ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.09.07 р.                                                                               Справа № 39/263

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Ба храмовій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Приватного виробничого підприємства «Вибір» м. Суми

До відповідача: Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» м. Донецьк

про  стягнення 24 649 грн. 39 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: не з’явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне виробниче підприємство «Вибір» м. Суми, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» м. Донецьк,  про стягнення заборгованості в сумі 24 649 грн. 39 коп., яка складається з основного боргу в сумі 23 000 грн. 08 коп., пені в сумі 1 649 грн. 31 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на видаткову накладну № РН-0000074 від 28.02.2007 р., довіреність серії ЯМЯ № 586544 від 27.02.2007 р., акт звірки розрахунків від 26.06.2007 р., претензію № 113 від 26.06.2007 р., виписки банку.

В ході розгляду справи позивач, відповідно до вимог ст. 22 ГПК України, уточнив позовні вимоги, зменшивши їх розмір, у зв’язку з частковою оплатою відповідачем основного боргу та просив суд стягнути з останнього суму основного боргу в розмірі 22 000 грн. 08 коп. та пеню в розмір 1 649, 31 грн.

Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням уточнень.

Представник відповідача до судового засідання не з’явився, заявлені вимоги не оспорив, витребуваних документів та доказів не надав, через канцелярію суду направив клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з неможливістю направлення представника.

Надане клопотання судом залишено без  задоволення, оскільки відповідачем не представлено жодних доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки наявні матеріали справи надають можливість належним чином провести спірну кваліфікацію юридичних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази суд встановив.

Між позивачем, та відповідачем, Приватною науково-виробничою компанією «Інтербізнес» м. Донецьк, була досягнута усна домовленість, згідно якої позивач, Приватне виробниче підприємство «Вибір» м. Суми, зобов’язався поставити відповідачеві продукцію, а той, у свою чергу, зобов’язався прийняти та оплатити її вартість.

Договір між сторонами у письмовій формі не укладався, але суд вважає, що цивільні права та обов’язки сторін виникли в порядку частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України з дій юридичних осіб, які в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують означені права та обов’язки, оскільки фактично укладений між ними правочин за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

На виконання досягнутої домовленості позивач, згідно видаткової накладної № РН-0000074 від 28.02.2007 р. поставив відповідачеві продукцію - дріжджі кормові на суму 37 000 грн. 00 коп.

Відповідачем товар прийнято, що підтверджується підписами сторін на означеній накладній, а також довіреністю на право отримання товарно-матеріальних цінностей серії ЯМЯ № 586544 від 27.02.2007 р.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт поставки відповідачеві продукції на суму 37 000 грн. 00 коп., тобто обов’язок позивача вважається виконаним у відповідності до норм статті 664 ЦК України.

Проте взяті на себе зобов’язання відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 22 000 грн. 08 коп., що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, згідно якого у відповідача перед позивачем станом на 26.06.2007 р. рахувалася заборгованість в сумі 23 000, 08 грн.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності з наведеною нормою позивач - 26.06.2007 р. звернувся до відповідача з вимогою оплатити вартість поставленої продукції.

Відповідач, у визначений законом строк, вартість поставленої продукції у повному обсязі не оплатив, що є порушенням норм статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Відповідно до  ст. 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заперечень щодо позовних вимог або доказів оплати продукції в сумі 22 000, 08 грн. відповідачем суду не представлено.

За таких обставин, враховуючи те, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи та відповідачем не спростована, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також висунуто вимогу щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка за розрахунком позивача за період з 28.02.2007 р. по 18.07.2007 р. складає - 1 649 грн. 31 коп.   Втім, означена вимога не може бути задоволена судом через недотримання сторонами передбаченої статтею 547 ЦК України обов’язкової письмової форми для такого виду забезпечення зобов’язань, як пеня. Недотримання письмової форми для неустойки у вигляді пені тягне за собою недійсність (нікчемність) такої угоди (правочину) за законом. Оскільки сторони письмово не визначили пеню, як засіб забезпечення виконання угоди (правочину), позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, позивачем надане клопотання № 243 від 18.07.2007 р. про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» м. Донецьк, які знаходяться на банківському рахунку 80 та інших рахунках в розмірі суми позову та судових витрат.

Проте означене клопотання не може бути задоволене судом через його необґрунтованість, зокрема, заявником жодним чином не доведено, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі ст.ст.525, 526, 614, 625 та 655-697, 712 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного виробничого підприємства «Вибір» м. Суми – задовольнити частково.

Стягнути з Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» м. Донецьк на користь Приватного виробничого підприємства «Вибір» м. Суми основний борг в сумі 22 000 грн. 08 коп., витрати за державним митом в сумі 220 грн. 00 коп., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 105 грн. 32 коп.

В іншій частині позову відмовити.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя