ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"07" червня 2007 р.

Справа № 6/10/07

Одеський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого            Андрєєвої Е.І.

Суддів:                    Мацюри П.Ф.

Ліпчанської Н.В.

При
секретарі           Волощук О.О.,

за
участю представників сторін:

від
позивача -Маміна Г.В.,

від
відповідача -Нікітенко Л.М., Слободяник О.П.,

від
Прокуратури -Ланова Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Миколаївської міської ради

на постанову господарського суду
Миколаївської області від 19.03.2007р.

у справі № 6/10/07

за позовом Прокурора м. Миколаєва в
інтересах держави в особі Державного комітету України з питань регуляторної
політики та підприємництва

заінтересована особа -СПД -фізична
особа ОСОБА_1

до Миколаївської міської ради

про визнання нечинними рішень,

встановив:

У січні 2007 року заступник
прокурора м. Миколаєва звернувся до господарського суду з адміністративним
позовом в інтересах  держави в особі
Державного комітету  України з питань регуляторної
політики та підприємництва  до Миколаївської
міської ради про скасування рішень міської ради:  № 3/5
від 14.07.2006 року „Про внесення змін та доповнень до рішення міської
ради від 21.11.2002 року № 7/3 „Про затвердження положень про місцеві податки
та збори”  та № 4/14 від 18.08.2006 року
„Про внесення змін та доповнень до рішення міської ради від 13.03.2003 року №
12/43 „Про затвердження ставок єдиного податку для суб'єктів підприємницької
діяльності -фізичних осіб на території м. Миколаєва.

Звертаючись з даним позовом,
заступник прокурора зазначив, що Миколаївська міська рада, приймаючи оскаржені
рішення, які є регуляторними актами, недодержала порядок їх прийняття,
передбачений  Законом „Про засади
державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності” (надалі
-Закон), а саме, не оприлюднила проект рішень і не зробила аналіз  їх регуляторного впливу, чим порушила законні
права і інтереси значної кількості громадян та суб'єктів підприємницької
діяльності.

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1, який вступив для участі у справу на підставі ст.171
КАС  України, підтримав вимоги прокурора
та комітету.

Відповідач позову не визнав,
посилаючись на те, що прокурором пропущений 15-и денний строк для звернення до
суду з позовом, а оскаржені рішення не є регуляторними актами.

Разом з тим відповідач пояснив, що,
не зважаючи на те, що оскаржені рішення не є регуляторними актами, аналізи
регуляторного впливу цих рішень були надані постійним комісіям ради, а проекти
рішень - опубліковані в Інтернеті.

Постановою господарського суду
Миколаївської області від 19.03.2007 року позовні вимоги задоволені. Визнано не
чинним  рішення Миколаївської міської
ради № 3/5 від 14.7.2006 року „Про внесення змін та доповнень до рішення
міської ради від 21.11.2002 року № 7/3 „Про затвердження Положень про місцеві
податки та збори”, а також рішення  №4/14
від 18.08.2006 року „Про внесення змін та доповнень до рішення міської ради від
13.03.2003 року № 12/43 „Про затвердження ставок єдиного податку для суб'єктів
підприємницької діяльності -фізичних осіб на території м. Миколаєва”.

Будучи не згодним з прийнятою
постановою, відповідач оскаржив її і в
апеляційній скарзі просить скасувати,
а в позові відмовити з підстав, викладених  в запереченнях, які судом першої інстанції не
прийняті до уваги, а саме, що оскаржені прокурором рішення не є регуляторними
актами, що прокурором пропущено 15-ти денний строк на звернення з позовом після
відхилення його протесту , а також і того, що хоча місцева рада не вважає
оскаржені рішення регуляторними, все ж вимоги Закону „Про засади державної
регуляторної політики...”  при прийнятті
цих рішень виконала.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши матеріали справи та відповідність прийнятого
судом рішення нормам чинного законодавства, судова колегія дійшла до наступного
висновку

Задовольняючи позов, місцевий
господарський суд виходив з того, що Миколаївська міська рада, приймаючи
оскаржені рішення, порушила вимоги Закону „Про
засади державної регуляторної політики...”.

При цьому, суд послався на те, що
відповідач не оприлюднив  проекти
регуляторних актів в газеті „Вечерний Николаев”, яка є друкованим засобом
масової інформації Миколаївської міської ради, як то передбачає Закон

Дослідивши матеріали справи та
вимоги, що ставляться нормами Закону до прийняття регуляторних актів, судова
колегія не може погодитись з висновками місцевого суду.

Відповідно матеріалам справи на
третій сесії Миколаївської міської ради п'ятого скликання від 01.06.2006 року
внесено на розгляд депутатів проект рішення «Про внесення змін та доповнень до
рішення міської ради від 21.11.02 року № 7/3 «Про затвердження положень про
місцеві податки та збори», а фінансовим управлянням були підготовлені та надані
постійним комісіям аналізи регуляторного впливу до проектів рішень: «Про
внесення змін та доповнень до рішення міської ради від 13.06.03 р. № 12/43 «Про
затвердження ставок єдиного податку для суб'єктів підприємницької діяльності
-фізичних осіб на території м. Миколаєва»та
«Про внесення змін та доповнень до рішення міської ради від
21.11.02  р. № 7/3 «Про затвердження
положень про місцеві податки та збори».

Міською радою а газеті «Вечерний
Николаев» від 17.06.06 р. № 70 та від 06.07.06 р. № 78 були надруковані
оголошення про розміщення проектів рішень «Про затвердження положень про
місцеві податки та збори»та «Про затвердження ставок єдиного податку для
суб'єктів підприємницької діяльності»на Інтернет-порталі Миколаївської міської
ради та наданий номер телефону для отримання додаткової інформації.

Таким чином, Миколаївською міською
радою до прийняття оскаржених рішень виконані вимоги, передбачені Законом
України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської
діяльності».

Про додержання зазначеного Закону
відповідачем при прийнятті рішень з окремими зауваженнями йдеться і в листі
представництва державного комітету України з питань регуляторної політики та
підприємництва у Миколаївській області на адресу прокурора Миколаївської
області.

Статтею 36 Закону передбачено, що
регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це
органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з
таких обставин:

-          відсутній аналіз регуляторного
впливу;

-
проект регуляторного акта не був оприлюднений.

Однак, як встановлено матеріалами
справи, відносно прийнятих рішень було зроблено аналіз регуляторного впливу та
проект регуляторного акта був оприлюднений.

Позивач, заперечуючи проти того, що
регуляторні акти були оприлюднені, послався на те, що відповідач на підставі ст.13
Закону повинен був оприлюднити ці акти шляхом опублікування в своїх друкованих
засобах масової  інформації, яким є
газета „Вечерний Николаев”, а він оприлюднив ці акти в мережі Інтернет, що на
думку позивача є суттєвим порушення Закону.

Не приймаючи зазначене заперечення
позивача та, вважаючи його помилковим, судова колегія також посилається на
норми ст.13 Закону,  частиною першою
якого встановлено, що план діяльності регуляторного органу з підготовки
проектів регуляторних актів та зміни до нього оприлюднюються шляхом
опублікування в друкованих засобах масової інформації цього регуляторного
органу, а у разі їх відсутності -у друкованих засобах масової інформації,
визначених цим регуляторним актом,
та/або шляхом розміщення плану та змін до нього на офіційній сторінці
відповідного регуляторного органу в мережі Інтернет.

Аналізуючи зазначену норму Закону,
колегія вважає, що словосполучення „...а у разі їх відсутності...” не забороняє
регуляторному органу, який, хоча і має свій друкований засіб масової інформації,
оприлюднювати документи у друкованих засобах масової інформації, визначених цим
регуляторним органом, та/або шляхом розміщення плану та змін до нього на
офіційній сторінці відповідного регуляторного органу в мережі Інтернет. При
цьому колегія вважає, що  зазначена норма
Закону  при наявності у регуляторного
органу як друкованого засобу масової інформації так і своєї офіційної сторінки
в мережі Інтернет, дозволяє регуляторному органу визначати на свій розсуд, яким
способом оприлюднити  документи. Частиною
четвертою ст.13 Закону надається перевага офіційним друкованим засобам масової
інформації. Однак, публікація документів
регуляторним органом на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, при
наявності друкованого засобу масової інформації, не є підставою для не
прийняття рішення чи  визнання його не
чинним.

Крім того, у даному випадку
регуляторний орган, розмістивши проекти рішень в мережі Інтернет,  в друкованому засобі масової інформації  в газеті „Вечерний Николаев” від 17.06.06 р.
№ 70 та від 06.07.06 р. № 78 розмістив оголошення про розміщення проектів
рішень на Інтернет -порталі Миколаївської міської ради з номером телефону для
отримання додаткової інформації.

Судова колегія звертає увагу і на
ту обставину, що відповідач надав переконливі обґрунтування в необхідності
прийняття таких рішень. Проекти цих рішень детально обговорювались депутатами
на 4-ій сесії Миколаївської міської ради
п'ятого скликання. Прийняті рішення введені в дію лише з 01.01.2007 року.

При таких обставинах судова колегія
вважає, що підстави для задоволення пред'явленого позову відсутні. А тому
постанова місцевого суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою
у позові відмовляється.

Задовольняючи скаргу відповідача,
судова колегія при цьому відхиляє його доводи про те, що прокурором пропущено
процесуальний строк для звернення з даним позовом, та що оскаржені акти  не є регуляторними, оскільки зазначені доводи
не основані на законі.

На підставі викладеного та,
керуючись ст.ст.198, 202, 205  КАС
України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Миколаївської
міської ради задовольнити.

Постанову господарського суду
Миколаївської області від 10.03.2007 р. у справі № 6/10/07 скасувати. У позові
відмовити.

Постанова набирає законної сила з
дня прийняття та може бути оскаржена протягом місяця до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Е.І.Андрєєва

Судді:
П.Ф.Мацюра

Н.В.Ліпчанська