ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.07 р.                                                                                 Справа № 31/165пд

09 год. 45 хвилин, м. Донецьк, вул.Артема,157,

зал судового засідання (каб.) 212.

Господарський суд Донецької області у складі  судді Кододової О.В. при секретарі судового засідання Тараненко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  Макіївської об’єднаної державної податкової інспекції

до відповідача 1.-  Товариства з обмеженою відповідальністю „Донтехкомплект”                       м. Донецьк

до відповідача 2.-  Відкритого акціонерного товариства „Макіївський коксохімічний завод” м. Макіївка

про визнання недійсною угоди №450 від 17.04.2003р. між відповідачами на суму 24000грн. у тому числі ПДВ 4000грн., як таку, що суперечить інтересам держави та суспільства, стягнення з відповідача 1. на користь відповідача 2. все отримане за угодою грошові кошти у розмірі 24000грн. у тому числі ПДВ 4000грн. та стягнення з відповідача 2. на користь державного бюджету вартість отриманого за угодою в сумі 24000грн.у тому числі ПДВ 4000грн.

за участю представників сторін:

від позивача –  Городецька О.М. (за довіреністю)

від відповідача  1. – не з’явився

від відповідача  2. -  Краснов В.М., Білоусов Ю.М. (за довіреностями)

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов Макіївською об’єднаною державною податковою інспекцією до Товариства з обмеженою відповідальністю „Донтехкомплект” м. Донецьк та Відкритого акціонерного товариства „Макіївський коксохімічний завод” м. Макіївка про визнання недійсною угоди №450 від 17.04.03р. та застосування правових наслідків визнання угоди недійсною.

Додатковою заявою від 05 березня 2007 року (вхід. №02-41/9203) позивач уточнив позовні вимоги та просить визнати недійсною угоду №450 від 17.04.2003р. між відповідачами на суму 24000грн.у тому числі ПДВ 4000грн., як таку, що суперечить інтересам держави та суспільства, стягнути з відповідача 1. на користь відповідача 2. все отримане за угодою грошові кошти у розмірі 24000грн. у тому числі ПДВ 4000грн. та стягнути з відповідача 2. на користь державного бюджету вартість отриманого за угодою в сумі 24000грн. у тому числі ПДВ 4000грн.

В обґрунтування цього позивач наводить, що рішенням Будьонівського районного суду м. Донецька від 23.07.2004року визнані недійсними статут, засновницький договір ТОВ “Донтехкомплект”. Позивач зазначає, що  районним судом встановлений той факт, що засновники підприємства зареєстрували підприємство без мети здійснення господарської діяльності, реєстрація була здійснена за винагороду, ніяки документи підприємства засновники не складали та не підписували, підприємницьку діяльність не здійснювали. На думку позивача викладене підтверджує умисел ТОВ “Донтехкомплект” на укладання угоди з метою, суперечної інтересам держави та суспільства, оскільки воно створювалося з порушенням законодавства і мало за мету  укладання угод, спрямованих на ухилення від оподаткування. Тому позивач просить визнати недійсною угоду між відповідачами та застосувати  наслідки цього, які передбачені ст. 49 ЦК України.

Відповідач 1. ТОВ «Донтехкомплект» витребуваних судом документів не надав. У судове засідання представники відповідача-1 не з’являлися. Враховуючи, що йому були своєчасно надіслані  ухвали, де повідомлялося про місце, дату та час розгляду справи.

Відповідач 2 . ВАТ “Макіївський коксохімічний завод” у письмових запереченнях проти позову заперечує в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень відповідач 2. зазначає, що в п.6 постанови Пленуму від 28.04.1978р. №3 із змінами та доповненнями “Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” Верховний суд України роз’яснив, що до угод, укладених з метою, за відомо суперечною інтересам держави і суспільства, зокрема належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами доходів від оподаткування та як зазначає відповідач 2.  у матеріалах справи відсутні обставини, встановлені на підтвердження того, що укладаючи угоду, сторони діяли з метою, яка суперечила інтересам держави та суспільства та навпаки, наявні факти свідчать про те, що відповідач 1. продав товар відповідачу 2. в ціні отриманого товару був податок на додану вартість. З огляду на вищенаведене відповідач 2. просить у позові відмовити.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.01.2007 року  касаційну скаргу Макіївської об’єднаної державної податкової інспекції задоволено частково.  Постанову Донецького апеляційного господарського суду  від 31.10.2006року та рішення господарського суду Донецької області від 18.09.2006року скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Донецької області за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд встановив:

Відповідач 1. ТОВ “Донтехкомплект” зареєстрований як суб’єкт підприємницької діяльності – юридична особа, .

Відповідач 1. ВАТ “Макіївський коксохімічний завод” зареєстрований як суб’єкт підприємницької діяльності – юридична особа, .

Між відповідачами укладена угода купівлі-продажу №450 та додаткова угода №1 від 17.04.2003р., згідно з якою ТОВ «Донтехкомплект» (продавець) зобов’язується передати у власність ВАТ “Макіївський коксохімічний завод” (покупець), а останній – прийняти та оплатити товар. На виконання угоди, ТОВ «Донтехкомплект»  поставило ВАТ “Макіївський коксохімічний завод” товар, а саме : композицію «МИОР-О» ТУ У 1-2001 у кількості 2 тони на загальну суму 48000грн., у тому числі ПДВ 8000грн.

Виконання угоди на суму 24000грн. підтверджується калькуляцією від 24.03.2003р., накладною №05/21 від 21.05.2003р., прибутковим ордером №750 від 21.05.2003р. та реєстром платіжних документів.

Таким чином,  між відповідачами склалися відносини з укладення та виконання угоди.

Позивач просить визнати недійсною угоду в частині її виконання  на суму 24000грн.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Будьонівського районного суду                     м. Донецька від 23.07.2004р. визнані недійсними документація, статут, засновницький договір та свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість                                ТОВ „Донтехкомплект”.  Рішення набрало законної сили.

У рішенні  встановлено, що ТОВ „Донтехкомплект” було зареєстровано як юридична особа розпорядженням виконкому Ворошиловської районної ради м. Донецька №295/6 від 31.07.02р.  Засновниками товариства виступили громадянин Ратников Ю.Ю., Маркова В.А., які створили його на прохання знайомої, без наміру здійснювати підприємницьку діяльність, за винагороду. Внески до статутного фонду, створеного товариства не вносили, ніякої документації підприємства не вели і підписів на документах не вчиняли і про місцезнаходження підприємства не знали.

Актом №104 від 14.10.04р. ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька свідоцтво платника ПДВ було анульовано.

Позивач вважає, що обставини зазначені у рішенні  Будьонівського районного суд         м. Донецька від 23.07.04р. свідчать про те, що господарська діяльність                                       ТОВ „Донтехкомплект” здійснювалась з порушенням законів і була направлена на отримання доходів, без сплати податків, що суперечить інтересам держави та суспільства, тому і угода №450 від 17.04.03р. укладена з ВАТ„Макіївський коксохімічний завод” є такою, що укладена з метою суперечною інтересам держави.

За приписами ст.49 ЦК України (1963 р.), умовою визнання угоди недійсною є наявність у сторін або у однієї сторони умислу (мети) завідомо суперечної інтересам держави.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати  докази за  своїм  внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Господарський суд дійшов висновку, що позивач не надав достатніх доказів наявності обставин, за якими закон пов’язує визнання їх недійсними відповідно до ст.49 ЦК УРСР.

За змістом ст.49 ЦК УРСР при  укладенні угоди суперечної інтересам  держави та суспільства, юридична особа повинна була діяти з умислом.

Умисел юридичної особи визначається як умисел тієї посадової або фізичної особи, що підписала договір від імені юридичної особи, маючи на це належні повноваження.

Поняття умислу визначене в кримінальному законодавстві і є суб’єктивною умовою настання юридичної відповідальності, яка підлягає в усвідомленні фізичною особою противоправності поведінки, суспільної небезпечності наслідків і бажання їх настання.

Наявність умислу у сторони (або сторін) означає, що виходячи із обставин справи вони усвідомлювали або повинні були усвідомлювати противоправність угоди та суперечність її мети інтересам держави та суспільства і прагнули та свідомо допускали настання таких наслідків.

Позивачем не надано доказів того, що Ратніков Ю.Ю. зазначений в договорі як директор ТОВ „Донтехкомплект” при  укладенні та підписанні договору діяв в супереч інтересам держави і мав умисел на отримання доходів по даній угоді з ухиленням від їх оподаткування. До кримінальної відповідальності Ратніков Ю.Ю. за ухилення від оподаткування по ст.212 КК України не притягувався, перевірка дотримання податкового законодавства у ТОВ „Донтехкомплект” не проводилась, даних про нарахування  податків податковим органом також не надано і відповідач не має заборгованості перед бюджетом.

Слід зазначити, що у рішенні суду взагалі відсутні обставини, встановлені на підтвердження того, що укладаючи спірну угоду, сторони діяли з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства.

На момент укладання спірної угоди  обидві сторони були юридичними особами, включеними до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, взяті на облік як платники податків, їм були видані свідоцтва про  реєстрацію платників податку на додану вартість та присвоєні податкові номери платників ПДВ, що підтверджується матеріалами справи.

Посилання позивача на рішення Будьонівського районного суду м. Донецька  від 23.07.2004 р., як доказ спрямованості умислу та доведення мети суперечною інтересам держави та суспільства при укладенні угоди , суд вважає безпідставним, оскільки він не містить в собі висновки щодо господарських зобов’язань, які виникли між відповідачами на підставі угоди купівлі-продажу. Факти, які встановлені в рішенні районного суду в цивільній справ є обов’язковим для суду тільки відносно фактів, які мають значення для вирішення спору в господарській справі. Суд, також зазначає, що факт визнання недійсними статутних документів з дня їх реєстрації не тягне за собою недійсності всіх його угод у тому числі спірної, які були укладені до прийняття такого судового рішення або до виключення його з реєстру ЄДРПОУ.

Основними засадами судочинства відповідно до ст. 129 Конституції України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Одним із принципів ( п.4 ст.7 КАСУ) адміністративного судочинства є  змагальність    сторін,    диспозитивність   та   офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до ст. 17 КАСУ  визначено компетенцію адміністративних судів щодо вирішення  адміністративних справ. Згідно  п.4 ч.1 ст.17 КАСУ, спори за зверненням суб’єкта владних повноважень  у випадках, встановлених законом.

Згідно до п.1ст.11 КАСУ розгляд  і  вирішення  справ  в адміністративних   судах здійснюються  на  засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними  суду  своїх  доказів  і   у   доведенні   перед   судом   їх переконливості.

Пункт 2 ст.11 КАСУ передбачає, що суд  розглядає  адміністративні  справи  не  інакше  як за позовною заявою,  поданою відповідно до цього Кодексу,  і не  може виходити  за межі позовних вимог.  Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі,  якщо це необхідно для повного захисту  прав, свобод  та  інтересів сторін чи третіх осіб,  про захист яких вони просять.

Відповідно до п.4 ст.70 КАСУ обставини,   які  за  законом  повинні  бути  підтверджені певними засобами доказування,  не можуть підтверджуватися  ніякими іншими  засобами  доказування,  крім  випадків,  коли  щодо  таких обставин не виникає спору.

Відповідно до п.1 ст.71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно до приписів статті 86 КАСУ суд  оцінює  докази,  які є у справі,  за своїм внутрішнім переконанням,  що ґрунтується на їх  безпосередньому,  всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає, що позивачем не доведені обставини на підтвердження того, що укладаючи угоду сторони діяли  з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Сама по собі угода по продажу не є такою, що суперечить інтересам держави і суспільства.

З урахуванням вищевикладеного, вимоги позивача про визнання недійсною угоди №450 від 17.04.2003р. між відповідачами на суму 24000грн. у тому числі ПДВ 4000грн., як таку, що суперечить інтересам держави та суспільства, стягнення з відповідача 1. на користь відповідача 2. все отримане за угодою грошові кошти у розмірі 24000грн. у тому числі ПДВ 4000грн. та стягнення з відповідача 2. на користь державного бюджету вартість отриманого за угодою в сумі 24000грн.у тому числі ПДВ 4000грн. задоволенню не підлягають.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, проголошена вступна та резолютивна частина у судовому засіданні 28.04.2007року після закінчення розгляду справи, в присутності представників позивача та відповідача 2.

На підставі викладеного, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.1, 2, 9, 11, 12, 17, 18, 71, 94,104, 105, 106, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

У позові відмовити повністю.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,

Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова виготовлена у повному обсязі 03 травня 2007 року.

Суддя