ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.07 р.                                                                             Справа № 31/135а

Нарадча кімната

місто Донецьк, вулиця Артема 157

Суддя господарського суду Донецької області  Ушенко Л.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Повного товариства „ОФТЕХ – ЗАСТАВА” (Семушина-Мартинюк) м. Маріуполь

до Жовтневої МДПІ м. Маріуполь

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №/0 від 13.02.07р., №/1 від 13.03.07р. в частині визначення суми податкового зобов’язання на прибуток у сумі 1100 грн. та штрафної санкції у сумі 550 грн., рішення №/0 від 13.02.07р. та стягнення витрат на оплату адвоката у сумі 100 грн.

В присутності представників сторін:

від позивача: Федотова О.В. - довіреність

від відповідача: Ковальов Р.Г. – довіреність

Гришкова Н.Є. – довіреність

свідок: Романець В.В. - паспорт

ВСТАНОВИВ:

Повне товариство „ОФТЕХ – ЗАСТАВА” (Семушина-Мартинюк) (далі - Повне товариство „ОФТЕХ – ЗАСТАВА”) м. Маріуполь звернулось з позовом до Жовтневої МДПІ м. Маріуполь про визнання нечинними податкового повідомлення-рішення №/0 від 13.02.07р. та рішення №/0 від 13.02.07р.

16.04.2007р. було порушено адміністративне провадження у даній справі відповідно до п. 6 розділу „Прикінцеві та перехідні положення" КАС України.

Заявою від 24.05.07р. (вх.№0241/21122) позивач змінив позовні вимоги, зменшивши обсяг вимог і просить визнати недійсними рішення про застосування штрафних санкцій від 13.02.07р. №/0 в повному обсязі та податкове повідомлення – рішення від 13.02.07р. № /0 та №/1 в частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 1100 грн. та штрафних санкцій у сумі 550,00 грн. та стягнути судові витрати на послуги адвоката у сумі 100,00грн.

Позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій прийняті МДПІ, не відповідають вимогам чинного законодавства. Позивач посилається  на те, що висновок акту перевірки щодо порушення ним п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” та ст.3-1 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” (із змінами та доповненнями) є необґрунтованим, оскільки ломбардні послуги є видом фінансових послуг і не підлягають патентуванню, а сума у розмірі 4333,25 грн. є сумою отриманої гр. Романець В.В. і поверненої ним позики в квітні 2005р. і не підлягає включенню до складу валових доходів з метою оподаткування податком на прибуток.

Відповідач надав заперечення та доповнення до заперечень (вх.№№02-41/19262 від 15.05.07р. та 02-41/20673 від 23.05.07р.), в яких з позовом не згоден, вважає свої рішення обґрунтованими і посилається на те, що у квітні 2005р. позивачем була отримана фінансова допомога у сумі 4300 грн., що відповідно до п.п.4.1.6 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” є об’єктом оподаткування, тому вона підлягала включенню до складу валового доходу від інших видів діяльності з метою оподаткування податком на прибуток та на те, що відповідно до Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”, Постанови КМУ від 27.04.1998р. №576 послуги ломбардів підлягають патентуванню, а Закон України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг” регулює іншу сферу діяльності окремих установ.

Провадження по справі зупинялось для надання додаткових документів в обґрунтування доводів та заперечень відповідно до п. 4 ч.2 ст. 156 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, господарський суд встановив наступне.

Позивач зареєстрований як Повне Товариство „ОФТЕХ – ЗАСТАВА” згідно установчого договору розпорядженням Маріупольської міської ради №994р від 02.10.00р., перереєстровано як Повне Товариство „ОФТЕХ – ЗАСТАВА” (Семушина-Мартинюк) розпорядженням Маріупольського голови від 09.10.02р. (свідоцтво про державну реєстрацію і є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи Повного Товариства „ОФТЕХ – ЗАСТАВА” (Семушина-Мартинюк) видане державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України від 30.12.04р., серія ЛД №253, реєстраційний номер 15101405.

Жовтневою МДПІ з 29.12.06р. по 25.01.07р. проведена виїзна планова документальна перевірка дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства Повного Товариства „ОФТЕХ – ЗАСТАВА” за період з 01.10.03р. по 30.09.06р., за результатами якої складено акт перевірки №106/22-011-1/31132301 від 31.01.07р.

Актом перевірки було встановлено, що в порушення п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, ст.3-1 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності (із змінами та доповненнями) та п.2.6 Постанови Правління Національного банку України від 15.12.04р. №637 „Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (із змінами і доповненнями), позивач завищив суму валових витрат на 2 300 грн., по податку на прибуток  здійснював розрахункові операції без відповідного торгового патенту протягом 11 місяців і не оприбутковував по касі 27.04.05р. 4000 грн.

Позивач з актом перевірки не погодився, надав заперечення та додаткові документи.

09.02.07р. Жовтневою МДПІ за результатами розгляду заперечень складено додаток №5 до акту планової виїзної перевірки від 31.01.07р. №106/22-011-1/31132301, згідно якого внесені зміни  до акту перевірки, зокрема:

п.3.1.1, викладений в новій редакції, відповідно до якої в акті зазначено, що підприємство (позивач) в порушення вимог п.4.1.6 ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” у ІІ кварталі 2005 року не включило до складу валового доходу суму безповоротної фінансової допомоги у розмірі 4300 грн., що призвело до заниження суми валового доходу у ІІ кварталі на 4300 грн..

Суть порушення (згідно п.3.1.1 акту перевірки в новій редакції) зводиться до наступного: гр. Романець двічі до каси підприємства була внесена сума у розмірі  4333,25 грн. (сума позики – 4000 грн. та відсотки по договору позики – 333, 25 грн.)по одному і тому ж договору позики від 02.04.05р. №1277, а саме: 02.04.05р. відповідно до прибуткового касового ордеру №64 від 02.04.05р. Романець В.В. по договору позики від 02.04.05р.№1277 перший раз вніс до каси підприємства суму у розмірі 4333,25 грн., а 27.04.05р. відповідно до фіскального чеку РРО від 27.04.05р., контрольної стрічки РРО за 27.04.05р. та підпису Романця В.В. у заставному квитку №1277 Романець В.В. вдруге вніс до каси підприємства суму у розмірі 4333,25 грн. по договору позики №1277.

ДПІ зроблено висновок, що оскільки 27.04.05р. Романець В.В. здійснив повернення суми позики та нарахованих відсотків по договору позики від 02.04.05р. №1277, то сума грошових коштів  4333,25 грн., яка внесена гр.. Романець В.В. 02.04.05р. не є розрахунком по вказаному договору, а є безповоротною фінансовою допомогою відповідно до п.1.22.1 п.1.22 ст.1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

В п.3.1 акту перевірки, викладеному в новій редакції зроблено висновок, що перевіркою правильності визначення суми податку на прибуток встановлено заниження податку на прибуток у сумі 1700 грн. (з урахуванням порушення п.5.3.9 ст.5 Закону щодо завищення валових витрат у IV кварталі 2004р.на 2300 грн.), в тому числі в  IV кварталі 2004р. у сумі 600 грн., в ІІ кварталі 2005р. у сумі 1100грн.

На підставі акту перевірки та додатку №5 до акту перевірки за результатами розгляду зауважень на акт перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення – рішення №/0 від 13.02.07р., яким позивачу на підставі п „б” п.4.2.2 ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначене податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі                 1 700 грн. та штрафна санкція – 850 грн. за порушення вимог п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” та рішення №/0 від 13.02.07р., яким на підставі п.11 ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” та згідно з абз. 4 ч.1 ст.8  Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” до позивача застосована штрафна санкція у сумі 1980 грн. за порушення ст.3-1 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності.

Позивачем було оскаржене в адміністративному порядку податкове повідомлення-рішення №/0 від 13.02.07р. відповідно до ст..5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” і за результатами розгляду скарги, зазначене податкове повідомлення-рішення  було залишено без змін, а заява – без задоволення. Позивачу направлено нове податкове повідомлення-рішення №/1 від 13.03.07р..

Позивачем фактично оспорюється правомірність збільшення податковим органом валових доходів у ІІ кварталі 2005р. на суму 4300 грн. і донарахування, в зв’язку з цим податку на прибуток у сумі 1100грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 550грн. податковим повідомленнями – рішеннями від 13.02.07р. №/0 та від 13.03.07р. №/1, а також  та рішення про застосування штрафних санкцій від 13.02.07р. №/0 у сумі 1980 грн. за здійснення операцій ломбарду без придбання патенту.

Донарахування спірним податковим повідомленням – рішенням податку на прибуток у сумі 600 грн. та штрафних санкцій у сумі 300грн за порушення п.5.3.9 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, позивачем (з урахуванням уточнення позову) не оспорюється.

Господарський суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на наступне.

1. Стосовно податкового повідомлення-рішення №0/0 від 13.02.07р. та №/1 від 13.03.07р. в частині визначення суми податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 1100 грн. та штрафної санкції у сумі 550 грн.

Донарахування податку здійснене в зв’язку з  висновком ДПІ про заниження позивачем  валового доходу за 2005р. внаслідок не включення до складу валових доходів за квітень 2005р. суми безповоротної фінансової допомоги, наданої позивачу гр. Романець В.В. у сумі 4330 грн. Як убачається з матеріалів справи, між позивачем та гр.. Романець В.В. був укладений договір позики №1277 від 02.04.05р., згідно якого позивач (позикодавець) зобов’язався надати позичальнику (гр.. Романець В.В.) грошові кошти у сумі 4000 грн. із строком повернення не пізніше 30 днів з дня підписання договору від заставу товарів побуту. За користування позикою позичальник сплачує відсотки у розмірі 10% в момент повернення позики (коштів).

Позика надавалась позивачем в межах його діяльності по наданню послуг ломбарду. До даного договору був укладений договір застави майна № 1277 від 02.04.07р.

Згідно заставного квитка – квитанції №1277 від 02.04.07р. (а.с. 72) Романець В.В. здав у заставу телевізор, 2 DVD, плеєри, DVD – програвач під суму позики у розмірі 4000 грн. зі строком повернення позики 02.05.05р.

В даному заставному квитку – квитанції зазначено, що Романець В.В. позику отримав, із правилами отримання позики ознайомлений, про що наявний підпис зазначеної особи.

На даному документі також наявна відмітка про те, що позика повернена і заставлене майно отримано 27.04.05р.

В матеріалах справи наявна роздруківка РРО (контрольна стрічка), згідно якої за №1600, 1601 зареєстровані розрахункові операції на суму 4000 грн. та 333, 25 грн. за 27.04.05р.

Даний документ, на думку, позивача та відповідача підтверджує факт повернення позики саме гр.. Романець В.В. у сумі 4000 грн. та процентів 333, 25 грн. і саме по договору позики №1277 від 02.04.05р.

Перед час перевірки дотримання Положення про проведення касових операцій в національній валюті в Україні від 15.12.04р. податковим органом було встановлено, що при перевірці оприбуткування готівки в касі підприємства встановлено порушення п.2.6 Положення, а саме: не оприбуткування грошових коштів в касі підприємства у сумі 4000 грн. оскільки відповідно до заставного квитка №1277, виписаного 02.04.05р. на ім’я                    Романець В.В. він отримав позику під заставу  у сумі 4000 грн. і повернув позику та отримав заставу 27.04.05р.

ДПІ при цьому зробила висновок, що грошові кошти у сумі 4000 грн. не оприбутковані по касі 27.04.05р.

Після розгляду заперечень позивача на акт перевірки та надання додаткових документів позивачем, ДПІ внесла зміни як до п.3.3.1 (касові операції) так і до п.3.1.1 (валові доходи).

Зокрема ДПІ в п.3.1.1 акту перевірки (нова редакція) зазначила, що перевіркою  встановлено внесення гр.. Романець В.В. двічі до каси підприємства суми 4333,25 грн. по одному і тому ж договору позики №1277, а саме: 02.04.05р. відповідно до прибуткового касового ордеру №64 від 02.04.05р. Романець В.В. по договору позики від 02.04.05р. №1277 вніс до каси позивача  4333, 25 грн. (4000 грн. – сума позики, 333,25 грн. – відсотки по договору), а 27.04.05р. відповідно до фіскального чеку РРО від 27.04.05р., контрольної стрічки РРО за 27.04.05р. та підпису Романця В.В. в заставному квитку (квитанції) №1277 від 02.04.05р. вдруге по договору №1277 вніс до каси позику  у сумі 4000 грн. та відсотки у сумі 333,25 грн. До перевірки не надано документів, які б підтверджували повернення позивачем цієї суми у перевіреному періоді, тому дійшла висновку, що відповідно до п.1.22.1 ст.1 Закону України „про оподаткування прибутку підприємств” зазначена сума є безповоротною фінансовою допомогою і підлягала включенню до складу валових доходів.

Суд не може погодитись з таким висновком ДПІ.

По – перше, зазначені обставини під час проведення перевірки не були встановлені і ґрунтуються на додатку №5 від 09.02.07р. „Про внесення змін до акту планової виїзної документальної перевірки від 31.01.05р. №106/22-011-1/31132301”, який складений за результатами розгляду заперечень позивача на акт перевірки без проведення додаткової або повторної перевірки.

Даний додаток фактично змінив результати акту перевірки, зазначивши порушення, які не були фактично встановлені при проведенні перевірки.

Відповідно до п.4 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України №327 від 10.08.08р. (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.05р. за №925 /11205) у разі незгоди посадових осіб із висновками перевірки чи фактами та даними і викладеними в акті перевірки, суб’єкт господарювання має право протягом 3-х робочих днів від дня отримання примірника акту перевірки подати до органу ДПС заперечення до акту перевірки.

Заперечення були подані позивачем і розглянуті по суті шляхом прийняття рішення Жовтневої МДПІ м. Маріуполя „Про результати розгляду заперечень„ від 07.02.07р. №5122/10/23-1, в якому прийнято рішення про складання додатку до акту перевірки, як невід'ємної  частини акту перевірки від 31.01.03р., в якому викласти окремі пункти акту в новій редакції”.

Відповідно до „Порядку” до акту перевірки можуть надаватись додатки, які носять інформаційний характер і є носіями доказової  інформації про виявлені в акті перевірки порушення.

Доданий додаток №5 не є інформативним, а є фактично доповненням до акту перевірки, в якому відображені факти порушень, встановлені без проведення перевірки достовірності документів, на яких вони ґрунтуються.

Роблячи висновок про заниження валових доходів позивачем на суму 4333,25 грн., як  безповоротно отриманої від Романець В.В. позики, ДПІ не перевірила документально, чи підтверджено видача із каси позивача 02.04.05р. позика громадянину Романець В.В. по договору №1277 у сумі 4000 грн., чи оприбутковані були по касі підприємства 02.04.05р. кошти у сумі 4000 грн. від Романець В.В., як повернення позики та процентів по договору №1277 від 02.04.05р. і якими документами, крім прибуткового касового ордеру №64 від 02.04.05р. на суму 4333,25грн. це підтверджується, оскільки даний прибутковий ордер не є належним чином оформленим розрахунковим документом, оскільки не містить печатки підприємства. Недостач та переплат ні за 02.04.05р., ні за 27.04.05р. по касі, при проведені перевірки встановлено не було. Крім того, заставний квиток не є розрахунковим документом, а є документом, що підтверджує отримання та повернення заставленого майна.

Позивач в судовому засіданні наполягав на тому, що у прибутковому касовому ордері була допущена технічна помилка в даті, замість 27.04.05р. було надруковано 02.04.05р. Допитаний у судовому засіданні, свідок Романець В.В. підтвердив, що він неодноразово користувався послугами ломбарду і достовірно не може стверджувати щодо обставин отримання і повернення позики в квітні 2005р. в зв’язку з тим, що пройшов тривалий час.

З урахуванням зазначеного, господарський суд вважає, що додаток №5 до акту перевірки не може бути покладений в основу як один із документів, що підтверджує факт порушення і на підставі якого прийняте спірне податкове повідомлення – рішення про донарахування податку на прибуток в оспорюваній позивачем сумі.

Обставини відображених в ньому та на його підставі в акті перевірки порушень, ґрунтуються на фактах та документах, достовірність і правильність оформлення яких не перевірялась і є спірною.

За таких обставин вимоги позивача щодо визнання нечинними податкових повідомлень – рішень №/0 від 13.02.07р. та №/1 від 13.03.07р. в частині визначення податку на прибуток у сумі 1100 грн. та штрафних санкцій у сумі 550 грн. підлягають задоволенню.

2. Стосовно рішення №/0 від 13.02.07р. про застосування штрафних санкцій у сумі 1980 грн.

Рішення №/0 від 13.02.07р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій прийнято за порушення ст.3№ Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”.

Згідно акту перевірки податковим органом встановлено, що позивач здійснив розрахунки за грошові кошти в сфері надання послуг ломбарду без одержання відповідного торгового патенту за період з 01.11.2005р. по 30.09.06р. (11 міс.), що за висновком ДПІ є порушенням ст.3-1 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”. За дане порушення відповідачем застосована штрафна санкція у сумі 1980 грн. (90 грн.* 2* 11 міс.), тобто у подвійному розмірі вартості патенту за повний термін діяльності суб’єкта господарювання із зазначеним порушенням  (абз.3 ч.1 ст.8 Закону).

МДПІ виходили з того, що постановою Кабінету Міністрів України №576 від 27.04.98р. „Про затвердження переліку послуг, що належать до побутових і підлягають патентуванню” послуги ломбарду відносяться до побутових послуг і відповідно до ст.3-1 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” підлягали патентуванню.

Відповідно до ст.3№ Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” патентуванню підлягає діяльність з надання побутових послуг, яка здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами як в окремих приміщеннях, будівлях, їх частинах, так і за їх межами.

Під побутовими послугами у цьому Законі слід розуміти діяльність, пов'язану з наданням платних послуг для задоволення особистих потреб замовника за готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків, включаючи кредитні картки.

12.07.2001р. прийнятий Закон України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг”, згідно якого (ч.1 ст.1 Закону) ломбарди віднесені до фінансової установи, а ломбардні послуги – до фінансових послуг.

Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 30.12.04р. позивачу видане свідоцтво про реєстрацію фінансової установи Повного Товариства „ОФТЕХ – ЗАСТАВА” (серія ЛД №253, реєстраційний номер 15101405)

Фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру у порядку, встановленому законом. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг.

Ломбардна операція - операція фізичних чи юридичних осіб з отримання коштів від юридичної особи, кваліфікованої як фінансова установа згідно із законодавством України, під заставу товарів або валютних цінностей. Ломбардні операції є різновидом кредиту під заставу.

Згідно ст.7 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг” особа набуває статусу фінансової установи після внесення про неї запису до відповідного державного реєстру фінансових установ.

Фінансові послуги відповідно до положень Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг” надаються суб'єктами підприємницької діяльності на підставі договору.

Господарський суд вважає, що позивач мав право з 01.11.05р. по 30.09.06р. здійснювати операції з надання ломбардних послуг без придбання патенту, оскільки ці послуги не є побутовими, згідно Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг” і не підпадають під сферу регулювання Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”.

Посилання відповідача на те, що до переліку побутових послуг, які підлягали оподаткуванню, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.98р. №576 внесені зміни лише в травні 2006 р. (виключені послуги ломбарду) і вступають у силу з 01.07.07р. судом не приймаються до уваги, оскільки Закон України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг” має більшу юридичну силу, прийнятий пізніше (в 2001р.) і відповідно до п.5 розділу „Прикінцеві положення” цього Закону, до приведення законодавства у відповідність з цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються у частині, що не суперечать цьому Закону, якщо інше не передбачено цим Законом.

Несвоєчасне внесення змін до постанови КМУ від 27.04.98р. №576 „Про затвердження переліку послуг, що належать до побутових і підлягають патентуванню” в зв’язку з прийняттям Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг” не є підставою для покладання обов’язку на суб’єкта господарювання придбавати патент для здійснення операцій ломбарду до 01.01.07р. (у даному випадку, для позивача, з 01.11.05р. по 30.04.06р.) і для притягнення його до відповідальності, передбаченої абз. 3 ч.1 ст.8 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”.

З огляду на зазначене вимоги позивача щодо визнання нечинним рішення про застосування штрафних санкцій №/0 від 13.02.07р. у сумі 1980 грн. за здійснення операцій ломбарду без придбання торгового патенту, підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі, судовий збір у сумі 3 грн. 40 коп. підлягають відшкодуванню  на користь позивача з коштів Державного бюджету України.

Крім того, позивач просить відшкодувати витрати на послуги адвоката у сумі 100 грн. Зазначені витрати позивача підтверджені квитанцію від 27.04.07р.  Маріпольської філії ЗАТ „Донгорбанк”, згідно якої адвокату Федотовій О.В сплачено 85,00 грн. та перераховано до місцевого бюджету 15,00 грн. податку на доходи фізичної особи згідно договору про надання адвокатської допомоги від 15.02.07р., а всього 100 грн.

За приписами п.3.ст.87 КАС України витрати на правову допомогу віднесені до судових витрат.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).

Суд вважає підтвердженими витрати позивача на послуги адвоката при розгляді даної справи і тому витрати у сумі 100 грн. підлягають присудженню на користь позивача з коштів Державного бюджету України.

Керуючись Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств”, Законом України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності", Законом України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг”, ст. 1, 2, 17, 18, 71, 72, 86, 90, 94, 158-163, 185, 186, 254 та п. 6 “Прикінцеві та Перехідні положення” КАС України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Повного товариства „ОФТЕХ – ЗАСТАВА” (Семушина-Мартинюк)                            м. Маріуполь до Жовтневої МДПІ м. Маріуполь про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №/0 від 13.02.07р., №/1 від 13.03.07р. в частині визначення суми податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 1100 грн. та штрафної санкції у сумі 550 грн., рішення №/0 від 13.02.07р. про стягнення штрафних санкцій у сумі 1980 грн. та стягнення судових витрат – задовольнити в повному обсязі.

Визнати нечинним рішення про застосування штрафних санкцій №/0 від 13.02.07р. за порушення ст.3-1 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” – в повному обсязі.

Визнати нечинними податкове повідомлення – рішення №/0 від 13.03.07р. та від 13.03.07р. №/1 в частині визначення податку на прибуток фінансових установ у сумі 1100 грн. та штрафної санкції у сумі 550 грн.

Стягнути з коштів Державного бюджету України на користь Повного товариства „ОФТЕХ – ЗАСТАВА” (Семушина-Мартинюк) м. Маріуполь судові витрати у справі; судовий збір 3 грн. 40 коп. та витрати на надання правової допомоги адвокатом у сумі                100 грн.

Вступну та резолютивну частини постанови залучити до справи.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через господарський суд Донецької області заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту постанови та наступного подання апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлений 25.06.07р.

Суддя