ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

29.05.2007
Справа №2-25/2408-2007

За позовом Державного підприємства Ялтинський морський торговельний порт, м. Ялта, вул.. Рузвельта, 5,

До відповідача Універсальної фірми «Інвар», м. Сімферополь, вул.. Балаклавська, 68.

Про стягнення 18553, 50 грн.

Суддя   Копилова О.Ю.

Представники:

Від позивача – Безрученко Н.О., ю/к., дов. № Ю-1000 від 03.04.2007р.

Від відповідача – Панько В.В., дов. пост.; Тазієв Р.М., предст., дов. від 28.05.207р.

Обставини справи:

Державне підприємство Ялтинський морський торговельний порт звернулось у господарський суд АРК із позовом до Універсальної фірми «Інвар» у якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості по портових зборах і портових послугах у розмірі 18553,50 грн., а також стягнути витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги обґрунтовуються посиланням на те, що між Державним підприємством Ялтинський морський торговельний порт і Універсальною фірмою «Інвар», укладено договір про надання послуг № 195 від 10 липня 2006 року, згідно якого Ялтинський порт організовує прийом і обслуговування теплохода «Анталія», що належить УФ «Інвар» з метою здійснення посадки/висадки пасажирів під час морських прогулянок біля причалу портопункта Судак Ялтинського морського торговельного порту. Згідно з умовами п.п. 1.2., З.2., З.5., вказаного договору судновласник проводить оплату портових зборів і плат у відповідність з Постановою КМУ № 1544 від 12.10.00 (Положення про портові збори), Наказу Міністерства транспорту України № 711 від 15.12.2000 (Збори і плати за послуги, що надаються судам в морських портах України), а також на підставі документів, підтверджуючих надані послуги. За період навігації 2006 року відповідач неодноразово, на теплоході «Анталія»,  здійснював   заходи   до   причалів  приписного    портопункта Судак Ялтинського морського торговельного порту, проводячи посадку/висадку пасажирів, що підтверджується довідками про надання послуг судам сторонніх організацій, підписаними представником Ялтинського порту і представником УФ «Інвар», які є доказом що сторони не мають взаємних претензій за об'ємом наданих послуг відповідно з п.3.2. договору. Також міститься посилання на те, що розрахунки за надання судновласникам додаткових послуг, не передбачених Наказом Міністерства транспорту і зв'язку України від 15.12.2000р. № 711 (розділ «Інші послуги», пункт 62) проводяться по розрахункових ставках (місцевим тарифам), затвердженим начальником порту. Тарифи на послуги в Ялтинському морському торговельному порту встановлені наказами начальника порту за 2006 рік № 184 від 02.06.2006р. Калькуляція вартості послуги з посадки-висадки затверджена Державною інспекцією з контролю за цінами в АРК. На підставі довідок підписаних представниками обох сторін відповідачу були виставлені рахунки у липні 2006 року для оплати портових зборів і наданих послуг № 2011 від 31.07.2006р. на загальну суму 12 977,70 грн., і у вересні 2006 року рахунок № 2732 від 19.09.2006р. на загальну суму 9062,74 грн. Однак відповідачем здійснено часткову оплату 30 серпня 2006р. у розмірі 2267,70 грн. (платіжне доручення № 592 від 30.08.06), а також у жовтні 2006р. у розмірі 1219,24 грн. (платіжне доручення № 676 від 18.10.06), у зв'язку з неповною оплатою рахунків за липень-вересень 2006 року за відповідачем сформувалася заборгованість яка становить 18553,50 грн., і складається з заборгованості   по   посадці  /висадці   у розмірі   15461,25   грн.   без  урахування  ПДВ. Крім того міститься посилання положення ст.. 85 Кодексу торговельного мореплавства України та 525,526 Цивільного кодексу України.

Розгляд справи відкладався у порядку ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач у судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача у судове засідання з’явився, позов ні вимоги не визнає по мотивах викладених у наданих запереченнях.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2006р. між Державним підприємством Ялтинський морський торговельний порт та Універсальною фірмою «Інвар» укладено договір про надання послуг за № 195.

Предметом вказаного договору є організація портом прийому та обслуговування т/х «Альянс» з ціллю здійснення їм посадки/висадки пасажирів під час морських прогулянок у причалу приписного портопункту Судак Ялтинського морського торговельного порту.

Згідно п. 1.2. договору Судновласник (відповідач) через номінірованого агента здійснює оплату портових зборів, у відповідності з постановою КМУ № 1544 від 12.10.2000р., наказом МТУ № 711 від 15.12.2000р. із змінами та доповненнями до інших платежів, передбачених діючим законодавством та дійсним договором.

Позивачем на підставі довідок про надання послуг суднам сторонніх організацій виставлено відповідачу рахунки № 2011 від 31.07.2006р. на суму 12977,70 грн. та № 2732 від 19.09.2006р. на суму 9062,74 грн.

Як зазначає позивач відповідачем здійснено часткову оплату по виставлених рахунках на загальну суму 3486,94 грн. на підставі платіжних доручень № 592 від 30.08.2006р. та № 676 від 18.10.2006р.

Сума у розмірі 18553,50 грн. зазначена у виставлених рахунках за посадку/висадку відповідачем не оплачена.

Суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення суми боргу за посадку/висадку у розмірі 18553,50 грн. задоволенню не підлягають по наступних обставинах:

П. 2.4.1 договору визначено, що Судновласник (відповідач) має право здійснювати посадку/висадку пасажирів під час морських прогулянок у причалів пасажирського комплексу Порту та його приписних пунктів.

Відповідно до п.п. 3.3.;3.5. угоди, щомісячно на підставі довідок про надання послуг здійснюється розрахунок портових зборів та додаткових послуг, що надаються портом судам судновласника. Судновласник своєчасно здійснює оплату портових зборів  у відповідності з постановою КМУ № 1544 від 12.10.2000р., наказом МТУ № 711 від 15.12.2000р. із змінами та доповненнями; плат за додаткові послуги, що надані йому портом по тарифах зазначених у Додатку до дійсного договору.

Згідно додатку до договору № 1 до договору № 195 від 10.07.2006р. підписаного та скріпленого печатками обох підприємств порт надає наступні додаткові послуги:

- швартування (відшвартування) судна в каботажу за операцію, підстава наказ начальника порту № 132 від 06.05.2003р., тариф 19,20 грн.,

- приймання сміття (за 1 куб.м), підстава наказ начальника порту № 159 від 02.06.2005р., тариф 96,0 грн.,

- бункеровка пресної води (за 1 куб.м), підстава наказ начальника порту № 159 від 02.06.2005р., тариф 24,0 грн., а також вартість води по тарифах водопостачальної організації,

- відпуск електроенергії (за 1 кВт), підстава наказ начальника порту № 155 від 28.05.2003р., тариф вартість 1 кВт по тарифах постачальної організації з урахуванням коефіцієнту який підвищується 1,56 грн.

Відповідно до п. 62 Зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України, затверджених наказом Міністерства транспорту України 27.06.1996р. № 214 та п. 62 в редакції наказу Міністерства транспорту від 15.12.2000р. № 711 „Про внесення змін і доповнень до Зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України”, розрахунки за надання  судновласникам інших послуг, не передбачених цим Положенням, провадяться за тарифами, що затверджуються відповідно начальником порту, керівниками морських агентств  та  інших  підприємств,  що надають послуги суднам. При цьому з національним  судновласником  розрахунки  проводяться  за домовленістю сторін.

Ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому істотними умовами  договору  є  умови  про  предмет договору, умови, що визначені законом як  істотні  або  є  необхідними  для договорів даного виду,  а також усі ті умови,  щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Виходячи зі змісту договору про надання послуг від 10.07.2006р. за № 195 та додатку № 1 до нього, між сторонами не передбачено домовленості щодо надання портом послуг по посадці/висадці пасажирів.

Ст. 184 Кодексу торговельного мореплавства України передбачено, що за договором морського перевезення пасажира перевізник зобов'язується перевезти пасажира і його  каютний  багаж  у  пункт призначення.

П. 2 ст. 184 Кодексу торговельного мореплавства України та п. 8 Афінської конвенції про перевезення морем пасажирів та їх багажу 1974 року (Закон України від 15 липня 1994 року N 115/94-ВР Про приєднання України до Афінської конвенції про перевезення морем пасажирів та їх багажу 1974  року  і  Протоколу  1976  року  до  неї) визначено, що перевезення охоплює такі періоди: щодо пасажира та його каютного багажу - період,  протягом якого пасажир і/або його каютний багаж знаходяться на борту судна, період посадки та висадки і період, протягом якого пасажир та його каютний багаж доставляються водним шляхом з берега  на  судно  або навпаки.

Оскільки посадка-висадка пасажирів віднесена до періодів їхнього перевезення, таким чином дана послуга надається безпосередньо самим судновласником.

У даному випадку суд дійшов висновку, що нарахування відповідачем суми у розмірі 18553,50 грн. за надання послуг по посадці-висадці пасажирів т/х «Анталія» не обґрунтоване.

Посилання позивача на підписані відповідачем довідки про надання послуг суднам сторонніх організацій, які є актами виконаних робіт (послуг) та доказами того, що сторони не мають взаємних претензій по об’єму наданих послуг відповідно до п. 3.2. договору, то суд не приймає їх як належний доказ, адже згідно ст.. 58 Кодексу торговельного мореплавства України на капітана судна  покладається  управління  судном,  у  тому числі  судноводіння, вжиття всіх заходів, необхідних для забезпечення безпеки плавання, запобігання забрудненню морського середовища, підтримання порядку на судні,  запобігання завданню будь-якої шкоди судну, людям і вантажу, що перебувають на ньому. Капітан судна внаслідок свого службового становища визнається представником судновласника і вантажовласника щодо дій, викликаних потребами  судна,  вантажу  або  плавання,  а  також  позовів,  що стосуються довіреного  йому  майна,  якщо  на  місці  немає  інших представників судновласника або вантажовласника.

Як вбачається з матеріалів справи т/х «Анталія» передано за договором на право оренди № 078/615 від 15.06.2006р. Приватному підприємцю Панько В.В. який є капітаном інструктором та який повинен був підписувати зазначені довідки як представник судновласника Універсальної фірми «Інвар».

Крім того, щодо наданих пояснень позивача до позовної заяви, суд не вважає їх обґрунтованими, оскільки відповідно до ст.. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі  докази  не  мають  для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивачем на надано відповідного нормативного акту, на підставі якого послуга по посадці-висадці пасажирів є обов’язковою та не потребує згоди іншої сторони.

За вказаних обставин суд вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено.

Судові витрати залишаються за позивачем відповідно до ст.. 49 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, керуючись, ст.. 638 Цивільного кодексу України, ст.. 184 Кодексу торговельного мореплавства України, п.8 Афінської конвенції про перевезення морем пасажирів та їх багажу 1974 року, ст. ст. 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення оформлене та підписане відповідно до ст.. 84 ГПК України 04.06.2007р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова О.Ю.