СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.07                                                                                 Справа № 16/333пд.

Суддя  Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали  справи за позовом

Державного Підприємства "Донецька залізниця" в особі Попаснянської виробничої дільниці Луганської дирекції залізничих перевезень, м.Попасна Луганської області

до Колективного підприємства "Лисичанський завод залізобетонних виробів", м.Лисичанськ Луганської області

про внесення змін до умов договору

при секретарі судового засідання Монастирському Д.Д.

за участю представників сторін:

від позивача –Тимофєєва Г.О., дов. від 01.02.05. №Н-01/221;

Лазарєв В.Г., дов. від 24.01.07. №Н-01/172;

від відповідача –Гинайло С.Г., заступник директора, дов. від 01.06.07. №944,

Проказа А.М., дов. від 01.01.07. №1,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: заявлена вимога про зобов’язання відповідача укласти договір в редакції залізниці (позивача) зі змінами умов п.9 договору від 02.12.05. №3/59, яким встановлено відстань для стягнення плати за подачу та забирання вагонів.

Між сторонами у справі укладено договір на подачу та забирання вагонів при станції «Переїздна»Донецької залізниці від 02.12.05. №3/59, на підставі якого позивач подає відповідачу та забирає вагони, а відповідач оплачує позивачеві дану послугу на умовах вказаного договору. Відстань для стягнення плати за послугу з подачі та забирання вагонів в обидва кінця на колії, що належить залізниці, дорівнює 4,4 км, на колії відповідача -  0,5км. Договір є діючим і строк дії договору до 31.12.07.

Позивач звернувся з даним позовом до суду у зв’язку з не підписанням відповідачем змін до договору на подачу та забирання вагонів при станції «Переїздна»Донецької залізниці від 02.12.05. №3/59, на підставі яких збільшуватиметься відстань за подачу та забирання вагонів і, відповідно, до збільшеної відстані, збільшиться розмір оплати відповідачем позивачу послуг за подачу та забирання вагонів. Позивач стверджує, що договір в діючій редакції не відповідає Тарифному руководству, затвердженому Мінтрансом від 15.11.1999 року №551 та зареєстрованому Мінюстом від 01.12.1999 року №828/4121, і плату за подачу та забирання вагонів слід стягувати за відстань 45,2км по колії залізниці і 0,6км по колії відповідача.

Відповідач проти позову заперечує і вказує, що договір на подачу та забирання вагонів при станції «Переїздна»Донецької залізниці від 02.12.05. №3/59, укладений між сторонами по справі, повинен діяти до кінцевого терміну, на який його було укладено, тому, що позивачем порушено встановлений законом порядок для внесення змін до договору і розгляду розбіжностей –пропущено строк давності, встановлений для подачі даного позову до суду.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухавши представників сторін, оцінивши надані ними докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх  належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правилами обслуговування залізничних під’їзних колій, затвердженими наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 року №644, зареєстрованим Мінюстом України 24.11.2000 року за №875/5096, пунктом 3.4 встановлено, що при оформленні договору про експлуатацію під’їзної колії та договору про подачу та забирання вагонів, розбіжності, які залишилися неврегульованими, оформлюються  протоколом і у двадцятиденний термін після дня їх розгляду передаються залізницею в суд. Якщо у вказаний термін розбіжності не будуть направлені до суду, то договір набуває чинності в редакції підприємства.

Позивач запропонував відповідачеві підписати зміни від 23.02.07. до діючого договору на подачу та забирання вагонів при станції «Переїздна»Донецької залізниці від 02.12.05. №3/59 і надав свою редакцію змін. Відповідач підписав проект змін до договору з протоколом розбіжностей і 20.03.07. позивач цей протокол отримав. Новим протоколом узгодження розбіжностей до проекту додаткової угоди від 03.04.07. сторони встановили, що до згоди про внесення змін у п.9 договору від 02.12.05. №3/59 вони не дійшли.

Таким чином, на підставі пункту 3.4 Правилами обслуговування залізничних під’їзних колій, затвердженими наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 року №644 в двадцятиденний термін залізниця зобов’язана була звернутися з даним позовом до суду, тобто, до 24 квітня 2007 року.

Позивач звернувся 26 квітня до господарського суду Луганської області з позовною заявою від 23.04.07. №3/2-24-140 –поза терміном, встановленим для подачі даного позову до суду, і позов було залишено судом без розгляду.

Вдруге позовну заяву позивач надіслав до суду 15.05.07. і вона була прийнята судом до провадження.

Згідно вимог ст.265 ЦК України залишення позовної заяви без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

З огляду на викладене, договір на подачу та забирання вагонів при станції «Переїздна»Донецької залізниці від 02.12.05. №3/59, укладений між сторонами по справі, є чинним в редакції Колективного підприємства "Лисичанський завод залізобетонних виробів", м. Лисичанськ Луганської області.

За таких підстав, у позові слід відмовити і судові витрати слід покласти на позивача у відповідності до вимог ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,33,34,43,44-49,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Відмовити у позові.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення підписане 18.07.07.

Суддя                                                                      Р.М. Шеліхіна