ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.06.07 р.                                                                               Справа № 11/143пд

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при секретарі судового засідання Семенюшко Г.Р.

За участю представників:

Від позивача: Бєломєстнов О.Ю., Христенко С.В. – за довіреностями

Від відповідача: Гладишев Е.П., Дем’янко А.В. – за довіреностями

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Донгорстрой” м.Донецьк

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Топаз” м.Донецьк

про зміну договору № 1/3-И від 19.03.2004р.

В С Т А Н О В И В:

До господарського суду Донецької області із позовною заявою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю “Донгорстрой” м.Донецьк до Відкритого акціонерного товариства “Топаз” м. Донецьк про зміну договору №1/3-И від 19.03.2004р.  у редакції від 01.11.2004р. щодо площі житлових приміщень, які згідно з договором отримують сторони.

В обґрунтування позовних вимог позивач наводить, що при укладенні додаткової угоди від 01.11.2004р. він виходив з того,  що фундаментна плита, яку передає відповідач для будівництва відповідає вимогам проекту житлового будинку. Після початку будівництва підрядною організацією була виявлена невідповідність параметрів фундаментної плити вимогам проекту. З посиланням на акти комісійних обстежень та висновки ДП “Донецький промбудНДІпроект” позивач стверджує, що наданий відповідачем фундамент був непридатний для використання з метою, з якою він був наданий, і тому вимагав посилення. Позивач вважає, що таким чином обставини, з яких він виходив під час укладення договору, змінилися. За договором саме він був зобов'язаний нести будь-які фінансові витрати при будівництві. Тому позивач додатково до коштів, які планував витратити на будівництво сплатив  682868грн.  При укладенні договору він не розраховував на ці додаткові витрати, тому площі житла, які підлягають розподілу між сторонами за договором визначені в одній  пропорції. У випадку обізнаності позивача про фактичний стан фундаменту, та необхідність додаткових витрат, він укладав би договір на інших умовах, які передбачали б іншу пропорцію при розподілі площ будинку. Тому позивач вважає, що договір має бути приведений  у відповідність з обставинами, які змінилися. Для цього ним була направлена відповідна пропозиція відповідачеві, який відмовився від зміни договору. Позивач вважає, що договір має бути змінений у судовому порядку, оскільки його розірвання суперечитиме інтересам суспільства.

Відповідач, Відкрите акціонерне товариство “Топаз” проти позову заперечує за тих підстав, що на виконання договору від 07.05.2004р. він передав об'єкт незавершеного будівництва – фундаментну плиту. Це підтверджується актом приймання-передачі від 27.07.2004р. який свідчить про те, що позивач бачив стан фундаментної плити та прийняв її без зауважень. У подальшому він змінив проектну документацію на будинок, внаслідок чого фундамент був змінений відповідно вимогам нового проекту. Єдиним обов'язком, який приймав на себе відповідач за договором, була передача фундаменту, що й було зроблене. Відповідач вважає, що будь-які фінансові витрати з будівництва, у тому числі й додаткові, за договором зобов'язаний нести позивач. Ризик випадкового знищення чи пошкодження  речі також за договором покладений на позивача. За твердженням відповідача зміна договору зведе його інтерес до нуля, оскільки він нічого не отримає за договором, а буде лише нести витрати з орендної плати за землю. Крім того, відповідач вважає, що норми ст. 652 ЦК України у разі суттєвої зміни обставин передбачають пріоритет розірвання договору перед його зміною. У разі розірвання договору суспільний інтерес не буде порушений, оскільки позивач матиме право продовжувати будівництво, вступивши у нові правовідносини. Зміна ж договору за твердженням відповідача принесе йому значну шкоду.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України  - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Справа слуханням була відкладена, згідно ст.ст.69, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та додатково надані документи, суд встановив:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю “Донгорстрой”, є суб’єктом підприємницької діяльності – юридичною особою, . Відповідач, відкрите акціонерне товариство “Топаз” також є суб’єктом підприємницької діяльності – юридичною особою, .

19.03.2004р. між ТОВ “Соціальна ініціатива” (Забудовник) та відповідачем (Інвестор) був укладений інвестиційний договір № 1/3-И, згідно п.1.1 якого його предметом є передача у довірче управління інвестиції у вигляді об’єкту незавершеного будівництва (фундамент) для будівництва та подальшого продажу багатоповерхового житлового будинку, що розташований за адресою: м. Донецьк, вул. Куйбишева, 3.4.

08.07.2004р. між сторонами вказаного договору була укладена додаткова угода до нього, згідно з п. 1 якої забудовник передає інвестору додатково 348 кв.м.  площ будинку, а останній несе витрати з оренди земельної ділянки до введення будинку в експлуатацію. Крім того, інвестор прийняв на себе зобов'язання передати 10 % квартир міськвиконому на інфраструктуру міста.

28.07.2004р. між ВАТ “Топаз” та ТОВ “Соціальна ініціатива”  та був складений акт приймання-передачі будівельного майданчику, на якому розташований об'єкт незавершеного будівництва. В акті вказано, що 24.09.2003р. Донецьким інститутом ПробудНДІпроект було проведено обстеження об'єкту, за результатами якого габаритні розміри, схема армування та клас бетону фундаментних плит визнаний такими, що відповідають проекту.

01.11.2004р. сторони зазначеного вище договору вирішили викласти його у новій редакції, про що уклали додаткову угоду №1/3-И від 01.11.2004р. (надалі – Договір). Відповідно до п.1.1  Договору його предметом є будівництво багатоповерхового житлового будинку на земельній ділянці, що розташована за будівельною адресою: м.Донецьк, вул.Куйбишева, 3.4. Відповідно до пунктів 1.1 та 2.3 Договору ТОВ “Соціальна ініціатива” для будівництва приймає на себе обов'язки з розроблення проектно-кошторисної документації, проведення будівельних робіт, матеріально-технічне забезпечення будівництва, його фінансування. В свою чергу, згідно з пунктами 1.1 та 2.1 відповідач для здійснення будівництва надає забудовнику будівельний майданчик із розташованим на ньому об'єктом незавершеного будівництва (фундамент) вартістю на момент укладення договору 6547447 грн. В пункті  1.2 Договору сторони домовилися, що після закінчення будівництва відповідач отримує 1180,3 кв.м. житла, що на момент будівництва еквівалентно 657447 грн. ТОВ “Соціальна ініціатива” отримує 5459,7 кв.м житлових приміщень, та 528 кв.м. нежитлових приміщень. У додатках № 2 та 3 до Договору наведений перелік конкретних квартир, що отримають сторони після закінчення будівництва будинку.

24.12.2004р. сторони Договору підписали додаткову угоду до нього, яка передбачає зміну назви з ТОВ “Соціальна ініціатива” на ТОВ “Донгорстрой”. Зміна назви позивача підтверджується також наданим суду витягом зі Статуту та однаковим кодом ЄДРПОУ.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги про зміну Договору з посиланням на норми ст.652 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 цієї статті у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Отже, суд за допомогою належних та допустимих доказів, керуючись законом, має встановити обставини, якими керувалися сторони під час укладення договору, факт зміни цих обставин, оцінити суттєвість цих змін.

Як вбачається з п. 5.7 Договору, його невід'ємною частиною є акт приймання передачі будівельного майданчику від 28.07.2004р. У цьому акті з посиланням на результати обстеження  Донецьким інститутом ПробудНДІпроект від 24.09.2003р.  стверджується про відповідність габаритних розмірів, схеми армування та класу бетону фундаментної плити проекту.  Позивачем надана копія висновку, яка датована 24.09.2001 року. З урахуванням листа ДП “Науково-дослідний та проектний інститут “Донецький ПромбудНДІпроект” (надалі – ДП “Донецький ПромбудНДІпроект”)  №2/72-7-19 від 29.01.07р. та зважаючи на згоду сторін, суд вважає, що саме цей висновок мався на увазі в акті від 28.07.2004р. Зміст висновку підтверджує дані акту приймання-передачі щодо відповідності проекту схеми армування та габаритних розмірів фундаментної плити. Як вбачається з розділу 1 та 3 вказаного висновку, фундаментні плити оцінювалися з використанням проекту експериментального житлового будинку, що розроблений КиївЗНДІЕП, “Вказівками з корегування підземних конструкцій            16-ти поверхових житлових будинків № 3.4 та 3.5 у МР Привокзальний м.Донецька” цього ж інституту (привязка проекту виконана інститутом Донецькпроект).

З урахуванням цього суд погоджується, що сторони при укладенні додаткової угоди від 01.11.2004р. керувалися тим, що фундаментна плита будинку відповідає проекту, що розроблений КиївЗНДІЕП.

07.09.2004р. позивач уклав договір №09/2-4 з ПМП “Терикон”, предметом якого було розроблення проекту житлового будинку “Житловий будинок № 3.4 у мікрорайоні “Привокзальний” у м. Донецьку”. Ця робота була виконана, проектно-кошторисна документація розроблена, що підтверджується актом приймання-передачі від 29.09.2004р.

Позивачем надана копія договору №1/12-р від 06.12.2004р. та додаткових угод між ним та ПП “Рубикон”, згідно з яким останній зобов'язується виконувати будівельно-монтажні роботи  з будівництва житлового будинку № 3.4 у мікрорайоні Привокзальний м. Донецька.

Листом №17/1 від 17.05.2005р.  це підприємство повідомило відповідачеві про те, що у зв'язку з відсутністю технічної документації на виконані раніш конструктиви виникла необхідність перевірити їх на відповідність проектним рішенням. Для цього ПП “Рубикон” були виконані роботи з часткового розтину  монолітної залізобетонної плити. За результатами розтину складений акт від 17.05.2005 року, відповідно до якого фактичне армування залізобетонної плити виконане з шагом, що значно перевищує проектний. Даний акт складений колегіально за участі представників позивача, ПП “Рубикон” та інших організацій, але без участі представників відповідача.

Листом №6/2 від 06.06.2005р. ПП “Рубикон” направило відповідачеві копію акту від 26.05.2005р., згідно з яким комісія за участі начальника ВКБ ВАТ “Топаз” та інженера з технічного нагляду ВАТ “Топаз” рекомендувала продовжити роботи з розтину другої секції фундаментної плити. Результати розтину наведені в акті від 09.06.2005р., який складений комісією у тому ж складі.  За висновками комісії армування другої секції плити виконане з незначним відхиленням від проекту, у зв'язку з чим здібність нести навантаження послаблена. Армування першої секції виконане у відповідності із проектом. Рекомендоване позивачеві укласти договір  з ДП “Донцький ПромбудНДІпроект” на розроблення висновку про здібність несення другої секції фундаментної плити, надання рекомендацій та пропозицій щодо перепланування конструктиву.

Тобто, як представники позивача, так і представники відповідача, визнали факт відхилення армування фундаментної плити від проектного. Сторони домовилися, що особою, яка може дати висновок про стан фундаменту та надати відповідні рекомендації зі зміни проекту є ДП “Донцький ПромбудНДІпроект”.

Позивачем надана копія звіту ДП “Донецький ПромбудНДІпроект” від 20.07.2005р.,             в якому відображені фактичні результати обстеження фундаментної плити, наведена схема розташування арматури в ній.

02.08.2005р. комісія, до складу якої входили як представники позивача, так і начальник ВКБ ВАТ “Топаз”, інженер з технічного нагляду ВАТ “Топаз”, склала акт, згідно якого за результатами розгляду звіту ДП “Донецький ПромбудНДІпроект” рекомендувала розробникові проекту (ПМП “Терикон”) привести проектно-кошторисну документацію будинку у відповідність з наведеним вище висновком.          Таким чином, відповідач визнав звіт ДП “Донецький ПромбудНДІпроект” від 20.07.2005р. підставою для коригування проектно-кошторисної документації. З цього випливає, що сторони погодилися з відображеним у звіті станом фундаментної плити.

Позивачем надана копія висновку ДП “Донецький ПромбудНДІпроект” від 31.07.2006р. Згідно з ним технічне обстеження, за результатами якого був складений висновок від 20.07.2005р., було проведене без надання первісного проекту. Після надання цього проекту, інститутом проведене співставлення з ним фактичних даних, що відображені у висновку від 20.07.2005р., з якими погодився відповідач. В результаті співставлення було встановлене, що армування фундаментної плити виконане з суттєвим відхиленням від первісного проекту.

За змістом заперечень на позовну заяву та доповнень до них від 10.05.2007р. відповідач не вказує на те, що він не згодний з висновками ДП “Донецький ПромбудНДІпроект”.

Надані відповідачем копії витягів з проекту ПМП “Терикон” та витягу з інвентаризаційної справи БТІ м. Донецька будинку №216 по вул.Куйбишева не можна вважати запереченням проти доводів позивача. По-перше, відповідачем не наведений зв'язок даного спору, який стосується будівництва будинку №3.4 по вул. Куйбишева з наданим витягом з інвентаризаційної справи будинку №216 по тій самій вулиці. По-друге, відповідно до п. 2.3.4 Договору позивач зобов'язаний самостійно організувати розробку та виконання проектно-кошторисної документації.  Договір не містить обмежень щодо проекту, який має бути розроблений позивачем для будівництва. Тому він мав право організовувати розроблення проекту самостійно, з урахуванням вимог договору щодо загальної житлової площі будинку.

Зважаючи на те, що сторони визнали наявність відхилень в армуванні фундаменту, визначена сторонами організація встановила фактичний стан армування, з яким сторони погодилися, суд дійшов висновку, що фундаментна плита, яку надав для будівництва відповідач, не відповідає первісному проекту будинку. Тобто обставина, якою керувалися сторони при укладенні додаткової угоди від 01.11.2004р. до Договору змінилася.

Позивач стверджує, що у разі обізнаності про фактичний стан армування фундаментної плити він уклав би договір на умовах, які передбачали б інший розподіл площ будинку між сторонами. За висновком ДП “Донецький ПромбудНДІпроект” від 31.07.2006р. відхилення армування плити від проекту є суттєвим (34-47 % від проектного). Крім того, проведення додаткових робіт з усунення недоліків армування фундаментної плити спричиняє продовження строків будівництва, що не залежить від позивача. За таких обставин, суд погоджується, що зміна наведених обставин, з яких сторони виходили при укладенні договору, є суттєвою.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивач бачив стан фундаменту та погодився з ним, що підтверджується актом приймання-передачі від 28.07.2004р.  Недоліки фундаментної плити вперше були виявлені у травні 2005 року під час розтину, тобто були прихованими. Як вбачається зі змісту акту приймання-передачі від 28.07.2004р., при викладенні стану фундаменту сторони керувалися висновком                                   ДП “Донецький ПромбудНДІпроект” від 24.09.2001р. У пунктах 2 та 3.1 цього висновку зазначено, що обстеження проводилося візуально, з поверхні землі. Тому ані позивач, ані відповідач не мали можливості дізнатися про стан армування плити.

Стосовно посилання відповідача на те, що договором не передбачена якість фундаментної плити, і в нього є лише обов'язок з передачі вже існуючої плити, слід зазначити, що судом не оцінюється виконання сторонами умов договору та не вирішується питання про його порушення. Як вже зазначалося, у цьому спорі встановлюється, чи змінилися обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Суд також не приймає до уваги заперечення відповідача щодо відсутності підстав для зміни договору у зв'язку з додатковими витратами позивача на фундамент. Обов'язок з фінансування будівництва за Договором покладений на позивача. Збільшення обсягів фінансування будівництва  не є підставою для зміни договору у цій справі.

Відповідно до частини 2 статті 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони. Позивач листом від 23.03.2007р. №23/1 запропонував привести Договір у відповідність з обставинами, які змінилися, та додав відповідний проект договору. Відповідач листом від 05.04.2007р. №101/469 відмовився від зміни Договору, у зв'язку з чим договір може бути змінений за рішенням суду.

Згідно зі ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Статтею 33 ГПК України передбачений обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В обґрунтування вимог щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які змінилися, позивач навів розрахунок площ, на які має бути збільшена його доля після закінчення будівництва. В обґрунтування розрахунку позивачем надані: кошторис, який складений ПМП “Терикон” у 2004 році, тобто до зміни обставин; кошторис, який складений ПМП “Терикон” у 2005 році з урахуванням додаткових обсягів робіт, що викликані після отримання даних щодо стану армування фундаментної плити; акти приймання виконаних підрядних робіт за липень - листопад 2005 року; копії платіжних доручень, що підтверджують оплату цих робіт. Ці документи також були надані позивачем товариству з обмеженою відповідальністю “Чєловєк і закон”, спеціаліст якої Жуков В.І. має кваліфікацію судового експерта з правом проведення судово-інженерних експертиз. На підставі цих документів ним був наданий висновок №13-03/20/23 від 20.03.2007р. з питання співставлення кошторисів до та після внесення до них змін, що пов'язані з даними про армування фундаментної плити. Крім того, у цьому висновку  визначені обсяги робіт, що виникли у зв’язку з коригуванням кошторисів та вартість цих робіт у цінах на момент укладення договору від 01.11.2004р. Відповідно до висновку вартість додаткових робіт, необхідність виконання яких викликана отриманням даних про фактичний стан фундаментної плити, склала 682868 грн.

Суд враховує, що згаданий висновок не вважається висновком судового експерта у розумінні ст.ст.41, 42 ГПК України, оскільки дослідження було проведене без відповідного доручення суду. Втім, при наданні висновку були використані документи, які маються у обох сторін. Так, акти виконаних робіт та кошториси були у розпорядженні відповідача у відповідності з п. 2.3.6, 2.3.7 Договору. Висновок №13-03/20/23 від 20.03.2007р. вважається  письмовим доказом, у розумінні ст.36 ГПК України, тобто документом, який містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Враховуючи, що призначення судової експертизи є правом, а не обов'язком суду, законодавством не встановлені засоби доказування обставин, що викладені у згаданому висновку, а також те, що відповідач не заперечував проти нього, суд вирішує спір на підставі наявних у матеріалах справи письмових доказів.

Для приведення договору у відповідність з обставинами, які змінилися, позивачем наданий розрахунок, який виконаний виходячи із вартості одного метру житлової площі, що визначена згідно з п.1.2 Договору, та вартості робіт, що викликані зміною обставин. Так, 1180,3 кв.м. площі еквівалентно визначеній за згодою сторін вартості фундаменту – 657447грн. Виходячи з такої пропорції, площа, яка відповідає додатковим витратам позивача (682868 грн.), становить 1225,94 кв.м. (1180,3 х 682868 :657447). Листом від 23.03.2007р. №23/1 та доданим до нього проектом додаткової угоди позивач запропонував відповідачеві зменшити його долю площ за Договором на 530,3 кв.м. Позивач вважає, що це приведе Договір у відповідність  з обставинами, які змінилися.

Зважаючи на відповідність наведеного розрахунку Договору, висновку №13-03/20/23 від 20.03.2007р. та іншим доказам у справі, за відсутності заперечень з боку відповідача, суд вважає розрахунок обґрунтованим, а пропозицію – такою, що приведе Договір у відповідність з обставинами, які змінилися.

Для прийняття судом рішення про зміну договору відповідно до ч.2 ст.652 ЦК України  у справі має бути встановлена наявність одночасно наступних умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що при укладенні договору сторони могли покладатися на  висновок ДП “Донецький ПромбудНДІпроект” від 24.09.2001 року, оскільки згідно з ним він бути використаний під час розробки проектно-кошторисної документації для закінчення будівництва житлового будинку. У Договорі сторони не передбачили порядок зміни його умов у залежності від якості наданої для будівництва фундаментної плити. Тому суд вважає, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане.

Суд також вважає, що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися. Після встановлення невідповідності фундаменту первісному проекту, позивач при всій турботливості та обачності не міг усунути причини причин цього.

Із суті Договору (який за правовою природою є договором про спільну діяльність) або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до пунктів 2.3.3, 1.1 Договору позивач зобов'язаний організовувати фінансування будівництва та безпосередньо проводити будівельні роботи. Тому саме позивач на виконання договору мав проводити роботи з усунення недоліків фундаментної плити. Для цього у цінах на 01.11.2004р. він мав додатково витратити 682868грн. Фундаментну плиту сторони у договорі оцінили у 657447грн. Виконання договору на незмінених умовах спричинить понесення позивачем витрат у більшому розмірі, ніж вартість наданого відповідачем для будівництва фундаменту, що порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 4 статті 652 ЦК України для зміни договору за рішенням суду встановлена додаткова умова - розірвання договору повинно суперечити суспільним інтересам або потягнути для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України наслідком розірвання договору є припинення зобов'язання сторін. Тому у разі розірвання договору зобов'язання щодо будівництва житлового будинку, яке є предметом Договором  про спільну діяльність між сторонами, буде припинене. Це унеможливить здачу будинку в експлуатацію і вселення до нього мешканців. Суд вважає, що таке суперечить суспільним інтересам, порушує гарантоване ст.47 Конституції України право громадян на житло. Тому у винятковому порядку суд приймає рішення про зміну договору на умовах, що запропоновані позивачем.

Суд не може погодитися з твердженням відповідача про необхідність розірвання договору через те, що відповідач несе витрати з орендної плати за ділянку, на якій розташований будинок, а також через відсутність його інтересу у результатах виконання договору. За твердженням відповідача позивач матиме право продовжувати будівництво, вступивши у нові правовідносини. Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Тому позивач може не укласти договір з продовження будівництва. Наслідком цього буде неможливість закінчити будівництво, що суперечить інтересам суспільства.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зміни договору № 1/3-И від 19 березня 2004 року у редакції додаткової угоди від 01 листопада 2004 року, та додатків № 2 та 3 до нього підлягають задоволенню.

Судові витрати покласти на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його відмови змінити договір.

Керуючись ст.47 Конституції України, ст.ст.16, 652 Цивільного кодексу України,              ст.ст.42, 43, 22, 33, 36, 43, 49, 69, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Донгорстрой” м.Донецьк до Відкритого акціонерного товариства “Топаз” м.Донецьк - задовольнити.

Змінити договір № 1/3-И від 19 березня 2004 року між Відкритим акціонерним товариством “Топаз” (, адреса - 83012, м. Донецьк, вул. Соколіна, 1а) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Донгорстрой” (, адреса 83055, м. Донецьк, вул. 50-річча СРСР, 144/3) у редакції додаткової угоди від               01 листопада 2004 року, виклавши пункт 1.2 договору у наступній редакції: “Після вводу “Об'єкта будівництва” в експлуатацію, Сторона 1 отримує 650 кв.м житлових приміщень згідно з Додатком №2 до цього договору, що на момент укладення цього Договору еквівалентно сумі 657447 (шістсот п'ятдесят сім тисяч чотириста сорок сім) гривень вартості наданого для забудови об'єкта незавершеного будівництва (фундаменту). Сторона 2 отримує 5990 кв. м. житлових та 528 кв. м. нежитлових приміщень згідно Додатку № 3 до даного договора. Усі умови передачі житла іншим володільцям, у тому числі й вартість житла, визначаються Стороною 2 самостійно”; виключивши з додатку № 2 “Адресний перелік квартир, що передаються Стороні 1” рядки № п/п 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 13, 15;   доповнивши додаток №3 “Адресний перелік квартир, що передаються Стороні 2” відповідно до граф “поверх” - “номер квартири” - “кількість кімнат” - “загальна площа, кв.м. (без врахування площі лоджій та балконів)” рядками  “3 - 10 - 3 - 64,9”,  “3 - 11 - 2 - 51,5”,  “4 - 21 - 2 - 51,9”,   “4 - 23 - 2 - 51,5”,  “4 - 24 -  1 - 38,3”,  “5 - 25 - 2 - 51,7”,  “5 - 26 - 3 - 64,9”,  “5 - 27 -  2 - 51,5”,  “6 - 37 - 2 - 51,9”,  “6 - 39 - 2 – 51,5”.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Топаз” (р/р 5052 у філії ГУ Промінвестбанку в Донецькій області, МФО 334635, , адреса:  83012, м.Донецьк, вул.Соколіна, 1а) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Донгорстрой” (р/р 1001 у філії АКБ “Імексбанк” у м.Макіївка, МФО 394404,                 , адреса: 83055, м.Донецьк, вул.50-річча СРСР, 144/3) витрати по сплаті державного мита у розмірі 85,00грн., витрати з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у сумі 118,00грн.

Видати наказ.

У судовому засіданні 25.06.2007р., за згодою сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя

Повний текст рішення підписаний 26.06.2007р.