ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2007 р.
№ 11/372

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Панової І.Ю.,

Удовиченка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ВАТ "Державна енергогенеруюча компанія "Центренерго" в особі структурного підрозділу Вуглегірська ТЕС

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду
від  14 березня 2007 року

у справі
№  11/372
господарського суду Донецької області

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Державна енергогенеруюча компанія "Центренерго" в особі структурного підрозділу Вуглегірська ТЕС

до
Відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

про
стягнення 7 205,51 грн.,

за участю представників сторін:

ВАТ "ДЕК "Центренерго" в особі структурного підрозділу Вуглегірська ТЕС –Кроль М.Б. (дов. від 06.11.2006),

ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" –Старіков А.В. (дов. від 25.12.2005 р.);

встановив:

У жовтні 2006 року позивач –ВАТ "ДЕК "Центренерго" в особі структурного підрозділу Вуглегівська ТЕС звернувся до господарського суду із позовом про стягнення з відповідача –ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" 7 205,51 грн. боргу за поставлений відповідно до умов договору № 6430 від 13.08.1999 р.  металопрокат.

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.01.2007 р. (суддя Чернота Л.Ф.) позов задоволено.

Постановлено стягнути з ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" на користь структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС ВАТ "Державна енергогенеруюча компанія "Центренерго" 7205,51 грн. витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення діяльності судів.

Рішення мотивоване обґрунтованістю позовних вимог, що підтверджено належними доказами, посилаючись на порушення відповідачем вимог ст. 526 ЦК України.  При вирішенні питання застосування строку позовної давності суд керувався ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.03.2007 р. (колегія суддів у складі: Дзюба О.М. –головуючий, Діброва Г.І., Стойка О.В.) рішення господарського суду Донецької області скасовано. Відмовлено у задоволенні позовних вимог ВАТ "ДЕК "Центренерго" в особі структурного підрозділу Вуглегівська ТЕС до ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь".

Постанова мотивована недоведеністю позивачем заборгованості відповідача саме за договором № 6430 від 13.08.1999 р., який є підставою позовних вимог, та пропуском строку позовної даності.

В касаційній скарзі ВАТ "Державна енергогенеруюча компанія "Центренерго" в особі структурного підрозділу Вуглегірська ТЕС просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду, а рішення господарського суду Донецької області –залишити в силі. В обґрунтування посилається на неправильне застосування норм матеріального права, а саме ст. 257, 526, 509 ЦК України.

У відзиві на касаційну скаргу ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" зазначає, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а вимоги касаційної скарги необґрунтовані та такі, що суперечать діючому законодавству, а тому відсутні підстави для її скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши правильність застосування норм процесуального права судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Постанова апеляційного господарського суту в повній мірі  відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи,  позивач, звернувшись з позовом про стягнення заборгованості в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на існування укладеного між сторонами договору  купівлі-продажу № 6430 від 13.08.1999 р.

На виконання вимог вказаного договору відповідач за накладними № 22863, 02863, 02862 поставив позивачу металопродукцію у кількості 56,0 тон на загальну суму 68636,16 грн.

14.08.1999 р. позивач згідно залізничних  квитанцій № 103098, №103099, № 103106, № 103107 і накладної 01 Аг № 654088 від 17.08.1999 р. віпустив на адресу позивача мазут топковий у кількості 234,1 тн на суму 75841,67 грн.

13.10.2006 р. позивач звернувся до відповідача із вимогою № 01-40/14711, в якій просив протягом 3-х банківських днів з дня отримання вимоги перерахувати суму заборгованості у розмірі 7 205,51 грн., яка була залишена без відповіді.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з вимог ст. 526 ЦК України, відповідно до вимог якої зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до вимог цього. Заборгованість у розмірі 7202,51 грн. підтверджена проведеними у вересні та листопаді 1999 р. взаєморозрахунками на суму 57302,28 грн. та 11333,88 грн.

Ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із змісту наведених норм зобов’язання за договором припиняються шляхом  їх повного виконання, що в даному випадку і повинно бути предметом судового дослідження.

Апеляційний господарський суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, правильно встановив виходив з того, що позивачем належним чином не доведена заборгованість у відповідача саме за договором № 6430 від 13.08.1999 р., який є підставою позовних вимог.

В Акті звірки розрахунків станом на 01.10.1999 р., на яких посилається позивач як на підтвердження своїх позовних вимог, не вказано, що звірка розрахунків проведена на підставі договору купівлі-продажу № 6430 від 13.08.1999 р. або за взаєморозрахунками. В даному акті зазначено лише щодо розрахунків за мазут. Тобто, доказів наявності заборгованості у відповідача перед позивачем саме за договором № 6430 позивачем не надано.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання в касаційній скарзі на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального законодавства, що можуть слугувати підставами до скасування постанови, під час розгляду справи у касаційному провадженні підтвердження не знайшли.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань позивача надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 111-7 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає  нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ВАТ "Державна енергогенеруюча компанія "Центренерго" в особі структурного підрозділу Вуглегірська ТЕС залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду  від  14 березня 2007 року  у справі №  11/372 залишити без змін.

Головуючий -                                                              М.І. Хандурін

Судді                                                                            І.Ю.Панова

О.С. Удовиченко