ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2007 р.
№ 25/128

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді                                                            Кривди Д.С.,

суддів                                             Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача:            не з’явився

від відповідача:        не з’явився

розглянувши  касаційну скаргу Дніпропетровської митниці та касаційну скаргу Управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.10.2005р.

у справі № 25/128 Господарського суду Дніпропетровської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Технофорум”

до Дніпровської регіональної митниці

третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області

про стягнення 5433,35 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Технофорум” звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровської регіональної митниці про стягнення шкоди у розмірі 5433,35 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2007р. (суддя А.Є.Чередько) позовні вимоги задоволено, стягнуто з Дніпровської регіональної митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Технофорум” 5433,35 грн. шкоди, витрати по сплаті держмита у розмірі 54,33 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2007р., Дніпровська регіональна митниця подала апеляційну скаргу.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.10.2005р. (судді: І.М.Науменко. Л.М.Білецька, О.В.Голяшкін) апеляційну скаргу  Дніпровської регіональної митниці задоволено частково, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2007р. змінено, стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Технофорум” 5433,35 грн. шкоди, витрати по сплаті держмита у розмірі 54,33 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Дніпровська регіональна митниця подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2007р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.10.2005р. та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.  Свою вимогу, Дніпровська регіональна митниця мотивує тим, що господарським судом першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.10.2005р. в частині стягнення з Державного бюджету України 5433,35 грн. та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.  Свою вимогу, Управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області мотивує тим, що господарським судом першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши касаційні скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Дніпровської регіональної митниці та касаційна скарга Управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області не підлягають задоволенню.

Господарським судом встановлено:

21.04.2004р. позивач подав для митного оформлення відповідачу необхідні документи на транспортний засіб - автомобіль Toyota Land Cruiser Std  4.2 4/21 Dsl М/Т. V - 4164 см. куб., рік виготовлення - 2004., новий, легковий, шасі –JTECB01J801013941, двигун 1HZ0434913, колір - сріблястий, 5дв./10 місць, Моdel-2004, дизель з метою переміщення його через митний кордон України.

Посадовою особою відповідача у митному оформленні було відмовлено, про що видано картку відмови у пропуску на митну територію України № 73/602601 від 21.04.2004р., тому позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання недійсної зазначеної картки відмови та зобов'язання відповідача пропустити на митну територію автомобіля.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2004р. у справі № 32/196, яке залишено в силі постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.07.2004р. картку відмови № 73/602601 від 21.04.2004р. визнано недійсною, а відповідача зобов'язано пропустити на митну територію України автомобіль Toyota Land Cruiser Std  4.2 4/21 Dsl М/Т. V - 4164 см. куб., рік.вигот. - 2004., новий, легковий, шасі –JTECB01J801013941, двигун 1HZ0434913, колір - сріблястий, 5дв./10 місць, Моdel-2004, дизель.

На виконання рішення суду у справі № 32/196 відповідачем 16.07.2004р. було здійснено митне оформлення автомобілю позивача та пропущено його на митну територію України. При цьому умовою пропуску автомобілю на митну територію України була сплата позивачем митного збору за перебування автомобіля позивача під митним контролем у період розгляду спору у справі № 32/196. Позивачем умови відповідача були виконані та сплачений митний збір у сумі 5433,34грн.

Згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 Митного кодексу України митні органи - спеціально уповноважені органи виконавчої влади в галузі митної справи, на які відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено безпосереднє здійснення митної справи.

Таким чином, відповідач –Чернігівська митниця є спеціально уповноваженим органом державної влади в галузі митної справи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст. 1166 ЦК України, згідно ч.ч. 1, 2, 4 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Правила щодо відшкодування шкоди, завданої органом державної влади встановлені ст. 1173 ЦК України, згідно якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що відповідальність за шкоду завдану органами державної влади несе держава Україна незалежно від її вини, за рахунок власного майна в тому числі і грошових коштів, при цьому розпорядження коштами здійснюється Державним казначейством України та його органами.

За умовами даного делікту відповідальність органу державної влади настає у випадку незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності, шкідливого результату такої поведінки (шкода), причинного зв’язку між протиправною поведінкою і шкодою.

Як вже було зазначено, відповідачем не було пропущено на митну територію України транспортний засіб - автомобіль Toyota Land Cruiser Std  4.2 4/21 Dsl М/Т. V - 4164 см. куб. і рішення відповідача щодо відмови у митному оформленні та пропуску на митну територію України цього засобу було визнано неправомірним.

Під шкодою розуміється зменшення або втрата, зокрема, майна потерпілого.

Як вже було зазначено, у зв’язку з неоформленням та  непропуском відповідачем на митну територію України на транспортного засобу - автомобіль Toyota Land Cruiser Std  4.2 4/21 Dsl М/Т. V - 4164 см. куб., за весь час вимушеного знаходження цього засобу під митним контролем позивачем сплачено митний збір у сумі 5433,34грн., що призвело до зменшення його майна та свідчить про наявність шкоди.

Враховуючи, що саме відмова відповідача у пропуску через митну територію України транспортного засобу позивача спричинила перебування транспортного засобу позивача під митним контролем за час якого  позивачем сплачено митний збір, то апеляційний господарський суд дійшов правомірного висновку щодо стягнення з державного бюджету нанесеної відповідачем шкоди.

Посилання Дніпровської регіональної митниці на те, що між ним та позивачем склалися бюджетні правовідносини є безпідставним.

Згідно ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за рішенням, яке було прийняте державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

Приписами ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 37 Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” визначено: “Установити, що виконання рішення, яке прийнято органом державної влади, що відповідно до закону має право на його застосування, про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету, здійснюється Державним казначейством України за попереднім інформуванням Міністерства фінансів України.

Рішення про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету, передаються до Державного казначейства України.

Безспірне списання коштів з рахунку державного бюджету здійснюється виключно органами Державного казначейства України за черговістю надходження рішень за рахунок і в межах відповідних бюджетних асигнувань.”. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що рішення про стягнення коштів передаються до Державного казначейства України, а безспірне списання коштів з рахунку державного бюджету здійснюється виключно органами Державного казначейства України.

Як вже було зазначено, позивачем заявлено вимогу про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5433,34грн., яка і була задоволена господарським судом. За таких обставин, посилання Управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області що суд необгрунтовано стягнув моральну шкоду є безпідставним, оскільки питання щодо моральної шкоди не було предметом даного судового розгляду.

Крім того, враховуючи, що Управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області є органом Державного казначейства, то   безпідставним є і посилання Управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області про необхідність залучення до участі у даній справі саме Державне казначейство України, оскільки, як вже було зазначено, ч. 3 ст. 37 Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” визначено, що безспірне списання коштів з рахунку державного бюджету здійснюється виключно органами Державного казначейства України.

Згідно ч. 1 ст. 111-10 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Оскільки оскаржувана постанова апеляційного господарського суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, то підстави для скасування даного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Дніпровської регіональної митниці та касаційну скаргу Управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.10.2005р. у справі № 25/128 –без змін.

Головуючий - суддя                                                     Кривда Д.С.

судді                                                                              Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.