Господарський суд
Чернігівської області
проспект Миру,20                                                                                         7-99-18
РІШЕННЯ

04 червня 2007 року                                                                           Справа № 12/172 ( 10135)

Позивач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, , пр. Миру 43,м.Чернігів,14000

Відповідач: Закрите акціонерне товариство „ Чернігівська  товарно-сировинна компанія”, , вул. Ціолковського 9,м.Чернігів,14001

Предмет спору: про визнання права власності

Суддя                Л.М.Лавриненко

Представники сторін:

позивач:: Тройко В.О. довіреність № 8/10/2188 від 21.05.2007 повноважний представник

позивач: Титоренко М.М. довіреність № 8/6/2399 від 04.06.2007 повноважний представник

відповідач: Негода В.І. довіреність № 156 від 15.12.2006 повноважний представник

СУТЬ   СПОРУ:

Позивач звернувся до суду з позовними  вимогами  про визнання права власності на майно, що не ввійшло до статутного фонду Закритого акціонерного товариства "Чернігівголовпостач" та знаходиться  на його балансі, яке розташоване в с.Рівнопілля Чернігівського району: побутовий корпус та прибиральня 1982 року, кімната обігріву монтажників 1985 року, побутовий вагончик для вантажників 1988 року, їдальня на 75 місць з овочесховищем 1991 року за державою в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, та  вилучення з незаконного володіння Закритого акціонерного товариства "Чернігівголовпостач" і передачі у володінні держави до  сфери управління регіонального відділення ФДМУ по Чернігівській області  майно, що  розташоване в с.Рівнопілля Чернігівського району : побутовий корпус та прибиральня 1982 року, кімната обігріву монтажників 1985 року, побутовий вагончик для вантажників 1988 року, їдальня на 75 місць з овочесховищем 1991 року.

Позивач  в судовому засіданні  надав заяву про уточнення найменування відповідача, та просив відповідачем по праві вважати  Закрите акціонерне товариство „ Чернігівська  товарно-сировинна компанія”.

В судовому засіданні 22.05.2007року представник відповідача надав відзив на позов   в якому проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що  при приватизації цілісного майнового комплексу державного підприємства  „Чернігівська  товарно –сировинна компанія „Чернігівголовпостач” до  статутного фонду закритого акціонерного товариства „Чернігівська  товарно –сировинна компанія „Чернігівголовпостач”  ввійшли і спірні об”єкти нерухомості. Також відповідач вказує на те, що  постановою Вищого господарського суду  України  від 02.07.2003р. по справі № 10296  встановлено його право власності на зазначені об”єкти нерухомості .

Представники сторін в судовому засіданні надали клопотання про відмову здійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволено судом.

На підставі розпорядження  голови господарського суду Чернігівської області Шестака В.І.  №  02-01/15 від 04.06.2007 року  справу передано на розгляд судді Лавриненко Л.М. з  присвоєнням їй № 12/172.

Представник позивача в судовому засіданні 04.06.2007 року надав письмові  пояснення на відзив Відповідача по справі.

В своєму поясненні Позивач зазначає, що  ст.1 Закону України „Про приватизацію майна  державних підприємств  (чинного на той час ) приватизація майна  державних підприємств України –це відчуження  майна , що перебуває у  загальнодержавній, республіканській і комунальній власності на користь  фізичних та юридичних осіб.. Одним із принципів приватизації є  платність відчуження  державного майна. Чинним законодавством, що регулює питання приватизації не було визначено   такий спосіб приватизації як безоплатна  передача майна товариству покупців ,а тому безоплатна передача майна не є приватизацією даного майна. На думку Позивача після  безоплатної передачі  об’єктів соціально –побутового призначення  до організації орендарів  державного підприємства „Чернігівської  товарно сировинної компанії „Чернігівголовпостач”  до неї перейшло право користуватися  вищезазначеними об’єктами, а право власності залишилося за Державою.

Наданий час в Державі діє єдиний порядок  управління  майном, що не увійшло до статутних фондів товариств у процесі приватизації, затверджений  спільним наказом ФДМУ  та  Міністерством економіки     України  від 19.05.1999 року № 908/68 у відповідності до якого  орган який здійснює управління майном , що не увійшло до статутних фондів акціонерних товариств  у процесі приватизації є Фонд державного майна України  (відповідні його регіональні відділення ).

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника  позивача та  відповідача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,  господарський суд  доходить висновку , що позовні вимоги позивача  задоволенню не підлягають з наступних підстав:

13 січня 1994р. між  Фондом державного державного майна  України та організацією орендарів  державного підприємства „Чернігівська  товарно –сировинна компанія „Чернігівголовпостач”, правонаступником якої є відповідач згідно п. 1.1 Статуту зареєстрованого  Державним реєстратором виконавчого комітету  Чернігівської  міської ради  23.09.04р.,  було укладено договір оренди №  Д-1865 цілісного майнового комплексу державного підприємства „Чернігівська товарно –сировинна компанія „Чернігівголовпостач”   з правом його викупу  .

Пунктом 9 Декрету Кабінету Міністрів  України „Про приватизацію цілісних майнових комплексів державних підприємств та їх структурних підрозділів, зданих в оренду” від 20.05.1993 року № 57/93,  передбачено, що  приватизація  цілісних майнових комплексів державних підприємств зданих в оренду  з правом викупу  за укладеними до набуття чинності цим Декретом  договорами оренди, в яких було визначено умови викуп здійснюється на умовах передбачених цими договорами. Якщо в Договорах оренди , укладених з правом викупу  до набуття чинності вищезазначеним Декретом  умови викупу не було визначено і орендар не надав згоди на приватизацію державного майна, зданого в оренду , то сторони договорів Оренди повинні протягом півтора року  з дня набуття чинності цим Декретом внести до вказаних договорів відповідні зміни та доповнення.

При укладенні Договору  оренди № Д-1865 від 13 січня 1994 року умови викупу сторонами  визначені не були, у відповідності до вищезазначеного Декрету  Кабінету Міністрів України.

6 червня 1994 року між сторонами була укладена Додаткова угода  до Договору оренди  від 13 січня 1994 року № Д-1865, щодо викупу орендованого майна, в якій було визначене державне майно, що підлягає викупу та умови його викупу.

Пунктом 2.1 зазначеної Додаткової угоди  було встановлено, що Орендар  викуповує , а  Орендодавець  продає  орендоване державне  майно. Вартість майнового комплексу орендованого  підприємства „ Чернігівська  товарно - сировинна компанія” згідно  з протоколом  засідання  інвентаризаційної комісії та актом  оцінки вартості  майна, затверджених наказом № 42-Ду від 31.05.1994р.  становить 0 крб, у тому числі вартість  майна, що  належить  орендарю – грн, майна , до якого орендодавцем встановлені  пільги:  спортивний зал, побутовий корпус, прибиральня, кімната обігріву вантажників ,побутові вагончики для вантажників , їдальня на 75 місць з овочесховищем, їдальня на 40 місць,  вартістю триста  сорок мільйонів  сто сорок одна тис. крб.

Також п.2. договору оренди було визначено, що  у вартості  орендованого майна акцій, часток, паїв, якими  володіє орендар  в статутних фондах інших юридичних осіб  і які  придбані  за рахунок державних коштів  не має. Об”єктів, які не підлягають  викупу орендарем ,згідно  з Декретом  Кабінету Міністрів  України від 31.12.1992р. № 29-92 або  рішенням органу приватизації  не має.

13.06.1994р.  між  Фондом державного майна  України та організацією орендарів  державного підприємства „Чернігівська  товарно –сировинна компанія „Чернігівголовпостач”, правонаступником якої є відповідач згідно п. 1.1 Статуту зареєстрованого  Державним реєстратором виконавчого комітету  Чернігівської  міської ради  23.09.04р.,  було укладено договір  купівлі-продажу, який було  посвідчено заступником  старшого державного нотаріуса  Першої Чернігівської  державної нотаріальної контори і зареєстровано  в реєстрі за № 5-4729, та  зареєстрований  рішенням виконкому Чернігівської міської Ради народних депутатів  від 08.09.1994р. № 30.

Пунктом 1 вказаного договору купівлі - продажу передбачено, що  продавець  продає, а покупець купує  державне майно цілісний  майновий комплекс –орендного підприємства „Чернігівська  товарно сировинна  компанія” , яке відповідно  до договору  оренди з  Фондом державного  майна України  від 13 січня  1994р. № 1865 та  додаткової угоди  до нього від 26.04.94р., було передано  організації орендарів  державного підприємства „Чернігівська  товарно-сировинна  компанія „ Чернігівголовпостач”  в платне  користування з правом викупу.

Пунктом 3 договору купівлі продажу  встановлено , що акт оцінки  і вартість об”єкту  приватизації  затверджені  наказом Фонду  державного майна  України від 31.05.1994р. № 42-Ду. Відповідно до акту  оцінки вартість  цілісного майнового  комплексу  орендного підприємства  „ Чернігівська  товарно-сировинна компанія”, складеного за Методикою оцінки вартості об”єктів  приватизації , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України  від 08.09.1993р. № 717 складає 16101242 тис.крб, в тому числі  державна частка , яка підлягає викупу  становить 12217742 грн. Акт оцінки  вартості є невід”ємною частиною договору купівлі-продажу.

З урахуванням вищезазначеного суд доходить висновку, що  згідно договору купівлі- продажу від 13.06.1994р., відповідачем було придбано і побутовий корпус та прибиральня 1982 року, кімната обігріву монтажників 1985 року, побутовий вагончик для вантажників 1988 року, їдальня на 75 місць з овочесховищем 1991 року, які були зазначені в 2.1 додаткової угоди  від 06.06.1994р. до договору  оренди  від 13.01.1994р. № Д-1865, та на які була встановлена  пільга щодо приватизації.

Посилання Позивача на те, що саме пункт 17.2 Акту оцінки вартості майна  і свідчить про вилучення об’єктів соціально –побутового призначення з переліку об’єктів приватизації та про те, що  дане майно було передане Відповідачу у безоплатне користування   судом до уваги не може бути прийнято , оскільки  в п.17.2  вказаного акту  зазначено вартість  майна для якого  при приватизації  були  встановлені  пільги.

Частиною 2 ст.24 Закону України „ Про приватизацію  майна державних підприємств”, в редакції яка діяла  на момент укладення договору оренди від 13.01.94р. та договору купівлі - продажу від 13.06.94р., передбачено , що Товариству покупців, створеному працівниками  підприємства згідно з статтею 8 цього Закону, яке стало власником свого підприємства в результаті викупу підприємства, купівлі його на аукціоні, за конкурсом, придбання 51 і більше відсотків акцій, за його згодою відповідний державний орган приватизації безоплатно передає об'єкти соціально-побутового призначення, створені за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) зазначеного підприємства із зменшенням ціни, за яку було придбано майно підприємства, на суму початкової ціни зазначеного майна.     Ці пільги поширюються на викуп державного майна орендними підприємствами.

Оцінка вартості майна, яке підлягало приватизації здійснювалась відповідно до Методика оцінки вартості об’єктів  приватизації, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів  України від 08.09.1993р. № 717.

Пунктом 42 вищевказаної методики  передбачено, що  вартість  цілісного майнового  комплексу зменшується  на вартість майна , що належить орендареві  і для якого  встановлено пільги ( безоплатна  передача  об”єктів соціально-побутового призначення).

Як встановлено судом вартість майна, що підлягало приватизації становила 12217742 тис.крб. і була визначена  наступним чином : 16101242 тис. крб. – вартість цілісного майнового комплексу мінус 3569189 тис. крб. –вартість  майна , для якого встановлені  пільги відповідно до ст. 24 Закону України „ Про приватизацію майна державних підприємств”. Тобто ціна  цілісного майнового комплексу  державного  підприємства  „Чернігівська  товарно-сировинна компанія „ Чернігівголовпостач” у яку входила вартість  об”єктів  соціально-побутового призначення  була зменшена на вартість об”єктів соціально-побутового  призначення.

Не може бути прийнято судом до уваги і посилання позивача на  наказ Фонду державного майна України  від 25.07.2001р. № 1329 „ Про реалізацію ст.24 Закону України  „Про приватизацію державного майна”, оскільки договір купівлі - продажу цілісного майнового комплексу  –орендного підприємства „Чернігівська  товарно сировинна  компанія” було укладено 13.06.1994р., тобто до моменту прийняття вказаного наказу.

Наказом Фонду державного майна України  від 25.07.2001р. № 1329 „ Про реалізацію ст.24 Закону України  „Про приватизацію державного майна” не передбачено його зворотну дію на взаємовідносини, які виникли до моменту прийняття  наказу.

У відповідності до ст.128 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на момент укладення договору купівлі –продажу право власності переходить з моменту передачі речі, якщо інше не встановлено законом або договором.

Пунктом 5 договору купівлі - продажу від 13.06.94р.  встановлено, що право власності  на майно, що приватизується , переходить  від продавця до покупця з моменту  підписання сторонами  договору купівлі - продажу.

Актом  підсумкової перевірки  виконання умов договору  купівлі - продажу  цілісного майнового комплексу  закритого акціонерного  товариства „ Чернігівська товарно-сировинна  компанія „Чернігівголовпостач” від 11.06.1998р. , затвердженого Фондом Державного майна України  від 27.08.98р. , встановлено , зо умови  договору купівлі - продажу цілісного майнового комплексу ЗАТ „ Чернігівська ТСК-Ч”  виконано в повному обсязі.

За умовами договору купівлі - продажу  № КП- 343  від 13.06.1994р.  відповідач повністю розрахувався  за викуплене державне майно  і відповідно до нього перейшло  право власності на майно , в тому числі і право власності на  побутовий корпус та прибиральню 1982 року, кімнату обігріву монтажників 1985 року, побутовий вагончик для вантажників 1988 року, їдальню на 75 місць з овочесховищем 1991 року, яке розташоване в с.Рівнопілля Чернігівського району, перейшло до відповідача  з моменту підписання  договору купівлі - продажу  від 13.06.1994р.

Факт переходу  до  відповідача права власності на спірні об”єкти нерухомості, також встановлено  постановою  Вищого господарського суду України від 02.07.2003р. по справі № 10296 за позовом  заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в  особі регіонального  відділення  ФДМ України  по Чернігівській області  до  ЗАТ „ Чернігівголовпостач”  та Міністерства оборони України, третя особа  Північне  оперативне  командування військ Міністерства оборони України  про визнання недійсним договору купівлі -продажу.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти  встановлені рішенням господарського суду  під час розгляду  однієї справи , не доводяться  знову  при вирішення інших спорів , в яких  беруть участь ті самі сторони.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України, та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. При цьому, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вищевикладеного , суд доходить висновку , що позивач не надав суду належних доказів та не довів , що спірне майно є державною власністю і  було надано відповідачеві у користування.

Керуючись ст. ст.24, 25 Закону України „ Про приватизацію  майна державних підприємств”, ст.ст. 33,34, 35, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити

Суддя                                                          Л.М.Лавриненко

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано  07.06.2007р.

Суддя                                                           Л.М.Лавриненко