ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 червня 2007 р.

№ 26/307

Колегія суддів Вищого господарського суду України у
складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

суддів:

Данилової Т.Б.,

Ходаківської І.П.,

розглянула

касаційну скаргу

Артемівської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької області (далі Артемівська ОДПІ)

на постанову

Донецького апеляційного
господарського суду

від

11.01.06

у справі

№ 26/307

господарського суду

Донецької області

за позовом

суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (далі Підприємець)

до

Артемівської ОДПІ,  відділення Державного казначейства у м.Артемівську
та Артемівському районі Донецької області (далі Казначейство)

про

стягнення бюджетної
заборгованості по податку на додану вартість та процентів в сумі 32 301,30
грн.

В засіданні взяли участь
представники:

- позивача:

не з'явились;

- відповідачів:

Артемівської ОДПІ:
Козіна Ю.Є. (за дов. № 20241/10/10 від 19.06.07);  ОСОБА_2 (за дов. НОМЕР_1 від 19.06.07);

Казначейства:
не з'явились.

Ухвалою від 21.05.07 колегії суддів
Вищого господарського суду України у складі: головуючий -Першиков Є.В., судді
-Савенко Г.В., Ходаківська І.П., утвореному розпорядженням заступника Голови
Вищого господарського суду України від 09.04.04, касаційна скарга Артемівської
ОДПІ НОМЕР_2 від 28.04.07 була прийнята до провадження та призначена до
розгляду на 21.06.07, без початку перегляду справи по суті.

Вказана ухвала суду була направлена
сторонам у справі в установленому порядку, документів які б свідчили про її
неотримання сторонами у справі до Вищого господарського суду України не
надходило, отже усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 Господарського
процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце
розгляду касаційної скарги.

14.06.07 до колегії суддів Вищого
господарського суду України надійшло клопотання Казначейства про розгляд справи
за відсутності його представника.

На день розгляду справи у судовому
засіданні 21.06.07 будь-яких письмових заяв та клопотань від учасників судового
процесу щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання 21.06.07
представники Підприємця та Казначейства не з'явились.

Враховуючи, що ухвалою про
призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що
неявка без поважних причин у судове засідання не тягне за собою перенесення
розгляду справи на інші строки, а від Підприємця повідомлень щодо неможливості
участі у судовому засіданні 21.06.07 до колегії суддів Вищого господарського
суду України не надходило, справа розглядається за наявними матеріалами справи
за участі представників Артемівської ОДПІ.

У зв'язку з перебуванням судді
Савенко Г.В. на лікарняному, для розгляду справи № 26/307 господарського суду
Донецької області, призначеної до перегляду в касаційному порядку на 21.06.07,
розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від
16.06.07 було створено колегію суддів Вищого господарського суду України у
складі: головуючий -Першиков Є.В., судді -Данилова Т.Б.,

Ходаківська І.П.

Про вказані обставини представників
Артемівської ОДПІ було повідомлено на початку судового засідання 21.06.07.
Відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду України не заявлено.

За згодою представників
Артемівської ОДПІ, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського
процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.06.07 було оголошено
лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду
України.

Правовий аналіз матеріалів справи
свідчить, що у серпні 2005 року Підприємець звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до Артемівської ОДПІ та Казначейства про стягнення
32 301,30 грн. бюджетної заборгованості по податку на додану вартість та
відсотків, нарахованих на суму бюджетної заборгованості з податку на додану
вартість.

Позовні вимоги Підприємця
мотивовані положеннями п.п. 7.7.3 п. 7

ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість".

Рішенням від 28.10.05
господарського суду Донецької області (суддя Наумова К.Г.) позовні вимоги
Підприємця задоволено частково.

З Державного бюджету України на
ім'я Казначейства на користь Підприємця стягнуто бюджетну заборгованість з
податку на додану вартість по декларації за березень 2005 року у сумі 11 615,00
грн. та відсотки, нараховані на суму бюджетної заборгованості по декларації за
березень 2005 року у сумі 372,83 грн. станом по 04.08.05.

У задоволенні іншої частини
позовних вимог Підприємцю відмовлено.

З Артемівської ОДПІ на користь
Підприємця стягнуто 119,00 грн. витрат по сплаті державного мита, 43,79 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 500,00 грн. витрат
на оплату юридичних послуг адвоката.

При винесенні вказаного рішення суд
першої інстанції керувався п. 1.3 ст. 1, п. 1.8 ст. 1, п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7,
п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану
вартість", п. 19 ст. 1, ст. 9 Бюджетного кодексу України та ст.ст. 42,
43, 45, 22, 33, 35, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Постановою 11.01.06 Донецького
апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий -Агапов
О.Л., судді -Алєєва І.В., Величко Н.Л.) у задоволенні апеляційної скарги
Артемівській ОДПІ відмовлено, апеляційну скаргу Підприємця задоволено.

Рішення від 28.10.05 господарського
суду Донецької області скасовано частково, по справі прийнято нове рішення.

Позовні вимоги Підприємця
задоволено.

З Державного бюджету України на
користь Підприємця стягнуто бюджетну заборгованість з податку на додану
вартість по декларації за березень 2005 року в сумі 11 615,00 грн., по
декларації за квітень 2005 року в сумі 20 029,00 грн. та відсотків, нарахованих
на суму бюджетної заборгованості станом на 04.08.05 за березень 2005 року в
сумі 372,83 грн. та за квітень 2005 року в сумі 284,47 грн.

З Артемівської ОДПІ на користь
Підприємця стягнуто 4 845,15 грн. витрат, пов'язаних зі сплатою юридичних
послуг адвоката, 484,51 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постанова апеляційного суду
винесена на підставі ст. 7 Закону України "Про податок на додану
вартість", ст.ст. 49, 101, п. 2 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105
Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з рішеннями
попередніх судових інстанцій Артемівська ОДПІ звернулась до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення від
28.10.05 господарського суду Донецької області та постанову 11.01.06 Донецького
апеляційного господарського суду скасувати, та прийняти по справі нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог Підприємцю відмовити.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує
тим, що при винесенні оскаржених судових актів було порушено норми
матеріального та процесуального права, а саме: п. 1.8 ст. 1, п.п. 7.7.5 п. 7.7
ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", ст.ст. 22, 49
Господарського процесуального кодексу України.

На день розгляду справи по суті
письмові відзиви на касаційну скаргу від Підприємця на Казначейства не
надійшли.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, заслухавши представників Артемівської ОДПІ, суддю-доповідача
по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи
правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України враховує, що згідно п. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі
адміністративна справа) -переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.п. 5, 6 Прикінцевих
та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку
діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи
вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні
загальні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України;
адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до
Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та
апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за
правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з визначенням термінів, що
дається у ст. 3 цього Кодексу:

справа адміністративної юрисдикції
(далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова
особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Предметом позову в даній справі є
стягнення 32 301,30 грн. бюджетної заборгованості по податку на додану вартість
та процентів.

Розглядаючи спір суди керувались
приписами ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість".
Позов у даній справі розглянуто судами за правилами Господарського
процесуального кодексу України.

Однак спір в даній справі виник у
зв'язку з адміністративними, а не господарськими відносинами.

Із змісту ст. 4 ч. 1, ст.ст. 42,
43, 52, ст. 19 ч. 5 Господарського кодексу України вбачається, що господарські
правовідносини виникають на підставі вільного волевиявлення господарюючих
суб'єктів.

Підвідомчість справ господарським
судам визначено ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

В частині 1 п. 1 вказаної статті
цього кодексу, зокрема, зазначено, що господарським судам підвідомчі справи у
спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських
договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім
спорів, що виникають, зокрема, із публічно-правових відносин та віднесені до
компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Згідно п.п. 1, 3 ст. 10 Закону
України “Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.90 № 509-XII,
державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у
містах, міжрайонні та об`єднані державні податкові інспекції здійснюють у межах
своїх повноважень контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування
та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) а також контролюють
своєчасність подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів,
податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з
обчисленням податків, інших платежів, а також перевіряють достовірність цих
документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення
податків, інших платежів.

Отже, спір у даній справі стосується
реалізації податковим органом своїх повноважень в організаційно-господарських
відносинах, що встановлюються між цим органом та суб'єктами підприємницької
діяльності, і пов'язані з його компетенцією щодо контролю за дотриманням
останніми податкового законодавства. Зазначені контролюючі повноваження органів
державної податкової служби України визначають їх статус у відносинах з
підприємцями як владного суб'єкта, а останніх -як підпорядкованих суб'єктів.
Відтак, вказані відносини є відносинами влади та підпорядкування (субординації)
і за способом виникнення та регулятивним характером є адміністративними.

Таким чином, дана справа є справою
адміністративної юрисдикції (адміністративною справою), оскільки податковий
орган в даному випадку в розумінні п. 7 ст. 3 Кодексу адміністративного
судочинства України є суб'єктом владних повноважень.

Отже, аналіз суб'єктного складу та
характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної
юрисдикції.

У відповідності з п. 7 розділу VII
"Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного
судочинства України, після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у
справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні,
касаційній скарги (подання) розглядаються в порядку, встановленому цим
Кодексом.

В порушення цих вимог, розглядаючи
спір на підставі вимог Господарського процесуального кодексу України після
набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, суди першої
та апеляційної інстанцій не врахували, що дана справа належить до
адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України зазначає, що судом апеляційної інстанцій при
винесенні постанови наведеним правовим положенням юридичного аналізу в
контексті спірних правовідносин надано не було, в той час, як у даному випадку
необхідно було керуватися вказаними нормами в комплексі.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.76 № 11 “Про
судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Визначивши, що спір у даній справі
носить адміністративний характер, Вищий господарський суд України звертає
увагу, що спір у порушення вимог ст.ст. 1, 12 Господарського процесуального
кодексу України розглянуто судами першої та апеляційної інстанції в порядку
господарського судочинства після набрання чинності Кодексом адміністративного
судочинства України, що унеможливлює здійснення касаційної перевірки судових
рішень в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України враховує, що Державною судовою адміністрацією
України відповідно до п. 4 р. VII "Прикінцеві та перехідні положення"
Кодексу адміністративного судочинства України в газеті "Урядовий
кур'єр" № 86 від 18.05.07 було повідомлено про початок діяльності з
21.05.07 Донецького окружного адміністративного суду, розташованого за адресою:
83017, м.Донецьк, бульвар Шевченка, 26.

З урахуванням наведеного оскаржені
судові рішення підлягають безумовному скасуванню згідно ст. 11110 Господарського
процесуального кодексу України господарським судом касаційної інстанції, а
справа -передачі до Донецького окружного адміністративного суду для розгляду за
правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11110 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Артемівської
об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області НОМЕР_2 від
28.04.07 задовольнити частково.

Рішення від 28.10.05 господарського
суду Донецької області та постанову від 11.01.06 Донецького апеляційного
господарського суду у справі № 26/307 господарського суду Донецької області
скасувати, а справу направити на новий розгляд до Донецького окружного
адміністративного суду.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

І.Ходаківська