СУД
УХВАЛА

04.06.2007

Справа №2-15/5398-2007

За
позовом ДПІ у м. Феодосія АР Крим (98112м. Феодосія, вул. Кримська, 82-в)

До
відповідача Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

Про
припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця

Суддя
І. А. Іщенко

представники:

Від
позивача - Котов А.П., довіреність № 35 від 20.04.2007 р. у справі

Від
відповідача -  не з'явився

Обставини
справи: ДПІ у м. Феодосія АР Крим звернулося до господарського суду з позовом
до Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 про припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця у звзку з ненаданням відповідачем у
податковий орган податкові декларації з квітня 2003 р.

Представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач
явку представника у судове засідання не забезпечив, вимоги ухвали суду не
виконав, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи
був сповіщений належним чином - рекомендованою кореспонденцією.

Розглянувши|розгледівши|
матеріали справи, суд -

В
С Т А Н О В И В :

Позивачем
з дійсній справі є ДПІ у м. Феодосія АР Крим.

Відповідно
до статті 1 Закону України „Про державну податкову службу України” до системи
органів державної податкової служби належать: Державна податкова адміністрація
України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах,
містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах (далі - органи
державної податкової служби).

Завданнями
органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством (далі -
податки, інші платежі).

Органи
державної податкової служби України у своїй діяльності керуються Конституцією
України, законами України, іншими нормативно-правовими актами органів державної
влади, а також рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради
міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань
оподаткування, виданими у межах їх повноважень.

Стаття
4 Закону України „Про державну податкову службу України” встановлює, що
Державна податкова адміністрація України є центральним органом виконавчої
влади.

Державні
податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та
Севастополі підпорядковуються Державній податковій адміністрації України.

Державні
податкові інспекції у районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах
у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції
підпорядковуються відповідним державним податковим адміністраціям в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

У
відповідності до пункту 17 частини 2 статті 11 Закону України „Про державну
податкову службу України” державна податкова служба при здійсненні контролюючих
функцій має право звертатися у передбачених законом випадках до судових органів
із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності.

Позивача
по справі - ДПІ у м. Феодосія при виконання функцій здійснення контролю за
додержанням податкового законодавства та при зверненні у передбачених законом
випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування
державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності виступає у спірних
правовідносинах субєктом владних повноважень, якій діє відповідно до Закону
України „Про державну податкову службу України”.

ДПІ
у м. Феодосія АР Крим звернувся до господарського суду АР Крим  з позовом про припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
на підставі статті  2
Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно
до статті 12 Господарського процесуального кодексу України Господарським судам
підвідомчі:

1)
справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні
господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших
підстав, крім:

спорів
про приватизації державного житлового фонду;

спорів,
що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів
про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги
(виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть
бути встановлені за угодою сторін;

спорів,
що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших
спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших органів;

2)
справи про банкрутство;

3)
справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати
з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4)
справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно
з пунктом 6 Закону України „Про внесення змін до Кодексу адміністративного
судочинства України” № 2953-ІV від 06.10.2005 р., що набрав чинність 01.11.2005
р., до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів
адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до
Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у перший та
апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за
правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно
до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне
судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, дійсним Кодексом і
міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких дано Верховною Радою
України.

Провадження
по адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час
здійснення окремої процесуальної дії, розгляду справи.

Відповідно
до пункту 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів щодо
вирішення адміністративних справ поширюється на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень, а також спори за зверненням суб'єкту
владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Пункт
1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначає поняття
справи адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) -  це переданий на вирішення адміністративного
суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно
з пунктом 7 частині 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України
суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт  при здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Таким
чином, суд дійшов висновку, що даний спір за предметною ознакою та за
суб'єктним складом не підвідомчий господарському суду, а є справою суду
адміністративної юрисдикції, а тому провадження у справі підлягає припиненню.

Відповідно
до пункту 1 статті 80 Господарськього процесуальнго кодексу України, суд
припиняє провадження по справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських
судах України.

На
підставі викладеного, керуючись пунктом 1 статті 80, статтею 86 Господарського
процесуального Кодексу України, суд -

УХВАЛИВ
:

Провадження
у справі припинити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко
І.А.