ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.03.07 р.                                                                               Справа № 39/59

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіній Н.С

при секретарі судового засідання Бахрамовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство з іноземними інвестиціями «Інлайн-Україна» м. Дніпропетровськ

до відповідача:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Упаковка та продукти» м. Донецьк

про:

стягнення 43 192, 12 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Нестеренко Л.О. за довіреністю від 12.03.2007 р.

від відповідача: не з’явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство з іноземними інвестиціями «Інлайн-Україна» м. Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Упаковка та продукти» м. Донецьк, про стягнення заборгованості в сумі 43 192, 12 грн., яка складається з основного боргу в сумі 29 993, 97 грн., інфляційної складової в сумі 10 587, 87 грн., 3% річних в сумі 2610,28 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на видаткову накладну № 10-0000338 від 27.02.2004 р., довіреність серії ЯЗС № 116257, видаткову накладну № 10-0000522 від 29.03.2004 р., довіреність серії № ЯЗС № 116262, видаткову накладну № 10-0000534 від 30.03.2004 р., вимогу № 125 від 01.07.2004 р., розрахунок.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, заявлені вимоги не оспорив, витребуваних документів та доказів не надав, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання, що підтверджується  реєстром рекомендованої кореспонденції, відправленої господарським судом від 05.03.2007 р., 16.03.2007 р.

Проте суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки ненадані суду документи не можуть істотно вплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, крім того, надання відзиву є правом, а не обов’язком відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Між позивачем, та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Упаковка та продукти» м. Донецьк, була досягнута усна домовленість, згідно якої позивач зобов’язався поставити продукцію, а відповідач, у свою чергу, зобов’язався прийняти та оплатити її вартість.

Договір між сторонами у письмовій формі не укладався, але суд вважає, що цивільні права та обов’язки сторін виникли в порядку частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України з дій юридичних осіб, які в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують означені права та обов’язки, оскільки фактично укладений між ними правочин за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу, який підпадає під правове регулювання норм статей 655-697 Цивільного кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство з іноземними інвестиціями «Інлайн-Україна» м. Дніпропетровськ поставило відповідачу товар за видатковими накладними № 10-0000338, № 10-0000522, № 10-0000534 на суму  29 993, 97 грн.

Відповідачем прийнято означений товар, що підтверджується вищевказаними  накладними, підписаними сторонами без зауважень та заперечень, а також довіреностями на отримання товару.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що факт передачі відповідачу товару за вказаними накладними  на суму 29 993, 97 грн. доведено, тобто обов’язок позивача  вважається виконаним.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності з наведеною нормою позивач - 01.07.2004 р. звернувся до відповідача з вимогою вих. № 125 оплатити вартість поставленого товару.

Відповідач, у визначений законом строк, вартість поставленого товару не оплатив, що є порушенням норм статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Відповідно до  ст. 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заперечень щодо позовних вимог або доказів сплати заборгованості відповідачем суду не представлено.

За таких обставин позов в частині стягнення основного боргу в сумі 29 993, 97 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання  тягне за собою обов’язок сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми інфляції за період  з квітня 2004 р. по лютий 2006 р., що складає 10 587 грн. 87 коп., з огляду на наявність заборгованості, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Право вимагати сплати суми боргу з урахуванням 3% річних виникає у позивача у строк передбачений ст. 530 ЦК України, який, з урахуванням обставин справи, припадає на 08.04.2004 р., за арифметичним розрахунком суду 3% річних складають: (29993,97грн.*1046*3/100)/365 = 2576,86 грн.

Представлений позивачем розрахунок нарахування 3% річних судом до уваги не приймається з огляду на невірне визначення терміну з якого виникає право на відповідне нарахування.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі ст.ст.525, 526, 530, 547, 625 та 655-697 ЦК України, ст. ст. 173,193, 232 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство з іноземними інвестиціями «Інлайн-Україна» м. Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Упаковка та продукти» м. Донецьк, про стягнення заборгованості в сумі 43 192, 12 грн., яка складається з основного боргу в сумі 29 993, 97 грн., інфляційної складової в сумі 10 587, 87 грн., 3% річних в сумі 2610,28 грн. – задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Упаковка та продукти» м. Донецьк на користь Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство з іноземними інвестиціями «Інлайн-Україна» м. Дніпропетровськ: основний борг в сумі 29 993, 97 грн., інфляційну складову в сумі 10 587, 87 грн., 3% річних в сумі 2576,86 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 431, 58 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 117, 91 грн.

В решті частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя