СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22.06.07                                                                                 Справа № 15/194ад.

Суддя Пономаренко Є.Ю.,

при секретарі судового засідання Герасименко Р.В.,

розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс ЛТД», м. Антрацит Луганської області

до Головного управління Державного казначейства України в Луганській області, м. Луганськ

до Антрацитівської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Антрацит Луганської області

про стягнення 86 667 грн. 00 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Кушніренко І.О., довіреність № 07-02/07 від 07.02.07.;

від 1-го відповідача –Кильчинський Є.С., гол спец юрисконсульт по довіреності від 09.01.2007р. №09-27/31;

від 2-го відповідача –Черевко Н.О., представник по довіреності від 09.01.2007р.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування  судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв’язку з чим відповідно до п. 21 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України  таке фіксування судом не здійснювалося.

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили  з 1 вересня 2005 року, до початку  діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України,  вирішуються відповідним господарським  судом  за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Позов подано за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Тому, виходячи з суб’єктного складу сторін, предмету судового розгляду та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі здійснювалося за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Суть спору:  позивачем заявлено вимоги про:

- стягнення з Державного бюджету України в особі Антрацитівського відділення державного казначейства у Луганській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс ЛТД» бюджетної заборгованості з податку на додану вартість в сумі 86 667 грн. 00 коп. за березень 2006 р.;

Позивачем в судовому засіданні 01.06.2007р. подано заяву, якою уточнено позовну вимогу. При цьому позивач просить стягнути з державного бюджету на свою користь бюджетну заборгованість з податку на додану вартість в сумі 86 667 грн. 00 коп. за березень 2006 р.

Відповідно до ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може змінити позовні вимоги протягом всього часу судового розгляду, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи.

Тому, змінена позовна вимога прийнята судом до провадження.

Представники позивача в судових засіданнях позовну вимогу (змінену) підтримали у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, зокрема вказуючи на те, що постановою Господарського суду Луганської області від 16.10.2006р., залишеною без змін ухвалою суду апеляційної інстанції, визнані нечинними податкові повідомлення рішення Антрацитівської ОДПІ від 16.06.2006р. про завищення бюджетного відшкодування на суму 88667 грн. та податкове повідомлення-рішення від 16.06.2006р., яким визначена сума податкового зобов’язання у сумі 3989 грн.

Представник відповідача - ОДПІ проти позову заперечує з підстав наведених у запереченні проти адміністративного позову від 14.05.2007р. посилаючись на наступне. Документальною перевіркою від 07.06.2006р., акт № 598/23-21766930, сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість, яка заявлена платником на розрахунковий рахунок у банку за березень 2006р. у сумі 86667 грн., не підтверджена у зв'язку з встановленими порушеннями порядку ведення податкового обліку, у зв’язку з чим прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 16.06.2006р. про завищення бюджетного відшкодування на суму 88667 грн.

Інший відповідач - Головне управління Державного казначейства України в Луганській області проти позову заперечує з підстав, наведених у відзиві від 01.06.2007р.

В ході судового розгляду справи судом досліджено всі надані до матеріалів справи пояснення та документи як докази.

Сторони не досягли примирення.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи з наступних підстав.

Позивач 20.04.2006р. подав до Антрацитівської об’єднаної державної податкової інспекції податкову декларацію  з податку на додану вартість за березень 2006 року.  Разом з декларацією поданий розрахунок суми бюджетного  відшкодування  і  заява  про повернення  суми бюджетного відшкодування.

За даними поданої декларації, сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню  (рядок  25) складає 88 667 грн.,  в тому числі  на рахунок платника у банку  (рядок 25.1.) –88 667  грн.

Сума, що підлягає  відшкодуванню  розрахована  у рядку  4 Розрахунку  бюджетного відшкодування  та становить 88 667 грн.

Посадовими особами ДПІ проведено документальну перевірку позивача з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку за лютий, березень 2006 року за результатами якої складено акт перевірки №598/23-21766930 від 07.06.2006р.

На підставі даного акту винесені податкові повідомлення-рішення від 16.06.2006р. №/0-547/23-4512 про завищення суми бюджетного відшкодування на суму 88667 грн. та від 16.06.2006р. №/0-548/23-4513, яким визначена сума податкового зобов’язання у сумі 3989 грн.

Постановою Господарського суду Луганської області від 16.10.2006р. у справі №10/480н-ад, залишеною без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 11.01.2007р., зазначені податкові повідомлення рішення визнані не чинними.

При цьому, судами у справі №10/480н-ад встановлено правомірність віднесення суми ПДВ до податкового кредиту. Факт оплати включеного  до складу податкового кредиту суми податку підтверджується матеріалами та встановлено  судами у справі №10/480н-ад.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України 1. Обставини,     встановлені     судовим     рішенням      в адміністративній,  цивільній або господарській справі,  що набрало законної сили,  не доказуються при розгляді інших  справ,  у  яких беруть  участь  ті самі особи або особа,  щодо якої встановлено ці обставини.

Законом України від 25.03.2005. № 2505-15 «Про внесення  змін  до Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік»та деяких інших законодавчих актів України»   внесені зміни  до п.7.7. ст. 7  Закону про ПДВ.   Згідно   п.  13  «Перехідні  положення» п.7.7 ст. 7 цього закону  набирає  чинності  з  1 червня  2005 року,   крім п.п.  7.7.8.  цього пункту,  який набирає чинності  з  1 січня 2005  року.

Згідно  підпункту 7.7.1.  пункту  7.7. статті 7  Закону про ПДВ  сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню,  визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання  звітного  податкового  періоду  та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього  податку,  що  виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону),  а при його  відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Пунктом 7.7.2.  цієї статі  передбачено, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  має  від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення,  яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем  товарів  (послуг)  у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається  до  складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно  до  підпункту 7.7.4.  статі 7  платник податку, який   має   право  на  одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення  повної суми  бюджетного  відшкодування,  подає  відповідному  податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення  такої  повної суми  бюджетного  відшкодування,  яка  відображається у податковій декларації.

Суд не приймає заперечення другого відповідача - Антрацитівської об’єднаної державної податкової інспекції з наступних підстав. Заперечення ґрунтуються на обставинах перевірки підприємства позивача, встановлених актом перевірки №598/23-21766930 від 07.06.2006р., на підставі якого винесені податкові повідомлення-рішення від 16.06.2006р. №/0-547/23-4512 про завищення суми бюджетного відшкодування на суму 88667 грн. та від 16.06.2006р. №/0-548/23-4513, яким визначена сума податкового зобов’язання у сумі 3989 грн.

Обставини, встановлені перевіркою були предметом дослідження суду у справі № 10/480н-ад, постановою у якій визнано нечинними повідомлення-рішення від 16.06.2006р. №/0-547/23-4512 про завищення суми бюджетного відшкодування на суму 88667 грн. та від 16.06.2006р. №/0-548/23-4513, яким визначена сума податкового зобов’язання у сумі 3989 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України Обставини, встановлені судовим  рішенням  в адміністративній,  цивільній або господарській справі,  що набрало законної сили,  не доказуються при розгляді інших  справ,  у  яких беруть  участь  ті самі особи або особа,  щодо якої встановлено ці обставини.

Рішення суду у справі № 10/480н-ад набрало законної сили та є чинним на день прийняття даного судового рішення, а тому обставини встановлені вказаним рішенням, зокрема щодо неправомірності винесення податкового повідомлення-рішення від 16.06.2006р. №/0-547/23-4512 про встановлення завищення суми бюджетного відшкодування на суму 88667, не потребують доведенню знов у даній справі №15/194ад.

На дату розгляду справи, незважаючи на набрання законної сили судовим рішенням у справі №10/480н-ад, податковим органом, в  порушення  пункту 7.7.5.  статі  7 Закону України «Про податок на додану вартість»,  не надано  органу  державного казначейства  висновок  на заявлені до відшкодування суми.

Відповідно  до  ст.  124 Конституції  України  і  ст. 20  Господарського Кодексу України  позивач,  як суб’єкт  господарювання  має  право  на судовий захист  своїх  прав і законних інтересів.

Оцінивши  всі  вищевикладені  обставини,   суд  закінчив розгляд справи в судовому засіданні 22.06.2007р.  і  постановив  задовольнити позов  повністю.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні 22.06.2007р.  проголошено вступну і резолютивну частини постанови та повідомлено присутніх про виготовлення повного тексту постанови у п’ятиденний строк.

Відповідно до ст.  94  Кодексу адміністративного судочинства  України  якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені  судові витрати  з Державного бюджету України. Тому, з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс ЛТД підлягають стягненню витрати зі сплаченого судового збору у сумі 866 грн. 67 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного бюджету України,  рахунок  № 0010 за кодом бюджетної класифікації 14010200, платник: Державний бюджет м. Антрацит, банк: ГУ ДКУ у Луганській області, МФО 804013, код ОКПО 25992095  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс ЛТД», м. Антрацит Луганської області, вул. Толстого, б. 2а, ідентифікаційний код за бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за березень 2006 року  в сумі 86 667 грн. 00 коп.

3.  Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс ЛТД», м. Антрацит Луганської області, вул. Толстого, б. 2а, ідентифікаційний код за витрати зі сплаченого судового збору у сумі 866 грн. 67 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 25.06.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко