ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"19" червня 2007 р.
Справа № 10/167/07

За позовом:  Товариства з обмеженою відповідальністю «Югагроконтракт»

(54015, м.Миколаїв, Бузький бульвар, 15)

до відповідача: Приватного підприємства фірми «Інтерсервіс»

(57240, Миколаївська обл., Жовтневий р-н, с.Партизанське)

Суддя  Василяка К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: Зязєв Є.В. - дов. від 23.02.2007р.

від відповідача:

суть спору:  стягнення 71300,0 грн.

Відповідач відзив на позов не надав, представник у судове засідання  не  з’явився не дивлячись на те, що про дату і місце його проведення був повідомлений належним чином.

На підставі ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги, просить додатково стягнути з боржника пеню в розмірі 20000,0 грн.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали  справи,  суд –

в с т а н о в и в:

9 вересня 2005 року між сторонами було укладено договір про надання послуг по збиранню врожаю шляхом надання послуг з застосуванням прогресивних технологій сільськогосподарською технікою іноземного виробництва.

За надані послуги відповідач зобов’язався оплатити їх вартість, як передбачено п.3.3. договору в розмірі 100 грн. за один гектар.

В період з 30.09.2005р. по 27.12.2005р. позивачем було надано відповідачу послуги на  загальну суму 80300,0 грн., про що свідчать складені та підписані повноважними представниками сторін акти виконаних робіт від 03.11. 2005р. на суму 47800,0 грн., від 07.11.2005р. на суму 18300,0 грн., від 27.12.2005р. на суму 14200 грн.

Умовами договору його учасники передбачили обов’язок господарства здійснити оплату виконаних робіт кожні три дні згідно зібраної комбайнами площ по узгодженим документам підписаним представниками сторін. Але сторони не складали кожні три дні узгоджені документи за виконані роботи, а склали відповідні акти по датам вказаним вище.

Таким чином, датою проведення розрахунків слід рахувати дату підписання актів виконаних робіт.

Відповідач не виконав взятих на себе зобов’язань як це передбачено умовами договору, і на дату розгляду справи розрахунки в повному обсязі не провів сплативши тільки по платіжному дорученню №2666 від 10.11.2005р. 9000,0 грн.

Таким чином, сума заборгованості складає 71300,0 грн., які  підлягають стягненню.

Окрім суми боргу, позивач просить стягнути з відповідача, на підставі п.4.4. договору, за порушення строків оплати виконаних робіт, пеню в розмірі 20000,0 грн. з розрахунку 0,5% за кожен прострочений день.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що пеня нарахована ним за 409 днів,  яку він зменшив до 20000 грн.

Відповідно до ст.3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” містить спеціальну норму, згідно якої розмір пені за несвоєчасне виконання зобов’язань не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який стягується пеня. Тобто вказаний закон не встановлює обмежень стосовно визначення сторонами розміру пені, однак передбачає обмеження розміру пені, що підлягає стягненню.

Встановлений п.4.4 Договору розмір пені - 0,5% від вартості робіт за кожний день прострочки перевищує передбачений законодавством розмір.

Частина 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців, коли зобов’язання мало бути виконано.

Позивачем пеня нараховується за 409 днів, що також не відповідає приписам чиного законодавста.

Згідно ст.258 ЦК України для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Оскільки акти виконаних робіт, які за умовами договору є підставою  для проведення розрахунків складені сторонами відповідно 03.11. 2005р. 07.11.2005р. та 27.12.2005р., то строк на протязі якого позивач мав подати позов про стягнення пені закінчився 27.12.2006р.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем пропущені строки  позовної давності для стягнення пені.

У відповідності до п. 4 ст.267 ЦК України пропущення строку позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині позову.

Керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства фірми «Інтерсервіс», 57240, Миколаївська обл., Жовтневий р-н, с.Партизанське (р/р 1 в АТ „Кредобанк”, МФО 326162, ) на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю «Югагроконтракт», 54015, м.Миколаїв, Бузький бульвар, 15 (р/р 9002 в МФ АТ „Укрінбанк”, ) 71300,0 грн. боргу,  713,0 грн. держмита та 118,0 грн. витрат  на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя