СУД
ПОСТАНОВА

04.07.07р.

Справа № А7/190-07

12 год. 55 хв.

За позовом  Апостолівського районного центру зайнятості,
м. Апостолове Дніпропетровської області

До  Підприємця - фізичної особи ОСОБА_1, м.
Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області

Про стягнення 1 552, 10 грн.

Суддя  Коваль Л.А.

Секретар
судового засідання Пелипенко К.В.

Представники сторін:

від позивача: провідний спеціаліст Котій О.В.,
дов. № 1295 від 03.07.2007 р.;

від відповідача: ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ:

Апостолівський районний центр
зайнятості (м. Апостолове Дніпропетровської області) просить стягнути з
Підприємця - фізичної особи ОСОБА_1 (м. Зеленодольськ Апостолівського району
Дніпропетровської області) на свою користь заборгованість в розмірі 1 552, 10
грн., яка складається з 1 548, 00 грн. штрафу за неповне перерахування
страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на
випадок безробіття до Фонду загальнообов'язкового державного соціального
страхування на випадок безробіття, 0, 47 грн. пені, нарахованої на суму
недоїмку, 3, 63 грн. - суми донарахованих страхових внесків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач, будучи роботодавцем, не нараховував та не сплачував страхові внески
в повному обсязі, що встановлено актом перевірки правильності нарахування,
своєчасності і повноти перерахування страхових внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на випадок безробіття до Фонду
загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття
від 02.10.2006р. НОМЕР_1.

Відповідач позов не визнає.
Відповідач вважає, що не має недоїмки по страховим внескам, відсутні підстави
для донарахування страхових внесків, нарахування пені та штрафу.

При розгляді справи судом
досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в  матеріалах
справи докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Правові, фінансові та організаційні
засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок
безробіття визначаються Законом України „Про загальнообов'язкове  державне соціальне страхування на випадок
безробіття” (надалі -Закон), який набрав чинності з 01.01.2001р.

Підприємець - фізична особа ОСОБА_1
(м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області)
зареєстрована платником страхових
внесків до Фонду
загальнообов'язкового
державного  соціального  страхування України на випадок  безробіття в Апостолівському районному центрі
зайнятості (м. Апостолове Дніпропетровської області)  з 10.11.2000р. за номером НОМЕР_2.

Пункт 2 ч.2 ст. 35 Закону
передбачає обов'язок роботодавця своєчасно та в повному розмірі сплачувати
страхові внески.

Роботодавці  та
застраховані  особи  сплачують
страхові внески  один  раз
на  місяць  в
день  одержання  роботодавцями в установах банків коштів на
оплату праці.  У разі  нестачі
у  роботодавців коштів на виплату
заробітної плати та сплату страхових внесків у повному обсязі нарахування  їх на
заробітну  плату  і
перерахування  страхових внесків
до Фонду провадиться у пропорційних сумах (ч.3 ст. 17 Закону).

Відповідно до акту НОМЕР_1 від
02.10.2006р. перевірки правильності нарахування, своєчасності і повноти
перерахування відповідачем страхових внесків до Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування України на випадок безробіття за період з
01.10.2005р. по 30.09.2006р. на підставі трудового договору, платіжних
доручень, звітів про нарахування та перерахування страхових внесків встановлена
прострочена заборгованість відповідача в сумі 14, 63 грн., донараховано
страхових внесків в сумі 7, 73 грн., нарахована пеня в сумі 0, 47 грн. та штраф
в сумі 1 548, 00 грн., які згідно акту належить перерахувати до Фонду в
10-денний строк.

Акт перевірки відповідачем не
підписаний, посилання в акті перевірки на ті обставини, що відповідач
відмовився його підписати, відсутні.

Однак, матеріали справи містять акт
про відмову відповідача від підпису акту перевірки, складений особою, що
здійснила перевірку, за участю двох свідків -працівників позивача.

Як вбачається з додатку до акту
перевірки донарахування страхових внесків пов'язане з тим, що відповідач
здійснював нарахування страхових внесків не від фактичного фонду оплати праці,
який мав місце в період з жовтня  2005
року по червень 2006 року включно.

Фактично за твердженнями позивача
заниження відповідачем фонду оплати праці відбулося з огляду на обставини
укладення відповідачем, як роботодавцем,
з фізичною особою -найманим працівником ОСОБА_2 03.10.2005р. трудового
договору, зареєстрований за НОМЕР_3, який розірвано за згодою сторін трудового
договору та знято з реєстрації 25.09.2006р.

За умовами трудового договору (п.3)
встановлена оплата праці найманого працівника в розмірі мінімальної заробітної
плати.

Мінімальна заробітна плата з
01.10.2005р. становила 332, 00 грн., з 01.01.2006р. до 01.07.2006р. -350, 00
грн.

Згідно із Законом України „Про
розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального
страхування” розмір внесків на загальнообов'язкове державне соціальне
страхування на випадок безробіття у спірний період для роботодавців становив
1,3% суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають
витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні
та компенсаційні виплати, у тому числі в
натуральній  формі, що
визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до
Закону України "Про оплату праці", та підлягають обкладанню податком
з доходів фізичних осіб; для найманих працівників - 0,5 відсотка суми оплати
праці, що включає основну та додаткову
заробітну  плату,  а
також інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в
натуральній формі, які підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб.

Сума донарахованих страхових
внесків -це різниця між сумою нарахованих страхових внесків для найманих
працівників від мінімального розміру заробітної плати та сумою фактично
нарахованих відповідачем страхових внесків.

Відповідач заперечує оплату праці
найманого працівника в розмірі мінімальної заробітної плати, зазначає, що у
спірному періоді відповідач виплачував найманому працівнику заробітну плату в
розмірі 0,5% мінімальної заробітної плати.

Згідно рішення Апостолівського
районного суду Дніпропетровської області від 09.10.2006р. у справі №
2-1397/2006 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення змін до трудового
договору визнаний недійсним п.3 договору НОМЕР_3 від 03.10.2005р., укладеного
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в частині визначення оплати праці. Суд вирішив вважати
правильним визначення оплати праці працівника в розмірі 0,5 мінімальної
заробітної плати, про що внести відповідні зміни до п.3 трудового договору
НОМЕР_3 від 03.10.2005р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

За викладеного, донарахування
позивачем страхових внесків та, відповідно, застосування до відповідача
фінансових санкцій є неправомірним.

Суд також зазначає, що не умови
трудового договору є визначальними для визначення суми оплати праці, з якої
розраховуються страхові внески, а докази фактичних виплат найманому працівнику
сум оплати праці.

Позивач не довів, що донараховуючи
страхові внески він мав відповідні дані, не надав докази в підтвердження цих
обставин.

За викладеного, заявлені вимоги не
ґрунтуються на фактичних обставинах справи, є неправомірними та не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 71, 104,
112, 136, ст. ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові
-відмовити.

Постанова набирає законної сили у
відповідності зі ст. 254 Кодексу Адміністративного судочинства України та
оскаржується в порядку і строки відповідно до ст. 186 Кодексу Адміністративного
судочинства України.

Суддя

Л. А. Коваль