ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  20/179

01.06.07

За позовом         Товариства з обмеженою відповідальністю «Гепард-сервіс»

до                         Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукрове виробниче

об’єднання»

про                       стягнення 10759,52грн.

Суддя Палій В.В.

Секретар Молочна Н.С.

Представники:

від позивача         Коршун Т.О.- предст. (дов. від 08.02.2007р.)

від відповідача    Прядко В.В.- предст. (дов. від 10.05.2007р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позовні вимоги заявлені про стягнення 10759,52грн. суми неустойки за порушення строків поставки продукції за договором купівлі-продажу №258/09/6-ЛС від 29.09.2006р.

Відповідач у відзиві заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що додатковою угодою до договору передбачалась, що поставка товару здійснюється на умовах самовивозу з м. Біла Церква. Позивач здійснив самовивіз 10 0870,00літрів бензину. Інших транспортних засобів позивач не надав, відповідно відповідач не мав можливості здійснити відпуск залишку товару в кількості 119 130,00 літрів. Отже відповідачем не було порушено умов договору купівлі-продажу №258/09/6-ЛС від 29.09.2006р.

17.05.2007р. у судовому засіданні оголошено перерву до 30.05.2007р.

У судовому засіданні 30.05.2007р. представники сторін надали суду додаткові документи по справі.

30.05.2007р. у судовому засіданні оголошено перерву до 01.06.2007р., з метою виготовлення повного тексту рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2006р. між сторонами укладено договір купівлі-продажу №285/09/6-ЛС, відповідно до умов якого продавець (відповідач) в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, зобов’язується продати покупцю (позивач) нафтопродукти, а покупець зобов’язується в порядку та на умовах, передбачених цим договором, прийняти зазначений товар та оплатити за нього ціну, визначену сторонами.

Відповідно до п. 2.1 договору розрахунок за придбаний товар здійснюється покупцем шляхом перерахування і готівковому порядку зі свого рахунку на рахунок продавця, на наступних умовах:

100% від вартості партії товару на умовах передплати.

14.11.2006р. сторонами підписано додаткову угоду №1, відповідно до якої сторони погодили, що у відповідності до умов договору №285/09/6-ЛС від 29.09.2006р. продавець зобов’язується передати, а покупець прийняти та оплатити товар –Бензин А-94 на умовах самовивозу з нафтобази в м. Біла Церква. Кількість товару становить 300000 літрів. Ціна товару за один літр становить 3,04 гривні з урахуванням ПДВ. Загальна вартість товару за цією додатковою угодою становить 912 000,00грн. в т. ч. ПДВ 152 000,00грн. Розрахунок за товар за даною Додатковою угодою здійснюється на наступних умовах –100% від вартості товару сплачується покупцем на умовах передплати. Відвантаження товару здійснюється на протязі 1-го робочого дня з моменту отримання 100% передплати.

Відповідно до платіжного доручення №9 та №3089 від 14.11.2006р. позивач здійснив 100% перерахування коштів на рахунок відповідача у сумі 912 000,00грн.

Проте, відповідач виконав зобов’язання з передачі нафтопродуктів позивачу частково на суму 306644,80грн., що підтверджується видатковою накладною №111514 від 15.11.2006р.

30.11.2006р. позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути кошти у сумі 605 355,20грн. за невідвантажений товар, у зв’язку із втратою інтересу до виконання зобов’язання відповідачем та сплатити штрафні санкції у сумі 3632,10грн. Відповідач у поясненнях не заперечує проти одержання зазначеного листа-вимоги.

З 20.12.2006р. по 28.12.2006р. відповідач повернув позивачу суму 605 355,20грн. за невідвантажений товар.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.( п. 1 ст. 612 ЦК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. (ст. 230 ГК України).

Відповідно до п. 6 ст. 231 штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.4 договору у випадку порушення продавцем взятих на себе зобов’язань щодо поставки та/або передачі товару, останній зобов’язаний сплатити покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого (непереданого) товару за кожний день прострочки.

Відповідач у відзиві зазначає, що порушення виконання зобов’язання з боку відповідача відсутнє, так як Додатковою угодою №1 від 14.11.2006р. сторони передбачити самовивіз бензину з нафтобази в м. Біла Церква. Оскільки позивач здійснив самовивіз лише 100 870,00л. бензину, відповідно відповідач був позбавлений можливості передати позивачу решту 199 130,00 літрів бензину.

Проте, суд не погоджується із зазначеною позицією відповідача, з огляду на те, що ст. 664 Цивільного кодексу України передбачає, що товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Доказів того, що відповідач поінформував позивача про надання товару, а саме бензину у кількості 119130,00 літрів, у розпорядження останнього, відповідач суду не надав.

Таким чином, відповідач виконав зобов’язання з передачі нафтопродуктів позивачу частково у кількості 100 870 літрів, в частині передачі 119 130 літрів бензину відповідач зобов’язання не виконав.

Ознайомившись з розрахунком штрафних санкцій, який наданий позивачем та передбачений п. 5.4 Договору, суд задовольняє зазначену вимогу відповідно до уточненого розрахунку суду у розмірі 4229,19грн. (нараховано з 16.11.2006р. по 30.11.2006р. від вартості непереданого товару –605355,20грн.), з урахуванням того, що зобов’язання відповідача по поставці товару припинилось з 30.11.2006р., тобто після відмови позивача від прийняття зобов’язання та направлення вимоги про повернення  сплачених коштів за недопоставлений товар.

Витрати по оплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст.49 ГПК України  покладаються  на  відповідача, пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 1075,95грн. витрат позивача на оплату послуг адвоката відповідно до договору  про надання правової допомоги адвокатом від 01.12.2006р.

Відповідно до п. 10 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/78 від 04.03.1998р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»відшкодування цих витрат, здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи в суді та-або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів в суді, і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

Позивач не надав суду доказів оплати вартості послуг адвоката у сумі 1075,95грн. У зв’язку з наведеним, вимога про стягнення з відповідача 1075,95грн. витрат на оплату послуг адвоката судом не задовольняється.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідач не оспорив ціну позову, позовні вимоги визнаються обґрунтованими у частині та такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.   Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукрове виробниче об’єднання» (м. Київ, вул. Кіквідзе, 11-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гепард-Сервіс»(м. Київ, вул. Індустріальна, 30, м. Київ, пр-т. Перемоги, 67, код 32077912), а у випадку відсутності коштів-з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем, під час виконання судового рішення, 4229,19грн.-неустойки, 42,30грн. - державного мита, 46,38грн. -  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.  Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                                                             В.В.Палій