Р І Ш Е Н Н Я

І
М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№
3/228

19.04.07

За
позовом   Прокуратури Оболонського району міста Києва
в інтересах держави

в особі Оболонської
районної у місті Києві ради

До                      Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

Про                       повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки

Суддя
Сівакова В.В.

Представники:

Від
прокуратури     Ноздрякова Ю.В. -по дов.
№ Н-17/6 від 19.04.2007

Від
позивача            Машкова І.В. -по дов.
№ 1/р від 10.01.2007

Від
відповідача       ОСОБА_2 -по дов. № НОМЕР_1

У
засіданні брали участь

СУТЬ СПОРУ:

На
розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Прокуратури
Оболонського району міста Києва в інтересах держави в особі Оболонської
районної у місті Києві ради про зобов'язання Фізичну особу -підприємця ОСОБА_1
повернути самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 6 кв. м., яка
знаходиться за адресою м. Київ,АДРЕСА_1, Оболонській  районній у місті Києві раді та привести її в
придатний для використання стан в 7-денний термін з дня набрання рішення
законно сили.

Представник
позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач
у письмовому відзиві на позов зазначає наступне. Відповідачем як суб'єктом
підприємницької діяльності (свідоцтво серія НОМЕР_2) укладено договір оренди №
НОМЕР_5. Відповідно до цього договору, відповідачем використовується кіоск
(паспорт № НОМЕР_3) площею 9 кв. м. проте, відповідач не являється власником
зазначеного кіоску. Дозвіл на розміщення кіоску паспорт № НОМЕР_3 є чинним протягом
трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1. З огляду на те, що дозвільні документи на
кіоск були оформлені належним чином, договір оренди кіоску є належним
документом, який підтверджує правомірність орендного користування цим кіоском.
У в зв'язку з тим, що відповідачу не належить право власності на кіоск,
відповідач не має ні якого відношення та прав на врегулювання земельних
правовідносин. Як суб'єкт підприємницької діяльності відповідач використовує
-кіоск, а не земельну ділянку. В договорі оренди кіоску питання оренди
земельної ділянки не можуть бути врегульовані. Питання оренди спірної земельної
ділянки, щодо якої подано позов, врегульовано відповідно до договору оренди
земельної ділянки від ІНФОРМАЦІЯ_2 (рішення Київ ради №НОМЕР_4),укладеного між
Київською міською радою, в особі Київського міського голови Омельченко О.О. та
суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особоюОСОБА_3, терміном на 10
років для будівництва та обслуговування торгівельного павільйону. Враховуючи
викладене, вважає, що право землекористування на спірну земельну ділянку
оформлено відповідно до чинного законодавства України.

Розглянувши
матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський
суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно
до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних
ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків,
будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.

Згідно
зі статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та
охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок -це будь-які дії особи,
які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір
використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної
реєстрації.

Відповідно
до ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування
земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної
ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати
до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Відповідно
до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і
право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними
актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право
оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Стаття
116 Земельного кодексу України визначає, що громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо
земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в
межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно
до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним
громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної
власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти,
землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі
банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони
здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права,
рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права
комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Рішенням
Київської міської ради № НОМЕР_6  «Про
передачу окремих повноважень районнім у місті Києві радам з питань регулювання
земельних відносин»районним у місті Києві радам передано повноваження щодо
надання в оренду земельних ділянок для розміщення тимчасових та пересувних
лотків, навісів, палаток, кіосків (площею до 20,00 кв. м.). що призначені для
роздрібної торгівлі, поштових, довідкових та інших операцій.

Також
зобов'язано районні у м. Києві ради здійснювати контроль за використанням та
охороною земель, додержанням земельного законодавства, та приймати рішення про
звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок та знесення самовільно
збудованих будівель і споруд без відшкодування витрат, здійснених за час
незаконного користування.

27.07.2006
Оболонська районна у місті Києві рада прийняла рішення № 4/10 «Про звільнення
самовільно зайнятих  земельних ділянок»,
пунктом 16 додатку до якого, Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичну особу
ОСОБА_1 зобов'язано звільнити земельну ділянку що розташована по АДРЕСА_1
у Оболонському районі м. Києва.

Згідно
актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства від ІНФОРМАЦІЯ_3 та
від ІНФОРМАЦІЯ_4 проведеної Оболонською районною у місті Києві державною
адміністрацією земельна ділянка площею 6 кв. м., що розташована наАДРЕСА_1
самовільно використовується Суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною
особою ОСОБА_1 під розміщення торговельного кіоску.

Однак,
як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_2 між Київською міською радою
(орендодавець) та Суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_3
(орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки.

Відповідно
до п. 1.1. даного договору орендодавець на підставі рішення Київської міської
ради від НОМЕР_4 передав, а орендар прийняв у оренду на 10 років земельну
ділянку. Місце розташування якоїАДРЕСА_1 у Мінському районі міста Києва,
розміром 0,0253 га для будівництва та обслуговування торговельного павільйону у
межах які перенесені в натуру (на місцевість) і зазначені на плані, що є
невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно
до ст. 27 ЗУ «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на
орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну
ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право
витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та
користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди,
заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України
іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому
числі міжнародними  об'єднаннями та
організаціями.

Як
вбачається з матеріалів справи, відповідач використовує не житлове приміщення
-кіоск, що розташований за адресою м. Київ,АДРЕСА_1 на підставі договору оренди
№НОМЕР_5 укладеного між  фізичною
особою          ОСОБА_4 та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1.

Відповідно
до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства,
установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі
- підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для
вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання
правопорушенням.

Обов'язок
доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того,
хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Таким
чином, судом не вбачається порушення державних інтересів в особі Оболонської
районної у місті Києві ради щодо раціонального використання та рівноправного
розвитку всіх форм власності на землю і господарювання на ній.

Зважаючи
на вищевказане, позовні вимоги Прокуратури Оболонського району міста Києва в
інтересах держави в особі Оболонської районної у місті Києві ради є
необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись  ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В
И Р І Ш И В:

В
позові відмовити повністю.

Суддя

В.В.
Сівакова

Дата підписання рішення
27.04.2007