ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2007 р.
Справа  № 15/126-07-3006

Господарський суд Одеської області  у складі:

Судді                                               Петрова В.С.

При секретарі                                 Стойковій М.Д..

За участю представників:

від позивача –             Паранюк О.В., Залевський С.Ф.;

від відповідача -            Кузьменко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями „Синтез Ойл” до Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт” про зобов’язання виконати умови договору, -

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство з іноземними інвестиціями „Синтез Ойл” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про зобов’язання Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт” виконати умови договору про спільну діяльність КД-2245 від 19.12.2001 р., а саме: зобов'язати Державне підприємство „Одеський морський торговельний порт" при виконанні умов договору про спільну діяльність КД-2245 від 19.12.2001 р. погоджувати з Закритим акціонерним товариством з іноземними інвестиціями „Синтез Ойл” черговість обробки суден за укладеними угодами та їх розстановку на причалах нафтогавані Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт". В обґрунтування позову позивач посилається на наступне.

19 грудня 2001 р. між Закритим акціонерним товариством з іноземними інвестиціями „Синтез Ойл” та Державним підприємством „Одеський морський торговельний порт” був укладений договір КД-2245 про спільну діяльність в Одеському морському торговельному порту, згідно п. 2.1 якого сторони зобов'язались здійснювати спільну діяльність на території причалів №№ 2н-4н (причальна лінія) нафторайону.

Так, 29 квітня 2002 р. порт вніс у спільну діяльність право користування причалами №№ 5, 6 нафтогавані.

Відповідно до п. 3.1 договору КД-2245 (в редакції додаткової угоди від 08.07.2003 р.) керівництво спільною діяльністю здійснюють спільно порт і позивач в особі їх керівників або інших належним чином уповноважених ними осіб.

Пунктом 3.5 договору КД-2245 (в редакції додаткової угоди від 08.07.2003 р.) передбачено, що всі угоди, які укладаються сторонами в межах здійснення спільної діяльності, в тому числі господарські договори, що передбачають здійснення витрат в інтересах спільної діяльності, підлягають підписанню трьома сторонами - портом, позивачем і клієнтом.

Згідно п. 4.1.1 договору КД-2245 (в редакції додаткової угоди від 08.07.2003 р.) порт спільно з позивачем укладає угоди на надання послуг по обробці суден на причалах №№ 2н-4н (причальна лінія), №№ 5, 6 нафтогавані порту, прийманню змішаних нафтових залишків на станції очистки баластних вод нафторайону порту, реалізації очищеної нафтосировини та зберіганню нафтоналивних вантажів, включаючи погодження з клієнтами всіх істотних умов таких договорів.

Також умовами договору КД-2245 (п. 8.7) передбачено, що з метою збереження портом рівня економічної ефективності використання причалів нафтогавані по обробці вантажопотоків Компанії „Іnternational Рогt Sегvісеs Limited” сторони узгодили спеціальний компенсаційний порядок розподілу вказаних вантажопотоків на причалах нафтогавані, визначений у додатку № 4 до договору.

Пункт 1 додатку № 4 до договору КД-2245 визначає, що з чистого прибутку від спільної діяльності, що залишився після сплати податку на прибуток за результатами звітного року, порт отримує компенсацію у вигляді гарантованого прибутку із розрахунку еквівалент 0,51 дол. США за кожну тону обсягів компанії, оброблених на причалах №№ 2н-4н понад 28% від загального обсягу вантажів компанії.

У доповненні № 1 до Додатку № 4 до договору КД-2245 сторони передбачили, що з метою збереження портом рівня економічної ефективності використання причалів № 5, № 6 нафтогавані, додатково до компенсаційного порядку розподілу вантажопотоків, встановленому додатком № 4 до договору, сторони узгодили наступні компенсаційні правила розподілу прибутку, а саме: в разі якщо прибуток порту, отриманий від спільної діяльності за договором по результатам роботи причалів №№ 5, 6 нафторайону в кожному календарному році, буде меншим суми в розмірі еквівалентній 1 590 000 дол. США, позивач зобов'язується відшкодувати порту нестачу за рахунок своєї частки прибутку від спільної діяльності за договором.

Згідно п. 2 додатку № 4 до договору КД-2245 положення про гарантований прибуток порту застосовується лише при дотриманні таких умов:

- фактичне   виконання  та  дія  договору  №   КД-128   від  01.03.1999   р., укладеного між портом і компанією;

- забезпечення портом, при погодженні з позивачем, розстановки на причалах нафтогавані суден з вантажами, які обслуговуються по заявкам Компанії;

- обов'язкове письмове погодження сторін за цим договором знижок до тарифу, які надаються клієнтам на обробку вантажів на причалах нафтогавані.

Також п. 4.1.3 договору КД-2245 передбачений обов'язок Порту при погодженні з Підприємством визначати черговість обробки суден за укладеними угодами, згідно звичайної практики виконувати всі необхідні заходи по постановці цих суден та забезпечувати їх постановку на причали нафтогавані.

Так, при цьому позивач зазначає, що обов'язкове погодження порту з позивачем черговості обробки суден та їх розстановки на причалах нафтогавані мас суттєве значення при виконанні умов договору КД-2245, оскільки від рівня завантаженості того чи іншого причалу залежить вірогідність виникнення підстав для застосування компенсаційного порядку, передбаченого додатком № 4 та доповненням до нього, а також залежить й рівень доходів сторін договору.

Разом з цим позивач вказує на те, що в порушення обов'язку, встановленого п. 4.1.3 договору КД-2245, порт самостійно визначає черговість обробки суден та приймає рішення про їх розстановку на причалах нафтогавані. У зв'язку з цим позивач вважає, таким способом порт впливає на штучне завищення рівня власних доходів і відповідне зменшення рівня доходів позивача. Так, на думку позивача, внаслідок порушення портом обов'язку, встановленого п. 4.1.3 договору КД-2245, порушуються права позивача на отримання частки доходу від спільної діяльності, що була б еквівалентною дійсно виконаному позивачем обсягу робіт.

Таким чином, позивач вказує, що положення п. 4.1.3 договору КД-2245 є для порту обов'язковими і мають виконуватися належним чином, як це передбачено положеннями Цивільного кодексу України (ст. 526, ст. 629).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.04.2007 р. порушено провадження у справі № 15/126-07-3006.

Відповідач позовні вимоги не визнає з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 64-66) та письмових поясненнях по справі (а.с. 104-105, 113-114), при цьому посилається на відсутність порушень відповідачем умов укладеного з позивачем договору про спільну діяльність.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі обставини справи, господарський суд встановив наступне.

19 грудня 2001 р. між Закритим акціонерним товариством з іноземними інвестиціями „Синтез Ойл” та Державним підприємством „Одеський морський торговельний порт” був укладений договір КД-2245 про спільну діяльність в Одеському морському торговельному порту, згідно якого сторони зобов'язались здійснювати спільну діяльність на території причалів №№ 2н-4н (причальна лінія) нафторайону.

Так, згідно п. 4.1.3 зазначеного договору, на який посилається позивач в обґрунтування позову, порт за узгодженням з позивачем визначає черговість обробки суден за укладеними договорами, згідно звичайно практики виконує всі необхідні заходи з постановки цих суден та забезпечує їх постановку к причалам №№ 2н-4н (причальна лінія), дотримуючи при цьому строки, передбачені угодженими з клієнтами  графіками подачі суден (танкерів).

Разом з цим суд зазначає, що, виходячи зі змісту п. 4.1.3 договору КД-2245, відповідач зобов’язаний за узгодженням з позивачем визначати черговість обробки суден.  Посилання позивача на те, що відповідач також зобов’язаний погоджувати з позивачем порядок розстановки суден на причалах нафтогавані є безпідставними, оскільки такі положення не передбачені договором КД-2245. Так, як зазначає відповідач у своїх запереченнях та як з’ясовано судом, розстановка суден до причалів Одеського морського торговельного порту здійснюється відповідно до п. 5.3.1 Обов'язкових постанов по Одеському морському торговельному порту (а.с. 67-96), затверджені начальником ДП „Одеський морський торговельний порт” № 539 від 19 серпня 2004 р., а саме: Головною диспетчерською порту.

Згідно п. 1.2 вказаних Обов'язкових постанов по Одеському морському торгівельному порту їх дія розповсюджуються на судна всіх прапорів і відомств, що знаходяться в портових водах, а також на підприємства, організації, установи і окремих осіб, що здійснюють свою діяльність на території і акваторії порту.

Слід зазначити, що прийняття вказаних Обов’язкових постанов входить до функцій начальника порту на підставі ст. 78 Кодексу торговельного мореплавства України, згідно якої начальник морського порту видає обов'язкові постанови, що регулюють питання безпеки руху, охорони вантажів, майна порту і громадського порядку, проведення санітарних і протипожежних заходів у порту, охорони навколишнього природного середовища, порядку заходу суден у морські порти і виходу з них, видає звід звичаїв порту, а також розпорядження про затримку суден і вантажів у випадках і у порядку, передбачених статтею 80 цього Кодексу, забезпечення безпечного руху в портових водах, безпечної стоянки та обробки суден.

Відтак, суд погоджується з позицією відповідача, що вимоги позивача щодо    зобов'язання Одеського порту погоджувати з позивачем розстановку суден на причалах нафтогавані суперечать положенням зазначених вище Обов'язкових постанов, зокрема п. 5.3.1 цих постанов.

До того ж слід зазначити, що при постановці суден до причалів порту відповідач має керуватися положеннями ст. 75 Кодексу торговельного мореплавства України, якою передбачені функції порту щодо забезпечення безпеки мореплавства, в тому числі забезпечення безпечного руху в портових водах, безпечної стоянки та обробки суден, оскільки відповідальність у разі порушення зазначеної норми закону покладається  виключно на порт.

Крім того, ст. 78 Кодексу торговельного мореплавства України чітко регулює як та  за якими обставинами і ким встановлюється порядок руху суден в портах. Як випливає зі змісту зазначеної статті Кодексу саме начальник морського торговельного порту встановлює порядок руху суден в портах. Так, як вказує відповідач у своїх поясненнях, у  разі незгоди позивача або в разі виявлення бажання поставити судно на інший причал, ніж заплановано головною диспетчерською Одеського порту, позивач має право звернутися за дозволом на таку постановку до капітана порту, який відповідно до ст. 88 Кодексу торговельного мореплавства України здійснює нагляд, в тому числі, за дотриманням правил мореплавства, за дотриманням вимог щодо порядку заходження суден у порт і виходу із порту.

Щодо посилань позивача на недотримання відповідачем своїх зобов’язань щодо  погодження  з позивачем черговості обробки суден, то суд вважає їх необґрунтованими,  виходячи з наступного.

Відповідно до умов п. 4.1.3 договору КД-2245 черговість обробки суден визначається відповідно до звичайної практики. Як з’ясовано судом, такою практикою в Одеському морському торговельному порту є саме диспетчерська нарада з обробки суден, яка у відповідності до Обов'язкових постанов проводиться головною диспетчерською порту та відбувається в Одеському порту кожного дня, в тому числі за участю позивача. На зазначеній нараді оголошується добовий план обробки суден, при цьому позивач має право внести свої заперечення та зауваження (про наявність яких кожного разу ставиться запитання).

Зокрема, відповідно до існуючої практики у морських портах України змінно-добовий план роботи Одеського порту розробляється з урахуванням вимог Зводу звичаїв порту (ст. 1, ст. 2, ст. 9, ст. 12, ст. 13, ст. 14, 15), Обов'язкових постанов по Одеському порту (п. 3.1.6), Кодексу торговельного мореплавства України (розділ 4) та інших нормативних документів. Так, до 12.00 години поточного дня, на підставі заявок капітанів суден (нотісов), з урахуванням безпеки мореплавства складається проект змінно-добового плану. Як з’ясовано судом, погодження та затвердження змінно-добового плану здійснюється на щоденній селекторній нараді, що проводиться керівним складом Одеського порту за участю усіх стивідорних компаній порту, нафтогавані, в тому числі за участю позивача, портофлоту порту, служби капітана порту та інших підрозділів. На зазначеній селекторній нараді зачитується план роботи порту, у тому числі постановки та обробки суден на причалах нафтогавані. За наявністю зауважень з боку служб, що приймають участь у селекторній нараді, вони розглядаються та у випадках їх правомірності вносяться корегування в змінно-добовий план, у разі відсутності зауважень до змінно-добового плану він затверджується у первинному вигляді.

Разом з тим з урахуванням викладеного суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування своїх  вимог про зобов’язання відповідача погоджувати з позивачем черговість обробки суден за укладеними угодами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов’язковим.

Отже, враховуючи вищевикладене та оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд Одеської області вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, у зв’язку з чим задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 32, 33 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями „Синтез Ойл” до Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт” про зобов’язання виконати умови договору відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня  його підписання.

Рішення підписано 16 червня 2007 р.

Суддя