ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2007                                                                                   Справа № 9/259

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді   Стрелець Т. Г. (доповідача),

суддів:  Головка В.Г., Чохи Л.В.,

при секретарі судового засідання: Ревковій Г.О.,

від позивача: Карпов В.Ю., довіреність № б/н  від 27.03.07,  представник;

від відповідача-1: Пастушенко В.А., довіреність № 130-МР  від 05.03.07,  представник;

від відповідача-2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: представники у судове засідання не з’явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Корпорації “Система ССБ” на постанову господарського суду Кіровоградської області від  06.02.07р. у справі № 9/259

за позовом Приватного підприємства “Терра-2006”, м. Кіровоград (25006, м. Кіровоград, вул. 50 років Жовтня, 20, кв. 55)

до відповідача-1 –Кіровоградської міської ради, м. Кіровоград (25006, м. Кіровоград, вул. Карла Маркса, 41)

відповідача-2 –Кіровоградського міського управління земельних ресурсів (25006, м. Кіровоград, вул. Тімірязєва, 68)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –Корпорація “Система ССБ”, м. Кіровоград (25014, м. Кіровоград, прос. Промисловий, 1)

про визнання нечинним рішення

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року Приватне підприємство «ТЕРРА 2006»звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовом до Кіровоградської міської ради, Кіровоградського міського управління земельних ресурсів  про визнання нечинним рішення відповідача від 26.09.2006р. №91 в частині пункту 142 та пункту 143, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Корпорація «Система ССБ».

Постановою господарського суду Кіровоградської області (суддя Шевчук О.Б.) від 06.02.2007р. (у подальшому –постанова) позов відносно Кіровоградської міської ради було задоволено повністю, пункти 142, 143 рішення Кіровоградської міської ради п’ятого скликання від 26.09.2006р. №91 «Про регулювання земельних відносин»були визнані нечинними, відносно іншого відповідача у задоволенні позову було відмовлено.

Постанова обґрунтована тим, що позивачем при розробці проекту відведення земельної ділянки дотримано всіх вимог чинного законодавства, проект погоджено з відповідними органами і позитивно оцінено державною землевпорядною експертизою, ЗК України не передбачає обов’язкової наявності у юридичної особи, що бажає отримати згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки, розробленого містобудівного обґрунтування та акту вибору на момент звернення до міської ради з клопотанням про надання згоди не розроблення проекту.

Не погодившись з постановою, третя особа без самостійних вимог звернулася до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить суд скасувати постанову повністю та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

При цьому скаржник обґрунтовує свої вимоги тим, що 15.11.2006р. господарським судом Кіровоградської області було прийнято постанову по іншій справі №9/220, на підставі якої скасовано п. 1 рішення відповідача-1 №1593 від 08.12.2005р. як незаконне та відповідно до якого залишено чинним п. 1 рішення відповідача-1 №700 від 29.01.2004р. «Про розгляд звернень юридичних осіб з питань регулювання земельних відносин». Тобто, на думку третьої особи, за нею залишилось приоритетне  право на складання проекту відведення в оренду за рахунок земель резерву міста терміном на 25 років для житлового будівництва земельну ділянку площею 2,5 га в межах вулиць Пашутіна, Пролетарської та Кірова.

Позивач проти апеляційної скарги заперечує, мотивуючи свою позицію тим, що суд всебічно, повно і об’єктивно дослідив всі обставини справи, а твердження третьої особи щодо можливості встановити ідентичність земельних ділянок не підтверджується матеріалами справи.

Відповідач-1 у своїх поясненнях просить суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову, посилаючись на те, що у постанові не зазначено, яке саме право позивача було порушено, у позивача відсутній позитивний висновок державної експертизи. Також відповідач-1 вважає, що господарський суд дійшов хибного висновку про те, що у відповідача-1 відсутні повноваження на скасування власних рішень, і помилково не залучив до участі у справі прокуратуру м. Кіровограда.

Колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представників відповідача-2 та третьої особи, оскільки вони були належним чином попереджені про час та місце проведення судового засідання.

В судовому засіданні 23.04.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача-1, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ними рішення, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 08.12.2005р. відповідачем-1 було прийняте рішення №1592 «Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин», відповідно до п. 160 якого відповідач-1 вирішив погодити місце розташування та надати позивачеві згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 25 років площею 1,2 га в районі вулиць Кірова та Пролетарської під розміщення багатоквартирного житлового будинку за рахунок земель житлової забудови, що перебувають у запасі (а. с. 11).

Водночас, рішенням відповідача-1 від 26.09.2006р. «Про регулювання земельних відносин»позивачу було відмолено у затвердженні акту визначення збитків та проекту відведення земельної ділянки площею 8273,79 кв.м. під розміщення багатоквартирного житлового будинку в районі вул. Кірова та вул. Пролетарської з підстав відсутності погодження проекту відведення зі сторони міськвиконкому та міської ради (відсутні погоджувальні підписи заступника та печатка зі сторони міськвиконкому), а також відсутності даних про виправлення зауважень державної землевпорядної експертизи - п. 142 спірного рішення, а також вирішено скасувати п. 160 рішення відповідача-1 від 08.12.2005р. №1592 «Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин»як такий, що суперечить вимогам діючого законодавства, земельна ділянка була зарахована до земель запасу міста –п. 143 спірного рішення (а. с. 9).

Із наданих до матеріалів справи документів вбачається, що позивачем дотримано вимоги законодавства проект відведення земельної ділянки погоджено з усіма органами переліченими в ст. 123 ЗК України (а. с. 17-22).

Проект землеустрою, підготовлений за замовленням позивач, пройшов державну землевпорядну експертизу з позитивним висновком (а. с. 23).

Статтею 123 ЗК України передбачено, що проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації»від 17.08.2004р. №1808-IV якщо об'єкт державної експертизи підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, то він позитивно оцінюється та погоджується. У разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок. Позитивні висновки державної експертизи щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією.

З наведеної норми вбачається, що висновок експертизи може вважатись позитивним і за умов необхідності додаткового доопрацювання певних питань. Тому посилання відповідача-1 стосовно невідповідності висновку експертизи визначенню позитивного висновку є безпідставними.

З наведеного вбачається, що суд прийшов до вірного висновку про необхідність визнання нечинним п. 142 спірного рішення. Оскільки жодним нормативним актом не передбачено погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із заступником міського голови чи виконавчим комітетом міської ради.

Стосовно визнання нечинним п. 143 спірного рішення суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

У протесті в.о. прокурора м. Кіровограда від 07.08.2006р. №3254-вих на п. 160 рішення відповідача-1 від 08.12.2005р. №1592, зазначено, що вказаний пункт суперечить вимогам закону, а тому підлягає скасуванню, оскільки акт вибору земельних ділянок для розміщення об’єктів не скріплений печаткою Кіровоградської міської ради, не зазначена дата його складання, розміщення житлового будинку не передбачено генеральним планом забудови міста (а. с. 12-14).

Частиною 3 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 123 ЗК України юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради; до клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені частиною п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу, документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування.

Частиною 15 ст. 151 ЗК України встановлено, що матеріали погодження місця розташування об'єкта повинні включати: викопіювання з генерального плану або іншої містобудівної документації населеного пункту, копію плану земельної ділянки з нанесенням на ній варіантів розміщення об'єкта із зазначенням загальної площі, яку необхідно вилучити. Зазначаються також склад угідь земельної ділянки, що вилучається, та умови її відведення.

Водночас, Земельний кодекс України не передбачає обов’язкової наявності у юридичної особи, що бажає отримати згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки, розробленого містобудівного обґрунтування та акту вибору на момент звернення до міської ради з клопотанням про надання згоди на розроблення проекту.

Матеріалами справи підтверджено дотримання позивачем наведеної вище процедури одержання згоди органу місцевого самоврядування на розробку проекту відведення земельної ділянки, зокрема, подання клопотання від 23.06.2005р.

Стосовно необхідності участі прокуратури м. Кіровограда у справі, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п. п. 2, 3 ст. 21 Закону України «Про прокуратуру»від 05.11.1991р. №1789-ХІІ у протесті прокурор ставить питання про скасування акта або приведення його у відповідність з законом, а також припинення незаконної дії посадової особи, поновлення порушеного права; протест прокурора зупиняє дію опротестованого акта і підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження. Про наслідки розгляду протесту в цей же строк повідомляється прокурору.

Статтями 19, 144 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»№280/97-ВР від 21.05.1997р. акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У порушення наведеної норми відповідачем-1 не доведено правомірність винесення спірного рішення у частині, що оскаржується позивачем.

Посилання третьої особи на постанову господарського суду Кіровоградської області від 15.11.2006р. по справі №9/220 колегією суддів оцінюються критично, оскільки у матеріали справи не надано доказів набрання вказаною постановою чинності.

Таким чином, позовні вимоги до відповідача-1 задоволені правомірно, у позові до відповідача-2 обґрунтовано відмовлено.

Посилання скаржника і відповідача-1 на порушення господарським судом норм матеріального і процесуального права не підтверджується обставинами справи.

З аналізу наведених норм вбачається, що постанова господарського суду винесена за умов повного і всебічного дослідження матеріалів справи і норм чинного законодавства, тому воно є законним і скасуванню не підлягає.

Згідно з роз’ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 1 постанови від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

З огляду на викладене, постанова господарського суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, підстави для її скасування і винесення нового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200, 205, 206, 254 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Корпорації “Система ССБ” на постанову господарського суду Кіровоградської області від 06.02.07р. у справі № 9/259 залишити без задоволення, а постанову без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками перегляду, набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Т. Г. Стрелець

Суддя
В. Г. Головко

Суддя
Л. В. Чоха