ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.08.07 р.                                                                               Справа № 21/17

Заступник прокурора м. Києва в інтересах держави в особі

Міністерства праці та соціальної політики України (позивач)

до відповідачів:  1. Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк

2. Державного підприємства шахтоуправління „Південнодонбаське №1”

про стягнення 3 366 437,10рн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

прокуратури: Гармашова І.В.

позивача: Саєнко Н.П. – нач. від. інспекції праці

відповідача 1: Климова О.В. – пров. юр., Коваленко А.С. – юр.

відповідача 2:

Заступником прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства праці та соціальної політики України подано позов до Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” про стягнення 3 366 437,10рн., у тому числі:

- 3 190 997,10грн. заборгованості по безвідсотковій цільовій бюджетній позиці, наданій на погашення заборгованості із виплати заробітної плати;

- 175 440,00грн. пені.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор  посилається на:

- умови укладеного 22.10.04р. між позивачем і ДП „Донецьквугілля” договору № 9 безвідсоткової, цільової бюджетної позики на погашення заборгованості із виплати заробітної плати;

- графік погашення позики;

- платіжне доручення № 12 від 22.10.2004р. про перерахування відповідачеві позики у розмірі 8 600 000,00грн.;

- додаткову угоду від 16.12.2005р. до договору безвідсоткової, цільової бюджетної позики та погашення заборгованості із виплати заробітної плати № 9 від 22 жовтня 2004р., а також на

- ст.ст.22, 23, 26 Закону України „Про державний бюджет України на 2004 рік”, постанову КМУ № 1111 від 25.08.2004р., ст.ст.16, 509, 526, 529, 530, 550, 551, 1049 ЦК України.

Міністерство праці та соціальної політики України позов прокурора підтримало.

ДП „Донецька вугільна енергетична компанія” не заперечуючи факту заборгованості за договором позики вважає, що в результаті реорганізації підприємства з його складу було виділене як юридична особа державне підприємство (ДП) шахтоуправління „Південнодонбаське №1”, яке повинно частково відповідати перед позивачем щодо повернення позики і сплати санкцій.

Ухвалою від 10.05.07р. до участі у справі у якості відповідача залучене ДП шахтоуправління „Південнодонбаське №1”.

ДП шахтоуправління „Південнодонбаське №1” підтвердило, що згідно наказу Міністерства вугільної промисловості України від 27.01.06р. № 57 і передатного балансу станом на 31.01.06р. було правонаступником ДП „Донецька вугільна енергетична компанія” щодо заборгованості у сумі 1 683 231,51грн. по безвідсотковій цільовій бюджетній позиці, наданій ДП „Донецьквугілля” на погашення заборгованості із виплати заробітної плати. В той же час згідно передатного балансу від 2.06.07р. у зв’язку з поверненням шахти ім. Челюскінців до складу ДП „Донецька вугільна енергетична компанія” остання повинна відповідати за договором позики у повному обсязі.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 15 до 21.08.07р.

Розгляд справи закінчено 21.08.2007р.

Для підготовки і оголошення повного тексту рішення у судовому засіданні оголошувалася перерва до 10-00год.  27.08.2007р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури, позивача і відповідачів у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

22.10.2004р. між Міністерством праці та соціальної політики України та  Державним підприємством „Донецьквугілля” укладено договір № 9 безвідсоткової, цільової бюджетної позики на погашення заборгованості із виплати заробітної плати. Розмір позики згідно п.3 договору становить 8 600 000,00грн.

На виконання взятих на себе зобов’язань позивач 22.10.2004р. платіжним дорученням № 12 перерахував відповідачеві позику у розмірі 8 600 000,00грн.

Згідно пп.5.1, 6.1, 6.2 договору позичальник зобов'язувався здійснювати повернення позики протягом 3-х років щомісячно, починаючи з 1 січня 2005 року, рівними частками у відповідності з графіком погашення, який є невід'ємною частиною договору – по 239тис.грн. кожного місяця, за виключенням грудня 2007р., у якому поверненню підлягає 235тис.грн.

У зв’язку з реорганізацію підприємств вугільної промисловості, яка мала місце протягом 2004-05рр., у тому числі і відповідача, яке увійшло до складу Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія”, додатковою угодою від 16.12.05р. правонаступником Державного підприємства „Донецьквугілля” стало Державне підприємство „Донецька вугільна енергетична компанія”.

Станом на 30.11.06р. у відповідності з графіком погашення позики відповідач мав на виконання взятих на себе зобов’язань перерахувати позивачеві 5 497 000,00грн., з яких ним на той час було перераховано тільки 2 306 002,90грн.

Пунктом п.9.3. договору обумовлено, що у разі несвоєчасного повернення коштів позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 0,01% від загальної суми отриманих коштів за кожний день  просрочки, але не більше річної облікової ставки  НБУ.

За несвоєчасне повернення коштів за період з 10.05.06р. по 30.11.06р. позивачем на відповідача на підставі п.9.3. договору нарахована пеня у загальній сумі 175 440,00грн.

Зважаючи на те, що:

За  договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти  або  інші речі,  визначені  родовими ознаками,  а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму  позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики  є  укладеним  з  моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК).

Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник  зобов'язаний  повернути  позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі  або  речі,  визначені  родовими ознаками,  у  такій  самій кількості,  такого самого роду та такої самої якості,  що були передані йому позикодавцем) у  строк  та  в порядку, що встановлені договором.

Станом на 30.11.06р. у відповідності з графіком погашення позики відповідач мав перерахувати позивачеві 5 497 000,00грн., але на порушення взятих на себе зобов’язань відповідачем міністерству перераховано тільки 2 306 002,90грн.

Частиною 1 ст.1050 Цивільного кодексу України обумовлено, якщо позичальник своєчасно не повернув  суму  позики,  він зобов'язаний  сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не  визначено, санкції  застосовуються  в розмірі,  передбаченому договором.  При цьому  розмір  санкцій   може   бути   встановлено   договором   у відсотковому  відношенні  до суми невиконаної частини зобов'язання або  у  певній,  визначеній  грошовій  сумі,  або  у  відсотковому відношенні   до  суми  зобов'язання  незалежно  від  ступеня  його виконання,  або у кратному розмірі  до  вартості  товарів  (робіт, послуг).

Пунктом п.9.3. укладеного між сторонами договору обумовлено, що у разі несвоєчасного повернення коштів позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 0,01% від загальної суми отриманих коштів за кожний день  просрочки, але не більше річної облікової ставки  НБУ.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних  санкцій  за  прострочення  виконання зобов'язання,  якщо  інше  не  встановлено  законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,  коли зобов'язання  мало бути виконано.

Господарський суд вважає, що:

-          вимоги прокурора щодо стягнення заборгованості 3 190 997,10грн. на погашення безвідсоткової цільової бюджетної позики  є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за рахунок ДП „Донецька вугільна енергетична компанія”;

-          позов у частині щодо стягненні пені також підлягає задоволенню за рахунок ДП „Донецька вугільна енергетична компанія”, але частково у сумі 158 240,00грн. – за 6 місяців починаючи з 10.05.06р. із розрахунку: 8 600 000,00грн. (загальна сума отриманих коштів) х 0,01% (розмір пені, обумовлений договором) х 184 дня (кількість днів за 6 місяців починаючи з 10.05.06р. по 09.11.06р. включно).

13 жовтня 2004 року, тобто ще до укладення договору позики, між Міністерством палива та енергетики України і позивачем було підписане гарантійне зобов'язання № 1, яким Міністерство палива та енергетики надало гарантію виконання позичальниками своїх зобов'язань по поверненню безвідсоткових бюджетних позик. У п.2 гарантійного зобов'язання зазначено, що гарант несе солідарну з позичальником відповідальність перед позивачем.

Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарні боржники) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого окремо.

В даному випадку прокурором пред’явлені вимоги до основного боржника, тому ненадання доказів пред’явлення вимоги до гаранта - Міністерства вугільної промисловості не є перепоною для розгляду спору по суті.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України, ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” з ДП „Донецька вугільна енергетична компанія” у доход Державного бюджету України підлягає стягненню державне мито у розмірі 1% ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ДП шахтоуправління „Південнодонбаське №1” на час прийняття рішення не є правонаступником Державного підприємства „Донецьквугілля”, так само як і Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” щодо прав і обов’язків за договором позики № 9 від 22.10.2004р., у зв’язку з чим позовні вимоги до нього підлягають відхиленню.

З огляду на вищевикладене, на підставі ст.ст.526, 543, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, ч.4 ст.231, ч.6 ст.232 Господарського кодексу і керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити частково за рахунок ДП „Донецька вугільна енергетична компанія”.

У задоволенні позову до ДП шахтоуправління „Південнодонбаське №1” відмовити.

Стягнути з Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 63, п/р 4382 в УДК в Донецькій області, МФО 834016, ):

1) на користь Міністерства праці та соціальної політики України (01023, м. Київ-23, вул. Еспланадна, 8/10, п/р 0023 в ОПЕРУ ДКУ м. Києва, МФО 820172, ) 3 190 997,10грн. основного боргу, 158 240,00грн. - пені;

2) у доход Державного бюджету України (одержувач: УДК у Київському районі м. Донецька, банк одержувача: ГУДК в Донецькій області; п/р 0006, МФО 834016, , код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банка 095) 25 500,00грн. державного мита.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття,  а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя

Надруковано примірників:

1 – до справи;

2 – прокурору;

1 –позивачу;

2 – відповідачам.

Виконала:

Тел.381-91-18