ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  12/585

07.08.07

За позовом                    Державного підприємства
«Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового
комплексу»

До                              Державної
акціонерної компанії «Хліб України»

3-і особи                    Відкрите акціонерне
товариство «Миронівське»

Відділ Державної
виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції у Київській
області

Про                              стягнення 7 167,
97 грн.

Суддя Л.В.Прокопенко

Представники:

Від позивача           Коваль В.Б. -п/к (дов. від 14.02.07
р. №293д)

Від відповідача    Стегній Л.М. -п/к (дов. від 06.10.06 р.
№12-14/582), Кліновський Е.В. -п/к (дов. від 12.02.07 р. №02-14/10)

Від 3-х осіб              не з'явився

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про
стягнення боргу в розмірі 7 167, 97 грн., що становлять суму переданої
відповідачем дебіторської заборгованості, переданої позивачу згідно
розподільчого балансу від 31.07.03 р.

Ухвалою суду про відкриття
провадження з розгляду справи від 07.09.06 р. до участі по справі в якості 3-х
осіб на боці відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору,
залучено Відкрите акціонерне товариство «Миронівське»та Відділ Державної
виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції у Київській
області.

Відповідач надав відзив на позов, у
якому проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у
відзиві.

Представники 3-х осіб письмових
пояснень суду не надали.

В судових засіданнях 05.10.06 р. та
09.11.06 р. оголошено перерви.

Ухвалою суду від 09.11.06 р.
продовжено строк вирішення спору.

Ухвалою суду від 06.12.06 р.
розгляд справи відкладено.

В судових засіданнях 15.02.07 р. та
21.03.07 р. оголошено перерви.

Ухвалою суду від 17.04.07 р.
розгляд справи відкладено; судом направлено запит до господарського суду
Київської області з метою витребування копії рішення від 19.08.02 р. та ухвали
від 18.06.03 р. по справі №192/7-02.

Ухвалою суду від 18.05.07 р.
розгляд справи відкладено.

В судовому засіданні 10.07.07 р.
проводилася технічна фіксація судового процесу на підставі клопотання
відповідача.

В судовому засіданні 10.07.07 р.
оголошено перерву для виготовлення повного тексту рішення у зв'язку з
клопотанням відповідача.

Ознайомившись з матеріалами справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою КМ України від 15.05.03
р. №690 «Про утворення державного підприємства «Агентство з реструктуризації
заборгованості підприємств агропромислового комплексу»шляхом виділення зі
складу Державної акціонерної компанії «Хліб України»утворено позивача -ДП
«Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового
комплексу»та віднесено його до сфери управління Міністерства аграрної політики
України.

На виконання п. 3 Постанови КМ
України від 15.05.03 р. №690 між позивачем та відповідачем підписано
розподільчий баланс станом на 31.07.03 р. та акт приймання-передачі
дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від 31.07.03 р., що були
погоджені протоколом від 02.09.03 р. №5 урядової комісії з реструктуризації ДАК
«Хліб України», відповідно до яких до позивача переходить право вимоги до
дебіторів відповідача за розрахунками з оплати матеріально-технічних ресурсів,
поставлених відповідно до Постанови КМУ від 03.09.97 р. №977.

В тому числі, до позивача перейшло
право вимоги до ВАТ «Миронівське»щодо заборгованості у розмірі 7 167, 97 грн.,
що виникла внаслідок непроведення розрахунків за отримані мінеральні добрива
згідно Постанови КМУ від 03.09.97 р. №977.

Позивачем встановлено, що на
виконання рішення господарського суду Київської області від 19.-8.02 р. по
справі №192/7-02 та ухвали від 18.06.03 р. було видано дублікат наказу від
18.06.03 р. про стягнення з ВАТ «Миронівське»на користь відповідача 6 838, 99
грн. боргу.

Даний наказ було пред'явлено до
виконання до ВДВС Миронівського РУЮ Київської області, і заборгованість була
стягнута і перерахована платіжним дорученням від 03.11.03 р. №266 та
перерахована на розрахунковий рахунок відповідача.

Погашення заборгованості проведено
в листопаді 2003 р., тобто, після підписання 31.07.03 р. розподільчого балансу
між сторонами.

Згідно ч. 1 п. 2 акту
приймання-передачі дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від
31.07.03 р. в разі виявлення факту проведення повного або часткового розрахунку
дебіторів з відповідачем, що зменшує суму дебіторської заборгованості,
переданої позивачу за розподільчим балансом, відповідач зобов'язаний
перерахувати протягом одного місяця отримані суми на рахунок позивача.

Позивач 26.03.04 р. надіслав вимогу
№477 про оплату боргу, на яку не отримано відповіді і задоволення.

Відповідач проти позовних вимог
заперечив з таких підстав.

Постановою КМ Укрвїни від 15.05.03
р. №690 передбачалася передача відповідачу абсолютно всієї заборгованості без
виключень, оскільки в постанові не зазначено ніяких умов передачі боргу.

Передача заборгованості виникла в
рамках адміністративних відносин, а не в процесі фінансово-господарської
діяльності, а отже відповідач отримав всі ризики щодо стягнення заборгованості,
тому в даному випадку не можна говорити про відповідальність позивача згідно
ст. 519 ЦК України. у випадку виявлення безнадійної заборгованості позивач
повинен був звернутися до її власника - КМ України -з питанням щодо
врегулювання проблеми стягнення боргу.

Відповідач вважає, що позивачем не
надано жодного доказу того, що ВАТ «Миронівське»провело розрахунки з відповідачем
в рахунок погашення заборгованості згідно Постанови КМУ від 03.09.97 р. №977.

У платіжному дорученні від 03.11.03
р. не вказано посилання на Постанову КМУ від 03.09.97 р. №977, підстава для
перерахування коштів зовсім інша, що, на думку відповідача, свідчить про те, що
відповідачем кошти не отримано.

Також у позивача виникають
розбіжності в розрахунках, так як позивач не довів, що сума 6 838, 99 грн. є
частиною заборгованості в розмірі 7 167, 97 грн., що була передана за
розподільчим балансом.

Також відповідач зазначає, що
надані позивачем копії документів неналежним чином засвідчені, тому не можуть
бути прийняті до уваги.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
частковому задоволенню з таких підстав.

Незважаючи на те, що правовідносини
між сторонами щодо передачі дебіторської заборгованості за розподільчим
балансом виникли на підставі адміністративного акту -Постанови КМУ від 15.05.03
р. №690 -вони є господарськими та до них застосовуються положення законодавства
щодо передачі прав та обов'язків новоутвореній юридичній особі при виділі на
загальних підставах.

Відповідно до ЦК УРСР (яким
регулювалися відносини сторін на час передачі дебіторської заборгованості)
адміністративні акти є одним з джерел виникнення цивільних прав і обов'язків
(ст. 4), тому факт проведення реорганізації на підставі адміністративного акту
не впливає на права та обов'язки сторін щодо передачі дебіторської заборгованості
і не надає відповідачу ніяких особливих підстав для звільнення його від
відповідальності за неналежне виконання зобов'язань, що виникли у зв'язку з
передачею дебіторської заборгованості позивачу.

Відповідно до законодавства, яке
діяло станом на дату прийняття Постанови КМУ від 15.05.03 р. №690 та підписання
розподільчого балансу від 31.07.03 р. (ЦК УРСР), так і чинного законодавства
(ЦК України, ГК України) при виділі права та обов'язки переходять до
новоутворюваної юридичної особи згідно розподільчого балансу.

Відповідно до Постанови КМУ від
15.05.03 р. №690 позивачу як новоутворюваному підприємству передано непогашені
зобов'язання ДАК «Хліб України», відображені у балансі, тобто, фактично мала
місце зміна кредитора у зобов'язанні внаслідок правонаступництва (ст. 512 ЦК
України), що відбулася на виконання зазначеної Постанови КМУ.

Відповідно до ст. 519 ЦК України
первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої
йому вимоги, але не відповідає за невиконання цієї вимоги боржником.

Положення ЦК України застосовуються
до правовідносин сторін, так як правовідносини між ними, що виникли з акту від
31.07.03 р., є триваючими.

В акті передачі-приймання від
31.07.03 р. сторони погодили наслідки проведення розрахунку дебіторів з ДАК
«Хліб України»після підписання розподільчого балансу, а саме: ДАК «Хліб
України»зобов'язується протягом трьох банківських днів перерахувати грошові
кошти на рахунок позивача у сумі, еквівалентній зменшенню дебіторської
заборгованості.

В даному випадку мають місце саме
такі обставини, так як дебіторська заборгованість боржника в розмірі 6 838, 99
грн. була погашена після підписання розподільчого балансу.

В даному випадку суду надано докази
виконання ВАТ «Миронівське» своїх зобов'язань перед ДАК «Хліб України»в розмірі
6 838, 99 грн. в процесі виконавчого провадження на виконання наказу
господарського суду Київської області від 18.06.03 р. №192/7-02.

Про перерахування коштів ДАК «Хліб
України»свідчить платіжне доручення від 03.11.03 р. №266, в якому вказано
призначення платежу -повернення боргу згідно наказу господарського суду
Київської області №192/7-02, а також міститься позначка про проведення банком
платежу.

В платіжному дорученні і не має
бути зазначено про перерахування коштів на виконання Постанови КМУ від 03.09.97
р. №977, так як борг стягнуто примусово, і підстава для стягнення боргу -судове
рішення, що набуло законної сили.

Безпосередньо підстави для
стягнення заборгованості вказані в рішенні по справі №192/7-02 -невиконання
вимог Постанови КМУ від 03.09.97 р. №977.

Копія рішення отримана судом на
запит від 17.04.07 р. і долучена до матеріалів справи.

За таких обставин позивачем
доведено невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо перерахування коштів в
розмірі 6 838, 99 грн.

Стосовно решти суми - різниці між 7
167, 97 грн., вказаної у розподільчому балансі та 6 838, 99 грн. фактично
погашеної суми, то в задоволенні позовних вимог щодо цієї суми (328, 98 грн.)
суд відмовляє, так як матеріалами справи доведено перерахування на користь ДАК
«Хліб України»лише 6 838, 99 грн.

В рішенні по справі №192/7-02
дається пояснення зазначеній різниці: станом на 19.08.02 р. (дата прийняття
рішення) залишок заборгованості становив саме 6 838, 99 грн., тоді як до
розподільчого балансу з невідомих причин внесено суму у розмірі 7 167, 97 грн.

Інших підстав, крім невиконання
відповідачем вимог п. 2 акту позивачем не заявлено, тому суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог в розмірі 328, 98 грн.

В той же час суд вважає, що сама по
собі різниця у двох зазначених сумах не може бути доказом того, що мова йде про
різні боргові зобов'язання.

Так як відповідач посилається на цю
обставину, то саме він в силу ст.33 ГПК України зобов'язаний довести існування
між ним та ВАТ «Миронівське»інших зобов'язань, ніж щодо погашення
заборгованості згідно Постанови КМУ від 03.09.97 р. №977, що відповідачем не
зроблено.

Крім того, зазначене припущення
відповідача спростовується змістом рішенні по справі №192/7-02 від 19.08.02 р.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст. ст. 35, 82-89, 93 ГПК України, ст. 519 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити частково.

2.          Стягнути з Державної акціонерної
компанії «Хліб України»(01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, п/р
1924 у Печерській філії «Приватбанку»м. Києва, МФО 300711, ) на користь Державного підприємства «Агентство з реструктуризації
заборгованості підприємств агропромислового комплексу» (01033, м. Київ, вул.
Саксаганського, 1, п/р 2531 в Старокиївському відділенні Київської
міської філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 322012, ) 6 838, 99 грн.
заборгованості, 102 грн. державного мита та 118 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

4.          Після набрання чинності судовим
рішенням видати наказ.

5.          Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя
Л.В.Прокопенко