

Від відповідача: Шинкаренко О.П., довіреність №2594/10-0 від 14.05.2007;

Форостяна І.В., довіреність №2592/10-0 від 14.05.2007;

Суть спору: Приватне підприємство „Фірма „АВАНТА-ЮГ” звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовом до Державної податкової інспекції в Нахімовському  районі міста Севастополя про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 23.09.2005.

Ухвалою від 11.11.2005 позовна заява прийнята до провадження суддею Харченко І.А. з привласненням справі №20-12/386.

Рішенням суду від  05.01.2006 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 22.03.2006 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2007 касаційна скарга Приватного підприємства „Фірма „АВАНТА-ЮГ” задоволена частково, постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 22.03.2006 та рішення господарського суду міста Севастополя від 05.01.2006 по справі №20-12/386 скасовані, справа №20-12/386 направлені до господарського суду міста Севастополя для розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою від 21.08.2007 справа №20-12/386  прийнята до провадження суддею Остаповою К.А. з привласненням справі №20-12/386-4/292 та призначенням по справі попереднього судового засідання на 05.09.2007.

За наслідками попереднього судового засідання справа №20-12/386-4/292 призначена до судового розгляду на 11.09.2007.

Згідно зі статтями 27-32, 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні  представникам сторін роз’яснені  процесуальні права та обов’язки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача,  суд

в с т а н о в и в :

Державною податковою інспекцією у Нахімовському районі міста Севастополя, актом перевірки від 15.09.2005р. за № 27030258/2330 ПП “Фірма “Аванта –Юг”, встановлено порушення пунктів 1, 2, 13 статті 3 Закону України  “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” –в магазині, що належить позивачу та розміщується по вул. Новоросійська, 10, м. Севастополь, здійснена реалізація електроінструменту вартістю 1490 грн. без проведення через регістратор розрахункових операції та роздрукування розрахункового документа встановленої форми, а також виявлена невідповідальність готівкових коштів на місці розрахунків сумі коштів, що визначена у денному звіті реєстратора розрахункових операції.

23.09.2005 керівником Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя на підставі акту перевірки №27030258/2330 від 15 вересня 2005 року  прийнято рішення №/0 про застосування до приватного підприємства „Фірми „Аванта-Юг” штрафних санкцій у сумі 7450 грн.

Це рішення  прийнято відповідно до пункту 1 статті 17, статті 22 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, тобто за:

-          не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій;

-          невідповідність суми готівкових коштів на місті проведення розрахункових операцій сумі коштів, вказаній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

У порядку апеляційного оскарження це податкове повідомлення-рішення залишено без зміни, скарга позивача без задоволення, про що контролюючим органом прийнято і направлено у встановлений (продовжений) строк мотивовано рішення.

Як слідує з плану-графіку і посвідчень, перевірка позивача у вересні 2005 року була відповідачем запланована, перевіряючи мали необхідні для здійснення перевірки посвідчення.

Статтею 16 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” N1776-III від  01/06/2000 (із змінами на час проведення перевірки, далі Закон України  N1776-III) передбачено, що контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону.

Статтею 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”  (у редакції Закону України №3813-ХII від 24.12.1993, із змінами на час проведення перевірки) надано поняття і встановлені підстави для проведення різних видів перевірок, у тому числі, передбачені документальні перевірки. Метою таких перевірок є перевірка своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати платником податків та зборів (обов'язкових платежів). Такі документальні перевірки можуть бути плановими виїзними і позаплановими виїзними. Порядок, підстави таких документальних планових виїзних і позапланових виїзних перевірок всиновлені цією статтею.

Частиною сьомою статті 11-11 цього Закону України передбачено, що   перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", вважаються позаплановими перевірками. Однак рішення суду для проведення такої позапланової перевірки в межах повноважень податкового органу, визначених Законом України №1776-Ш не потрібно, тому що у частині сьомої статті 11-11 вказано, що рішення суду потрібно для інших випадків позапланової перевірки.

Указ Президента України „Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності” N817/98 від 23.07.1998 регулює проведення перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів підприємницької діяльності, для чого встановлює підстави для проведення планових  та позапланових виїзних перевірок.

У справжній справі податковий орган не здійснював документальну перевірку фінансово-господарської діяльності позивача, тому що не перевіряв своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати позивачем податків  та зборів (обов'язкових платежів).

З вищезазначеного випливає, що податкові органи вправі здійснювати планові та позапланові перевірки суб’єктів підприємницької діяльності щодо дотримання вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, такі перевірки не є документальними, а для здійснення позапланової перевірки щодо дотримання вимог вказаного не потрібно рішення суду. У цій справі відповідач здійснив планову (не  документальну) перевірку позивача, а тому   вимоги щодо необхідності дотримання підстав, вказаних у пункті 3 названого Указу Президента України чи у статті 11-11 Закону України  „Про державну податкову службу в Україні” на цей вид перевірки не розповсюджуються.

У зв’язку з чим доводи позивача про незаконність перевірки є необґрунтованими.

З акту перевірки слідує, що перевірка позивача здійснена з 15.20 до 16.45 годин у присутності старшого продавця позивача –Олейник В.І., яка від підписання акта відмовилась, заперечень до акту перевірки не надала (а.с.26-28).

Перевіркою  було встановлено:

-          не проведення через реєстратор розрахункових операцій реалізації товару –машини деревопереробної  „ИЭ -6009А” вартістю 1.490 грн.,

-          невідповідність - на місті проведення розрахунків знаходились кошти у сумі 1.690грн., а у звіті реєстратора розрахункових операцій вказане 200грн., тобто невідповідність склала 1.490грн. за рахунок вартості деревопереробної машини.

Згідно  з поясненнями  старшого продавця Олейніка В.І. і продавця Герасимьонок Д.І. у момент, коли почалась перевірка позивача податковим органом, у магазині знаходились продавці Олейнік В.І., Герасимьонок Д.І. та покупець деревопереробної машини, які закінчували перевірку якості цієї деревопереробної машини і продавець отримав кошти –1490,00 грн. (без решті), але провести  цю операцію через реєстратор розрахункових операцій продавець Олейник В.І. не змогла, так як цього зробити не дали перевіряючи відповідача. Тоді покупець забрав кошти і відмовився від покупки.

Перевіряючий відповідача Сидорчук В.В. надав пояснення про інші обставини. Перевіряючий вказав, що перевіряючи знаходились у магазині та бачили, як покупець надав згоду на покупку  деревопереробної машини, за що сплатив кошти у сумі 1490,00 грн., однак продавці позивача ці кошти через реєстратор розрахункових операцій не провели, хоч мали на це достатньо часу, вважає операцію купівлі-продажу деревопереробної машини закінченою, перевіряючи почали перевірку і вже після не дозволили провести операцію через реєстратор розрахункових операцій.

На думку суду до початку перевірки операція продажу деревопереробної машини була позивачем (через його робітників) закінчена, тому що покупець надав згоду на покупку та сплатив за це кошти, продавець позивача ці кошти отримав. А тому у позивача виник обов’язок провести цю операцію через реєстратор розрахункових операцій, але цього зроблено не було.

Суд вважає помилковою позицію позивача про те, що є обов’язковими і мають преюдицію  постанови Нахімовського районного суду міста Севастополя у адміністративних справах відносно Олейнік В.І. і Баранова К.О. (директор), якими припинено провадження за відсутністю правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 155-1 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Як встановлене статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зазначені постанови оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З вказаних постанов місцевого суду слідує, що вони прийняти на підставі пояснень осіб, які залучались до відповідальності, пояснення перевіряючих податкового органу досліджені не були.

Відповідно до пунктів 1, 2 і 13 статті 3 Закону України №1776-III суб'єкти підприємницької діяльності при продажу товарів у сфері торгівлі зобов'язані :

-          проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (пункт 1 статті 3);

-          видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції (пункт 2 статті 3);

-          забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій (пункт 13 статті 3).

За невиконання цих обов’язків до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції :

-          у разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, - у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність (пункт 1 частини 1 статті 17 Закону України №1776-Ш ),

-          у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, -  у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність (стаття 22 Закону  України №1776-Ш ).

Ці штрафні санкції  були застосовані відповідачем  до позивача.

За такими обставинами, суд вважає застосування до позивача штрафних санкцій на суму 7450,00грн.  правомірним, а вимоги позивача такими, які не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 94, 111, ч. 3 ст. 112, 136, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову –відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду шляхом подання заяви про апеляційне оскарження до господарського суду міста Севастополя протягом десяті днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства –з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
К.А. Остапова

Постанова складена та підписана
в порядку частини  третьої
статті  160 КАС України
17.09.2007