ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"10" квітня 2007 р.
Справа № 9-17/158-06-6381

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                              Разюк Г.П.

суддів:                                        Колоколова С.І

Петрова М.С.

при секретарі судового засідання Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача –Яковлевої А.О. за довіреністю № 01-13/59 від 12.01.07р.

від відповідача –Ботнару О.І. за довіреністю б/н від 10.04.07р.,

Негрі С.С. за довіреністю б/н від 10.04.07р.,

/третя особа про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином (див. повідомлення про вручення поштового відправлення № 2431833 від 29.03.07р.), але не використала свого права на участь у судовому засіданні/

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради

на рішення господарського суду Одеської області від 21.02 2007 р.

по справі № 9-17/158-06-6381

за позовом скаржника

до Житлово-будівельного кооперативу „Молодіжний житловий комплекс „Залізничник”, м. Одеса

за участю третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Одеської міської ради

про відшкодування збитків у сумі 1 333 680 грн.

В С Т А Н О В И В :

У червні 2006 року Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради /далі –Представництво / звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до житлово-будівельного кооперативу „Молодіжний житловий комплекс „Залізничник” /далі –ЖБК „МЖК „Залізничник”/ про стягнення з останнього 1 333 680 грн. збитків, спричинених неправомірними діями відповідача, що полягають у знесенні без достатніх правових підстав малоцінних нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: вул.Середньофонтанська,30 у м. Одесі, розмір яких визначений за результатами звіту про незалежну оцінку вартості вказаних нежитлових споруд. Позивач, як на правову підставу вимоги, послався на ст.140 Конституції України, ст.ст. 16,26,29,60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, ст.ст.327, 1166, 1192 ЦК України, ст. 23 Закону України „ Про планування і забудову територій”.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.09.2006р. позов Представництва залишено без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.11.2006р. означену ухвалу від 25.09.2006р. скасовано, а справу направлено до господарського суду Одеської області для розгляду по суті.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.12.2006р. справу прийнято до провадження та присвоєно № 9-17/158-06-6381, а ухвалою господарського суду Одеської області від 22.01.2007р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Одеську міську раду.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.02 2007 р. (суддя Бакланова Н.В.) у задоволенні позову відмовлено. Рішення суд першої інстанції мотивував тим, що заявлені позовні вимоги необґрунтовані, а матеріалами справи та належними доказами підтверджено правомірність знесення вказаних нежитлових споруд. Відтак, місцевий господарський суд, встановивши недоведеність позивачем факту протиправного заволодіння відповідачем нежитловими приміщеннями, відмовив у задоволенні позовних вимог Представництву з обґрунтуванням приписами ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Представництво звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Одеської області скасувати, а позов –задовольнити.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що нежитлові споруди, що були розташовані за адресою: вул.Середньофонтанська,30 належали до комунальної власності та знаходилися у відданні Представництва, відтак в порушення п. 30) ст. 26, п.п.6, 8 ст.60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” відповідач неправомірно здійснив знесення спірних будівель без наявності відповідного рішення Одеської міської ради.

Крім того, на думку скаржника, місцевий господарський суд безпідставно взяв до уваги протокол засідання комісії Одеської міської ради з встановлення розміру залучених коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси від 06.09.2005р. № 2/26, відповідно до якого комісією одностайно прийнято пропозицію Управління капітального будівництва Одеської міської ради про дозволення відповідачу знести ветхі малоцінні будинки (колишня автошкола ДОСААФ) та кам’яні гаражі, що розташовані за адресою: вул.Середньофонтанська,30 та встановлення збільшеної плата за право забудови для ЖБК „МЖК „Залізничник” у розмірі 15% від загальної площі квартир житлового будинку.

Представники ЖБК „МЖК „Залізничник” в судовому засіданні просять суд апеляційної інстанції залишити рішення господарського суду Одеської області від 21.02.2007 року без змін, а апеляційну скаргу Представництва –без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нежилі будівлі від 08.07.2004р., виданого Виконкомом ОМР, територіальній громаді м. Одеси  в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності належать будівлі, площею 1281,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса вул. Середньофонтанська,30 /а.с.181/.

14.09.2005р. Виконком ОМР  прийняв рішення №556 „Про надання дозволу житлово-будівельному кооперативу „Молодіжний жилий комплекс „Залізничник” на проектування та будівництво 11- поверхового двосекційного жилого будинку із вбудованими приміщеннями офісів і підземним гаражем-стоянкою та 10-поверхового двосекційного жилого будинку, за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська,30”, пунктом 2.4 якого зобов’язав ЖБК „МЖК „Залізничник” здійснити знесення у встановленому законом порядку малоцінних нежитлових будівель та споруд, які знаходяться в місці забудови /а.с.13,139/.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до п.п.1,2 розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №3302 від 14.11.2005р. „Про надання дозволу житлово-будівельному кооперативу „Молодіжний жилий комплекс „Залізничник” на знесення одноповерхових малоцінних нежитлових будівель та споруд за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська,30”, надано дозвіл ЖБК „МЖК „Залізничник” на знесення вказаних будівель, а дозвіл на виконання робіт зобов’язано оформити в інспекції ДАБК /а.с.140-141/, який 22.12.2005р. за №772/05 був оформлений та виданий забудовнику для демонтажу споруд по вул. Середньофонтанська,30 /а.с.138/.

В матеріалах містяться листи начальника Управління капітального будівництва Одеської міської ради від 02.11.2006р. №2629/07, адресований начальнику Представництва та від 12.06.2006р. №2951/07, адресований першому заступнику міського голови Ворохаєву О.І., з яких вбачається, що для забудовника плата на право забудови збільшена з 10% до 15% в рахунок звільнення від викупу нежитлових будівель в Представництві /а.с.158, 159-160/.

З огляду на ту обставину, що прийняття рішень щодо відчуження комунального майна відповідно до п.п.30, п.1 ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування Україні” належить до виключної компетенції міської ради, якою  таке рішення не приймалось, Представництво звернулось з позовом до господарського суду про стягнення збитків з ЖБК „МЖК „Залізничник”, завданих неправомірними діями відповідача щодо знесення без достатніх правових підстав майна, вартість якого визначена за результатами звіту про незалежну оцінку вартості вказаних нежитлових споруд та складає 1 333 680 грн..

Відповідно до виписки з протоколу засідання комісії Одеської міської ради з визначення розміру залучених коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси від 22.08.2005 р. № 25, ЖБК „МЖК „Залізничник” встановлена плата за право забудови у розмірі 10 % від загальної площі квартир жилого будинку та по нежилим приміщенням –94 932,00грн., а також ЖБК „МЖК „Залізничник” зобов’язувався викупити у Представництво за ринковою експертною оцінкою будівлі, площею 1281,5 кв. м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська,30 /а.с.146-147/. Однак, як вбачається з виписки протоколу засідання комісії з визначення розміру залучених коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси від 06.09.2005р. № 2/26, ЖБК „МЖК „Залізничник” дозволено знести одноповерхові малоцінні будівлі, які розташовані за адресою: м.Одеса, вул. Середньофонтанська,30 та встановлено плату за право забудови для забудовника, що була збільшена з 10 % від загальної площі квартир жилого будинку до 15% /а.с.148-149/.

Згідно з пунктом 5.3 договору на право забудови від 14.09.2005р., укладеного між Виконкомом ОМР та ЖБК „МЖК „Залізничник”, останньому дозволено знесення одноповерхових малоцінних нежитлових будівель та споруд і кам’яних гаражів, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська,30 /а.с.142-145/.

Судова колегія Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновками, викладеними в рішенні місцевого господарського суду та вважає позовні вимоги безпідставними з огляду на таке:

Згідно ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності.

Загальним принципом цивільного права встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, що передбачено ч.1 ст. 22 ЦК України.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто, підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв’язок між ними та наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наявність в матеріалах справи рішення Виконкому ОМР від 14.09.2005р. №556, розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №3302 від 14.11.2005р. та договору на право забудови від 14.09.2005р., укладеного між Виконкомом ОМР та ЖБК „МЖК „Залізничник”, яким дана оцінка в описовій частині постанови, колегія суддів вважає, що дії відповідача по знесенню означених нежитлових будівель та споруд не можуть вважатись неправомірними, так як вони здійснювались на підставі чинного договору та не скасованих у встановленому порядку рішень органів місцевого самоврядування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з боку ЖБК „МЖК „Залізничник” відсутня вина в заподіяні збитків, так як останнє вчиняючи дії по знесенню вказаного майна діяло правомірно. У зв’язку з відсутністю повного складу цивільного правопорушення у діях ЖБК „МЖК „Залізничник” у задоволенні позову суд першої інстанції відмовив підставно.

Слушним є і висновок місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для покладання цивільно-правової відповідальності у вигляду стягнення з ЖБК „МЖК „Залізничник” збитків, оскільки неоскаржені та нескасовані рішення про знесення комунального майна приймались Виконкомом ОМР, Приморською районною адміністрацією ОМР, інспекцією державного архітектурного будівельного контролю м. Одеси управління архітектури та містобудування ОМР.

Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи, що необхідною умовою відшкодування збитків є об’єктивне визначення вартості втраченого майна, у колегії викликають сумніви, чи дійсно реальна ринкова вартість знесеного відповідачем комунального малоцінного майна відповідає тій грошовій оцінці, яка викладена у висновку №0116 ПП „Експерт-Консалт”, тим більше, що мова про необхідність відновлення знесених споруд не ведеться.

Пунктом 8 ст. 60 Закону України „Про місцеве самоврядування” встановлено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Доводи апелянта про порушення відповідачем вимог Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, який здійснив знесення спірних будівель без наявності відповідного рішення Одеської міської ради судовою колегією не приймаються, так як за наявності чинного рішення Виконкому ОМР від 14.09.2005р. №556, який на думку колегії слід оцінювати як такий, що прийнятий у відповідності до діючого законодавства, в рамках своєї компетенції та в інтересах територіальної громади м. Одеси, відсутність аналогічного рішення Одеської міської ради не може вважатись порушенням процедури відчуження комунального майна.

Таким чином, враховуючи правильно встановлені місцевим господарським судом фактичні обставини справи та вимоги законодавства щодо виникнення цивільно-правової відповідальності, колегія суддів дійшла до висновку, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків в означених спірних правовідносинах між сторонами у справі відсутні правові підстави, а тому позов не підлягає задоволенню.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Одеської області від 21.02.2007 р. підлягає залишенню без змін.

Відповідно із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті державного мита за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської області від 21.02.2007 року по справі № 9-17/158-06-6381 залишити без змін, а апеляційну скаргу Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради –без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                             Г.П.Разюк

Суддя                                                                                   С.І.Колоколов

Суддя                                                                                   М.С. Петров