ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

02.03.07                                                                                           Справа  № 17/317

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                        Давид Л.Л.

Суддів                                                            Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства “Прикарпаттяобленерго” в особі Надвірнянського РЕМ за вих.№35 від 11.01.2007 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.12.2006 року

у справі № 17/317 (суддя –Неверовська Л.М.)

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Прикарпаттяобленерго” в особі Надвірнянської РЕМ, м. Надвірна, Івано-Франківська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Надвірнянський завод молочних продуктів”, м. Надвірна , Івано-Франківська область

про стягнення 14341,91 грн. додаткового нарахування за перевищення граничних величин електроспоживання за січень 2004 року

за участю представників сторін:

від позивача: Марцінковська О.І. – юрист (довіреність за №694 від 23.03.2006 року)

від відповідача: Проценко Т.Я. –юрист (довіреність за №1 від 22.02.2007 року);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 21.12.2006 року у справі №17/317 відмовлено в задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства “Прикарпаттяобленерго” в особі Надвірнянського РЕМ, м. Надвірна, Івано-Франківська область (надалі –Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Надвірнянський завод молочних продуктів”, м. Надвірна, Івано-Франківська область (надалі –Відповідач) про стягнення 14341,91 грн. додаткового нарахування за перевищення граничних величин електроспоживання за січень 2004 року.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що Відповідач сплатив за спожиту електроенергію у січні місяці Позивачу вчасно в розрахунковий період, який визначений додатком від 04.11.2002 року до Договору №12 від 14.07.2000 року, і відповідно до цього застосування до Відповідача стягнення в розмірі 14 341,91 грн. за перевищення граничних (договірних) величин споживання електричної енергії є неправомірним, і на підставі цього в позові відмовлено.

Позивач –ВАТ “Прикарпаттяобленерго” в особі Надвірнянського РЕМ, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу ( вих. № 35 від 11.01.2007 року) в якій покликається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме: судом не враховано того, що Позивачем виставлено рахунок Відповідачу по якому він повинен був сплатити 4 302,44 грн. за спожиту електроенергію у січні місяці 2004 року до 27 січня 2004 р., проте в порушення умов п. 3.5 угоди про зміну і доповнення до договору від 28.09.2001 р. Відповідач оплати в розрахунковий період вчасно не провів. Скаржник вважає, що судом невірно трактовано розрахунковий період, оскільки розрахунковий період –це період часу, за який визначаються обсяги спожитої електричної енергії, величина потужності та здійснюються відповідні розрахунки, а не як його трактує суд тобто розрахунковий період, який починається першого числа календарного місяця та триває до останнього числа календарного місяця, і відповідно сплата Відповідачем 30.01.2004 р. здійснена в межах періоду.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (б/н від 01.03.2007 року) та його представник в судовому засіданні заперечує доводи апеляційної скарги, оскільки всі розрахунки за використану електроенергію в січні 2004 року проведені протягом розрахункового періоду і відповідно апелянт повинен був провести коригування граничної величини споживання електроенергії до рівня 19999кВт/год., а не до рівня 6 346 кВт/год. Враховуючи наведене останній вважає, що відсутні правові підстави для застосування до ТзОВ “Надвірнянский завод молочних продуктів” відповідальності, визначеної ст. 26 Закону України “Про електроенергетику” за перевищення граничних величин споживання електроенергії у вигляді додаткового нарахування. Відповідно до цього просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області зашити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, як необґрунтовану та безпідставну.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного законодавства та обставинам справи, виходячи з наступного.

ВАТ “Прикарпаттяобленерго” (надалі –Енергопостачальна організація) та ТзОВ “Надвірнянський завод” укладено договір на постачання електричною енергією №12 від 14.07.2000 року (в редакції із змінами, внесеними угодою від 28.09.2001 року (а.с.13) та додатком від 04.11.2002 року до договору(а.с.59), який діяв до 23.03.2004 року.

23.03.2004 року сторонами укладено договір постачання електричною енергією №12 в новій редакції (а.с.64).

Укладаючи договір №12 від 14.07.2000 року на постачання електричної енергії , сторони в п. 1.3 обумовили, що крім цього договору їх відносини регулюються Законом України “Про електроенергетику”, Правилами користування електричною енергією затвердженими постановою НКРЕ №28 від 31.07.1996 року, Указами Президента України, Постановами Кабінету Міністрів України, Національної комісії регулювання електроенергетики України та іншим діючим законодавством щодо питань електропостачання.

Вищезазначеними підзаконними актами запроваджено регулювання постачання електричної енергії шляхом встановлення граничних величин її споживання і передбачено, що граничні величини споживання та потужності доводяться до споживачів як договірні величини у терміни, обумовлені договором , повідомлення про ці величини є невід‘ємною частиною договору.

Відповідно до п. 11 Порядку постачання електричної енергії визначено, що граничні величини споживання електричної енергії та потужності доводяться до споживачів як договірні величини у терміни, обумовлені договором укладеним місцевою енергопостачальною організацією та споживачем. Повідомлення про ці величини є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. 13 Порядку постачання електричної енергії споживачам встановлено, що у разі перевищення встановлених як договірні граничних величин споживання електричної енергії та потужності, споживачі несуть відповідальність визначену частинами п‘ятою та шостою ст.. 26 Закону України “Про електроенергетику”.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач направив повідомлення № 39439 від 29.12.2003 року про встановлення Відповідачу граничної величини по споживанню електроенергії в січні 2004 року в обсязі 6346 кВТ/год.(а.с.74).

Відповідачем в січні 2004 року спожито 19999 кВТ/год. Оплата електроенергії за січень 2004 року здійснювалась наступним чином: попередня оплата в сумі 2000 грн. –вартість електроенергії 6346 кВт/год., що підтверджується Позивачем в уточненні до позовної заяви і не заперечується Відповідачем, а остаточний розрахунок за всю спожиту електроенергію в січні 2004 року проведено платіжним доручення №56 від 30.01.2004 року(а.с.78).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 11 ЦК України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Зобов`язання сторін, належність виконання яких оскаржується в судовому порядку випливають з укладеного сторонами Договору №12 від 14.07.2000 року.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правовідносини, що виникли у сторін з приводу постачання та споживання електроенергії регулюються Правилами користування електричною енергією, затвердженими Постановою НКРЕ від 31.07.1996 N 28 (у редакції постанови НКРЕ від 22.08.2002 N 928). Відповідно до вимог п.11.2 Правил користування електричною енергією, Споживач зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору, оплачувати обсяги електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та погоджених споживачем актів про порушення цих Правил та умов договору, забезпечити належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та струмоприймачів, забезпечувати необхідні умови для належного функціонування розрахункових засобів обліку електричної енергії відповідно до вимог ПУЕ та інших нормативно-технічних документів та своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень.

Пунктом 1.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 року №28 визначено, що розрахунковий період –період часу, за який визначається обсяг спожитої та /або переданої електричної енергії , величина потужності, та здійснюються відповідні розрахунки

Як вбачається з положень додатку від 04.11.2002 року до Договору №12 від 14.07.2000 року , яким встановлено, що розрахунковий період (розрахунковий місяць ) вважається з 29 числа по 30 число місяця. Отже, відповідно до цього, судом правомірно встановлено, що Відповідачем оплата за спожиту електроенергію в січні 2004 року проведена протягом розрахункового періоду. Початок та тривалість розрахункового періоду для розрахунку плати за спожиту електроенергію визначається у договорі (п. 7.7. Правил).

Відповідно до п. 5.3 Правил користування електричною енергією та п. 11 Порядку постачання електричної енергії споживачам встановлено, що за підсумками розрахункового періоду договірна (гранична) величина споживання електричної енергії коригується постачальником електричної енергії до рівня фактично оплаченої за цей розрахунковий період величини спожитої енергії.

Як вбачається з матеріалів справи , Відповідачем до закінчення розрахункового періоду оплачено Позивачу всю спожиту за січень електроенергію , тому Позивач відповідно повинен був провести коригування граничних величин споживання Відповідачу в сторону збільшення.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про відсутність підстав застосування до Відповідача відповідальності за перевищення граничних (договірних) величин споживання електричної енергії у вигляді додаткового нарахування в сумі 14341,91 грн.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Івано-Франківської області чинному законодавству, матеріалам справи та дійсним обставинам.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України ,-

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.12.2006 р. у справі № 17/317 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу № 17/317 повернути Господарському суду Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя                                                                                Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                    Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                                    Х.В.Мурська