ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2007 р.

Справа №  14/492/06

м. Миколаїв

За позовом: Приватного підприємства «РІА - ленд», м. Миколаїв, вул. Мельнічна, 3а

До відповідача:  Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі, м. Миколаєва, вул.Робоча,2а, 54015

Суддя -  Цвєткова П.В.

При секретарі –Мілосердової Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача :  Неделиковська Я.А. дов. № 2 від 17.01.2007 р.

Від відповідача  Стрекалова А.П. дов. № 14847/07 від 06.11.2006 р.

В засіданні приймає участь

Суть спору:  визнання недійсним рішення про застосування фінансових санкцій від 02.08.2006 р. за № 10240/03, визнання недійсною вимогу від 31.07.2006 р. за № Ю 10121/03, визнати недійсним рішення Пенсійного фонду України від 17.11.2006 р.

В судовому засіданні 15.03.2007 р. оголошена перерва до 28.03.2007 р.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення Управління ПФУ у Заводському районі м. Миколаєва про визнання недійсними:

1.Рішення відповідача про застосування фінансових санкцій від 02.08.2006 р.                          № 10240/03.

2. Вимоги про сплату боргу відповідача від 31.07.2006 р. № Ю-10121/03

3. Рішення Пенсійного Фонду України про залишення заяви позивача без задоволення від 17.11.2006 р. № 15126/07-10

В судовому засіданні представник позивача відмовився від третьої вимоги, а саме визнання недійсним рішення Пенсійного Фонду України від 17.11.2006 р. № 15126/-7-10.

Управління ПФУ України в Заводському районі м. Миколаєва позов не визнає посилаючись на те, що відповідно до ст. 18 ЗУ «Про загальнообов’язкове пенсійне страхування»страхові внески є цільовим загальнообов’язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку встановленому цим Законом.

Страхові внески не включаються до вкладу податків, інших обов’язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. Отже, Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва»від 03.07.1998 р. № 727 суперечить ч.6 ст. 18 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, а також не може регулювати відносини, що виникають у сфері загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, оскільки є нормативно-правовим актом, що регулює податкові правовідносини, а отже Указ № 727 не може застосовуватися при визначені розміру страхових внесків для страхувальників та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Пункт 6 ст. 17 Закону України «Про загальнообов’язкове пенсійне страхування»зобов’язує страхувальників нараховувати, обчислювати та сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно з ч.1 ст. 18 зазначеного Закону страхові внески до солідарної системи нараховуються  на суму фактичних витрат на оплату праці працівників.

В липні 2006 р. проводилась перевірка своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування ПП «РІА - ленд»за результатами якої було донараховано страхові внески та складено акт № 166 від 26.07.2006 р. За результатами перевірки Управління ПФУ в Заводському районі була сформована та надіслана ПП «РІА -          ленд» для узгодження вимога про оплату боргу від 31.07.2006 р. № Ю-10121/03 на загальну суму 20527 грн. 08 коп. Оскільки ПП «РІА-ленд»було донараховано страхові внески, управління ПФУ в Заводському районі м. Миколаєва було правомірно винесено рішення про застосування фінансових санкцій № 1024/03 від 02.08.2006 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив таке:

Згідно до п. 1 ст. 7 Закону України  «Про загальнообов’язкове державне страхування «№ 1058-ІV від 09 липня 2003 р. одним з принципів загальнообов’язкового державного пенсійного страхування є обов’язковість страхування осіб, які працюють на підставах передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - суб’єктів підприємницької діяльності. Страхувальниками відповідно до        ст. 14 Зазначеного Закону є роботодавець, на яких покладено обов’язок обчислення та сплата страхових внесків. Позивач являється платником страхових внесків до Пенсійного Фонду України.

В липні 2006 р. Управління ПФУ у Заводському районі проведена позапланова перевірка правильності, повноти нарахування сум страхових внесків та своєчасності їх сплати позивачем. Підставою для перевірки стало звернення працівника підприємства Шломової Раїси Миколаївни, яка позбавлена права на перерахунок пенсії.

Документальною перевіркою були виявлені порушення п.1 ст. 19, п.6,ст.17 ЗУ»Про загальнообов’язкове державне страхування»яким роботодавець позбавив всіх найманих працівників на зарахування страхового стажу на даному підприємстві для призначення                       ( перерахування) пенсії.

Згідно з актом перевірки № 166 від 26 липня 2006 р. відповідачем надіслана позивачеві вимога № Ю 10121/03 про сплату боргу від 31.07.2006 р. на суму 20527 грн. 08 коп. і прийнято рішення № 10240/03 від 02 серпня 2006 р. про застосування фінансових санкцій за донарахуванням сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків від 02.08.2006 р. на суму 12596 грн. 19 коп.

Позивач вважає, що донарахування сум страхових внесків і застосування до нього фінансових санкцій є безпідставним оскільки він є платником єдиного податку згідно з Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва». В зв’язку з цим просить визнати недійсними рішення ДПІ про застосування фінансових санкцій і вимогу про сплату боргу.

З урахуванням вище зазначеного, господарський суд дійшов висновку, що обов’язковість сплати страхових внесків на загальнообов’язкове пенсійне страхування не пов’язується із статусом платника податку, як суб’єкта підприємницької діяльності, а спір по даній справі не підпадає під правовідносини, що регулюються Указом Президента України від 03.07.1998 р. № 724/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва».

Відповідно до акту перевірки від 26 липня 2006 р. позивач в звітах за 2004 р.відобразив внески 32 % в розмірі 9124 грн.78 коп., та січень-травень 2005 р. в сумі 4742 грн. 78 коп. на загальну суму 13867 грн. 51 коп. Однак в звіті за червень 2005 р. позивачем від кореговано ( зменшено) внески за 2004-2005 р. в розмірі 13892 грн. 65 коп. Всього за актом перевірки донараховано внесків на суму 20501 грн. 92 коп.

Позивач факт коригування не оспорює і посилаються на те, що нарахування він здійснив з урахуванням указу президента від 03.07.1998 р. № 727/98.

На підставі ст. 106 ЗУ»Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»до позивача відповідачем застосовано відповідачем застосовані фінансові санкції.

Крім того, необхідно зазначити, що КАСУ не передбачає такого способу захисту інтересів позивача, як визнання недійсним рішення ДПІ. Відповідно до п.3 ст. 105 КАСУ адміністративний позов може містити вимогу про скасування чи визнання нечинним рішення відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 105,158, 162-163 КАСУ, господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

В позові відмовити.

Постанова у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виконавчий лист у відповідності зі ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України видається за заявою позивача після набрання законної сили рішенням господарського суду.

Суддя
П.В.Цвєткова