ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.07.07 р.                                                                               Справа № 40/102

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „ФІН” м.Донецьк

до відповідача державного комунального підприємства „Спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування” м.Донецьк

про стягнення 18098 грн. 45  коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача  Міхєєва В.В. - адвокат, Варава Н.С. - головний бухгалтер

від відповідача Ковальова Я.О. - юрисконсульт

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

З урахуванням складності справи та витребування важливих доказів, про існування яких суд дізнався вже під час процесу, строк вирішення спору було продовжено на один місяць згідно ст. 69 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлені вимоги про стягнення боргу в сумі 17800 грн. 00 коп., пені в сумі 298 грн. 45 коп., які утворились на підставі  договору купівлі-продажу столярних виробів б/н від 01.03.06р.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи свої заперечення тим, що з його боку спірний договір було підписано неналежною особою, а саме головним інженером підприємства Руденко В.І.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників сторін, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 01.03.06р. між товариством з обмеженою відповідальністю „ФІН” та державним комунальним підприємством „Спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування” був укладений договір б/н купівлі-продажу столярних виробів.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору позивач зобов’язався передати товар, а відповідач з прийняти та оплатити його.

На виконання умов договору, позивач здійснив постачання на адресу відповідача продукції на загальну суму 19840 грн. 00 коп., що підтверджується накладними № 12 від 28.04.06р., № 16 від 31.05.06р., № 18 від 19.06.06р., № 21 від 30.06.06р., № 30 від 19.10.06р.

Однак відповідач здійснив оплату отриманого товару лише частково  на суму 17800 грн.

14.02.07р. позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія у розумінні ст. 530 ЦК України щодо виконання останнім обов’язку здійснити оплату товару в сумі 17800 грн.

Відповідач свої зобов’язання не виконав, товар отримав, однак його оплату в повному обсязі не провів, внаслідок чого за ним утворився борг в сумі 17800 грн. 00 коп., який позивач намагається стягнути.

Відповідно до п. 6.4 договору за необґрунтовану відмову від розрахунки за товар відповідач повинен сплатити позивачеві пеню у розмірі 3% від суми відмови (але не більше подвійної облікової ставки НБУ) за кожний день прострочки.

Оскільки мало місце несвоєчасне виконання зобов’язань, позивачем пред’явлені вимоги щодо стягнення з відповідача пені в сумі 298 грн. 45 коп. за період з 26.02.07р. по 02.04.07р.

За своєю правовою природою між сторонами укладено договір поставки.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов’язань, а саме майново-господарських зобов’язань згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України (статтями 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов’язковим для виконання сторонами.

У силу частини першої ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ЦК України відносно істотних умов договору законодавець вимагає: предмет та строк укладення договору. Щодо укладання господарських договорів, то обов’язковими умовами тут є: предмет, ціна та строк його укладання.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продажу, коли інше не передбачено договором, законом або не випливає із характеру правовідносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Тобто, положення про порядок оплаті товару, ціни, тари, упаковки, потрібно брати із загальних положень ЦК України, присвячених купівлі-продажу, а саме використовувати ст.ст. 655-697 ЦК України.

Частиною третьою ст. 712 встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договорів поставки, як це передбачено у частині першої ст. 265 ГК України.

Згідно п. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона – постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього  певну грошову суму.

Господарський кодекс України чітко встановлює, що сторонами договору поставки можуть бути суб’єкти господарювання, вказані у п.п. 1,2 частини другої ст.55 ГПК України.

Таким чином законодавець ще раз чітко розвів принцип, за котрим розрізняються договір купівлі-продажу та договір поставки: реалізація суб’єктами господарювання товарів не господарюючим суб’єктам здійснюється за правилами купівлі-продажу.

Як свідчать докази по справі, сторони є суб’єктами господарювання у розумінні ст. 55 ГК України.

Господарське зобов’язання повинно виконуватися належним чином за договором, законом або за звичаями ділового обігу та припинятися  за приписами ст.ст. 193, 203 ГК України.

З урахуванням обставин справи та правової кваліфікації відносин сторін, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд дійшов висновку, що своє господарське зобов’язання відповідач своєчасно не виконав. Тому позов щодо стягнення з нього боргу в сумі 17800 грн. 00 коп. обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки мало місце прострочення виконання основного зобов’язання, позов щодо стягнення з відповідача пені в сумі 298 грн. 45 коп. за період з 26.02.07р. по 02.04.07р. також обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Витрати по держмиту та забезпечення судового процесу покладаються на відповідача за приписами ст. 44, ст. 49 ГПК України.

Щодо заперечень відповідача відносно підписання договору посадовою особою без належних повноважень на її укладання або з перевищенням цих повноважень слід зазначити, що дійсно за законом такий договір повинен буту визнаний недійсним як такий, що не відповідає вимогам закону.

Наступне схвалення юридичною особою угоди, укладеної від її імені представником, який не мав належних повноважень, робить її дійсною з моменту укладення. Прагнення сторін на укладення договору купівлі-продажу столярних виробів б/н від 01.03.06р. підтверджується виконанням відповідачем зобов’язань за договором, про що свідчить накладна № 30 від 19.10.06р.,  рахунок № 30 від 18.10.06р, довіреність серії ЯЛО № 411196 від 19.10.06р.

Крім того, надані відповідачем посадові обов’язки головного інженера належним чином не затверджені відсутня дата та повне прізвище, ім’я та по-батькові посадової особи, яка їх підписала.

За такими обставинами заперечення відповідача не приймаються судом, оскільки не доведено ним відповідно до вимог статті 33 ГПК України.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні за згодою представника позивача було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст.85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного керуючись ч. 2 ст. 9, ст. ст. 526, 625, ч. 2 ст. 712 ЦК України 2003 року, ст. ст. 55, 193, 203, 230, 232, 264, 265 ГК України, ст. ст. 22, 33, 44, 49, 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з державного комунального підприємства „Спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування”, 83058, м. Донецьк, вул. Лівобережна, 94а, ід.код 03343321, р/р 7574 в ДОФ АКБ УСБ м. Донецька, МФО 334011, на користь:

- товариства з обмеженою відповідальністю „ФІН”, 83001, м. Донецьк, вул. Полководчеська, 5, ід. код 244583344, р/р 9267 в БО „Юзовське” ГУ ПІБ України, МФО 334635, борг в сумі 17800 грн. 00 коп., пеню в сумі 298 грн. 45 коп., витрати по держмиту в сумі 180 грн. 98 коп., витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп., видавши наказ.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 09.07.07р.