ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"19" липня 2007 р. 10 год. 30 хв. , м. Чернігів    Справа № 6/315а/36а/42а

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді                                        Блохіної Ж.В.

при секретарі                         Кузьміні М.М.,

за участю представників :

позивача                                  Гавриленка Ю.С., довіреність №7 від 12.01.2007р.,

відповідача                             Філіппової О.Г., довіреність №550/10/0-002 від 01.02.2007р.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні позов    державного підприємства дослідного господарства “Івківці”,

с. Івківці Прилуцького району, вул.. Незалежності, 3-А,

до                                               Прилуцької обєднаної державної податкової інспекції ,

м. Прилуки, вул.. Київська, 214,

про                                            визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Державним підприємством дослідним господарством “Івківці” подано позов про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Прилуцької обєднаної державної податкової інспекції від 12.09.2005р. №/2/706, якими визначено податкове зобовязання з  частини прибутку (доходу) держпідприємств, що вилучається до бюджету в сумі 154300 грн., в тому числі 102300 грн. основного платежу та 52000 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

У судовому засіданні 14.12.2005р. представник позивача, керуючись правами, наданими ст. 51 КАС України, подав заяву про зміну предмету позову і просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Прилуцької обєднаної державної податкової інспекції від 12.10.2005р. №/3/2172, якими визначено податкове зобовязання з  частини прибутку (доходу) держпідприємств, що вилучається до бюджету в сумі 154300 грн., в тому числі 102300 грн. основного платежу та 52000 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Представник відповідача заперечує проти позову.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача посилається на те, що донарахування податку та застосування штрафних санкцій здійснено відповідачем неправомірно, оскільки   як державному підприємству у відповідності до вимог статті 52 Закону України “Про  Державний бюджет України на 2003 рік” та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2003 року №557 “Про норматив і порядок відрахування до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку (доходу) державними  некорпоратизованими та корпоратизованим, казенними підприємствами та їх обєднаннями” відповідачем безпідставно визначено суму відрахувань частини прибутку (доходу) державних підприємств, що вилучаються до бюджету за 2002-2003 роки у розмірі 102300 грн.,  тобто застосована ставка оподаткування 15%. Позивач вважає, що є сільськогосподарським підприємством, яке постраждало від стихійного лиха в 2003 році, а тому має право застосовувати ставку оподаткування прибутку у розмірі 5%.

Окрім того, представник позивача вважає, що оскільки підприємство постраждало в 2003році  від  стихійного лиха, тому позивач мав право при сплаті податку застосовувати пільгову ставку в розмірі 5%, незалежно від включення підприємства до Переліку постраждалих підприємств.

Представник відповідача просить у позові відмовити, посилаючись на те, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано і відповідає чинному законодавству, яке було порушено позивачем, що виявлено при проведенні перевірки підприємства. Вважає, що оскільки підприємство  відсутнє у відповідному Переліку, тому не має права застосовувати пільгу при відрахуванні частини прибутку до державного бюджету.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Прилуцькою ОДПІ проведена позапланова документальна перевірка по питанню виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2003 року №557 „Про норматив і порядок відрахування до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку (доходу) державними  некорпоратизованими та корпоратизованим, казенними підприємствами та  їх обєднаннями” відповідно до ст.. 52 Закону України „Про Державний бюджету України на 2003 рік” по ДП ДГ „Івківці” за період з 01.01.2002р. по 31.12.2003р., за результатами якої складено акт № 212/23-00729847 від 18.04.2005р.

Документальною перевіркою встановлено порушення ст. 52 Закону України „Про Державний бюджету України на 2003 рік” та п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2003 року №557 „Про норматив і порядок відрахування до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку (доходу) державними  некорпоратизованими та корпоратизованим, казенними підприємствами та  їх обєднаннями”, в результаті чого  донараховано відрахування до загального фонду державного бюджету частини прибутку (доходу) в сумі 102300 грн., в тому числі за 2002 рік 39450 грн., за 2003 рік 62850 грн.

На підставі висновків перевірки Прилуцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.04.2005р. №/0/977, якими визначено податкове зобовязання з  частини прибутку (доходу) держпідприємств, що вилучається до бюджету в сумі 153450 грн., в тому числі 102300 грн. основного платежу та 51150 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до рішення Прилуцької ОДПІ від 29.06.2005р. №23615/10/23-109, прийнятого за результатами розгляду первинної скарги позивача, Прилуцькою ОДПІ видано податкове повідомлення-рішення від 29.06.2005р. №/1/1335, якими визначено податкове зобовязання з  частини прибутку (доходу) держпідприємств, що вилучається до бюджету в сумі 153450 грн., в тому числі 102300 грн. основного платежу та 51150 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно  до рішення Державної податкової адміністрації в Чернігівської області від  06.09.2005р. №1253/10/25-020, прийнятого за результатами повторної скарги позивача,  Прилуцькою ОДПІ видано податкове повідомлення-рішення від 12.09.2005р. №/2/1706, якими визначено податкове зобовязання з  частини прибутку (доходу) держпідприємств, що вилучається до бюджету в сумі 154300 грн., в тому числі 102300 грн. основного платежу та 52000 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Як вбачається з рішення Державної податкової адміністрації в Чернігівської області від  06.09.2005р. №1253/10/25-020, податковий орган дійшов висновку, що оскільки ДП „Івківці” декларацій з податку на прибуток за 2002 рік та І-ІУ квартали 2003 року до Прилуцької ОДПІ не подавало, остання застосувала до підприємства штрафні санкції в розмірі 51150 грн.  на підставі п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” неправомірно. До підприємства мають бути застосовані штрафні санкції на підставі п.п.17.1.1 п.17.1 ст. 17 вищевказаного Закону в розмірі 850 грн. та на підставі п.п.17.1.2 п.17.1 ст. 17 цього ж Закону в розмірі 51150 грн.

В звязку з цим ДПА  в Чернігівській області скасувала податкове повідомлення –рішення Прилуцької ОДПІ  від 20.04.2005р. №/0/977 в частині застосування до ДП „Івківці” штрафної санкції у розмірі 51150 грн., залишила без змін дане податкове повідомлення-рішення в  частині визначення податкового зобовязання зі сплати частини прибутку державних підприємств, що вилучається до бюджету у розмірі 102300 грн., збільшила штрафні санкції на підставі п.п.18.1.1 та 17.1.2 п.17.1 ст.17 вищевказаного Закону на суму 52000 грн.

Відповідно до рішення ДПА України від 07.10.2005р. №9694/6/25-0115, про залишення повторної скарги без розгляду,  Прилуцька ОДПІ відповідно до порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001р. №253, видала податкове повідомлення-рішення від 12.10.2005р. №/3/2172, якими визначено податкове зобовязання з  частини прибутку (доходу) держпідприємств, що вилучається до бюджету в сумі 154300 грн., в тому числі 102300 грн. основного платежу та 52000 грн. штрафних (фінансових) санкцій., яке є предметом спору.

Як вбачається з акту, перевіркою встановлено наступне.

Дослідне господарство „Івківці” Чернігівської державної сільськогосподарської дослідної станції зареєстровано у Прилуцькій районній державній  адміністрації рішенням №125 від 12.05.92р. Форма власності –загальнодержавна. Підпорядковано Чернігівській державній сільськогосподарській станції. Загальне підпорядкування Українській академії аграрних наук, як орган по управлінню державним майном. Взято на податковий облік Прилуцькою ОДПІ 22.06.94р. за №25.

У періоді, що перевірявся, підприємство не є платником податку на прибуток, акцизного збору.

ДП „Івківці” відноситься до державної форми власності, таким чином підпадає під дію постанови Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2003 року №557 „Про норматив і порядок відрахування до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку (доходу) державними  некорпоратизованими та корпоратизованим, казенними підприємствами та  їх обєднаннями”.

Відповідно до частини другої статті 52 Закону України „Про державний бюджет України на 2003 рік” відрахування до  загального  фонду  державного  бюджету частини прибутку (доходу), розрахованого згідно з правилами бухгалтерського обліку, здійснюється державними некорпоратизованими, крім підприємств установ кримінально-виконавчої системи та корпоратизованими, казенними підприємствами (крім державних підприємств електроенергетичної галузі, щодо яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів) та   їх об'єднаннями за результатами фінансово-господарської діяльності у 2002 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2003 році у розмірі 15 відсотків обсягу чистого прибутку (доходу), а державними сільськогосподарськими підприємствами, які постраждали у 2003 році від стихійного лиха - у   розмірі 5 відсотків.

Згідно Переліку державних сільськогосподарських підприємств Міністерства аграрної політики України, які постраждали від стихійного лиха у 2003 році, затвердженого заступником Міністра аграрної політики 27.02.2004р., погодженого Міністерством фінансів України 17.03.2004р., Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи України 16.03.2004р., на території Чернігівської області підприємства, які мають право застосовувати ставку оподаткування у розмірі 5 відсотків відсутні.

Згідно даних бухгалтерської звітності ДГ „Івківці” ( Звіт про фінансові результати  по формі 2 код за ДКУД та форми і баланс підприємства) за результатами господарської діяльності в 2002-2003 роках отримано прибуток в сумі 682 тис. грн.., в т.ч. у 2002 році 263 тис. грн., у 2003 році 419 тис. грн.

Перевіркою встановлено, що відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України  від 22.04.2003р. №557 відрахування до загального фонду Державного бюджету складають:

2002 рік: чистий прибуток 263000 грн. х 15% = 39450 грн.;

2003 рік: чистий прибуток 419000 грн. х 15% = 62850 грн.

Усього за 2002 –2003 роки 102300 грн.

На протязі перевіряє мого періоду платником дані відрахування не сплачувались.

За таких обставин перевіркою встановлено порушення позивачем ст. 52 Закону України „Про державний бюджет України на 2003 рік” та п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2003р. №557 „Про норматив і порядок відрахування до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку (доходу) державними  некорпоратизованими та корпоратизованим, казенними підприємствами та  їх обєднаннями”.

Суд  дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як зазначено в акті перевірки та не заперечується позивачем, останній є державним сільськогосподарським суб’єктом , який здійснює господарську і комерційну діяльність для одержання відповідного прибутку.

Розмір прибутку, який отримав платник податків в 2002 –2003 роках, даними перевірки не спростовується та представниками податкового органу в судовому засіданні не заперечується.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України  ? Про порядок погашення  зобов’язань платників податків перед бюджетами  та державними цільовими фондами? від 21.12.2000 р. № 2181- ІІІ (далі –Закон №2181), податкове зобов'язання, самостійно визначене   платником податків у податковій  декларації,  вважається  узгодженим  з  дня подання такої податкової декларації.

Відповідно до п.2,п.3 статті 52 Закону України “Про Державний бюджет України на 2003рік” встановлено, що для державних сільськогосподарських підприємств, які постраждали у 2003 році від стихійного лиха,  Кабінетом  Міністрів України  встановлюється особливий режим сплати до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку (доходу).

Норматив і порядок відрахування зазначеної частини прибутку (доходу) встановлюється Кабінетом Міністрів України з метою забезпечення надходжень до загального фонду Державного бюджету України в обсязі не менше 400.000 тис. грн.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.03р. № 557 “Про норматив і порядок відрахування  до загального  фонду  державного   бюджету частини прибутку (доходу) державними некорпоратизованими, казенними підприємствами та їх об'єднаннями" (далі –Постанова №557) відрахування частини прибутку (доходу), розрахованого згідно з правилами бухгалтерського обліку, здійснюється державними некорпоратизованими та корпоратизованими, казенними підприємствами та  їх  об'єднаннями   за   результатами   фінансово-господарської діяльності у  2002  році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2003 році  у  розмірі 15 відсотків  обсягу чистого прибутку (доходу), а державними сільськогосподарськими підприємствами, які постраждали у 2003 році від стихійного лиха, - у розмірі 5  відсотків. Перелік  таких  сільськогосподарських підприємств  встановлюється  Міністерством  аграрної політики за погодженням з Міністерством  з питань надзвичайних ситуацій та у справах  захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і Міністерством фінансів.

Пунктом 2 цієї Постанови передбачено, що визначена частина прибутку (доходу) сплачується у  строки, встановлені для сплати податку на прибуток  підприємств,  і зараховується на відповідні рахунки з обліку надходжень до загального фонду державного бюджету, відкриті в органах Державного казначейства.

Відповідно до п.3 Постанови №557  інформацію щодо сплачених обсягів частини прибутку (доходу) згідно з пунктом 2 цієї постанови підприємства подають за формою, встановленою Державною податковою адміністрацією, центральним органам виконавчої влади, до сфери управління яких вони належать, та разом з декларацією  з  податку на прибуток підприємств органам державної податкової служби.

Контроль за повнотою і своєчасністю сплати  відрахувань частини  прибутку в силу п.5 цієї Постанови покладено на Державну податкову адміністрацію.

З системного аналізу наведених законодавчих норм випливає, що єдиною та необхідною умовою застосування особливого режиму сплати частини прибутку є факт того, що сільськогосподарське державне підприємство постраждало  від стихійного лиха в 2003 році. Будь –яких інших умов застосування особливого режиму Законом не передбачено, як і не надано повноважень іншим органам державної влади встановлювати такі додаткові умови. Підзаконний нормативний акт не може розширювати або звужувати межі дії Закону.

На виконання п.2, п.3 статті 52 Закону України “Про Державний бюджет України на 2003рік” Постановою №557 визначений норматив відрахування, який для постраждалих від стихійного лиха сільськогосподарських підприємств становить 5%, та встановлений порядок відрахування, який наведений у пунктах 2 та 3 цієї Постанови.

Крім того, відповідно до ст.3 Закону України „Про систему оподаткування” побудова системи оподаткування здійснюється за принципом рівності, тобто, забезпечення однакового підходу до суб'єктів господарювання (юридичних і фізичних осіб, включаючи нерезидентів) при визначенні обов'язків щодо сплати податків і  зборів (обов'язкових платежів).

Отже , позивач як платник податків, за умови підтвердження постраждання від стихійного лиха, має рівні права поряд з іншими державними сільськогосподарськими підприємствами, які постраждали від стихійного лиха в 2003 році, щодо застосування особливого режиму відрахування частини прибутку за ставкою 5%.

Позивачем надані належні докази, які підтверджують те, що дослідне господарство „Івківці” є постраждалим підприємством у 2003році від стихійного лиха, а саме: довідки Чернігівського обласного центра гідрометеорології №8/828 від 12.08.2003р.  про існування несприятливих умов перезимівлі та розвитку у весняно-літній період с/г культур по Прилуцькому району та №2/1910 від 05.12.2003р. про несприятливі умови розвитку с/г культур у весняно-літній період та збору врожаю восени 2003 року по Прилуцькому району; висновок Торгово-промислової палати від 15.08.2003р. №10874/05-4 про те, що несприятливі гідрометеорологічні та агрометеорологічні умови  в 2002-2003р.р., які спричинили загибель посівів  сільськогосподарських культур на площах  дослідного господарства „Івківці” станом на 30.03.2003р. та 05.06.2003р., є форс-мажорними обставинами; висновок Торгово-промислової палати від 04.12.2003р. №15693/05-4 про те, що несприятливі погодні, що спричинили пошкодження посівів  сільськогосподарських культур на площах  дослідного господарства „Івківці” станом на 03.11.2003р., є форс-мажорними обставинами;

Таким чином, позивач повністю довів факт настання  форс-мажорних обставин, що спричинили загибель сільськогосподарських культур, а тим самим довів наявність всіх підстав для застосування ним ставки відрахування частини прибутку до державного бюджету у розмірі 5%.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та  органи  місцевого  самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти  лише  на  підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та  законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України , в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Податковий орган обмежившись лише констатацією факту невключення платника податків до Переліку постраждалих підприємств, не надав доказів, які б спростовували докази позивача та доводили б наявність підстав для застосування нормативу відрахування частини прибутку у розмірі 15%, а не 5%. Питання щодо постраждалості Підприємства від стихійного лиха в 2003 році не було також і предметом дослідження податкової перевірки.

Отже, податковий орган при прийнятті спірного рішення дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для застосування платником податків особливого режиму відрахування частини прибутку за ставкою 5%, тому спірне рішення від 12.10.2005р. №/3/2172 в частині визначення податкового зобов’язання з частини прибутку, яка підлягає відрахуванню до державного бюджету в сумі 68200 грн. ( 2002 рік: чистий прибуток 263000 грн. х 10% = 26300 грн.; 2003 рік: чистий прибуток 419000 грн. х 10% = 41900 грн. ) має бути визнане недійсним як таке, що не відповідає вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, ст. 52 Закону України “Про Державний бюджет України на 2003рік” та ст.3 Закону України „Про систему оподаткуванню”.

Визначення  податкового зобовязання з частини прибутку, яка підлягає відрахуванню до державного бюджету в сумі 34100 грн. (2002 рік: чистий прибуток 263000 грн. х 5% = 13150 грн.; 2003 рік: чистий прибуток 419000 грн. х 5% =20950 грн. ) спірним податковим повідомленням-рішенням,  є правомірним, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Спірним податковим повідомленнями –рішеннями до платника податків також застосовані штрафні санкції на підставі п.п.17.1.1 п.17.1  ст.17 Закону №2181 в розмірі 850 грн. та на підставі п.п.17.1.2 п.17.1 ст. 17 цього ж Закону в розмірі 51150 грн.

Підпунктом 17.1.1 встановлено, що платник податків,  що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Відповідно до підпункту 17.1.2  цієї статті у  разі  коли  контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "а" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, додатково до штрафу, встановленого підпунктом 17.1.1 цього пункту, платник податків сплачує штраф у розмірі десяти відсотків суми податкового зобов'язання за кожний повний або неповний місяць затримки податкової декларації, але не більше п'ятдесяти відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2 Постанови №557 передбачено, що визначена частина прибутку (доходу) сплачується у  строки, встановлені для сплати податку на прибуток  підприємств,  і зараховується на відповідні рахунки з обліку надходжень до загального фонду державного бюджету, відкриті в органах Державного казначейства.

Відповідно до п.3 Постанови №557  інформацію щодо сплачених обсягів частини прибутку (доходу) згідно з пунктом 2 цієї постанови підприємства подають за формою, встановленою Державною податковою адміністрацією, центральним органам виконавчої влади, до сфери управління яких вони належать, та разом з декларацією  з  податку на прибуток підприємств органам державної податкової служби.

У п.1.11 ст.1 Закону №2181 передбачено, що податкова  декларація,  розрахунок  (далі  -  податкова декларація)   -  документ,  що  подається  платником  податків  до контролюючого  органу  у  строки,  встановлені  законодавством, на підставі  якого  здійснюється  нарахування  та/або сплата податку, збору  (обов'язкового  платежу).

Позивач декларацій з податку на прибуток за 2002 рік та 2003 рік до Прилуцької ОДПІ не подавав.

Таким чином відповідач правомірно застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції в сумі 850 грн. відповідно до п.п.17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону №2181.

Проте, враховуючи безпідставність донарахування контролюючим органом податкового зобов’язання  в сумі  68200 грн., що становить донараховану частину прибутку, штрафні санкції, передбачені п.п.17.1.2 ст.17 Закону №2181, в сумі 34100 грн. застосуванню не підлягають, тому спірне податкове повідомлення –рішення в частині їх застосування має бути визнано нечинним.

Заперечення відповідача судом не приймаються з підстав викладених вище.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги   підлягають задоволенню частково, а саме: податкове повідомлення-рішення Прилуцької обєднаної державної податкової інспекції від 12.10.2005р. №/3/2172, якими визначено податкове зобовязання з  частини прибутку (доходу) держпідприємств, що вилучається до бюджету в сумі 154300 грн., в тому числі 102300 грн. основного платежу та 52000 грн. штрафних (фінансових) санкцій підлягає визнанню нечинним в частині  визначення податкового зобовязання з чистини прибутку (доходу) держпідприємств, що вилучається до бюджету в сумі 102300 грн. , в т.ч. 68200 грн. основного платежу та 34100 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В  іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне.

Відповідно до ст.87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх  представників,  що  пов'язані  із прибуттям до суду;

3) витрати,  пов'язані  із залученням свідків,  спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на  місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Як встановлено ч.1 ст.94 цього Кодексу, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони,  яка не є суб'єктом владних повноважень,  суд присуджує  всі  здійснені  нею документально  підтверджені  судові  витрати  з Державного бюджету України

Слід зазначити, що сплачені позивачем витрати за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу не є в розумінні КАС України витратами, пов’язаними з розглядом адміністративної справи, а тому відшкодуванню за рахунок державного бюджету не підлягають.

Позивач сплатив 85 грн. державного мита, з яких 3,4 грн. мають бути присуджені з Державного бюджету.

Решта зайво сплаченого державного мита може бути повернена позивачу за умови звернення останнього з відповідною заявою.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

С У Д    П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати  частково нечинним  податкове повідомлення-рішення Прилуцької обєднаної державної податкової інспекції від 12.10.2005р. №/3/2172 в частині  визначення державному підприємству дослідному господарству „Івківці” податкового зобовязання з чистини прибутку (доходу) держпідприємств, що вилучається до бюджету в сумі 102300 грн., в т.ч. 68200 грн. основного платежу та 34100 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

3. Відмовити в решті позовних вимог.

4. Стягнути з державного бюджету України (р/р 0002  УДК в Чернігівській області,  МФО 853592, ) на користь  державного підприємства дослідного господарства  „Івківці” ( с. Івківці  Прилуцького району, вул. Незалежності, 3-А, код 00729847, рахунок 0392 в КАБ „Демарк”)  3,40 грн. судових витрат.

5. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений  Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

6. Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160  Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення вищевказаних строків залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя                                                                                                                      Ж.В. Блохіна