ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 липня 2007 р.

№ 5/499-06

Вищий господарський суд України у
складі  колегії суддів:

Мележик Н.І. - головуючого,

Самусенко С.С.,

Козир Т.П.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу
Відкритого акціонерного товариства

"Охтирський
пивоварний завод"

на рішення           господарського
суду Сумської області від 30.11.2006р.

та постанову           Харківського апеляційного
господарського суду від 12.02.2007р.

у справі
№ 5/499-06

господарського суду                              Сумської області

за позовом
Відкритого акціонерного товариства

"Охтирський
пивоварний завод"

до          Приватного
підприємця ОСОБА_1

про          стягнення 43 727,13 грн.

за участю представників:

позивача -          Дульська Ю.В., Друговська О.М.

відповідача -          не з`явились

ВСТАНОВИВ:

У вересні місяці 2006 року Відкрите
акціонерне товариство "Охтирський пивоварний завод" звернулось до
господарського суду Сумської області з позовом до Приватного підприємця ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за отриману продукцію у розмірі 12 804,53 грн.,
вартості неповернутої тари у розмірі 29 853,60 грн. та судових витрат.

В подальшому позивач неодноразово
зменшував розмір заявлених позовних вимог, у зв`язку із повною оплатою
відповідачем отриманої продукції та просив суд стягнути з останнього 24 622,56
грн. вартості неповернутої тари.

Рішенням господарського суду
Сумської області від 30.11.2006 року (суддя Гудим В.Д.) в позові відмовлено на
тій підставі, що позивачем не надано доказів підтвердження заборгованості
відповідача за неповернуту тару.

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 12.02.2007 року (судді: Могилєвкін Ю.О.,
Пушай В.І., Плужник О.В.) рішення господарського суду Сумської області
від 30.11.2006 року у справі №5/499-06 залишено без змін.

В касаційній скарзі Відкрите
акціонерне товариство "Охтирський пивоварний завод" просить
скасувати рішення суду першої та постанову апеляційної інстанцій і прийняти
нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування господарським судом першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у
судовому засіданні.

Постанова апеляційної інстанції та
рішення місцевого господарського суду не відповідають зазначеним вимогам,
оскільки не ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст.ст. 525,526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином  відповідно
до умов договору  та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Місцевим та апеляційним
господарськими судами встановлено, що 03.01.2006 року між сторонами укладено
договір купівлі -продажу продукції, за яким позивач продавав відповідачу
продукцію, а обов`язком відповідача, в свою чергу, була оплата її вартості та
повернення тари багаторазового використання на умовах, визначених у розділі 2
цього договору.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення з відповідача заборгованості по неповернутій тарі, суди
першої та апеляційної інстанцій виходили із не доведення позивачем своїх вимог
та не підтвердження їх відповідними належними доказами.

При цьому, господарські суди
послались на акт звірки взаємних розрахунків, складений сторонами у справі
20.10.2006 року, щодо відсутності заборгованості відповідача по неповернутій
тарі.

Проте погодитись з такими
висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна, оскільки вони не в
повній мірі відповідають матеріалам справи.

Так, встановивши факт існування між
сторонами зобов`язальних відносин щодо купівлі-продажу продукції, суди не
проаналізували умови зазначеного договору та не дали їм юридичної оцінки.
Зокрема, судами не враховано положення розділу 2 цього договору, якими
передбачено зобов`язання відповідача повернути тару в термін не більше 30 діб з
дня отримання продукції, а кеги -в термін не більше 20 діб.

Крім цього, у розділі 3 цього ж
договору сторони передбачили обов`язок відповідача і позивача проводити
щомісячну звірку розрахунків за відвантажену продукцію по тарі та кегам. Вся
неповернута тара повинна бути оплачена з ПДВ.

У касаційній скарзі та під час
розгляду справи у судах попередніх інстанцій позивач стверджував про те, що
відповідач не надав доказів повернення тари по накладним ІНФОРМАЦІЯ_1 та, що
акт звірки розрахунків від 20.10.2006 року не може бути належним доказом у справі,
оскільки не має обов`язкових реквізитів, не підписаний уповноваженими особами
та не завірений печаткою підприємства.

Ці доводи позивача не були належно
перевірені судами.

Відповідно до вимог ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або
постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин ухвалені у справі
постанова і рішення господарських судів не можуть вважатися законними та
обгрунтованими, тому підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд
до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати наведене, всебічно, повно, об`єктивно з`ясувати всі
обставини справи, надати об`єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення
для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального права, які
регулюються спірні відносини та вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства  "Охтирський
пивоварний завод" задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Сумської області від 30.11.2006р. та постанову           Харківського апеляційного
господарського суду від 12.02.2007р. у справі № 5/499-06 скасувати.

Справу передати на новий розгляд
господарському суду Сумської області в іншому складі суду.

Головуючий суддя

Н.І.Мележик

Судді

С.С.Самусенко

Т.П.Козир