ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"18" травня 2007 р.
Справа №  4/131

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Хилька Ю.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 4/131

за позовом: відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго", м. Кіровоград

до відповідача: відкритого акціонерного товариства по виробництву сільськогосподарської техніки "Червона зірка", м. Кіровоград

про спонукання   до  укладення договору

Представники сторін:

від позивача - Лисенко С.В. , довіреність № 6343/07  від 28.12.06;

від відповідача - Гуміліна Т.І. , довіреність № 375/385  від 28.02.07;

Суть спору:  відповідач  ухиляється  від укладання договору №1В від 14.03.2007 року   на встановлення засобів диференційованого  обліку   з метою приведення   комерційного  обліку   електричної енергії на належних  йому  електричних установках у  відповідність  до  вимог  п.3.20 Правил користування  електричною  енергією.

Відповідач  надав  в судове засідання письмові заперечення, вважає  звернення  позивача  до суду необґрунтованим, оскільки  спірний на думку позивача  договір  вже фактично  укладено у  спрощений спосіб шляхом  обміну   сторін листами і  відповідач  приступив до виконання робіт  по встановленню диференційних засобів  електричної енергії, які буде закінчено у  визначений Постановою НКРЕ та  проектом  договору  термін: до  18.11.2007 року.

Позивач  в судовому засіданні позовні вимоги  підтримав повністю.

Заслухавши  представників  сторін та  дослідивши матеріали справи, господарський  суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні  вимоги обґрунтовано  наступним.

16.03.2007 р. ВАТ "Кіровоградобленерго" від імені якого діє Кіровоградський міський  РЕМ (позивач  по справі) надіслала проект договору на встановлення засобів диференційованого обліку №1В від 1.03.07 р. (в подальшому договір) до Відкритого акціонерного товариства „Червона Зірка" (відповідач по справі).

Однак відповіді на даний час з приводу вказаної пропозиції так і не отримали.

Необхідність в укладенні  вказаного договору  виникла  у зв'язку з тим, що  вказаний  проект договору  було  розроблено на виконання постанови  Національної комісії регулювання електроенергетики України (НКРЕ)  від 17 жовтня 2005 р. №910,  п.3 якої зобов'язує суб'єктів господарювання, на яких розповсюджується дія Правил користування електроенергією (далі Правил) привести комерційний облік на належних їм електроустановках у відповідність до вимог п. 3.20 Правил.

Пунктом 3.20 вказаних Правил визначено, що окремі площадки вимірювання з  приєднаною потужністю електроустановок 150 кВт і більше та середньомісячним обсягом споживання за попередні 12 розрахункових періодів 50 тис. кВт год. і більше мають бути забезпечені засобами диференційованого (погодинного) обліку електричної енергії та локального устаткування збору і обробки даних для організації обліку діючих електроустановок  згідно постанови НКРЕ України №910 від 17.10.2005 р. та внесеними в неї змінами постановою НКРЕ України №1325 від 12.10.2006 р. по площадкам вимірювання: з приєднаною потужністю електроустановок від  550 кВт до 750 кВт і більше - протягом   двох років від дати набрання чинності цією постановою.

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм  правову  оцінку, заслухавши представників  сторін, господарський  суд приходить до переконання, що позовні вимоги  не  підлягають до  задоволення, в позові   необхідно відмовити.

Такий  висновок  господарський  суд  зробив на підставі  наступного.

Електроенергетика має стратегічне значення для стабільного функціонування економіки держави, засади організації та експлуатації енергосистем відповідно до п. 5 ч.1 ст. 92 Конституції України визначаються виключно законом, яким сьогодні є Закон України “Про електроенергетику”. Він окреслює правові, економічні та організаційні основи функціонування комплексу підприємств, що мають статус юридичних осіб та здійснюють виробничу, розподільчу, іншу діяльність з метою отримання прибутку на енергоринку. Тому юридична природа прав суб'єктів господарювання у цій сфері базується на загальній концепції договірних засад, закладеній у цивільному законодавстві.

У відповідності до ст. 26 Закону України “Про електроенергетику” споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Відповідно до п.5.2. “Правил користування електричною енергією”, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 р. № 28, в редакції постанови НКРЕ України від 17.10.2005 р. № 910, при укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору (додаток 3). Умови договору про постачання електричної енергії, зазначені у додатку 3 та пунктах 5.5, 5.6 та 5.7 цих Правил, є істотними та обов'язковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії.

При виконанні умов  договору про  постачання електричної енергії  обов'язковим  є додержання  сторонами   договору   Правил   користування електричною  енергією,  п.3.20 яких  визначає  обов'язковим  з забезпечення  засобами диференційованого (погодинного) обліку електричної енергії та локального устаткування збору і обробки даних для організації обліку діючих електроустановок   окремі площадки вимірювання з п приєднаною потужністю електроустановок 150 кВт і більше та середньомісячним обсягом споживання за попередні 12 розрахункових періодів 50 тис. кВт год. і більше.

У відповідності до ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Підготовлений та  направлений   відповідачу  проект  договору  позивач виконав для   створення  умов,  при  яких постачання  електричної енергії  відповідачу  буде проводитись у  відповідності  до  вимог  законодавства.  Однак, при цьому позивачем не  було  враховано  кінцевої мети його дій: укладення  договору  чи встановлення   диференційованих засобів  обліку  електричної енергії, що має суттєве значення для вирішення  спору, оскільки п.3.20 Правил  визначає  обов'язковим  з забезпечення  засобами диференційованого (погодинного) обліку електричної енергії та локального устаткування , а не   укладення  договору, причому  вказаний  пункт  регулює  лише   термін для встановлення  засобів  диференційного обліку електричної енергії. Вказаний  період повністю визначено сторонами спору  шляхом  обміну листами та  він  відповідає встановленому   п.3.20 Правил. За приписом ст.181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами. При цьому  господарський  суд звертає увагу на ту  обставину, що позивачем не  виконано викладені в ухвалі  суду від  13.04.2007 року  вимоги щодо   надання  доказів   про відмову  відповідача   на укладення  спірного договору, а згідно  до  ст.1 Господарського  процесуального кодексу України  право на звернення до суду  мають підприємства, установи та  організації, інші   юридичні  особи ... за  захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. На  час  розгляду  справи судом  відсутні  будь-які докази про порушення  відповідачем прав чи законних інтересів, оскільки  передбачений  законом строк  для  забезпечення   обліку електричної енергії  диференційованими  засобами обліку  настане  лише  18.11.2007 року і лише  після настання  цього строку  можна бути вирішувати питання про   невиконання  чи  неналежне виконання  відповідачем вимог  п.3.20 Правил. Поряд з цим, господарський  суд не погоджується з   запереченнями  відповідача в частині   невизнання  обов'язковими  для  виконання  положень  Правил   у зв'язку з тим, що вони не  мають властивостей  Закону, оскільки  Правила користування  електричною енергією затверджені   Постановою НКРЕ, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18.11.2005 року  за №1399/11679 та  відповідно до п.1.1  регулюють  взаємовідносини, які  виникають в процесі  продажу і  купівлі  електричної енергії між виробниками і  постачальниками електричної  енергії і споживачами. Дія  цих правил поширюється  на всіх  юридичних осіб та  фізичних осіб  (крім населення).

У відповідності    до ст.ст. 44, 49 Господарського  процесуального  кодексу  України   судові  витрати  в розмірі  85 грн. сплаченого  державного мита та  118 грн. витрат  на інформаційно-технічне  забезпечення  судового  процесу  покладаються на позивача повністю,  але не підлягають  до стягнення, оскільки   були сплачені  позивачем при зверненні до суду.

На підставі  викладеного, керуючись  ст.ст. 44, 49, 82, 83, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові  відмовити  повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя