ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

12:30 год.                                                                                              м.Одеса

"20" липня 2007 р.
Справа  № 28/190-07-4364А

За позовом  Дочірня компанія "УКРТРАНСГАЗ" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України";

в особі, якою є Одеське лінійно-виробниче управління магістральних газопроводів філіїУМГ "Прикарпаттрансгаз" ДП "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз";

до відповідача  Овідіопольська районна державна адміністрація Одеської області  Виконавчий комітет Іллічівської міської ради

про визнання нечинним рішення

Суддя

при секретарі           Бандиш Г.І.

Представники:

Від позивача:      Висоцький С.О. –за дорученням;

Від відповідача:  Несторова М. В., Охотніков В.В.  –за дорученням;

Суть спору: позивач –Дочірня компанія „УКРТРАНСГАЗ” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” в особі, якою є Одеське лінійно-виробниче управління магістральних газопроводів філії УМГ „Прикарпаттрансгаз” ДП „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз”, звернувся з позовом до господарського суду Одеської області з адміністративним позовом про  визнання нечинним  рішення за №490 від 17 серпня 1982 року Виконкому Овідіопільської районної ради народних депутатів, частково в частині надання в постійне користування Іллічівськом міськвиконкому землі під влаштування кладовища в межах існуючої охоронної зони газопроводу –150 метрів від осі газопроводу в кожну сторону та заборонити Іллічівський міськвиконкому проведення поховань та встановлення ритуальної атрибутики, огорож могил, стільців, пам’ятників та надання дозволів іншим особам на проведення таких дій на території охоронної зони магістрального газопроводу –150 метрів від осі газопроводу в кожну сторону.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29 травня 2007 року відкрито провадження  у справі  № 28/190-07-4364А за позовом Дочірньої компанії „УКРТРАНСГАЗ” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” в особі, якою є Одеське лінійно-виробниче управління магістральних газопроводів філії УМГ „Прикарпаттрансгаз” ДП „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз” до Овідіопільської районної державної адміністрації Одеської області та Виконавчого комітету Іллічівської міської ради про  визнання нечинним  рішення за №490 від 17 серпня 1982 року Виконкому Овідіопільської районної ради народних депутатів, частково в частині надання в постійне користування Іллічівськом міськвиконкому землі під влаштування кладовища в межах існуючої охоронної зони газопроводу –150 метрів від осі газопроводу в кожну сторону та заборонити Іллічівський міськвиконкому проведення поховань та встановлення ритуальної атрибутики, огорож могил, стільців, пам’ятників та надання дозволів іншим особам на проведення таких дій на території охоронної зони магістрального газопроводу –150 метрів від осі газопроводу в кожну сторону.

20 червня 2007 року ухвалою суду, було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 9 липня  2007 року.

У судовому засіданні  представник позивача наполягає на  задоволенні позовних вимог з наступних підстав:

На території Овідіопільського району Одеської області розташований газопровід-відвід до ГРС - Іллічівськ, який надає газ до споживачів м. Іллічівська та прилеглих селищ.

Рішенням №490 від 17.08.1982р. Виконком Овідіопільської районної ради народних депутатів прийняв рішення, яким було передано у постійне ко ристування Іллічівському міськвиконкому земельну ділянку площею 16,2 га для органі зації кладовища, на якій розташоване Іллічівське міське кладовище. Поблизу виділеної земельної ділянки, на відстані 40 м, прокладений газопровід-відвід високого тиску до ГРС - Іллічівськ.

Згідно п. 7 "Правил охорони магістральних газопроводів", затверджених Поста новою Ради Міністрів СРСР №341 від 12.04.1979 р., охоронна зона магістрального газо проводу складає 50 метрів від осі газопроводу, а для земель сільськогосподарського призна чення - 25 метрів. Землі, на яких розташовано кладовище не є землями сільськогосподарсько го призначення, тому позивач посилається на п. 7 охоронна зона складає 50 метрів. Згідно п. 23 "Правил охорони магістральних газопроводів", затверджених По становою Ради Міністрів СРСР №341 від 12.04.1979 р., будівництво споруд, розміщен ня інших об'єктів біля газопроводу повинно виконуватись згідно із будівельними нор мами та правилами будівництва газопроводів. Правила розміщення, проектування та будівництва магістральних трубопроводів, які діяли на той час, - СНІП П-45-75 «Магі стральні трубопроводи», затверджені Постановою Держкомітетом Ради Міністрів СРСР у справах будівництва від 29.08.1975р. №142 - передбачають ст. 3.12 мінімальні відстані від осі газопроводу до об'єктів по табл.4. Таблиця 4, п.2 визначає, що відстань від кладовищ до газопроводу 1-категорії діаметром від 300 до 600 мм повинна станови ти 125 метрів.

Таким чином, позивач звертає увагу суду на те, що охоронна зона магіст рального газопроводу - відводу до ГРС - Іллічівськ складає 125м від осі газопроводу в кожну сторону до межі газопроводу. Та вказана норма діяла до прийняття "Правил охорони магістральних газо проводів", затверджених Постановою КМУ №1747 від 16.11.2002р., нова охоронна зона склала, згідно Додатку 1, 150 метрів від осі газопроводу в кожну сторону.

Також позивач стверджує, що сьогодні на кладовищі, на відстані близько 40 м від газопроводу, збудована огорожа, проводяться поховання, встановлюється ритуальна атрибутика, огорожі мо гил, стільці та інше, що прямо суперечить вимогам п. 12 "Правил охорони магістраль них газопроводів", затверджених Постановою КМУ №1747 від 16.11.2002р. та може привести до тяжких наслідків в разі аварії газопроводу.

Вищевказане порушення охоронної зони газопроводу було виявлено ще в 2003 році, але про оскаржуване рішення та його текст стало відомо лише під час судового розгляду справи в 2006 році, зазначає позивач, та просить  визнати пропуск строку на його оскарження з поважних причин.

Представник відповідача - Виконавчий комітет Іллічівської міської ради, в судовому засіданні  надав заперечення на адміністративний позов, відповідно якого  просить суд  відмовити Дочірній компанії „УКРТРАНСГАЗ” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” в особі, якою є Одеське лінійно-виробниче управління магістральних газопроводів філії УМГ „Прикарпаттрансгаз” ДП „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз” у задоволенні  адміністративного  позову  на підставі  п. 1 ст. 100 КАС України у зв’язку з  пропущенням строку звернення до адміністративного  суду.

Представник відповідача –Овідіопільська районна державна адміністрація, в судовому засіданні наполягає на відмові у зв’язку із пропуском строку на звернення до адміністративного суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд  дійшов наступних висновків:

Відповідно п.6 розділу УІІ “Прикінцевих та перехідних положень” КАС України, до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст.. 99 КАС України, для  звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,  який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна  була  дізнатися  про  порушення  своїх  прав,  свобод  чи інтересів. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач дізнався про існування спірного рішення при розгляді іншої справи в 2006 році.  Позивач звернувся до господарського суду Одеської області  про  визнання нечинним  рішення за №490 від 17 серпня 1982 року Виконкому Овідіопільської районної ради народних депутатів, частково в частині надання в постійне користування Іллічівськом міськвиконкому землі під влаштування кладовища в межах існуючої охоронної зони газопроводу –150 метрів від осі газопроводу в кожну сторону та заборонити Іллічівський міськвиконкому проведення поховань та встановлення ритуальної атрибутики, огорож могил, стільців, пам’ятників та надання дозволів іншим особам на проведення таких дій на території охоронної зони магістрального газопроводу –150 метрів від осі газопроводу в кожну сторону 25 травня 2007 року за вхідним №5541. Ухвалою господарського суду Одеської області від 29 травня 2007 року на підставі ст. ст. 11, 69, 106, 107, 121, 160 та розділом У11 п. 6 КАС України   відкрито провадження  у справі за № 28/190-07-4364А.

Відповідно до п.3 ст..100 КАС України, позовні  заяви  приймаються  до  розгляду адміністративним судом   незалежно   від    закінчення    строку    звернення    до адміністративного суду.

Статтею 100 КАС України, встановлено, що пропущення  строку  звернення  до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні  адміністративного  позову  за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін, про що зазначає відповідач у своєму  відзиві та наполягає на відмові у адміністративному позові.

В матеріалах справи містяться данні коли позивачу стало відомо про прийняття спірного  рішення, а саме 13 березня 2006 року при розгляді справи №28/67-06-1723, коли було надано відзив на позовну заяву Дочірньої компанії „УКРТРАНСГАЗ” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” в особі, якою є Одеське лінійно-виробниче управління магістральних газопроводів філії УМГ „Прикарпаттрансгаз” ДП „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз”  та ще 19 квітня 2006 року коли було надано відзив на позовну заяву по справі №28/67-07-1723, за таких обставин суд вважає що позивачем пропущено строк  звернення до адміністративного суду з позовом.

Враховуючи те, що  відповідач наполягає на відмові  у задоволенні  адміністративного позову з підстав пропущення Дочірньої компанії „УКРТРАНСГАЗ” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” в особі, якою є Одеське лінійно-виробниче управління магістральних газопроводів філії УМГ „Прикарпаттрансгаз” ДП „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз” строку звернення до  адміністративного суду відповідно до п. 1 ст. 100 КАС України, господарський суд Одеської області доходить висновку про те, що позивачу слід відмовити у задоволенні  позову.

Керуючись  ст. 161-164 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили у порядку ст.254  Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя