СУД
ПОСТАНОВА

03.07.07р.

Справа № А16/107-07

За позовом  Комунального закладу освіти
Дніпропетровського   ліцею інформаційних
технологій при Дніпропетровському
національному університеті,
м. Дніпропетровськ

до   Дніпропетровського  обласного відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової  втрати
працездатності, м. Дніпропетровськ

третя особа: Головне управління
державного казначейства України у Дніпропетровської області, м.
Дніпропетровськ

про
скасування рішення  від 16.03.07р.
№231/02

Суддя
ЗАГИНАЙКО Т.В.

Секретар судового засідання
БЕЗРЕБРА А.Ю.

Представники:

від позивача: Волинець Т.В. -представник, дов. від 23.01.07р. №84/22;

Свічкар І.М. -представник, дов. від
03.07.2007р. №84/372;

від відповідача: Губуйдуллін О.Ф.
-спеціаліст І категорії, дов. від 15.01.07р.            №07-08/131;

Хоменко Т.І. -представник, дов. від 16.05.07р. №07-04/2793;

Паплик С.А. -головний спеціаліст-юрист, дов. від 05.06.2007р.      №07-08/3156;

від третьої особи: Акіменко І.Г. -представник, дов. від 14.11.2006р.
№09-29/38.

CУТЬ СПОРУ:

Позивач просить  скасувати рішення  відповідача від 16.03.07р. №231/02 про застосування
та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової  втрати працездатності, відображення у звіті
(Ф4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат,
донарахованих  сум внесків та пені за
порушення законодавства про загальнообов'язкове
державне  соціальне страхування.

Позивач в поясненнях на позов
(вх.№9691 від 06.06.07р.) зазначає, що: - підлягає  скасуванню
рішення відповідача  від
16.03.07р. №231/02  в частині
застосування штрафу в розмірі заниженої
заробітної плати  в сумі 24 098
грн. 78 коп., оскільки  відповідач не
довів факт такого заниження, в акті перевірки, на підставі якого
виносилося  вищеназване рішення не
зазначено, за який  період, в якому
розмірі та яким співробітникам  не було
нараховано заробітну плату; - наявні документи - відомості нарахування, що були
надані для перевірки, свідчать  про
хибність та безпідставність таких висновків.

Відповідач у відзиві на позов (вх.
№9718 від 06.06.07р) позовні вимоги не визнає та просить в позові відмовити
посилаючись на те, що: - на суми виплат, які
нараховані  і виплачені  у відповідності до "Порядку погашення
кредиторської заборгованості Державного бюджету педагогічним і
науково-педагогічним  працівникам  навчальних закладів та установ освіти з виплати  надбавки
за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної
відпустки", затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2005р. №934, страхові
внески на загальнообов'язкове   державне
соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням  не нараховуються починаючи тільки з
02.06.06р.;  - доводи позивача  в
позовній заяві не знаходять свого підтвердження.

Третя  особа в письмових поясненнях (вх. №11450 від
02.07.2007р.) пояснює, що з метою забезпечення контролю за цільовим
спрямуванням бюджетних коштів органи Державного казначейства здійснюють
попередній контроль - на-етапі взяття зобов'язань та поточний контроль -у
процесі оплати рахунків розпорядників та одержувачів бюджетних коштів на
підставі підтверджуючих документів, які надаються бюджетними установами; - по
платіжним документам, які надаються неналежно оформленими або з порушенням
встановленого порядку використання коштів загального або спеціального фондів не
можуть бути здійснені проплати; - в такому випадку відповідно до пункту 4.8
Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів” надається відмова в
оплаті рахунків.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини постанови згідно положень статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, оцінивши докази в
їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

- позивач
-Комунальний заклад освіти Дніпропетровський ліцей інформаційних технологій при
Дніпропетровському національному університеті - зареєстрований як юридична
особа комунальної форми власності, , та є платником
страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності;

- відповідачем -Дніпропетровським
обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності проведено планову перевірку
правильності нарахування страхових внесків до Фонду із виплат педагогічним
і науково-педагогічним працівникам надбавок за вислугу років і допомоги на
оздоровлення за    1997-2002р.р., за
результатами якої складено акт від 03.03.2007р. №71;

- зазначеною перевіркою
встановлено, що в періоді, що перевірявся, не нараховані страхові внески на
виплати, передбачені статтею 57 Закону України „Про освіту” педагогічним і
науково-педагогічним працівникам надбавки за вислугу років та допомоги на
оздоровлення при наданні щорічної відпустки, фактична виплата яких не
здійснювалася на протязі 1997-2002 р.р. у зв'язку з відсутністю належного
фінансування;    - зазначені виплати
(надбавка за вислугу років і допомога на оздоровлення) відносяться до фонду
оплати праці і включаються до складу загального місячного оподатковуваного
доходу та є базою (об'єктом) для нарахування збору до Пенсійного фонду України
і внесків до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування; -
в порушення частини 1 статті 1 Закону України „Про розмір внесків на деякі види
загальнообов'язкового державного соціального страхування” фонд оплати праці для
нарахування та утримання страхових внесків занижено на суму 23 240 грн. 41
коп., у зв'язку з не включенням до фонду оплати праці нарахованих виплат згідно
Закону України „Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених
статтею 57 Закону України „Про освіту” за 1997р.-1999р.;

-
на підставі акту перевірки від 03.03.2007р. №71 відповідачем прийнято
рішення від 16.03.2007р. №231/02 про застосування та зарахування до бюджету
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення
у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат,
донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

- згідно вказаного рішення
позивачу  донараховано страхових внесків
у сумі                      858 грн.37
коп., а також нараховано штраф в розмірі
100% сум виплат, що становить
23 240 грн. 41 коп.;

- позивач вважає рішення
відповідача незаконним; відповідач проти цього заперечує.

Враховуючи вищевикладене суд
доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного:

- надбавки за вислугу років і допомога
на оздоровлення при наданні щорічної відпустки передбачені статтею 57 Закону
України «Про освіту»та визначені даним Законом як гарантії держави
педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних
закладів;

- нормативно-правовим актом, який
чітко визначає поняття і структуру заробітної плати є Закон України від
24.03.1995р. №108  «Про оплату праці», у
відповідності до статті 2 якого структура заробітної плати складається з
основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних
виплат;

- додаткова заробітна плата - це винагорода
за працю понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці; вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні
виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій;

- отже, оскільки законодавець
визначив надбавки за вислугу років і допомогу на оздоровлення при наданні
щорічної відпустки як гарантії держави, передбачивши їх в Законі України «Про
освіту», то, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України “Про оплату праці”
дані надбавки і допомога є додатковою заробітною платою та входять в структуру
заробітної плати;

- таким чином, надбавки за вислугу
років і допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки педагогічним та
іншим категоріям працівників навчальних закладів за своєю природою є заробітною
платою і незалежно від того, в який період і з якою затримкою вони
нараховуються і сплачуються, дані надбавки і допомога залишаються заробітною
платою і включаються до фонду оплати праці;

- заробітна плата педагогічним,
науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів
виплачується з Державного бюджету; будь-яка затримка у виплаті заробітної плати
(як основної, так і додаткової) викладачам, є заборгованістю Державного бюджету;

- виплата надбавок і допомоги,
передбачених Законом України „Про освіту” педагогічним, науково-педагогічним та
іншим категоріям працівників навчальних закладів, була призупинена протягом
1997-2002 р.р. законами про Державний бюджет на відповідні роки; у зв'язку з
чим виникла заборгованість по даним виплатам, а оскільки, згідно із Законом
України «Про освіту»дані виплати є гарантією (зобов'язанням) Держави і
здійснюється за рахунок Державного бюджету, то вони автоматично стали Державним
боргом, що знайшло своє відображення в постанові Верховної Ради України від
21.06.2001р. №2551 «Про стан, напрями реформування і фінансування освіти в
Україні»;

- відповідно до пункту 16 частини 1
статті 2 Бюджетного кодексу України державним боргом є загальна сума заборгованості
держави, яка складається з усіх випущених і непогашених боргових зобов'язань
держави, включаючи боргові зобов'язання держави, що вступають в дію в
результаті виданих гарантій за кредитами, або зобов'язань, що виникають на
підставі законодавства або договору;

- отже, зазначене свідчить, що мова
не йде про зміну статусу сум зобов'язань, які були гарантовані Державою та
виникли на підставі чинного законодавства, але з будь-якої причини не були
виплачені, ставши Державним боргом, тобто надбавки і допомога, передбачені
Законом України «Про освіту»педагогічним, науково-педагогічним та іншим
працівникам навчальних закладів, не змінили свого статусу як додаткової
заробітної плати через невиплату їх у 1997-2002 р.р. і продовжують входити до
фонду оплати праці;

- крім того, статтею 5 Закону
України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57
Закону України «Про освіту»педагогічним, науково-педагогічним та іншим
категоріям працівників навчальних закладів»передбачено, що кредиторська заборгованість
сплачується працівникам разом з виплатою поточної заробітної плати; тобто,
законодавець ототожнює кредиторську заборгованість із заробітною платою,
конкретизуючи їхнє положення за часом - виплата поточної зарплати і виплата
заробітної плати за попередні періоди;

- той факт, що кошти на виплати по
статті 57 Закону України «Про освіту»були віднесені на КЕК 1343 (інші поточні
трансферти населенню), а не на КЕК 1110 (Заробітна плата) не змінює природи цих
виплат, вони продовжують входити до фонду оплати праці;

- таким чином, оскільки надбавки і
допомоги є оплатою праці, то при включенні цих виплат відповідними законами
України про Державний бюджет України, вони продовжують залишатися заробітною
платою і входять до фонду оплати праці з випливаючими з цього зобов'язаннями
щодо нарахування страхових внесків на соціальне страхування з тимчасової втрати
працездатності;

- вказівка в Законі України «Про
реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону
України «Про освіту» педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям
працівників навчальних закладів»на те, що кредиторська заборгованість
Державного бюджету України погашається протягом п'яти років рівними частинами
шляхом включення цих витрат відповідними законами України про Державний бюджет
у вигляді окремих цільових субвенцій з Державного бюджету, не забороняє
застосування надалі, після їх нарахування і виплати, законодавства по
соціальному страхуванню;

- відповідно до пункту 37 статті 2
Бюджетного Кодексу України субвенції - це міжбюджетні трансферти для
використання на певну мету в порядку, визначеному тим органом, який прийняв
рішення про надання субвенції;

- тобто, в даному випадку субвенція
дається на погашення кредиторської заборгованості державного бюджету по
додатковій заробітній платі, у вигляді надбавок і допомоги; порядок її
використання встановлений в пункті 4 “Порядку погашення кредиторської
заборгованості державного бюджету педагогічним і науково-педагогічним
працівникам навчальних закладів та установ освіти з виплати надбавки за вислугу
років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки”,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2005р. №934,
згідно якого відрахування, передбачені законодавством з виплат, здійснюється в
установленому порядку;

- статтею 27 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням"  на страхувальника
покладено обов'язок нараховувати  і  сплачувати
в  установлені  строки
та  у повному обсязі страхові
внески;

- таким чином, ні Конституцією
України, ні Бюджетним кодексом України, ні Законом України «Про освіту», ні
Законом України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених
статтею 57 Закону України «Про освіту»педагогічним працівникам,
науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів», ні
будь-якими іншими Законами з бюджетного законодавства прямо не скасовано
обов'язок сплати страхових внесків з сум додаткової заробітної плати у вигляді
надбавки і допомоги, передбачених Законом України «Про освіту»педагогічним,
науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів;

- за приписами статті 30 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку
з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням" страхувальник-роботодавець несе  відповідальність за несвоєчасність  сплати та неповну сплату страхових внесків, у
тому числі  страхових  внесків,
що  сплачують застраховані особи
через рахунки  роботодавців,  а
також за порушення порядку використання страхових  коштів;

- у разі несвоєчасної сплати страхових
внесків  страхувальником або неповної їх
сплати  страхувальник  сплачує
суму  донарахованих   контролюючим органом  страхових
внесків  (недоїмки),  штраф
та  пеню;

- за неповну   сплату
страхових   внесків  на
страхувальника накладається
штраф  у   розмірі
прихованої   (заниженої)   суми заробітної плати,  на яку відповідно до цього Закону
нараховуються страхові внески,  а в разі
повторного порушення  -  у
трикратному розмірі зазначеної суми;

- позивачем не відображено спірні суми
в своїх звітах, що надавалися ним відповідачу, страхові внески на них не
нараховано та не сплачено, тобто занижено на суму вказаних виплат суму
заробітної плати;

- суд не може прийняти до уваги
посилання позивача на спільне роз'яснення від 01.12.2005р. №1/9-685
Міністерства освіти і науки, Міністерства фінансів, Міністерства праці та
соціальної політики та Державного казначейства України, оскільки відповідно до
пунктів 2,3 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує
справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує
інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
зазначене спільне роз'яснення не є нормативно-правим актом, яке може бути
застосовано при вирішенні даного спору;

- таким чином, відповідачем
правомірно нараховано позивачу штраф в розмірі прихованої  (заниженої) суми додаткової заробітної
плати,  на яку нараховуються страхові
внески,  у сумі - 23 240 грн. 41 коп. та
донараховано страхові внески у сумі                      858 грн. 37 коп.

З урахуванням викладеного позовні
вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 94  Кодексу адміністративного судочинства України
судові витрати у справі  слід віднести за
рахунок позивача.

Керуючись статтями 94, 160-163,
186, 254, пунктом 6 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

В позові відмовити.

Судові витрати у справі віднести за
рахунок позивача.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки,
встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної
сили  відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України.

СУДДЯ
Т.В.ЗАГИНАЙКО

Дата
виготовлення постанови у повному обсязі

„09”  липня 2007р.