КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2007                                                                                           № 40/4

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - повідомлений, але не з’явився;

від відповідача - Случ О.В. – представник (дов. №94 від 16.05.2007),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Український медіа холдінг”

на рішення Господарського суду м.Києва від 12.03.2007

у справі № 40/4

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю „Галс-реєстр”

до                                                   Закритого акціонерного товариства „Український медіа холдінг”

про                                                  визнання угоди недійсною та стягнення 1470,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2007 за клопотанням сторін та відповідно до ст.ст. 69, 99 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги продовжено.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.03.2007 у справі №40/4 позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Галс-реєстр” до Закритого акціонерного товариства „Український медіа холдінг” про визнання угоди недійсною та стягнення 1 470,00 грн. задоволено повністю, за рішенням визнано недійсною додаткову угоду до договору на ведення реєстру власників іменних цінних паперів № 81/1 від 26.07.2001, укладену 30.05.2005 між позивачем та відповідачем; стягнуто з відповідача на користь позивача 1 470,00 грн. основного боргу, 101,64 грн. пені, 102,00 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судове рішення мотивоване тим, що: у зв’язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань щодо здійснення оплати за надані позивачем послуги впродовж 2-4 кварталів 2005 року та 1-3 кварталів 2006 року за договором № 81/1 на ведення реєстру власників іменних цінних паперів від 26.07.2001, укладеного між сторонами, позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 1 260,00 грн. основного боргу та 106,80 грн. пені; під час розгляду справи відповідач надав суду додаткову угоду від 30.05.2005 до договору № 81/1 на ведення реєстру власників іменних цінних паперів від 26.07.2001, відповідно до змісту якої дію договору № 81/1 було припинено з 30.05.2005, в свою чергу, позивач звернувся до місцевого господарського суду із заявою уточнення та доповнення позовних вимог, в якій просив суд визнати недійсною додаткову угоду від 30.05.2005 до договору № 81/1 від 26.07.2001 та стягнути з відповідача на його користь 1 470,00 грн. основного боргу та 101,64 грн. пені; місцевим господарським судом встановлено, що сторонами не дотримано вимог чинного законодавства (ст. 907 ЦК України, ст. 188 ГК України) та п.п. 9.4 договору № 81/1 щодо порядку припинення дії договору; також місцевий господарським судом встановлено, що додаткову угоду від 30.05.2005 до договору № 81/1 від 26.07.2001 з боку позивача було підписано неуповноваженою особою та суду не надано доказів подальшого схвалення сторонами оспорюваної угоди; враховуючи викладене, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсною додаткової угоди від 30.05.2005 є обґрунтованими та підлягають задоволенню; оскільки суду не було надано належних доказів відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України щодо припинення договірних відносин сторін, твердження відповідача щодо відсутності у сторін договірних зобов’язань за договором № 81/1 від 26.07.2001 не були прийняті місцевим господарським судом до уваги; з огляду на те, що відповідачем не доведено факту належного виконання своїх договірних зобов’язань щодо оплати вартості наданих позивачем послуг, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 1 470,00 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню; також місцевим господарським судом було задоволено позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 101,64 грн. з урахуванням того, що наданий позивачем розрахунок відповідає умовам договору та нормам чинного законодавства.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2007 у справі № 40/4 повністю з підстав порушення норм матеріального права, неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи, та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Заявник посилається на те, що відповідно до п. 8.2 Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26.05.1998 № 60 (далі – Положення) передача реєстру здійснюється, зокрема, у випадку припинення дії договору на ведення реєстру між реєстроутримувачем та емітентом при згоді сторін; також згідно із ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

30.05.2005 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору № 81/1 від 26.07.2001, за умов якої сторони дійшли спільної згоди щодо припинення дії договору № 81/1 з 30.05.2005 та повного виконання взаємних зобов’язань; при цьому, зазначено, що сторони претензій одна до одної не мають. Тобто, на думку заявника, сторони розірвали договір № 81/1 за взаємною згодою.

Згідно із п. 8.10 Положення емітент, реєстроутримувач, що здійснював ведення реєстру та новий реєстроутримувач, до якого передається ведення реєстру емітента, повинні забезпечити передачу реєстру протягом п’яти робочих днів від дати закриття реєстру, установленої відповідно до вимог цього Положення; датою закриття реєстру є дата припинення дії договору про ведення реєстру.

Заявник зазначає, що позивачем з дотримання строків, передбачених п. 8.10 Положення, було передано реєстр новому реєстратору – ТОВ „Галс-реєстратор”, що підтверджується актом приймання-передачі документів системи реєстру ЗАТ „Український медіа холдінг”, складеним 31.05.2005 позивачем, відповідачем та новим реєстратором – ТОВ „Галс-реєстратор”.

Крім того, заявник звертає увагу суду на той факт, що ініціатором розірвання договору № 81/1 від 26.07.2001, укладеного між сторонами, виступив позивач, який листом від 15.03.2005 № 15/03-74 повідомив відповідача про неможливість подальшого виконання договірних зобов’язань і просив визначитись з подальшим вибором реєстратора по веденню реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ „Український медіа холдінг” (відповідача). Даний лист був підписаний Поживотьком В.Б., який згідно із даними ЄДРПОУ станом на 15.03.2005 був директором ТОВ „Галс-реєстр” (позивача), а тому цей лист може розглядатися як повідомлення відповідача про припинення дії договору № 81/1, направлене позивачем відповідачу.

Таким чином, заявник вважає, що висновок місцевого господарського суду на недотримання позивачем і відповідачем вимог законодавства щодо порядку припинення дії договору № 81/1 є необґрунтованим.

Також заявник не погоджується з висновком місцевого господарського суду, що додаткова угода від 30.05.2005 є недійсною, оскільки була підписана з боку позивача не уповноваженою особою. Так, відповідно до п. 7.3 договору № 81/1 щоквартальна абонентська плата здійснюється емітентом згідно з рахунками, які надає реєстратор протягом п’яти банківських днів. Проте позивач після розірвання договору № 81/1 вперше надіслав відповідачу рахунки для оплати своїх послуг та акти приймання-передачі робіт лише 15.03.2006, тобто через 9,5 місяців після розірвання договору; рахунки для оплати абонентської плати за послуги, надані позивачем за ІІ-ІV квартали 2005 року, не виставлялись позивачем відповідачу в зазначені у договорі № 81/1 строки. Такі дії позивача, на переконання заявника, свідчать про те, що навіть у випадку підписання додаткової угоди від 30.05.2005 директором позивача без наявності та той час у нього повноважень, позивач своїми діями (не виставлення рахунків, припинення виконання своїх договірних зобов’язань) схвалив укладення додаткової угоди (ст. 241 ЦК України).

Заявник не може погодитися і з висновком місцевого господарського про те, що наданий акт приймання-передачі документів системи реєстру ЗАТ „Український медіа холдінг” від 31.05.2005 не може бути прийнятий як належний доказ припинення договірних відносин сторін, оскільки був підписаний Іваненком М.А. на підставі довіреності від 07.03.2005 № 07/03-01, який 10.03.2005 був звільнений із займаної посади за власним бажанням, а отже відповідно до п. 12.7 Положення не мав права доступу до інформації системи реєстру. Натомість, заявник вказує на те, що позивач не повідомляв відповідача про можливе відкликання або скасування довіреності на ім’я Іваненка М.А., підпис представника позивача Іваненка М.А. на акті приймання-передачі був скріплений печаткою, тобто, станом на 31.05.2005 (дата підписання акту приймання-передачі) довіреність була чинною і надавала представнику позивача Іваненку М.А. відповідні повноваження.

Враховуючи, що з 30.05.2005 позивач не здійснював ведення реєстру власників іменних цінних паперів відповідача (ведення реєстру здійснювали інші реєстратори: ТОВ „Галс-реєстратор” (ТОВ „Голосіївська Реєстраторська Компанія”) і ТОВ „Трансферт”, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості та пені є безпідставними та задоволенню не підлягають.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач погоджується із доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі та просить рішення Господарського суду м. Києва від 12.03.2007 у справі № 40/4 скасувати, вимоги апеляційної скарги задовольнити, оскільки вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, колегія суддів встановила наступне.

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та пені за договором № 81/1 від 26.07.2001.

Під час розгляду справи позивач подав заяву про доповнення та уточнення позовних вимог, в якій просив суд визнати недійсною додаткову угоду від 30.05.2005 до договору № 81/1 від 26.07.2001 на ведення реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ „Український медіа холдінг”; стягнути з відповідача на користь позивача 1 470,00 грн. заборгованості та 101,64 грн. пені за договором № 81/1 від 26.07.2001, а також судові витрати.

Місцевий господарський суд задовольнив позов повністю, оскільки прийшов до висновку, що викладені позивачем в заяві про доповнення та уточнення позовних вимог доводи, підтверджені документально та нормативно.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду м. Києва від 12.03.2007 у справі № 40/4 скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Однак у відзиві на апеляційну скаргу позивач не заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, а навпаки, просив суд вимоги апеляційної скарги задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

Відповідно до п. 3.7 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 № 02-5/289 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України” передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Ця норма не застосовується під час розгляду справи в інших інстанціях. Зазначені права можуть бути використані позивачем також під час нового розгляду справи у першій інстанції після скасування рішення і передачі у встановленому порядку справи на новий розгляд суду першої інстанції. Згідно з частиною четвертою статті 78 ГПК господарський суд виносить ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, а відповідно до частини п’ятої цієї ж статті приймає рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем. Проте суд, який вирішує спір, не зв’язаний заявами позивача про відмову від позову, зменшення розміру позовних вимог та відповідача - про визнання позову. На підставі частини шостої статті 22 ГПК у разі, якщо відповідні дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси (у тому числі юридичної чи фізичної особи, яка не є учасником даного судового процесу), спір підлягає вирішенню по суті згідно з вимогами чинного законодавства.

Оскільки позивач відповідно до ст. 22 ГПК України може реалізувати своє процесуальне право на відмову від позову виключно до прийняття рішення судом першої інстанції, апеляційний господарський суд під час здійснення перегляду рішення місцевого господарського суду в апеляційному провадженні зобов’язаний перевірити всі обставини справи, дослідити наявні в матеріалах справи докази та ті, які були надані сторонами в порядку ст. 101 ГПК України, тобто вирішити спір по суті згідно з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Частина 1 ст. 32 ГПК України встановлює, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Разом з тим, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, як це передбачено ч. 1 ст. 38 ГПК України.

З метою з’ясування всіх обставин справи апеляційний господарський суд ухвалами від 05.06.2007 та від 26.06.2007 зобов’язував сторін надати: позивача – письмові пояснення на доповнення до апеляційної скарги від 04.06.2007 з нормативним та документальним обґрунтуванням; оригінал довіреності № 07/03-01 від 07.03.2005 на Іваненка Миколу Анатолійовича (належним чином засвідчену копію в матеріали справи); накази про звільнення Поживотько В.Б. та Іваненка М.А.; відповідача – контррозрахунок суми позову з документальним та нормативним обґрунтуванням; оригінал довіреності № 07/03-01 від 07.03.2005 на Іваненка Миколу Анатолійовича (належним чином засвідчену копію в матеріали справи); оригінал договору, укладений між відповідачем та ТОВ „Галс-реєстратор” (належним чином засвідчену копію в матеріали справи); виписки із особового рахунку відповідача про сплату вартості наданих послуг за ведення реєстру; оригінали платіжних доручень про сплату вартості наданих послуг за ведення реєстру ТОВ „Галс-реєстратор” (належним чином засвідчені копії в матеріали справи).

На виконання вимог вищезазначених ухвал, позивач через канцелярію суду подав письмові пояснення на доповнення до апеляційної скарги. В своїх поясненнях позивач зазначив, що на момент порушення апеляційного провадження у справі позивачу стали відомі обставини, що мають значення для справи (дані обставини не були відомі позивачу на момент звернення до місцевого господарського суду з позовом, оскільки колишній директор ТОВ „Галс-реєстр” Поживотько В.Б. не повідомив про них нового директора – Шчудло О.А., підпис якої стоїть як на позовній заяві, так і на заяві про доповнення та уточнення позовних вимог), а саме: відповідач на час укладення додаткової угоди від 30.05.2005 до договору № 81/1 та акту приймання-передачі документів системи реєстру ЗАТ „Український медіа холдінг” від 31.05.2005 не був належним чином повідомлений про скасування з 01.04.2005 наказом № 4 від 01.04.2005 директора ТОВ „Галс-реєстр” довіреності, якою ТОВ „Галс-реєстр” уповноважило Іваненка М.А. бути його представником та діяти від його імені (акт приймання-передачі був підписаний Іваненком М.А.); відповідно до ч. 2 ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність; однак позивач не виконав свій обов’язок щодо повідомлення відповідача про скасування довіреності, виданої на ім’я Іваненка М.А.; також позивач зазначив, що не може виконати вимоги ухвал апеляційного господарського суду щодо надання оригіналу довіреності № 07/03-01 від 07.03.2005 на Іваненка Миколу Анатолійовича (належним чином засвідчену копію в матеріали справи) та наказів про звільнення Поживотько В.Б. та Іваненка М.А., оскільки колишній директор ТОВ „Галс-реєстр” Поживотько В.Б. власноручно видав накази про своє звільнення та про звільнення Іваненка М.А. із займаних посад за власним бажанням, крім того, було подано до Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку відповідні адміністративні дані; однак після свого звільнення Поживотько В.Б. залишив у себе накази про своє звільнення та звільнення Іваненка М.А., а довіреність видана ним на Іваненка М.А. залишилась у останнього; таким чином, на день складення даних пояснень, позивач не має ані оригіналів цих наказів та довіреності, ані їх копій. Крім того, позивач просив розглянути справу без участі його повноважного представника.

В свою чергу відповідач, на підтвердження доводів, викладених ним в апеляційній скарзі, та на виконання вимог ухвал апеляційного господарського суду надав наступні документи: договір № 11 на ведення реєстру власників іменних цінних паперів від 24.05.2005, укладений між ЗАТ „Український медіа холдінг” (відповідач у справі) та ТОВ „Галс-реєстратор”; платіжні доручення на підтвердження сплати відповідачем вартості наданих ТОВ „Галс-реєстратор” послуг з ведення реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ „Український медіа холдінг” за ІІ-ІV квартали 2005 року, за І, ІІІ квартали 2006 року, а також виписки із особового рахунку відповідача про сплату вартості наданих послуг за ведення реєстру; нотаріально завірену копію довіреності № 07/03-01 від 07.03.2005 на Іваненка Миколу Анатолійовича.

Проаналізувавши надані сторонами усні та письмові пояснення, додатково подані документи, колегія суддів встановила, що договір № 81/1 на ведення реєстру власників іменних цінних паперів від 26.07.2001, укладений між позивачем та відповідачем, припинив свою дію 30.05.2005 на підставі укладеної між сторонами додаткової угоди від 30.05.2007. При цьому, апеляційним господарським судом встановлено, що обставиною, яка зумовила підписання сторонами додаткової угоди про припинення дії договору № 81/1 став лист позивача № 15/03-74 від 15.03.2005, яким позивач повідомив відповідача про виникнення обставин, які унеможливлюють подальше виконання ним свої договірних зобов’язань та просив відповідача визначитись з подальшим вибором реєстратора по веденню реєстру власників іменних цінних паперів відповідача. Даний лист був підписаний директором ТОВ „Галс-реєстр” Поживотьком В.Б., підпис якого скріплено печаткою товариства позивача. У відповідь на вказаний лист відповідач листом б/н від 24.05.2005 повідомив позивача про прийняття ним рішення про розірвання договору № 81/1 від 26.07.2001 та передачу реєстру іншому реєстратору.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов’язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Таким чином, уклавши додаткову угоду від 30.05.2005 сторони тим самим вирішили розірвати договір за домовленістю сторін з моменту підписання даної угоди, тобто з 30.05.2005.

Відповідно до п. 8.2 Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26.05.1998 № 60 (чинного на момент укладення додаткової угоди та складення акту приймання-передачі реєстру власників іменних цінних паперів) передача реєстру здійснюється, зокрема, у випадку припинення дії договору на ведення реєстру між реєстроутримувачем та емітентом при згоді сторін.

Згідно із п. 8.10 Положення емітент, реєстроутримувач, що здійснював ведення реєстру та новий реєстроутримувач, до якого передається ведення реєстру емітента, повинні забезпечити передачу реєстру протягом п’яти робочих днів від дати закриття реєстру, установленої відповідно до вимог цього Положення; датою закриття реєстру є дата припинення дії договору про ведення реєстру.

Апеляційним господарським судом встановлено, що позивачем з дотримання строків, передбачених п. 8.10 Положення, було передано реєстр новому реєстратору – ТОВ „Галс-реєстратор”, що підтверджується актом прийому-передачі документів системи реєстру ЗАТ „Український медіа холдінг”, складеним 31.05.2005 позивачем, відповідачем та новим реєстратором – ТОВ „Галс-реєстратор”.

Враховуючи посилання відповідача, що він не знав про скасування довіреності № 07/03-01 від 07.03.2005 на Іваненка Миколу Анатолійовича, яким був підписаний акт приймання-передачі документів від 31.05.2005, проти чого позивач не заперечує, натомість у своїх поясненнях прямо зазначає про цей факт, апеляційний господарський суд зазначає, що скасування довіреності має юридичне значення для представника та третіх осіб лише в тому випадку, якщо вони були сповіщені про це, при цьому, права та обов’язки стосовно третьої особи, що виникли внаслідок дій представника або його заступника до того, як вони дізналися або повинні були дізнатися про припинення довіреності, зберігають силу для особи, що видала довіреність, і її правонаступників.

Таким чином, оскільки відповідач підтвердив факт укладення нового договору на ведення реєстру іменних цінних паперів після припинення дії договору № 81/1 від 26.07.2001 та надав докази сплати новому реєстратору вартості наданих послуг з ведення реєстру за спірний період, підстав для стягнення з відповідача заборгованості та пені за договором № 81/1 від 26.07.2001 немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга – задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2007 у справі №40/4 скасувати.

В позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Галс-реєстр” (02066, м. Київ, вул. М. Раскової, 11, оф. 723; п/р 265080893 в ПКФ ВАТ АБ „Укргазбанк”, МФО 300294, код 31088389) на користь Закритого акціонерного товариства „Український медіа холдінг” (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 104, 7 поверх; п/р 9900 в АКІБ „Укрсиббанк” м. Харків, МФО 351005, код 30374737) 51,00 грн. державного мита за розгляд апеляційної скарги.

3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

4. Справу № 40/4 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

16.07.07 (відправлено)