ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

14.06.07р.

Справа № А38/232-07(А23/233)

За позовом:  Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Дніпропетровську

до  В-1: Акціонерного товариства закритого типу "Дніпрогідромаш", м.Дніпропетровськ

В-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальбриз", м.Дніпропетровськ

про визнання господарського зобов'язання недійсним та стягнення грошових коштів

Суддя  Бишевська Н. А.

Секретар судового засідання  А.О. Бикова

Представники сторін:

Від позивача:   Петрова М.П. дор.№10483/10/08-10/0-15 від 06.04.07р., Саранська І.В. дор. №185/6/10-08-10/2-15

Від прокурора: не з'явився

Від відповідача-1: Прищепа І.В. дор. в справі

Від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем заявлений позов про визнання господарського зобов'язання від 14.09.04, яке виникло між Акціонерним товариством закритого типу "Дніпрогідромаш" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Стальбриз", недійсним в повному обсязі, як такого, що суперечить інтересам держави; про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальбриз" на користь Акціонерного товариства закритого типу "Дніпрогідромаш"  грошових коштів в сумі 10893,60 грн., отриманих за вищезазначеним господарським зобов'язанням, а також про стягнення з Акціонерного товариства закритого типу "Дніпрогідромаш" в доход держави 10893,60 грн., вартості товарно-матеріальних цінностей, отриманих за вищезазначеним господарським зобов'язанням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача-2 при отримані від відповідача-1 оплати за товар в вересні 2004 року в розмірі 10893,60 грн.,  в т.ч. ПДВ –1815,60 грн. виникло податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1815,60 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.03 по справі № 28/193 встановлено, що відповідач-2 не надав звітність до податкових органів протягом року, тобто з 01.05.02. Оспорювана угода від 14.09.04 здійснена та виконана відповідачами після винесення рішення господарським судом .

Крім того, ТОВ "Стальбриз" засновано з метою прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб та за відомо організувало свою діяльність таким чином, щоб уникнути відповідальності за несплату належних податків з коштів, отриманих за спірною угодою, і мало метою за цей рахунок отримати надприбуток.

Неподання звітності, несплата податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів і державних цільових фондів відповідачем-2  свідчить про пряме ухилення від сплати податків, чим нанесено шкоду інтересам держави і суспільства. Відповідно до ч.1 ст.207 Господарського кодексу України спірне господарське зобов'язання повинно бути визнано недійсним.

Відповідач-1 проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивач безпідставно вважає, що про виконання угоди постачальником (відповідачем-2) мають свідчити рахунок та податкова накладна на загальну суму 10893,60 грн., а не сама поставка товару на вказану суму. Доказів отримання відповідачем-1 товару на вказану суму позивачем не надано. 14.09.04 відповідач-1 здійснив попередню часткову оплату товару в сумі 10893,60 грн. Повністю оплачений товар на загальну суму 11854,80 грн. був поставлений відповідачу-1 07.10.04 згідно накладної № 1/0710.  Таким чином, позивач безпідставно просить визнати недійсною попередню часткову оплату товару. На підставах, визначених законом, можуть бути визнані недійсними тільки договір, угода, правочин. Крім того, позивачем докази, які б свідчили, що посадова особа ТОВ "Стальбриз", яка мала повноваження діяти від імені цього товариства, усвідомлювала або повинна була усвідомлювати протиправність оскаржуваної угоди і суперечність її мети інтересам держави та суспільства і прагнула або свідомо допускала настання протиправних наслідків саме при укладенні спірного договору, не подані.

Відповідач-2 витребувані судом документи не подав.  Представник відповідача-2 у судове засідання не з'явилися.

Про час і місце судового засідання відповідач-2 повідомлений судом належним чином, про що є докази в матеріалах справи.

Нез’явлення представника відповідача-2 у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Справа згідно ст.75 ГПК України розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача-1,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі виставленого відповідачем-2 рахунку № 1/1009 від 10.09.04 на оплату поковки пресової без мехобробки, Ш 470*Ш 130*135 мм, 12 шт., кількістю 2,04 тонни за ціною 4450,00 грн. на загальну суму з урахуванням ПДВ - 10893,60 грн. відповідачем-1 здійснена оплата зазначеної суми 10893,60 грн. ТОВ "Стальбриз" (відповідачу-2) платіжним дорученням № 1145 від 14.09.04.

Відповідачем-2 виписана податкова накладна № 473 від 14.09.04 на суму 10893,60 грн., в т.ч. ПДВ –1815,60 грн. Зазначена сума податку на додану вартість відповідає сумі податкового зобов'язання, яке виникло у продавця (відповідача-2) в момент отримання суми передоплати.

07.10.04 на адресу відповідача-1 відповідачем-2 поставлений товар - поковка пресова без мехобробки, Ш 470*Ш 130*135 мм, 12 шт., в кількості 2,22 тонни на загальну суму з урахуванням ПДВ –11854,80 грн., що підтверджується накладною № 1/0710, підписаною представниками відповідача-1 і відповідача-2. Проти факту одержання товару відповідач-1 не заперечує. Як зазначено в цій накладній,  підставою одержання товару в сумі 11854,80 грн. є рахунок № 1/1009 від 10.09.04.

В подальшому відповідач-1 використав товар при виготовленні металургійного обладнання, яке було реалізовано згідно договору № 26651 від 19.07.04 на ВАТ "НЗФ", м. Нікополь (довідка відповідача-1 № Д/1309 від 30.11.05).

Зазначені  дії відповідачів підпадають під норми діючого законодавства: ст.ст. 11, 202, 206, 509, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України і свідчать про існування між сторонами відносин купівлі-продажу. При цьому моментом виникнення відносин між сторонами (взаємних прав та обов’язків) є отримання відповідачем-2 грошових коштів від відповідача-1 як підтвердження волі відповідача-1 на пропозицію відповідача-2 в формі виставленого рахунку № 1/1009 від 10.09.04 на оплату певного, визначеного відповідачем-2, товару.

Отримання відповідачем-1 товару за накладною № 1/0710 від 07.10.04 є фактом, підтверджуючим виконання відповідачем-2 взятого на себе зобов'язання поставити оплачений товар.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач-1 - Акціонерне товариство закритого типу "Дніпрогідромаш", м.Дніпропетровськ, зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 16.06.95 № 355-р, видано свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб’єкта підприємницької діяльності 19.11.96, присвоєний ідентифікаційний код суб’єкта підприємницької діяльності в ЄДРПОУ - 20267355.

Відповідач-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Стальбриз", м.Дніпропетровськ,  зареєстровано виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська 11.02.02, рішення № 04052442ю0032019, видано свідоцтво про державну реєстрацію суб’єкта підприємницької діяльності, присвоєний ідентифікаційний код суб’єкта підприємницької діяльності в ЄДРПОУ –31890743. 01.04.02 Державною податковою інспекцією в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська відповідачу-2 видано свідоцтво платника податку на додану вартість № 04007688.

Підприємство має печатку із своїм найменуванням, відкриті рахунки в банківських установах.

В даному випадку мета, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, і направлена на приховування від оподаткування прибутків та доходів, визначена позивачем в діях відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю “Стальбриз”, м. Дніпропетровськ.

31.12.03 рішенням господарського суду Дніпропетровської області по справі № 28/193 скасована державна реєстрація суб’єкта підприємницької діяльності –відповідача-2. Вказаним рішенням встановлено, що протягом 2003 року відповідач-2 не представляв до органів державної податкової служби податкові декларації та інші документи бухгалтерської звітності.

Згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України факти встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, під час вирішення спору по справі № 28/193 господарським судом Дніпропетровської області встановлений факт неподання до органів державної податкової служби податкових декларацій та інших документів бухгалтерської звітності протягом 2003 року.

На момент вирішення спору із Єдиного Державного Реєстру Підприємств та Організацій України ТОВ "Стальбриз" не виключено, про що свідчить довідка Головного управління статистики у Дніпропетровській області від 25.05.07 № 18/12-2846.

Відповідно до довідки Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська № 20031/7/26-30-1 від 28.07.05, актів ДПІ  в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 18.11.05 підприємство –відповідач-2 не подає до податкових органів податкові декларації та інші документи, пов’язані з обчисленням та сплатою податків і зборів, починаючи з квітня 2002 року, по податку на додану вартість - з серпня 2002 року. З податкового обліку відповідач-2 не знятий, рахунки в КБ "Приватбанк" м. Дніпропетровська, МФО 305299 не закриті.

Поданий позивачем акт № 2399 від 16.01.04 про анулювання свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість відповідача-2 - № 04007688, виданого 01.04.02, суд не приймає в якості належних доказів по справі через суперечність даних, викладених в цьому акті.

Одночасно докази, які б спростовували встановлені позивачем факти щодо неподання до податкових органів податкових декларацій та інших документів, пов’язані з обчисленням та сплатою податків і зборів, сторонами не подані, в матеріалах справи відсутні.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Стаття 207 ГК України, на яку посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог, встановлює, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, …, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Ст. 208 ГК України встановлено, що якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства то у  разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

В обґрунтування заявлених вимог ОДПІ посилається на наявність умислу лише у відповідача-2. Наявність умислу на приховування від оподаткування у відповідача-1 позивачем у матеріалах позовної заяви та змін та доповнень до неї, не обґрунтовується та не доводиться.

Вказане судове рішення від 13.06.06р. визнає недійсними установчі документи підприємства та скасовує його державну реєстрацію, проте не встановлює протиправного умислу цього підприємства при укладенні даної угоди.

А сам факт скасування державної реєстрації юридичної особи не тягне автоматичної недійсності усіх угод, укладених такою особою з контрагентами.

Крім того, відповідно до довідки Головного управління статистики у Дніпропетровській області від 25.05.07р., відповідач-2 –ТОВ «Стальбриз» значиться у ЄДРПОУ.

Відповідно до ч.7 ст.59 Господарського кодексу України, підприємство вважається ліквідованим чи реорганізованим з моменту виключення його з ЄДРПОУ. Скасування державної реєстрації позбавляє суб'єкта господарювання статусу юридичної особи і є підставою для вилучення його з державного реєстру. Суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Такий запис вноситься після затвердження ліквідаційного балансу відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно до ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Так відомостей, які-б вказували на обізнаність відповідача-1 щодо наявності рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі № 28/193 позивачем не надано.

Згідно з Роз'ясненнями ВАСУ "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними" № 02-5/111 від 12.03.99 р. , вирішуючи   спори   про   визнання   угод   недійсними, господарський  суд  повинен  встановити  наявність тих обставин, з якими   закон   пов'язує   визнання  угод  недійсними  і  настання відповідних  наслідків, що мають значення для правильного вирішення спору.

Для прийняття  рішення  зі  спору необхідно встановлювати,  у чому конкретно полягало завідомо  суперечна  інтересам  держави  і суспільства  мета  укладення  угоди,  якою із сторін і в якій мірі виконано угоду, а також вину сторін у формі умислу. Наявність  умислу у сторін (сторони) угоди означає,  що  вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеної угоди і  суперечність  її мети  інтересам  держави  та  суспільства  і  прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.  Умисел юридичної особи визначається як умисел тієї посадової або іншої фізичної особи, що підписала договір від імені юридичної особи,  маючи на це  належні повноваження.  За відсутності таких повноважень наявність умислу у юридичної  особи  не  може  вважатися  встановленою.

З аналізу ст.207 та 208 ГК України випливає, що для застосування цих статей слід враховувати, що правочин, який вчинено з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства в одночас суперечить моральним засадам суспільства, а тому згідно з частиною 1 ст.203 та частиною 2 ст.215 ЦК України є нікчемним, тобто нездійсненим в силу закону, у зв’язку з чим, визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Крім того, непредставлення звітності та несплата податків відповідно до законодавства не є підставою для визнання угоди недійсною, та не є доказом наявності умислу на протиправність спірної угоди.

Посилаючись на ст. 207 ГК України, позивач посилається на наявність умислу в діях відповідача-2, однак, відповідно до Ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких  ґрунтуються  її вимоги  та заперечення, крім випадків  встановлених ст. 72  цього Кодексу.  Наведені позивачем доводи   в обґрунтування позовних вимог,  не є  обґрунтованими,  в зв’язку з чим   підстави   для задоволення позову, відсутні.

Наявні в справі докази свідчать насамперед про фіктивність ПП «Стальбриз», а жодних матеріалів на підтвердження наявності умислу в діях відповідача-2 на приховування доходів від оподаткування позивачем не надано.

Окрім того, спірна угода відповідає вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину та направлена на настання конкретного результату, який і наступив згідно обставини справи.

Таким чином наведені позивачем доводи в обґрунтування позовних вимог,  не є  обґрунтованими,  в зв’язку з чим   підстави   для задоволення позову, відсутні.

Керуючись ст.ст.161-163, 169,  розділом VІІ Прикінцевих та перехідних положень КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                          Н.А.Бишевська