ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 липня 2007 р.

№ 4/47

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. -головуючого
Волковицької Н.О. Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача

не з'явився, про час і місце
слухання справи повідомлений належним чином

прокурора

Громадського С.О.

співпозивача

не з'явився, про час і місце
слухання справи повідомлений належним чином

відповідача

Горобець О.О. дов. від 10.04.2007
року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційне подання

Першого заступника прокурора
Полтавської області

на рішення

від 15.03.2007 господарського суду
Полтавської області

у справі

№ 4/47 господарського суду Полтавської
області

за позовом

Полтавського міжрайонного природоохоронного
прокурора в інтересах держави в особі Соколовобалківської сільської ради

співпозивач

Державне управління екології та природних
ресурсів в Полтавській області

до

Відкритого акціонерного товариства
"Укртранснафта" в особі структурного підрозділу Кременчуцького
районного нафтопровідного управління "Придніпровські магістральні
нафтопроводи"

про

стягнення 13779,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Полтавський природоохоронний
прокурор в інтересах держави в особі Соколовобалківської сільської ради
звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Відкритого
акціонерного товариства "Укртранснафта" в особі структурного
підрозділу Кременчуцького районного нафтопровідного управління
"Придніпровські магістральні нафтопроводи" про стягнення на користь
Соколовобалківської сільської ради збитків, завданих внаслідок забруднення
земель у сумі 13779,81грн.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 15.03.2007 року у позові відмовлено.

Перший заступник прокурора
Полтавської області подав до Вищого господарського суду України касаційне
подання на рішення господарського суду Полтавської області, в якому просить
рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги,
мотивуючи касаційне подання доводами про неправильне застосування судом статті
1187 Цивільного кодексу України, а також незастосування судом норм спеціального
Закону України "Про об'єкти підвищеної небезпеки".

Заслухавши суддю -доповідача та
присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні
матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та
повноти їх встановлення в рішенні та постанові у даній справі, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга  підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення
місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів
переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної
інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається
з матеріалів справи, проведеною Полтавською міжрайонною природоохоронною
прокуратурою перевіркою встановлено, що 13.04.2005 року на нафтопроводі
"Лисичанськ -Кременчук", належному відповідачу у справі, на землях сільськогосподарського
призначення позивача стався аварійний вилив нафти, у зв'язку з пошкодженням
невідомими особами нафтопроводу.

Наслідком аварії стало забруднення
земельної ділянки ріллі площею 8990 кв.м. та було завдано збитків державі на
суму 13779,81 грн.

Пунктом 3 статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що особа, яка неправомірно заволоділа транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його
використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних
підставах.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд виходив із того, що причиною заподіяння шкоди стали протиправні дії
третіх осіб, пов'язані із незаконним використанням джерела підвищеної
небезпеки, а не відповідача. Відповідальність за таку шкоду повинна покладатися
на особу, яка вчинила такі протиправні дії на загальних підставах та із того,
що ВАТ "Укрнафта" в особі структурного підрозділу Кременчуцького
районного нафтопровідного управління філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи"
у добровільному порядку були проведені роботи з ліквідації шкідливих наслідків
виливу нафти, відшкодовані збитки на загальну суму 25519,96 грн.

Проте, колегія суддів Вищого
господарського суду України не може погодитися із такими висновками суду
оскільки пунктом 5 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що
особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає
за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу потерпілого.

Власник джерела підвищеної
небезпеки звільняється від відповідальності, якщо доведе, що шкода виникла
внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, для вирішення питання по суті
господарському суду слід було встановити умисел потерпілого або наявність
непереборної сили.

Надаючи оцінку діяльності
відповідача по транспортуванню нафти магістральними нафтопроводами, суд виходив
із приписів постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 року №554
"Про перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену
екологічну небезпеку" та зазначив, що відповідач не здійснює діяльності із
видобування нафти, нафтохімію і нафтопереробку, а отже не є об'єктом підвищеної
екологічної небезпеки але при цьому, не звернув уваги на пункт 1 статті 1187
Цивільного кодексу України, якою передбачено відшкодування шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки, а саме джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних
засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких
звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Статтею 1 Закону України "Про
об'єкти підвищеної небезпеки" передбачено, що об'єкт підвищеної небезпеки
- об'єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються,
зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій
речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові
маси, а також інші об'єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою
виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру;
небезпечна речовина - хімічна, токсична, вибухова, окислювальна, горюча
речовина, біологічні агенти та речовини біологічного походження (біохімічні,
мікробіологічні, біотехнологічні препарати, патогенні для людей і тварин
мікроорганізми тощо), які становлять небезпеку для життя і здоров'я людей та
довкілля, сукупність властивостей речовин і/або особливостей їх стану,
внаслідок яких за певних обставин може створитися загроза життю і здоров'ю
людей, довкіллю, матеріальним та культурним цінностям.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що господарським судом першої інстанції при розгляді справи та
прийнятті рішення не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім
доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не
з'ясування судом всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного
вирішення господарського спору. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного
суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 "Про
судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Неповне з'ясування всіх обставин
справи, які мають значення для справи, дає підстави для скасування ухваленого у
справі рішення та передачі справи на новий розгляд.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення підлягає скасуванню
з передачею справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи
господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і
перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від
встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин, та
прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110,
11111, 11112 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду
Полтавської області від 15.03.2007 року у справі № 4/47 господарського суду
Полтавської області скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до господарського суду Полтавської області.

Касаційне подання першого
заступника прокурора Полтавської області задовольнити частково.

Головуючий
суддя
Т. Дроботова

С
у д д і          Н.Волковицька

Л.
Рогач