ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 травня 2007 р.

№ 2-55 (22-5283)

Вищий
господарський суду України у складі колегії суддів:

головуючого                                    Невдашенко
Л.П.

суддів:                                               Михайлюка М.В.

Дунаєвської Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4

на ухвалу

від 18.08.2004 Апеляційного суду
Донецької області

у справі

№ 2-55 (22-5283)
Олександрівського районного суду

за  позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_1

до

Сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю "Прогрес", с. Очеретино

про

стягнення майнового паю

за участю
представників сторін:

від позивача -           не з'явилися

від відповідача -      Новак П.Ю.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Олександрівського
районного суду Донецької області від 14.06.2004 р., яке залишено без змін
ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18.08.2004 р. задоволено
частково позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 до Сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" про стягнення
майнового паю. Передано у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1
приміщення ремонтної майстерні, що належить СТОВ, споруди 1987 року, дійсною
вартістю 42 341 грн. Стягнуто з позивачів на користь відповідача 13 168,83 грн.
Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати по справі у розмірі 259,62
грн. В іншій частині позову відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що
згідно ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" при виході
учасника з товариства з обмеженою відповідальністю  йому виплачується вартість частини майна
товариства, пропорційна його частці в статутному фонді. Виплата проводиться
після звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з
дня виходу.

Вартість майна товариства
визначається відповідно до положень                ст. 10 Закону України "
Про підприємства в Україні", відповідно до якої майно підприємства
становлять основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість
яких відображається в самостійному балансі підприємства.

Оскаржуючи ухвалу апеляційного суду
та рішення районного суду скаржник просить їх скасувати і справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції посилаючись на те, що при винесенні судових
рішень судом порушено норми матеріального та процесуального права, а саме ст. 9
Закону України "Про підприємства в Україні", ст.ст. 4, 10, 58, 59
Закону України "Про господарські товариства", ст. 7.1 Установчого
договору, ст.ст. 15, 99, 103, 115, 166, 202, 203 ЦПК.

Заслухавши учасників судового
процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин
справи та її повноту, колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_1 були членами Колективного сільськогосподарського підприємства
ім. Ульнова, яке в 1997 році реформовано у Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю "Прогрес".

У статутному фонді СТОВ
"Прогрес"  розмір частки
позивачів складає 1,05 %.

Позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_1 подали заяви про вихід з товариства та виділення їм частки
майна  в натурі згідно зі структурою
належних їм майнових паїв.

Рішенням загальних зборів
засновників СТОВ "Прогрес" від 11.02.1999 р. розглянуті заяви
позивачів та задоволені.

Ухвалюючи рішення, із висновком
якого погодився й суд апеляційної інстанції, районний суд виходив з того, що
розрахунок  вартості частки позивачів в
майні товариства потрібно розраховувати не на день виходу, а після звіту за
рік, в якому вони вийшли з товариства (ст. 54 Закону України "Про
господарські товариства), тобто в даній справі на 1 січня 2000 року.

Проте такий висновок суду суперечить
ст. 54 Закону України "Про господарські товариства".

Відповідно до ст. 54 Закону України
"Про господарські товариства" при виході учасника з товариства з
обмеженою відповідальністю йому виплачується
вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному
фонді. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов
з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

Зазначена стаття передбачає порядок
виплати вартості частини майна товариства при виході учасника з
товариства, а саме після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з
товариства, а не  розрахунок вартості
частини майна, що підлягає виплаті.

Пунктом 7.1 Установчого договору та
статутом товариства передбачено, що розрахунок вартості частини майна, що
підлягає виплаті учасникові, який виходить з товариства, здійснюється на основі
даних балансу на момент виходу такого учасника з товариства. Для цілей
зазначеного розрахунку вартість майна визначається як різниця між активами
пасивами балансу.

Крім того,  рішенням загальних зборів засновників
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
"Прогрес" від 11.02.1999 р. постановлено виділити майновий пай
відповідно до структури майна, відповідно прийнятої методики виходячи із
результатів інвентаризації станом на 01.02.1999 р. і оцінки БТІ.

За таких обставин, прийняті у
справі судові рішення є помилковими та такими, що підлягають скасуванню, а
справа передачі на новий розгляд до господарського суду Донецької області
відповідно до Закону України  “Про
внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення
підсудності  справ з питань приватизації
та  з корпоративних спорів”.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати всі фактичні обставини
справи, об'єктивно оцінити докази, з'ясувати дійсні права та обов'язки сторін,
зокрема   належить врахувати порядок і
спосіб визначення вартості частини майна, що підлягають виплаті учасникам, які
виходять з товариства, і в залежності від встановленого прийняти, основане на
законі рішення.

Керуючись ст.ст. 1115,
1119, 11110 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 18.08.2004 та рішення Олександрівського районного суду від
14.06.2004 р. у справі № 2-55 (22-5283) скасувати, справу передати на новий
розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий, суддя
Л.Невдашенко

Судді:
М.Михайлюк

Н.Дунаєвська