ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.02.07 р.                                                                               Справа № 39/9

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіної Н.С.

при секретарі  судового засідання Луценко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Астеліт” м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрпромкабель” м. Донецьк

про: стягнення 451,59 грн.

За участю:

Представників сторін:

Від позивача: не з’явився;

Від відповідача: не з’явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю “Астеліт” м. Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрпромкабель” м. Донецьк,  про стягнення заборгованості за надання послуг цифрового (стільникового) зв’язку у сумі 451,59 грн., яка складається з основного боргу в сумі 415,83 грн., пені в сумі 14,97 грн., пенсійний збір у сумі 20, 79 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договори № 13-4480-1 від 09.12.2002 р., № 13-4880-2 від 01.06.2003 р., рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради № 370 від 25.06.2003 р., рахунок № 13-4480-2/12.2004 за грудень 2004 р., розрахунок ціни позову та пені.

Представник відповідача в судове засідання від 05.02.2007 р. з’явився, відзив на позов не надав, факт надання послуг підтвердив, визнав позов у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Між Спільним товариством у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю “Цифровий стільниковий зв’язок України” м. Донецьк, правонаступником якого є позивач, та відповідачем був укладено договори, які за своєю правовою природою є договорами про надання послуг і підпадають під правове регулювання норм статей 901-907 ЦК України, застосування яких можливе з огляду на приписи п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки взаємні права та обов’язки сторін продовжують існувати після 01.01.2004 р.

За умовами Договорів позивач зобов’язується надати відповідачу телекомунікаційні послуги стільникового зв’язку (індивідуальний телефонний номер), а відповідач в свою чергу зобов’язався щомісячно оплачувати зазначені послуги у розмірі, визначеному рахунком на оплату, у тому числі абонентську плату, внутрішньомережеві, місцеві, міжміські та міжнародні переговори, послуги роумінгу та інші додаткові послуги, визначені в п.п. 2.2 Договору.

Розділом 2 Договорів встановлено, що розрахунки провадяться щомісяця шляхом попередньої оплати, при цьому, у відповідності з пунктами 1.2.1 та 2.8 Договору саме відповідач має отримувати у позивача рахунки на оплату до 15 числа наступного за розрахунковим місяця, та, в разі незгоди з виставленим рахунком,  висунути власні претензії не пізніше 60 днів з моменту закінчення розрахункового періоду.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Факт надання послуг у спірний період підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований.

Взяті на себе за Договором зобов’язання, відповідач не виконав, в наслідок чого утворилася заборгованість в сумі 436,62 грн.

Доказів оплати послуг цифрового (стільникового) зв’язку за грудень 2004 року в сумі 436,26 грн. відповідачем суду не представлено, у зв’язку з чим суд робить висновок, що зобов’язання відповідача перед позивачем на момент прийняття рішення суду залишилось не виконаним, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

На підставі викладеного, позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості в сумі 436, 62 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем висунуто вимогу щодо стягнення пені в сумі 14,97 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, на підставі статті 36 Закону України „Про телекомунікації”. Втім, означена вимога не може бути задоволена судом через недотримання сторонами передбаченої статтею 547 ЦК України обов’язкової письмової форми для такого виду забезпечення зобов’язань, як пеня. Недотримання письмової форми для неустойки у вигляді пені тягне за собою недійсність (нікчемність) такої угоди (правочину) за законом. Оскільки сторони письмово не визначили пеню, як засіб забезпечення виконання Договору, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги про стягнення пені у розмірі 14,97 грн.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі ст.ст. 525, 526, 901-907 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Астеліт” м. Київ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрпромкабель” м. Донецьк  основного боргу в сумі 415,83 грн., пені в сумі 14,97 грн., пенсійний збір у сумі 20, 79 грн.  – задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрпромкабель” м. Донецьк  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Астеліт” м. Київ:  основний борг в сумі 436,62 грн., витрати за державним митом в сумі 98,62 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 114, 01грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя