СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.07                                                                                 Справа № 6/117

Суддя Василенко Т.А.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Відкритого акціонерного товариства “Луганськобленерго”, м. Луганськ

до Державного підприємства «Новодеркульський кінний завод №63», с. Новодеркул Луганської області

про стягнення  7 002 грн. 29 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача – Просвіров В.Ф., дов. № 05 від 09.01.07.;

від відповідача –не прибув;

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 7 002 грн. 29 коп., в тому числі інфляційні нарахування -  5 624 грн. 55 коп., 3% річних –1 377 грн. 74 коп.

Позивачем було надане уточнення назви відповідач, так первісно відповідач визначався як –Деркульський кінний завод №63, але відповідно до довідки Головного Управління статистики у Луганській області від 12.03.2007.,  належною назвою відповідача є Державне підприємство «Новодеркульський кінний завод №63», місцезнаходження та код  ті ж самі,  у зв’язку з чим вказане уточнення було прийняте до уваги, саме як уточнення назви відповідача.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав. У судову засідання тричі не з’явився, проте про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином. Справа розглядається у порядку ст. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Між ВАТ “Луганськобленерго”  і Деркульським кінним заводом №63 було досягнуто певної згоди щодо оплати  заборгованості за надані послуги з постачання електричної енергії, наданої останньому.

Ухвалою господарського суду від 24.05.04. у справі № 10/21б  затверджено мирову угоду, підписану між сторонами. За вказаної мировою угодою сторони прийшли до згоди, що:

Сторони визнають, що за станом розрахунків на 01.04.2004. загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 120 735 грн. 42 коп.

Приймаючи до уваги скрутний фінансовий стан відповідача, позивач погодився на розстрочку платежів прочинаючи з 01.07.04.

На протязі зазначеного терміну, відповідач зобов’язався здійснювати періодичні платежі по сплаті заборгованості у наступні строки: з 01.07.2004. по 01.06.2009. по 2 000 грн. 00 коп., щомісячно до 25 числа, а всього 118 тис. грн., червень 2009 р. –2532 грн. 42 коп.

Сторони домовились, що сплата заборгованості буде проводитись шляхом перерахування відповідачем грошових коштів до 25 числа поточного місяця на відповідні рахунки позивача.

У зв’язку з тим, що відповідачем умови  мирової угоди виконувалися неналежним чином та   за період з 25.07.2004. по 25.01.2007. було сплачено у добровільному порядку  лише 18 144 грн. 16 коп., замість 62 000грн. 00 коп., залишилась заборгованість у сумі 43 855 грн.84 коп.

На підставі викладеного, позивач  звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у сумі   5 624 грн. 55 коп. і  3% річних у сумі  1 377 грн. 74 коп. та обґрунтовує свої вимоги посиланням на ст. 625 ЦК України.

Оцінивши доводи позивача та матеріали справи у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні з простроченої суми.

У даному випадку, позивач виступає як кредитор, а відповідач як боржник.

Аналіз зазначеної норми кодексу свідчить, що законодавством не встановлено заборони щодо звернення до суду з позовом про стягнення інфляційних нарахувань, річних після задоволення вимоги про стягнення боргу.

Також, згідно ст. 124 Конституції судові рішення є обов’язковими на усій території України.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем умови мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Луганської області від  24.05.2004. у справі № 10/21б виконувалися неналежним чином, у зв’язку з чим, за період з 25.07.2004. по 25.01.2007.  ним не було виконано зобов’язань на суму 43 855 грн.84 коп., у зв’язку з чим, позивач правомірно  нарахував інфляційні та 3% річних за період з 26.07.2004. по 26.01.2007. у сумах 5 624 грн. 55 коп. і  1 377 грн. 74 коп. відповідно.

Відповідачем позовні вимоги не оспорені.

Приймаючи до уваги, що позовні є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та не оспорені відповідачем, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти  на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85  Господарського   процесуального   кодексу  України, суд

в и р і ш и в :

1.          Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Новодеркульський кінний завод № 63», с. Новодеркул,  Біловодського району Луганської області, код 00846234, на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю “Луганськобленерго”, м. Луганськ, вул. Сороки, 16а, п/р 8350 в Луганській філії АК “Укрсоцбанк” м. Луганська, МФО 304018, код 21841896, інфляційні нарахування у сумі 5 624 грн. 55 коп. , 3% річних у сумі 1 377 грн. 74 коп. , витрати по держмиту у сумі 102 грн. 00 коп., витрати на інформаційне –технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення :  27.04.2007.

Суддя                                                                                                      Т.А.Василенко

Спеціаліст                                                                                            Т.В.Шкуть