ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 травня 2007 р.

№ 8/2/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши  у відкритому

судовому засіданні у м. Києві

касаційну скаргу

Приватного підприємства фірми
"Емія"

на постанову

від 27.02.2007

Одеського апеляційного

господарського суду

у справі

№ 8/2/07

господарського суду

Миколаївської області

за позовом

Приватного підприємства фірми
"Емія"

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1.

про

стягнення 15890,44 грн.

Представники сторін в судове засідання
не з`явилися, про час і місце слухання справи сторони були повідомлені належним
чином.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 20.01.2007 у справі № 8/2/07, згідно зі ст.ст. 66, 67
ГПК України, вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на
майно відповідача вартістю 15890,44 грн., тобто в межах ціни позову.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 27.02.2007, за тією ж справою, вищезазначена ухвала
суду скасована. В задоволенні клопотання Приватного підприємства фірми
"Емія" про забезпечення позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову апеляційного суду від 27.02.2007, а ухвалу господарського
суду першої інстанції від 20.01.2007 залишити без змін. Свої вимоги скаржник
мотивує тим, що апеляційним судом порушено ст.ст. 432, 433,
66, 67 ГПК України.

Відзиву на касаційну скаргу
відповідач до Вищого господарського суду України не надіслав.

Заслухавши доповідача, перевіривши
правильність застосування апеляційним господарським судом норм процесуального
та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

До такого висновку суд дійшов на
підставі наступного.

Як встановлено апеляційним судом, і
це відповідає наявним матеріалам справи, позивач звернувся до господарського
суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача 15890,44 грн., з
яких 5200,00 грн. - подвійна плата за користування орендованим майном за час
прострочення його повернення, 4690,44 грн. -штраф за затримку підписання акту
про повернення орендованого майна, 6000,00 грн. -збитки у вигляді неодержаного
прибутку за час прострочення повернення орендованого майна.

Відповідно до ст. 66 ГПК України,
заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою
сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з ініціативи
господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому
умовою застосування заходів до забезпечення позову є доста тньо обґрунтоване
припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у
відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись
за кількістю або погіршитись за якістю на мо мент виконання рішення. Крім того,
вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не
тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.

У відповідності до ст. 67 ГПК
України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові
суми, що належать відповідачеві.

Наведеному апеляційний суд дав
належну оцінку і скасовуючи ухвалу суду першої інстанції правомірно виходив з
того, що в даному випадку забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно
відповідача призвело до перешкод у здійсненні ним господарської діяльності,
оскільки у нього було вилучено майно, яке знаходиться на реалізації. У цьому
зв`язку, господарський суд першої інстанції фактично позбавив відповідача
можливості здійснювати підприємницьку діяльність і при можливому задоволенні
позову розрахуватися з позивачем. Також, апеляційним судом обґрунтовано
зазначено, що в порушення приписів ст. 66 ГПК України в ухвалі суду першої
інстанції не міститься доводів щодо того яким чином невжиття заходів щодо
забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, оспорювана постанова
апеляційної інстанції відповідає вимогам діючого законодавства, що, в свою
чергу, свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111,
11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства фірми "Емія" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 27.02.2007 у справі № 8/2/07 залишити без змін.

Головуючий
Остапенко М.І.

Суддя                                                                                         Харченко
В.М.

Суддя
Борденюк Є.М.