ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

21.05.2007 року                                                Справа № 1/475ад

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                          Перлова Д.Ю.,

суддів                                                   Бородіної Л.І.

Журавльової Л.І.,

при секретарі

судового засідання                                      Михайличенко Д.В.

за участю

представників сторін:

від позивача                                                         представник у судове засідання не прибув,

від відповідача                                                Костєва Ю.Ф., дов. №435 від 18.10.06,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги                                  Дочірнього підприємства

"Лисичанський холодокомбінат"

Відкритого акціонерного товариства

"Луганськхолод",

м. Лисичанськ Луганської області

на постанову

господарського суду                                    Луганської області

від                                                                  01.12.2006

у справі                                                         № 1/475ад (суддя Зюбанова Н.М.)

за позовом                                                           Луганського обласного відділення

Фонду соціального захисту інвалідів,

м. Луганськ

до відповідача                                        Дочірнього підприємства

"Лисичанський холодокомбінат"

Відкритого акціонерного товариства

"Луганськхолод",

м. Лисичанськ Луганської області

про                                                                        стягнення 16 330 грн. 20 коп.

В С Т А Н О В И В:

Суддя –доповідач Д.Ю. Перлов.

Позивач –Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся до господарського суду Луганської області з позовом від 27.09.06 № 03-01/4605 до ДП „Лисичанський холодокомбінат” ВАТ „Луганськхолод” про стягнення на користь Державного бюджету України несплачених адміністративно-господарських санкцій за невиконання 4% нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2005 році в розмірі 16 330,20 грн.

Постановою господарського суду Луганської області від 01.12.06 у справі № 1/475ад позов ЛОВФСЗІ до ДП „Лисичанський холодокомбінат” ВАТ „Луганськхолод” задоволений повністю.

Постанова мотивована наступним.

Відповідачем не вжито передбачені чинним законодавством заходи по забезпеченню працевлаштування інвалідів у 2005 році, підприємство не інформувало щомісячно центр зайнятості, місцевий орган соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Заперечення відповідача з посиланням на пропуск відповідачем строку позовної давності відхиляються, оскільки заявлені позивачем штрафні санкції є адміністративно-господарськими, а не штрафними санкціями за порушення грошових зобов’язань договірного характеру,  та позивачем дотримано ст. 250 ГК України. Пояснення Лисичанського УПП Луганського УПО УТОС про допомогу відповідача, яку надано підприємству товариства сліпих не можуть бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності у вигляді штрафних санкцій за матеріалами справи.

Таким чином матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем обов’язку, передбаченого нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, тому на відповідача покладається відповідальність за нестворення робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2005 рік у вигляді сплати штрафних санкцій у сумі 16330 грн. 20 коп. та позов судом задовольняється повністю.

Відповідач - ДП „Лисичанський холодокомбінат” ВАТ „Луганськхолод”, не погодившись з винесеною постановою, звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з заявою про апеляційне оскарження та апеляційною скаргою, якою просить скасувати постанову господарського суду Луганської області від 01.12.06 у справі № 1/475ад, як винесену з порушенням норм матеріального права, та винести  нову постанову.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Статтями 18, 19, 20 „Положення про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.95 № 314, а також Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.91 № 875 –ХІІ, із змінами та доповненнями, визначено, що до січня 2006 року відповідальність за працевлаштування інвалідів покладалася на центри зайнятості та фонди соціального захисту інвалідів, а не на підприємства.

Підприємство проводило атестацію робочих місць інвалідів, на яких працювала ця категорія робочих. Підприємство майже постійно інформувало державні установи про необхідність направлення інвалідів для працевлаштування. До центру зайнятості ним було направлено шість заявок на працевлаштування інвалідів.

Позивач письмових заперечень на апеляційну скаргу протягом встановленого судом строку не надав.

Повноважний та компетентний представник позивача у судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Дочірнє підприємство „Лисичанський холодокомбінат” Відкритого акціонерного товариства „Луганськхолод” зареєстроване у якості суб’єкта господарювання Виконавчим комітетом Лисичанської міської ради Луганської області 31.07.97, про що зроблений запис № 1  000543 (довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців за станом на 11.10.06, та з ЄРПОУ від 16.10.06 № 13-48/3969).

У відповідності до ст. ст. 19, 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.91 № 875 –ХІІ (далі за текстом –Закон № 875),  п. 8 Постанови КМУ від 03.05.95 № 314 "Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів" (далі за текстом –Постанова КМУ № 314) для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної (середньооблікової) чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця. При цьому, підприємства (об'єднання), установи організації незалежно від форм власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено вищенаведеним нормативом щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Як встановлено п. 14 "Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів", затвердженого Постановою КМУ від 03.05.95 № 314, підприємства (об'єднання), установи та організації у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів.

У відповідності до ст. 20 Закону № 875 Кабінет Міністрів України постановою від 28.12.01 № 1767 затвердив Порядок     сплати     підприємствами     (об'єднаннями),     установами і організаціями   штрафних   санкцій   до   відділень   Фонду   соціального   захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів /далі –Порядок/.

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що підприємства щороку не пізніше 1 лютого подають до відділень Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою, що затверджується наказом Мінпраці України за поданням Фонду та погоджується з Держкомстатом.

Згідно з  п. 3.3.3 Інструкції зі статистики чисельності працівників, зайнятих у народному господарстві України, затвердженої наказом Міністерства статистики України № 171 від 07.07.95 за погодженням з Міністерством економіки України, Міністерством праці України, Міністерством фінансів України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.08.95 за № 287/823 (далі - Інструкція) середньооблікова чисельність працівників з початку року обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової чисельності працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно та ділення одержаної суми на кількість місяців за період з початку року, тобто відповідно на 12.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із звіту відповідача - ДП „Лисичанський холодокомбінат” ВАТ „Луганськхолод” про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою № 10-П1 (поштова-річна), затвердженою наказом Мінпраці України від 29.12.04 № 338,  за 2005 рік (а. с. 7), середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу –182 особи, фонд оплати праці штатних працівників – 990,7 тис. грн., фактично на підприємстві відповідача не працевлаштоване у 2005 році трьох інвалідів. За розрахунком позивача відповідач повинен був працевлаштувати у 2005 році  7 інвалідів та підприємство відповідача  мало перерахувати  штрафні санкції за три нестворених робочих місця  у сумі  16330 грн. 20 коп.

Пунктом 4 Порядку  передбачено, що штрафні  санкції  сплачуються  підприємствами  самостійно не пізніше  15 квітня року, що настає  за звітним.

У  разі несплати  штрафних  санкцій  в установлений термін відділення Фонду вживають заходів щодо їх стягнення у судовому порядку (пункт 11 Порядку). Відповідач вищевказані  штрафні санкції не перерахував, у зв’язку з чим позивач просить стягнути їх з відповідача.

Згідно зі ст.18 Закону № 875 працевлаштування інвалідів на підприємствах здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. Підбір робочого місяця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявності у нього професійних навиків та знань, а також рекомендацій медико - санітарної експертизи.  Підприємства (об’єднання), установи і організації (незалежно від форм власності і господарювання), які використовують працю інвалідів, зобов’язані створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством.

Пунктами 1, 3 Положення про робоче місце інваліда і порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.95 №314 (із змінами та доповненнями),  зазначено, що робоче місце інваліда - це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об'єднанні), в установі  та організації незалежно від форм  власності  та господарювання, де створені необхідні умови праці інваліда.  Робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестовано відповідною комісією за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів та введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

З матеріалів справи вбачається, що підприємство-відповідач у 2005 році не проводило атестації робочих місць для працевлаштування інвалідів за участю працівників МСЕК відповідно до постанови КМУ №314 від 03.05.95. Наданий відповідачем наказ від 21.02.05 № 46 „Про проведення атестації робочих місць інвалідів” не спростовує цього факту, інших доказів відповідачем не надано.

Згідно з п. п. 5, 10-14 Положення про робоче місце інвалідів і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.95 № 314, підприємства розробляють заходи по створенню робочих місць для інвалідів, вносять їх в колективний договір, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів, а працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров’я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач  не інформував відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів, що підтверджено довідкою позивача від 27.09.06 № 03-01/4609.

У постановах від 20.07.04 № 04/336 зі справи № 2-23/9789-03, від 29.03.05 № 05/145 зі справи № 13/403 та від 29.03.05 № 05/144 зі справи № 3/118 Верховним Судом України викладено правову позицію, згідно до якої суди мають з'ясовувати, зокрема, чи повідомляло підприємство  органи працевлаштування про створені робочі місця для працевлаштування інвалідів; якщо названі органи були повідомлені, то чи направлялись інваліди для працевлаштування і, відповідно, з чиєї вини направлені не були працевлаштовані або їм було відмовлено у працевлаштуванні на вакантні посади.

Суд першої інстанції вірно визначив, що діям зазначених органів по направленню та працевлаштуванню інвалідів мають передувати дії  відповідача.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не повідомляв щомісячно органи працевлаштування /лист Лисичанського міського центру зайнятості від 18.04.06 № 8/07-1366/ та позивача про створення робочого місця інваліда. До місцевого органу зайнятості ним лише тричі подана зазначена інформація  - за станом на 28.01.05, 28.02.05, 28.05.05.

Враховуючи викладене суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідачем не вжито передбачені чинним законодавством заходи по забезпеченню працевлаштування інвалідів у 2005 році, підприємство не інформувало щомісячно центр зайнятості, місцевий орган соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів. Матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем обов’язку, передбаченого нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів  та поклав на відповідача відповідальність за нестворення робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2005 рік у вигляді сплати штрафних санкцій у сумі 16 330 грн. 20 коп.

Вказані штрафні санкції є адміністративно –господарськими, а відповідно до статті 250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб’єкта господарювання  протягом 6-ти місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше, чим через один рік з дня порушення.

З викладених приписів чинного законодавства та встановлених обставин справи випливає наступне: оскільки звітним періодом сплати штрафних санкцій у цій справі є 2005 рік, то штрафні санкції повинні були сплачені відповідачем не пізніше 15 квітня 2006 року, таким чином днем виявлення порушення встановленого строку сплати є 16.04.06. Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення штрафних санкцій у сумі 16 330 грн. 20 коп.  27.09.06, тобто в межах встановлено 6-місячного строку.

За таких обставин суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачем дотримано ст. 250 ГК України.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що доводи заявника скарги спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, постанова суду відповідає чинному законодавству і скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду покладаються на відповідача (заявника скарги) –Дочірнє підприємство „Лисичанський холодокомбінат” Відкритого акціонерного товариства „Луганськхолод”.

У судовому засіданні за згодою сторін оголошена тільки вступна та резолютивна частини ухвали.

Керуючись статтями  94, 160, 167, 195, 196, 198 п.1 ч. 1, 200, п. 1 ст. 205, 206, 254, пунктами 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства „Лисичанський холодокомбінат” Відкритого акціонерного товариства „Луганськхолод” на постанову господарського суду Луганської області від 01.12.06 у справі № 1/475ад залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Луганської області від 01.12.06 у справі № 1/475ад залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду покласти на відповідача (заявника скарги) –Дочірнє підприємство „Лисичанський холодокомбінат” Відкритого акціонерного товариства „Луганськхолод”.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Ухвалу апеляційної  інстанції може бути оскаржено протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили у касаційному порядку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала апеляційної інстанції виготовлена в повному обсязі протягом п’яти днів з дня  проголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Головуючий суддя                                                                     Д.Ю. Перлов

Судді                                                                                             Л.І. Бородіна

Л.І. Журавльова