ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

головуючого

Овечкіна  В.Е.,

суддів

Чернова     Є.В.,

Цвігун В.Л.,

за   участю
представників:

позивача

- ОСОБА_2,

відповідача

- Поляков О.Е.,

третьої особи

- не з'явився,

розглянувши у відкритому
судовому   засіданні
касаційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення

від 26.01.2007 апеляційного
суду  Київської області

у справі

№ 2-125/2006

за  позовом

ОСОБА_1

до

ЗАТ “Блакитна нива”

(третя особа -

Рокитнянська
райдержадміністрація)

про

визнання недійсними рішень
загальних зборів акціонерів ЗАТ “Блакитна нива” від 03.06.2000р.  та скасування державної реєстрації змін та
доповнень до установчих документів відповідача

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Рокитнянського районного
суду Київської області від 31.10.2006 (суддя Литвин О.В.) позов задоволено
повністю -визнано недійсними рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ “Блакитна
нива” від 03.06.2000р. та скасовано державну реєстрацію змін та доповнень до
установчих документів відповідача, оформлену розпорядженням Рокитнянської РДА
№285 від 05.06.2000, з посиланням на прийняття оспорюваних рішень та проведення
державної реєстрації з порушенням відповідно вимог ст.ст.41, 43 Закону України
“Про господарські товариства” та п.п.8, 23, 24 чинного на той час Положення про
державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, затвердженого
постановою КМ України від 25.05.98 №740.

Рішенням апеляційного суду
Київської області від 26.01.2007 (судді: Антоненко В.І., Поліщук М.А., Тракало
В.В.) рішення скасовано, в позові відмовлено з мотивів пропуску строку позовної
давності та тих обставин, що відсутність позивача, який на час проведення
загальних зборів від 03.06.2000р. володів 0,04% іменних акцій, не могла істотно
вплинути на прийняття оспорюваних рішень.

ОСОБА_1 просить рішення від
26.01.2007 скасувати та залишити без змін первісне рішення, оскільки вважає, що
апеляційний суд допустив порушення ч.8 ст.41 та ч.1 ст.43 Закону України “Про
господарські товариства”. Зокрема, скаржник вказує на прийняття оспорюваних
рішень загальних зборів за відсутності кворуму (менш як 60% голосів), оскільки
акціонери ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які володіли в сукупності 6,63% від
загальної кількості голосів, були відсутні на загальних зборах від 03.06.2000р.
Тобто на загальних зборах були  присутні
55,13% від загальної кількості голосів і відповідно до ст.41 вищезгаданого
закону такі збори є неправомочними.

Таким чином, рішення були прийняті
на загальних зборах акціонерів ЗАТ “Блакитна нива” від 3 червня 2000 року з
порушенням вимог Закону України “Про господарські товариства” щодо
обов'язкового опублікування загального повідомлення в офіційних засобах масової
інформації, збори були проведені за відсутності кворуму, необхідного для
прийняття рішень, а отже, ці рішення мають бути визнані судом недійсними за
позовом акціонера, незважаючи на кількість голосів, якими він володів на час
проведення загальних зборів.

Колегія суддів, перевіривши
фактичні обставини справи на предмет повноти їх встановлення та правильності
застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального
права та заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників сторін,
дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а
оскаржуване рішення та рішення від 31.10.2006 -скасуванню з передачею справи на
новий розгляд до господарського суду Київської області з наступних підстав.

Скасовуючи первісне рішення про
задоволення позову та приймаючи нове рішення про відмову в позові, апеляційний
суд виходив з того, що:

Відповідно до ст.76 ЦК України (в
редакції 1963 року) перебіг строку позовної давності починається з дня
виникнення права на позов, тобто з дня, коли особа дізналась або повинна була
дізнатись про порушення свого права.

В судовому засіданні представник
відповідача доводив, що оскільки ОСОБА_1 07.03.2002р. отримала нові сертифікати
акцій товариства з новим номіналом акцій (а.с.10), рішення про зміну якого було
прийняте на загальних зборах від 03.06.2000р, то про порушення свого права
повинна була дізнатись в березні 2002 року, а з врахуванням тієї обставини, що
з позовом в суд звернулась в січні 2006 року, то позивачем пропущено строк
позовної давності.

Проте, на порушення вимог ст. 60
ЦПК України суд зазначене твердження належним чином не перевірив і не дав йому
правової оцінки, а згідно з п.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що
на час проведення загальних зборів від 3.06.2000 позивач володів 0,04% іменних
акцій.

Згідно зі ст.41 Закону України “Про
господарські товариства” загальні збори визнаються правомочними, якщо в них
беруть участь акціонери, що мають відповідно до статуту товариства більш ніж 60
відсотків голосів. Рішення загальних зборів товариства відповідно до закону
можна визнати недійсними лише за умови, якщо відсутність позивача могла істотно
вплинути на прийняття рішень.

З врахуванням вказаних вимог
закону, ухвали Верховного Суду України від 19.09.2001, рішення судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України від 28.12.2005 по аналогічних справах
встановлена судом першої інстанції обставина про неповідомлення ОСОБА_1 як
акціонера про проведення загальних зборів не може бути підставою для визнання
рішення зборів недійсними, оскільки відсутність позивача не могла істотно
вплинути на прийняття рішення.

Колегія погоджується з висновком
апеляційного суду про те, що недотримання встановленого законом порядку
повідомлення акціонера та відсутність на загальних зборах позивача, який
володіє лише 0,04 іменних акцій, не могла істотно вплинути на прийняття
оспорюваних рішень, а, відтак, і не може бути достатньою підставою для визнання
цих рішень недійсними.

Проте, касаційна інстанція визнає
передчасним висновок суду апеляційної інстанції про пропуск позовної давності з
огляду на таке.

Зазначений висновок грунтується
виключно на тому, що позивач повинен був дізнатися про порушення свого права в
березні 2002 року, тобто після отримання 07.03.2002р. нових сертифікатів акцій
товариства з новим номіналом акцій (а.с.10).

Однак, суд не врахував, що на
загальних зборах ЗАТ “Блакитна нива”, які відбулися 03.06.2000р., були прийняті
декілька рішень з різних питань (збільшення складу акціонерів, зміна порядку
виплати дивідендів, про випуск акцій тощо), в тому числі і щодо зміни
номінальної вартості акцій, а позов пред'явлено про визнання недійсними усіх
прийнятих 03.06.2000р. рішень загальних зборів акціонерів ЗАТ “Блакитна нива”.
З отриманого позивачем нового сертифікату акцій від 07.03.2002 (а.с.10) не
вбачається можливим встановити, які інші рішення (окрім зміни номіналу акцій)
були прийняті на загальних зборах від 03.06.2000, та зі змістом яких позивач не
міг бути обізнаний в березні 2002 року.

Разом з тим, суд першої інстанції
належним чином не дослідив питання пропуску строку позовної давності, доведеність
якого є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Слід також зазначити, що при
прийнятті оскаржуваного рішення апеляційний суд зовсім не спростував висновки
суду першої інстанції про порушення передбаченого ст.41 Закону України “Про господарські
товариства” порядку реєстрації акціонерів та про відсутність кворуму на
загальних зборах від 03.06.2000, які підтверджуються висновком призначеної по
справі судово-технічної експертизи від 12.07.2006  №5819 та поясненнями інших акціонерів, які не
брали участі у зборах. Зокрема, експертним висновком встановлено той факт, що
список присутніх акціонерів на загальних зборах від 03.06.2000 був складений
шляхом монтажу з частин двох різних неодночасно виготовлених документів, один з
яких містив перелік прізвищ акціонерів, а другий -підписи акціонерів.

Вищенаведене свідчить про неповне
з'ясування судами обставин справи та є підставою для її передачі на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна інстанція вважає за
необхідне на підставі ст.11112 Господарського процесуального кодексу
України доручити суду першої інстанції при новому розгляді справи достовірно
з'ясувати питання наявності чи відсутності пропуску строку позовної давності та
згідно зі ст.38 Господарського процесуального кодексу України витребувати у
акціонерів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 письмові пояснення щодо їх участі у
загальних зборах від 03.06.2000, залучивши їх (акціонерів) при необхідності до
участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору.

З огляду на те, що позовні вимоги
про скасування державної реєстрації змін і доповнень до установчих документів
відповідача мають похідний характер від позовних вимог про визнання недійсними
рішень загальних зборів акціонерів від 03.06.2000, то справа підлягає направленню
на новий розгляд також і в цій частині позовних вимог.

Зазначеним обставинам, які
безпосередньо стосуються предмета даного господарського спору, судами першої та
апеляційної інстанції всупереч вимогам ст.43 Господарського процесуального
кодексу України не надано ретельної правової оцінки, а згідно імперативних
вимог ч.2 ст.1117 Господарського процесуального кодексу України
касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні та постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази чи додатково перевіряти наявні у справі докази.

Зважаючи на викладене, касаційна
інстанція на підставі ч.2 ст.1115 Господарського процесуального кодексу
України дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та обумовлену
цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам справи, в
зв'язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд для достовірного
з'ясування інших обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення
спору.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.1115, 1117-11112 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Рокитнянського районного
суду Київської області від 31.10.2006 та рішення апеляційного суду Київської
області від 26.01.2007 у справі №2-125/2006 скасувати з передачею справи на
новий розгляд до господарського суду Київської області.

Головуючий, суддя
В.Овечкін

Судді:
Є. Чернов

В.
Цвігун