ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

27.02.07р.

Справа № А36/88-07(38/108)

За позовом Комунального трамвайно-тролейбусного підприємства „Криворіжелектротранс”, м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Центральну міжрайонну державну податкову інспекцію у м.Кривому Розі, м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу в м.Кривому Розі, м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

про визнання недійсними актів.

Суддя Кожан М.П.

Секретар судового засідання  Гриценко О.І.

Представники:

Від позивача: Кудісов Л.В. довіреність № 14 від 04.01.2007р.

Від відповідача: Петрова М.П. довіреність № 30295/П/100 від 21.12.2006р.

Панасенко Р.Г. довіреність № 446/9/233 від 15.01.2007р.

Від третьої особи: Бруснік Т.Г. довіреність № 111/10/08-10-034 від 10.01.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Справа розглядається на підставі ч.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач звернувся з позовом до господарського суду та просить суд визнати висновки акту №20 від 22.09.2004р. необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України; скасувати рішення заступника голови ДПА у Дніпропетровської області-начальника СДПІ ГМК у м.Кривому Розі від 29.11.2004р. №0006128, рішення заступника голови ДПА у Дніпропетровській області від 30.12.2004р. №36330/10/24-239 та рішення заступника Голови ДПВ України від 23.02.2005р. №1532/6/25-2215; визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.09.2004р. №/0 про накладання на КТТП "Криворіжелектротранс" штрафу у сумі 255 403грн. 50коп.; визнати повністю задоволеної на користь позивача скарги від 04.11.2004р. №1455 щодо податкового повідомлення-рішення від 24.09.2004р. №/0.

Відповідно до змін до апеляційної скарги №19 від 10.01.06р.  позивач відмовився від позовних вимог скасувати рішення заступника голови ДПА у Дніпропетровської області-начальника СДПІ ГМК у м.Кривому Розі від 29.11.2004р. №0006128, рішення заступника голови ДПА у Дніпропетровській області від 30.12.2004р. №36330/10/24-239 та рішення заступника Голови ДПВ України від 23.02.2005р. №1532/6/25-2215.

Ухвалою Вищого адмінстративного суду України по справі № 38/108 від 30.11.2006р. постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду  від 16.01.2006р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області  від 30.08.2005р. скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Розпорядженням голови суду Ю.Б.Парусніковим справу № 38/108 передано для розгляду судді Кожану М.П.

Відповідач проти позову заперечує.

В судовому засіданні 06.02.07р. розгляд справи відкладався.

Згідно ст.160 Кодексу адміністративного судачинства України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з підприємствами ГМК у м.Кривому Розі проведено перевірку Позивача з питань стану збереження активів, які перебувають у податковій заставі, за результатами якої складено акт №20 від 22.09.2004р.

На підставі вказаного акту перевірки СДПІ по роботі з підприємствами ГМК у м.Кривому Розі відповідно до п.п.17.1.8 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. №2181 (далі - Закон 2181) за самостійне відчуження активів, які перебувають у податковій заставі та потребують обов'язкової попередньої згоди податкового органу на відчуження прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.09.2004р. №/0 про визначення позивачу зобов’язання сплатити штраф у розмірі суми відчуження визначеної за звичайними цінами у розмірі 255 403грн.50коп.

Згідно акту перевірки, в порушення п.п. "а" п.8.6.1 п.8.6 ст.8 Закону 2181 КТТП"Криворіжелектротранс" за період з 01.11.03р. по 01.08.04р. проведено розрахунки взаємозаліком по продажу деяких видів ТМЦ в сумі 253 362,85 грн. та безкоштовно передано стороннім організаціям 2 040,65 грн.

Відповідно до п.п.8.6.1 п.8.6 ст.8 Закону 2181 платник податків, активи якого

перебувають у податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком

операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом - купівлі чи

продажу, інших видів відчуження або оренди (лізингу) нерухомого та рухомого майна,

майнових чи немайнових прав, за винятком майна, майнових та немайнових прав, що використовується у підприємницькій діяльності платника податків (інших          видах діяльності, які за умовами оподаткування прирівнюються до підприємницької), а саме готової продукції, товарів і товарних запасів, робіт та послуг за кошти за цінами, що не є меншими за звичайні.

Підпункт 8.2.2.п.8.2 ст.8 Закону 2181 встановлює, що право податкової застави поширюється на будь-які види активів платника податків, які перебували в його власності І повному господарському віданні) у день виникнення такого права, а також на будь-які інші активи, на які платник податків набуде прав власності у майбутньому, до моменту погашення його податкових зобов'язань або податкового боргу.

У   разі   коли   платник   податків,   активи якого перебувають у податковій заставі, відчужив такі активи без попередньої згоди податкового органу, якщо отримання такої згоди є обов'язковим згідно з цим  Законом, п.п.17.1.8 ст.17 Закону 2181   встановлює відповідальність у вигляді  штрафу в розмірі суми такого відчуження,  визначеної за звичайними цінами.

Згідно з пунктом 4 резолютивної частини 4 рішення Конституційного суду України від 24 березня 2005 року у справі №1-9/2005 положення абзацу другого підпункту 8.2.1, підпункту 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, рішення суб’єкту владних повноважень, що ґрунтується на положеннях норми закону, що суперечить Конституції України  підлягає скасуванню.

Крім того, пп.17.1.8 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”  на підставі якого визначено суму  штрафу, що оскаржується, містить положення про те, що вказаний штраф визначається у розмірі суми такого відчуження, визначеної за звичайними  цінами.

Відповідно до ч.2 ст 19 Конституції України органи державної влади та органи  місцевого  самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та  законами України.

Діючим законодавством встановлено порядок визначення звичайної ціни для цілей оподаткування.

Так, відповідно до п.п.1.20.10 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств"          донарахування податкових зобов'язань платника податку податковим органом внаслідок визначення звичайних цін здійснюється за процедурою, встановленою законом для нарахування податкових зобов'язань за непрямими методами .

Висновок про обов'язкове застосування непрямих методів при визначенні звичайних цін наведено у Листі ДПА України від 31.01.2003 р. N 1738/7/23-6117:

«Донарахування податкових зобов'язань платника податку податковим органом унаслідок визначення звичайних цін відповідно до підпункту 1.20.10 пункту 1.20 Закону здійснюється за процедурою, установленою законом для нарахування податкових зобов'язань за непрямими методами, а для платників податку, визнаних природними монополістами згідно із законом, також відповідно до принципів регулювання цін, установлених законом.

Якщо платник податку відмовляється узгодити податкове зобов'язання, нараховане податковим органом унаслідок визначення звичайних цін, з використанням непрямого методу, податковий орган зобов'язаний звернутися до суду (арбітражного суду) з позовом про визнання такої суми податкового зобов'язання. При цьому обов'язок доведення того, що таке нарахування було зроблене належним чином, покладається на податковий орган, як це передбачено підпунктом 1.20.8 пункту 1.20 Закону та підпунктом 19.3.6 пункту 19.3 Закону України від 21.12.2000 р. N2181-111 "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до п.п. 9, 10 Методики визначення сум податкових зобов'язань за непрямими методами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня 2002 р. N 697 результати перевірки,  здійсненої з метою  визначення  сум податкових зобов'язань за непрямими методами,  оформляються актом, що затверджується особою,  яка прийняла рішення  про  застосування непрямих методів.

Проте, як вбачається із змісту акту перевірки рішення про застосування непрямих методів не приймалася та вказаний акт не затверджувався.

Таким чином визначення податкових зобов’язань за непрямими методами здійснено  у порядку, що не передбачений діючим законодавством.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 Розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення №/0 від 24.09.2004р. Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу в м.Кривому Розі.

Присудити судові витрати у сумі 203грн.00коп. з Державного бюджету України на користь  Комунального трамвайно-тролейбусного підприємства „Криворіжелектротранс”.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                         М.П.Кожан

Дата складення постанови у повному обсязі- 20.04.2007р.