СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

22.06.2007

Справа №2-17/16237-2006

За позовом СПД ОСОБА_1. (м.
Сімферополь, АДРЕСА_1)

До відповідачів

1.          Виконавчого комітету Сімферопольської
міської Ради  (м. Сімферополь, вул.
Толстого 15)

2.          Сімферопольського міжміського бюро
реєстрації та технічної інвентаризації
(м. Сімферополь, вул.   Некрасова
11)

Третя особа без самостійних  вимог на предмет спору Сімферопольська міська
Рада (вул. Толстого 15, м. Сімферополь)

про   визнання права  власності
та  реєстрації  право власності на нерухоме майно

Суддя
В.І. Гайворонський

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача -   СПД ОСОБА_1., ОСОБА_2., нот. дов.

Від   першого відповідача - не з'явився

Від другого відповідача -  не з'явився

Від 3-ї особи - не з'явився

Сутність спору:

Згідно з позовною заявою та уточненням
до неї позивач просить  визнати за
ним  право власності  на торговий павільйон, розташований в м.
Сімферополь по АДРЕСА_2, та зобов'язати
Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної
інвентаризації  зареєструвати за ним  право власності на даний об'єкт у зв'язку з
тим, що  між ним та Сімферопольською
міською Радою був укладений договір оренди земельної ділянки по указаній адресі
для розташування торговельного павільйону, та Інспекцією ДАБК був  наданий дозвіл на будівництво, та завершений
будівництвом об'єкт  прийнятий до
експлуатації. Рішенням  Виконавчого
комітету Сімферопольської міської Ради затверджений акт державної приймальної
комісії про пройомку в експлуатацію завершеного
будівництвом  об'єкту. Однак,
свідоцтво на право власності на об'єкт не видається.

Відповідач - Виконавчий комітет
Сімферопольської міської Ради у запереченнях позов   не визнав, та указав, що  спірний об'єкт згідно Регіональних правил
забудови та використання територій в АРК (затверджений Постановою Верховної
Ради АРК від 18.09.2000 року №  НОМЕР_3)
є тимчасовим об'єктом, оскільки  з
обмеженим строком експлуатації  та з
можливістю демонтажу,  конструкції таких
об'єктів мають  полегшені елементи і не
можуть використовуватися тривалий час, і згідно зі ст. 181 ЦК України вказаний
об'єкт є рухомим майном, у зв'язку з чим не може бути зареєстрований як
нерухоме майно.

Відповідач - Сімферопольське міжміське
бюро реєстрації та технічної
інвентаризації відзив на позов не представив, та заявив про розгляд
справи без його участі.

Третя особа  без самостійних вимог на предмет спору -
Сімферопольська міська Рада у відзиві позов не визнала, і указала, що рішення
про оформлення права власності  на
об'єкти нерухомого майна приймає виконавчий комітет  Сімферопольської міської Ради, а
Сімферопольському МБРТІ  доручено на
підставі заяв власників об'єктів нерухомого майна здійснювати підготовку
матеріалів та проектів рішень міськвиконкому.

Суд вважає, що справа може бути
розглянута за наявними матеріалами.

Позивач заявив про відмову  від відшкодування судових витрат, та просить
судові витрати  не стягувати.

По справі проголошена вступна та
резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно Акта державної приймальної
комісії про прийомку в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту від  03.03.2006 року спірний об'єкт прийнятий в
експлуатацію.

Згідно рішення Виконавчого комітету
Сімферопольської міської Ради № НОМЕР_1року „Про затвердження акту  державної приймальної комісії  замовника ОСОБА_1.” указаний акт
затверджений.

Таким чином, у суду немає
підстав  вважати, що спірний об'єкт
споруджений незаконно.

Згідно ст. 73 Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні” рішення органу місцевого самоврядування є
обов'язковим для виконання .

Згідно статті 181 ЦК України спірний
об'єкт є нерухомістю, оскільки згідно висновку експерта № НОМЕР_4року  він  є
капітальною будівлею, і відповідно, його переміщення неможливо без його знецінення.

Згідно статті 182 ЦК України право
власності на рухомі речі підлягають державній реєстрації.

Згідно тимчасового Положення про
порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 28.01.2003 року № 6/5, зареєстрованому в МЮУ
28.01.2003 року за № 66/7387 вказану реєстрацію здійснюють комунальні
підприємства Бюро технічної інвентаризації.

Таким чином, вимоги позивача законні
та обґрунтовані, а цьому підлягають задоволенню.

Посилання Виконавчого комітету
Сімферопольської міської Ради, викладені в запереченнях,  не можуть бути прийняті до уваги, оскільки
вони не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, відсутні докази  того, що спірний об'єкт є тимчасовим.

Згідно статті 33 ГПК України
обов'язок надання  доказів покладається  на зацікавлену сторону.

Більш того, ст. 129 Конституції
України  передбачено, що  сторона вільна в наданні суду доказів та
доказуванні перед судом їх переконливості, а також закріплений принцип
змагальності сторін, та їх рівності перед Законом та судом.

Згідно   ст. 8
Конституції  України   вона має вищу юридичну силу та її норми
являються нормами прямої дії.

Про необхідність дотримання
принципу диспозитивності  сторін також
указується в постанові  Верховного Суду
України від 20.05.2002 року № 02/132. (справа № Д12/12), а в постанові  Пленуму
Верховного суду України від 01.11.1996 року “Про застосування  норм Конституції України при здійсненні  правосуддя” вказується, що  суди вправі
застосовувати безпосередньо  норми
Конституції як норми прямої  дії.

Таким чином, суд вправі розглядати
спір за тими матеріалами, які надані зацікавленими сторонами.

Однак, в матеріалах справи докази
того, що  спірний об'єкт є тимчасовим -
відсутні.

Більш того, згідно висновку експертизи даний
об'єкт є капітальним.

Крім цього, не доведено посилання
указаного відповідача на те, що спірний об'єкт має обмежений строк
експлуатації, та має можливість легкого демонтажу та відновлення на іншому місці.

Більш того, указане посилання
відповідача спростовується висновком експертизи, згідно з якою об'єкт  є капітальним, що виключає можливість легкого
демонтажу.

Позивач відмовився від  відшкодування
судових витрат  та просить судові витрати  не
стягувати, що є  правом позивача.

Виходячи із закріпленого  ст. 129 Конституції України  принципу диспозитивності  сторін суд не повинен  розв'язувати питання, якщо зацікавлена  сторона не бажає їх  розглядання.

Згідно   ст. 8
Конституції  України   вона має вищу юридичну силу та її норми
являються нормами прямої дії.

Таким чином, судові витрати  позивачу відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, а також
керуючись  ст. ст. 75, 82, 84,  85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за
Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1(м.  Сімферополь, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код -
НОМЕР_2)  право власності  на торговий павільйон, розташований в м.
Сімферополь по АДРЕСА_2.

Зобов'язати
Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної
інвентаризації  (м. Сімферополь, вул.
Некрасова 11) зареєструвати за  Суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1(м.
Сімферополь, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код - НОМЕР_2)   право власності на  на торговий павільйон, розташований в м.
Сімферополь по АДРЕСА_2.

Видати наказ
після вступу рішення в законну силу.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Гайворонський В.І.