СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.07.07

Справа №  20/217/07

Суддя   Гандюкова
Л.П.

ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД

Запорізької
області

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.07.2007р.

Справа №20/217/07

м.Запоріжжя

За позовом Товариства  з обмеженою відповідальністю “Лідер Плюс”,
Запорізька область, м.Василівка

до Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, Запорізька область, м.Василівка

про примусове  видалення кіоску відповідача з Василівського
ринку

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача
-    Кошутін В.І.  (довіреність б/н від 09.03.2005р.);

Від відповідача  -ОСОБА_1. (приватний підприємець);

ОСОБА_2.
(довіреність №НОМЕР_1.);

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Заявлений  позов про примусове видалення кіоску
відповідача з території Василівського ринку.

Ухвалою господарського суду від
24.04.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі №
20/217/07,  судове засідання  призначено на 23.05.2007р. Ухвалою голови
господарського суду Запорізької області від 23.05.2007р. в порядку ст.69 ГПК
України строк вирішення спору у справі №20/217/07 продовжений на один місяць
-до 19.07.2007р. Ухвалою суду від 23.05.2007р. на підставі ст.77 ГПК України
розгляд справи відкладено на 09.07.2007р., потім на -18.07.2007р.  У судовому засіданні 18.07.2007р. оголошено
перерву до 19.07.2007р. для підготовки рішення у повному обсязі.

19.07.2007р. оголошено рішення у
повному обсязі.

Судовий процес фіксувався за
допомогою технічних засобів.

Позивач підтримав  позовні вимоги, викладені у позовній заяві,
які мотивовані, зокрема, наступним. ТОВ “Лідер Плюс” є титульним володільцем
цілісного майнового комплексу Василівського ринку на підставі договору оренди
від 15.04.2004р. з Василівською міською радою. Торговий кіоск СПД ОСОБА_1.
розташований на території  ринку без
наявності яких-небудь правових підстав. При цьому відповідач на протязі з
15.04.2004р. і до теперішнього часу ухиляється від укладання господарського
договору, тим самим порушуючи ст. 11ЦК України та ст.174 ГК України.
Відповідачу направлявся проект договору, а також листи з пропозицією про
укладення господарського договору по розміщенню кіоску на Василівському ринку.
Права орендаря захищені тим же об'ємом правових інструментів  як і самого власника (глава 29 ЦК України).
Неправомірне розміщення кіоску відповідача на території ринку порушує права та
законні інтереси позивача як титульного володільця ринку. Для усунення перешкод
по володінню та користуванню позивачем об'єктом оренди просить суд винести
рішення про примусове  видалення кіоску
відповідача з Василівського ринку.

У судовому засіданні позивач змінив
підставу позову, надавши договір оренди земельної ділянки від 23.02.2006р.

Відповідач проти задоволення позову
заперечив, мотивуючи наступним. Рішенням Господарського суду Запорізької
області від 27.04.2007р. за справою № 20/261д-15/264д/06-6/44д/07 розірвано,
укладений між Василівською міською радою м.Василівки Запорізької області та ТОВ
“Лідер Плюс” договір оренди цілісного
майнового комплексу “Василівський ринок” від 15.04.2004р. Підставою
розірвання договору є невиконання  ТОВ
“Лідер Плюс” суттєвих умов договору, а саме не оформлення проекту відведення
земельної ділянки, що виключає право позивача вимагати від підприємців ринку
розміщати  свої кіоски  в певному місці. Також, згідно Листа
Державної інспекції з контролю за цінами
в Запорізькій області від 17.07.2006р та Рішенню П'ятої сесії п'ятого
скликання Василівської міської ради Запорізької області від 09.11.2006р. №36
ТОВ “Лідер Плюс” надаються ринкові послуги на Василівському ринку за тарифами,
не затвердженними відповідно до чинного законодавства. Таким чином, позивач не
має права вимагати від підприємців ринку сплачувати послуги за протизаконними
тарифами. Також, Господарським судом Запорізької області у справі №
7/254/06-10/283/06 було  винесено  рішення від 06.11.2006р., яке Постановою
Запорізького апеляційного господарського суду від 18.01.2007р. залишено без
змін. Даним рішенням ТОВ “Лідер Плюс”
відмовлено в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1. збитків у
вигляді неотриманого прибутку. Зазначеним рішенням також не встановлено фактів
порушення відповідачем прав позивача, як орендаря ринку. У задоволенні позовних
вимог  просить  відмовити.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши
пояснення сторін,  суд

ВСТАНОВИВ:

15.04.2004р. між Василівською
міською радою (орендодавець) і ТОВ “Лідер Плюс” (орендар) був укладений договір
оренди  цілісного майнового комплексу
“Василівський ринок”, згідно з п.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає
в строкове платне володіння та користування цілісний майновий комплекс
“Василівський ринок”, який розташований
за адресою: м.Василівка, вул. Леніна, 9-А. Договір діє з 15.04.2004р. до
15.04.2009р.

У 2006р. ТОВ “Лідер Плюс” (позивач)
звернулося  до господарського суду
Запорізької області з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1.
(відповідач) про стягнення суми 2407,74 грн. збитків, по якому порушено справу
№7/254/06-10/283/06.

Рішенням господарського  суду Запорізької області від 06.11.2006р. у
справі №7/254/06-10/283/06,  яке залишене
без змін постановою від 18.01.2007р. Запорізького апеляційного господарського
суду та постановою від 24.05.2007р. Вищого господарського суду України, в
позові відмовлено.

Рішенням  господарського суду Запорізької області від
27.04.2007р. у справі №20/261д-15/264д/06-6/44д/07 за позовом прокурора
Василівського району Запорізької області в інтересах держави в особі
Василівської міської ради до ТОВ “Лідер Плюс” розірвано договір  оренди цілісного майнового комплексу
“Василівський ринок” від 15.04.2004р.

23.02.2006р. між Василівською
міською радою  (орендодавець) та ТОВ
“Лідер Плюс” (орендар)  укладений договір
оренди земельної ділянки, за яким орендодавець на підставі рішення сесії 4
скликання Василівської міської ради від 26.01.2006р. передає, а орендар приймає
в строкове платне користування земельну ділянку в м.Василівка, Запорізької
області, АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 для організації та обслуговування Василівського
ринку.

Відповідно до п.2.1 договору,
об'єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 0,5572 га. На земельній
ділянці розташовані об'єкти нерухомого майна -цілісний майновий комплекс.

Згідно з п.7 договору договір укладено
на 4 роки, а саме до 15.04.2009р.

Відповідно до акту
приймання-передачі земельної ділянки в натурі від 2006р. (число та місяць не
вказано) орендар прийняв в натурі земельну ділянку площею 0,5572 га в
м.Василівка,  АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 для
організації та обслуговування Василівського ринку.

Договір оренди зареєстровано у
Василівському відділі Запорізької регіональної філії державного підприємства
“Центр державного земельного кадастру” при Державному комітеті України по
земельних ресурсах за №01 “10” січня 2007р.

Судовими рішеннями у справі  №7/254/06-10/283/06, в яких брали участь ті
самі сторони (ТОВ “Лідер Плюс” та суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1.),
які набрали  законної сили, а тому
відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти,
встановлені ними, не підлягають доказуванню знову при   вирішенні інших спорів, встановлено, що
відповідачем на “Василівському ринку” встановлено кіоск, через який
здійснюється торгівельна діяльність останнього. Кіоск належить відповідачу на
праві власності, ним здійснюється сплата ринкового збору в 2004,2005,2006 роках
за право займання місця для торгівлі на “Василівському ринку”. Сплата ринкового
збору здійснювалась до місцевого бюджету. Позивачем не доведено у встановленому
законом порядку неправомірність дій відповідача у спірних правовідносинах щодо
зайняття певного торгового місця на “Василівському ринку”.

У квітні 2007р. ТОВ “Лідер Плюс”
звернулося з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1. про
примусове видалення кіоску відповідача з Василівського ринку, що і є предметом
даного спору.

В обгрунтування своїх позовних
вимог  позивач посилається на ст.391 ЦК
України та на порушення його прав (глава 29 цього Кодексу), як орендаря
земельної ділянки, відповідачем.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування
та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.27 Закону України
“Про оренду землі” орендареві забезпечується захист його права на орендовану
земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку
відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право
витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та
користування, на усунення перешкод у користуванні нею.

Предметом  даного позову у справі №20-217/07 є вимога
ТОВ “Лідер Плюс” примусово видалити кіоск відповідача з Василівського ринку,
тобто негаторний позов.

Факт знаходження кіоску відповідача
на території ”Василівського ринку” на час розгляду справи №20/217/07
відповідачем не заперечено.

Відповідно до приписів п. 4 ч.3
ст.129 Конституції України, ст. 33 ГПК України обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні
юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. У даному разі це
стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких
він звернувся до господарського суду з даним позовом.

Згідно з ст. 32 ГПК України  доказами у справі є будь-які фактичні дані,
на підставі  яких господарський   суд
у  визначеному  законом
порядку  встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Дослідивши подані позивачем документи
(договори оренди, листування між сторонами, фотокартки, акт від 04.07.2007р.)
та інші матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявні  в матеріалах справи документи не можуть бути
доказами, які б свідчили про те, що відповідач чинить перешкоди у  користуванні позивачем (як орендарем)
земельної ділянки як на час звернення до суду, так і на час розгляду справи, та
в чому конкретно  складаються  ці перешкоди.

Вирішуючи спір, суд враховує, що
умовою задоволення негаторного позову є встановлення судом факту протиправності
дій відповідача, які можуть не залежати від наявності його вини.

Згідно з ч.1 ст. 19 ГК України  суб'єкти
господарювання   мають   право
без   обмежень  самостійно здійснювати господарську
діяльність,  що не  суперечить
законодавству. Відповідно до статті 20 ГК України  держава
забезпечує  захист  прав
і  законних  інтересів суб'єктів господарювання та
споживачів. Держава забезпечує рівний захист прав у сіх суб'єктів права
власності (ч.1 ст. 386 ЦК України).

Відповідно до ст.18 Закону України
“Про оренду землі” договір оренди землі набирає чинності після його державної
реєстрації. Позивач, змінивши підставу позову, посилається на договір оренди
земельної ділянки від  23.02.2006р., який  зареєстровано у Василівському відділі
Запорізької регіональної філії державного підприємства “Центр державного
земельного кадастру” при Державному комітеті України по земельних ресурсах” 10
січня 2007р., тобто зазначений договір оренди земельної ділянки чинний з
10.01.2007р. і саме з цього моменту позивач має право користуватися земельною
ділянкою. До господарського суду  позивач
звернувся з даним позовом 19 квітня 2007р.

(направлено позов до суду
12.04.2007р.). Які саме дії суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1. чинять
перешкоди позивачу в користуванні земельною ділянкою та які при цьому норми
права порушені  ТОВ “Лідер Плюс” не
доведено .

Крім того, негаторний позов є
речово-правовим і може бути поданим щодо індивідуально-визначеного майна.
Рішення суду повинно захистити порушене право позивача та повинно бути реально
виконано. Згідно з ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно,
на власний розсуд.

У підтвердження доводів щодо факту
чинення перешкод та визначенні індивідуальних ознак кіоску позивач надав 7
фотокарток, на яких зображено кіоск, та акт від 04.07.2007р., згідно з яким з
кіоску відповідач веде підприємницьку діяльність (торгівля продовольчою групою
товару) з 15 квітня 2004р. і по цей час. Однак, ці документи, а також інші
наявні у матеріалах справи документи, які були додані позивачем до позовної
заяви, господарський суд не може прийняти як належні докази порушення
відповідачем прав позивача, як орендаря земельної ділянки з 10.01.2007р., які б
підлягали захисту. Будь - яких інших доказів на підтвердження того, що
відповідач чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивач не надав,
а тому позовні вимоги “ В цілях усунення перешкод по володінню і користуванню
позивачем об'єктом оренди примусово видалити кіоск відповідача з Василівського
ринку”   задоволенню не підлягають як
недоведені.

Згідно з ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст.22,49, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Суддя
Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення
підписано у повному обсязі  19.07.2007р.