ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

02 липня 2007 р.                                                                                        Справа  № 16/153

за позовом          господарського товариства у формі товариства з обмеженою відповідальністю заводу „Флекстронікс ТзОВ”, м. Мукачево

до відповідача     Мукачівської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Мукачево

про            визнання  недійсним податкового повідомлення-рішення від 03.04.07 №/0 1152/23-01/32221224/7732

Суддя О.В. Васьковський

Представники:

від позивача –Петрина Т.В. –керівник фінансового відділу (дов. від 22.05.07 №39)

від відповідача –Щуберт В.М. –головний державний податковий інспектор юридичного відділу (дов. від 29.05.07 №10-0), Кучінка П.І. –інспектор податкової служби ІІ рангу

СУТЬ СПОРУ: визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 03.04.07 №/0 1152/23-01/32221224/7732, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 256299 грн.

Позивач просить позов задоволити. Вважає що висновки про зменшення бюджетного відшкодування є невірними і суперечать чинному законодавству мотивуючи тим, що відповідач безпідставно зробив висновок щодо мети подальшого використання об’єкта будівництва, а саме об’єктами соціальної інфраструктури, які не призначаються для використання в господарській діяльності. Позивач вказує, що він планує використовувати житлові приміщення у своїй господарській діяльності шляхом їх здачі в оренду. Дана операцію є оподатковуваним видом діяльності, який передбачений статутом підприємства

Відповідач проти позову заперечує, мотивуючи тим, що перевіркою платника податку встановлено, що позивачем здійснюється будівництво житлових та напівпідвальних приміщень у багатоквартирному житловому будинку, які є об’єктами соціальної інфраструктури та не призначаються для їх використання в господарській діяльності. У відповідності до пп. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”                  (далі - Закон  №168/97-ВР), якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника податку, то сума податку сплаченого у зв’язку із таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

У судових засіданнях 15.06.07, 27.06.06,  за згодою сторін, відповідно до ч.2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, оголошувалася перерва.

Відповідно до ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 02.07.07 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, судом повідомлено, що повний текст постанови буде виготовлено 09.07.07.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та  додатково подані докази, суд встановив:

На підставі акту перевірки від 28.03.07 №238/23-01/32221224 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №1152/2311/3222/224/7732 від 03.04.07 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 256299 грн.

В акті перевірки, зазначається, що вході перевірки було отримано підтвердження здійснення фінансово-господарських операцій між позивачем та ТОВ „Росбуд”. На підставі отриманих документів (супровідний лист від 05.03.07 №4) було встановлено, що завод „Флекстронікс ТОВ” згідно договору від 04.01.06 №1/04.01.06 про пайову участь у будівництві здійснено часткову оплату у розмірі 60% (1537795,30 грн., в т.ч. ПДВ –256299,22 грн.) договірної вартості об’єкту інвестування. Об’єктом інвестування, відповідно до договору про пайову участь у будівництві є житлові та напівпідвальні приміщення  визначеної площі, яке отримує у власність пайовик після  введення будинку в експлуатацію і підписання акту прийому-передачі.

На підстав наведеного відповідачем зроблено висновок, у даному випадку має місце здійснення будівництва об’єктів соціальної інфраструктури, які не призначаються для їх використання в господарській діяльності.

Однак, з висновком акту перевірки та запереченнями наданими відповідачем суд не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається із договору №1/04.01.06 про пайову участь у будівництві від 04.01.06 укладеному між заводом „Флекстронікс ТзОВ” та ТзОВ „Росбуд” та угоди від 04.01.06 укладену між  заводом „Флекстронікс ТзОВ”,  ТзОВ „Росбуд” та ТзОВ „Будівельна компанія „Верховина”, позивач інвестує житлові та напівпідвальні приміщення визначеної площі, які отримує у власність  після  введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку , розташованого за адресою: Закарпатська обл., м. Мукачево, вул.. Осипенко,29 і підписання акту прийому-передачі об’єкту в порядку та на умовах визначених договором.

У акті перевірки відмічено, що заводом „Флекстронікс ТзОВ”, згідно договору №1/04.01.06 здійснено часткову оплату у розмірі 60% (15377795,30 грн. в т.ч. ПДВ –256299,22 грн.) договірної вартості об’єкту інвестування. Відповідач вважає, що у даному випадку здійснюється будівництво житлових та напівпідвальних приміщень у багатоквартирному будинку, які є об’єктами соціальної інфраструктури та не призначаються для їх використання в господарській діяльності. При цьому, відповідач застосовує положення Закону №168/97-ВР, де зокрема у пп..7.4.4. п.7.4. ст. 7 встановлено що, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку сплаченого у зв’язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Однак, твердження відповідача суд вважає передчасними. Суд погоджується із доводами позивача, що документи отримані від підприємства –надавача послуг (ТОВ „Росбуд”) не можуть бути підставою для висновків щодо мети подальшого використання об’єкта будівництва і віднесення його соціальної інфраструктури. Позивач одночасно вказує, що підприємство планує використати житлові приміщення у своїй господарській діяльності шляхом здачі їх в оренду. Позивачем до матеріалів справи надано статут підприємства де у статті 2, яка визначає цілі предмет та основні напрямки діяльності переховуються цілі діяльності а по суті види господарської діяльності. Зокрема, до таких належить надання в оренду приміщень (п.2.2.51), будівництво і ремонт житлових будинків (2.2.47), діяльність та здійснення всіх операцій з нерухомістю (2.2.50).

У відповідності до ч.1 ст.3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання  робіт чи надання послуг вартісного характеру,  що мають цінову визначеність.

Діяльність щодо інвестування будівництво житлових та напівпідвальних приміщень у багатоквартирному будинку теж слід віднести до господарської діяльності. Позивач, на етапі інвестування, тобто до завершення будівництва, визначив мету використання даного об’єкту, тобто надавання в оренду, що за своєю суттю відноситься до господарських операцій. З огляду на вищеприведені положення статуту позивача, підприємство має можливість і в інший спосіб розрядитися вказаним об’єктом, зокрема продати його, що теж при дотриманні необхідних умов буде відноситися до господарської діяльності. Суд, також бере до уваги положення ч.2 пп. 7.4.1 п.7.4 ст.7  Закону №168/97-ВР де встановлено, що право нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того , чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного періоду.

Беручи до уваги вище приведене, позов слід задоволити повністю та визнати недійсним податкове повідомлення-рішення від 03.04.07 №/0                              1152/23-01/32221224/7732.

На підставі наведеного, керуючись ст. 86, ч.2 ст. 150, ст. ст. 158-163, ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

позов задоволити повністю.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення від 03.04.07 №/0 1152/23-01/32221224/7732, яким господарському товариству у формі товариства з обмеженою відповідальністю заводу „Флекстронікс ТзОВ” зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 256299 грн.

Постанова набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складання в повному обсязі відповідно до ст. ст. 160, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                                                  О.В. Васьковський