ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007 р.
№ 346/20-06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової - головуючого
Н. Волковицької
Л. Рогач

за участю представників:

позивача
Москаленко І.О. –довіреність від 09.01.2007 р.

відповідача
Левченко О.М. –довіреність від 23.02.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудпереробка-ЛТД”

на постанову
від 23.01.2007 Київського міжобласного  апеляційного господарського суду

у справі
№ 346/20-06 господарського суду Київської області

за позовом
Акціонерного комерційного банку “Київ”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудпереробка-ЛТД”

про
стягнення 2202324, 13 грн.

В С Т А Н О В И В :

АКБ “Київ” звернувся до господарського суду Київської області з позовом до ТОВ “Агробудпереробка-ЛТД” про стягнення заборгованості та штрафу в сумі 1 956 467,19 грн., у зв’язку з неналежним виконанням умов  договору купівлі –продажу, посилаючись на приписи статей 16, 612, 614, 615 Цивільного кодексу України, статей 193, 217, 218 Господарського суду України (з урахуванням уточнених позовних вимог а.с. 17-18).

У відзиві на позовну заяву ТОВ “Агробудпереробка-ЛТД” просив суд застосувати до вимог позивача про стягнення неустойки (штрафу чи пені) строк позовної давності в один рік у відповідності до частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України та на підставі частини 3 статті 267 цього кодексу відмовити позивачу в задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішенням господарського суду Київської області від 28.09.2006 р. (суддя Іваненко Я.Л.) позовні вимоги задоволено частково, а саме, стягнуто з ТОВ „Агробудпереробка ЛТД” на користь АКБ „Київ” 692554,76 грн. основного боргу та судові витрати.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у сумі 692554,76 грн., господарський суд дійшов висновку, що зобов’язання за договором купівлі –продажу обладнання від 26.05.2005 р. відповідачем не виконані, а тому на підставі статей 526, 525 Цивільного кодексу України та статей 173, 193 Господарського кодексу України з відповідача підлягає стягненню сума основного боргу.

В решті позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій відмовлено, виходячи з приписів частини 4 статті 231, частини 6 статті 232, статтею 223 Господарського кодексу України та статей 256, 258, 261, 267 Цивільного кодексу України, зазначив, що позивачем порушено строк позовної давності для звернення до суду з зазначеними вимогами.

За апеляційною скаргою ТОВ „Агробудпереробка ЛТД” Київський міжобласний апеляційний господарський суд (судді: Поліщук В.Ю., Рудченко С.Г., Зеленіна Н.І.), переглянувши рішення в апеляційному порядку, постановою від 23.01.2007 р. залишив його без змін з тих же підстав.

ТОВ „Агробудпереробка ЛТД” подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної  інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як вбачається з матеріалів  справи  та  встановлено  судом  першої  та апеляційної інстанцій між АКБ “Київ” та ТОВ „Агробудпереробка ЛТД” 26.0505.2005 р. укладено договір купівлі –продажу, за умовами якого Продавець -  АКБ “Київ” продав, а Покупець - ТОВ „Агробудпереробка ЛТД” придбав обладнання та запасні частини в кількості та асортименті відповідно до специфікації, наведеної в Додатку № 1 до договору, який є його невід’ємною частиною (пункт 1.1 Договору).

Договором сторони передбачили підписання акта прийому –передачі в момент передачі товару (пункт 2.2 Договору).

Загальна вартість товару на дату укладення Договору становить 692554,76 грн. (пункт 3.1 Договору).

Відповідно до пункту 3.2 Договору оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок Продавця протягом 10 банківських днів з дати підписання Договору.

Під час здійснення судового розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до акта прийому –передачі від 06.06.2005 р. АКБ “Київ” було передано ТОВ „Агробудпереробка ЛТД” обладнання.

Акт підписано представниками сторін без зауважень та скріплено печатками (а.с. 9).

Відповідачем оплата отриманого товару здійснена не була.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах  звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами пункту 1 статті 692 цього кодексу покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи наведені законодавчі приписи, а також встановлені господарськими судами обставини справи, касаційна інстанція визнає обґрунтованими та законними судові рішення прийняті у даній справі щодо стягнення з ТОВ „Агробудпереробка ЛТД” на користь АКБ “Київ” заборгованості за договором купівлі –продажу обладнання від 26.05.2005 р. у сумі 692554,76 грн.

Викладені у касаційній скарзі доводи заявника, судова колегія вважає непереконливими та такими, що зводяться до оцінки доказів у справі, розгляд яких за приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, касаційна інстанція вважає прийняті у справі рішення та постанову такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Київської області від 28.09.2006 р. та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду            від 23.01.2007 р. у справі № 346/20-06 господарського суду Київської області залишити без змін, а касаційну скаргу ТОВ „Агробудпереробка ЛТД” - без задоволення.

Головуючий                                                                                  Т. Дроботова

Судді                                                                                              Н. Волковицька

Л. Рогач