ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"30" травня 2007 р.
Справа №  4/130(2/257)

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Хилька Ю.І.,розглянув у відкритому судовому засіданні справу  № 4/130 (2/257)

за позовом: приватного підприємства „Агроконтакт”, с. Косівка Олександрійського району  Кіровоградської області

до відповідача: ВАТ  ”Кіровоградобленерго” від імені якого діє структурний підрозділ Олександрійська філія м. Олександрія  Кіровоградської  області

про визнання угоди недійсною та стягнення 2217 грн. 12 коп.

та зустрічний позов

ВАТ „Кіровоградобленерго” м. Кіровоград

до приватного підприємства „Агроконтакт” с. Косівка Олександрійського району  Кіровоградської  області

про стягнення 19954 грн. 12 коп.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом - Ковальова О.А. , довіреність № б/н  від 04.05.07;

від позивача за первісним позовом - Замкова Л.М., наказ №1   від 02.04.04;

від відповідача за первісним позовом - Браницький Д.Ю. , довіреність № 162/07  від 23.01.07;

від позивача за зустрічним позовом - Браницький Д.Ю. , довіреність № 162/07б/н  від 23.01.07;

від відповідача за зустрічним позовом - Ковальова О.А. , довіреність № б/н  від 04.05.07;

від відповідача за зустрічним позовом - Замкова Л.М., наказ №1   від 02.04.04;

В судовому засіданні 04.05.2007 року  оголошувалась перерва до 30.05.2007 року   на 15 годину 00 хвилин.

Дослідивши матеріали справи та   заслухавши в  судовому засіданні  представників   сторін за первісним  та зустрічним  позовами, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

ПП Агроконтакт” звернулось з позовом про визнання недійсною, на підставі ст. 56 ЦК УРСР, угоди про порядок погашення заборгованості від 28.10.03р. з ВАТ „Кіровоградобленерго”, як укладеної внаслідок помилки, що має істотне значення. Також, на підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України на застосування правових наслідків недійсного правочину просить стягнути з ВАТ „Кіровоградобленерго” від імені якого діє структурний підрозділ Олександрійська філія на користь ПП „Агроконтакт” 2217 грн. 12 коп. сплачених на виконання недійсного правочину. В судовому засіданні 25.10.06р. представник ПП „Агроконтакт” подав заяви: про уточнення позовних вимог в якій просить визнати недійсним договір про порядок погашення заборгованості від 28.10.2003р. за виключенням пунктів 2.1, 2.2 цього договору; про часткову зміну підстав позову в якій просить на підставі ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР застосувати наслідки недійсності угоди і стягнути з ВАТ „Кіровоградобленерго” 2217 грн. 12 коп. сплачених за недійсною угодою.

ВАТ „Кіровоградобленерго” звернулось із зустрічним позовом про стягнення з ПП „Агроконтакт” 19954 грн. 12 коп. п’ятикратної вартості різниці фактично спожитої та договірної величини електроспоживання у вересні 2003 року.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 11.11.2005 року  в задоволенні зустрічного позову відмовлено. Первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства “Кіровоградобленерго”, від імені якого діє Олександрійська філія на користь Приватного підприємства “Агроконтакт” перерахованих коштів в сумі 2 217, 12 грн., 187, 00 грн. державного мита та 118, 00 грн. витрат по сплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Повернуто  Приватному підприємству “Агроконтакт” державного мита в сумі 85, 00 грн., надлишково сплаченого платіжним дорученням № 1094 від 31.05.2005 року.

Постановою  Дніпропетровського  апеляційного господарського суду  рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.11.2005 року  змінено, резолютивну частину викладено в наступній редакції: “В задоволенні зустрічного позову відмовити. Первісний позов задовольнити повністю. Визнати недійсною угоду про порядок погашення заборгованості від 28.10.2003 року, яка укладена Приватним підприємством “Агроконтакт” внаслідок помилки, що має істотне значення. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства “Кіровоградобленерго”, від імені якого діє Олександрійська філія на користь Приватного підприємства “Агроконтакт” перерахованих коштів в сумі 2 217, 12 грн., 187, 00 грн. державного мита та 118, 00 грн. витрат по сплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Повернуто  Приватному підприємству “Агроконтакт” із Державного бюджету державного мита в сумі 85, 00 грн., надлишково сплаченого платіжним дорученням № 1094 від 31.05.2005 року, яке залишається в справі”.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.04.2006 р. рішення Господарського суду Кіровоградської області від 11.11.2005 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.02.2006 року. Справу передано на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської  області.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.10.2006 р. в задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.12.2006 р. вказане рішення залишено без змін.

Постановою  Вищого господарського  суду  від 06.03.2007 року рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.10.2006 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.12.2006 року  скасовано,  а справу передано на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області.

При новому розгляді  справи господарський  суд   виходить  з припису  ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України   про  обов'язковість вказівок, що  містяться  у постанові  касаційної  інстанції для  суду  першої  інстанції під час нового  розгляду справи.

Як вбачається  з  постанови  Вищого господарського  суду  України від  06.03.2007 року  в рішенні першої інстанції та постанові апеляційної інстанції взагалі не надано оцінку висновкам викладених в судових рішеннях по справі № 13/17.

Додатково  проаналізувавши   висновки  по  справі  №13/17 господарський  суд  встановив наступне.

Рішенням  господарського суду Кіровоградської області   від 23.02.04 по справі № 13/17 стягнуто  з Відкритого  акціонерного  товариства  "Кіровоградобленерго" від імені якого діє Олександрійська філія 2217,02 грн. боргу на користь  Приватного  підприємства "Агроконтакт" і державне мито в сумі 136грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в  розмірі 118грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.12.2004 року, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 23.03.2005 року у справі № 13/17, рішення господарського суду Кіровоградської області від 23.02.2004 року змінено. Позов задоволено частково. Визнано недійсними пункти 2.1, 2.2 угоди про порядок погашення заборгованості від 28.10.2003 року, укладеної між Відкритим акціонерним товариством “Кіровоградобленерго” в особі Олександрійської філії і Приватним підприємством “Агроконтакт”. В іншій частині в позові відмовлено.

В судовому засіданні представник ПП „Агроконтакт” первісний позов з врахуванням поданих заяв повністю підтримав, а зустрічний позов заперечив. Представник ВАТ „Кіровоградобленерго” первісний позов заперечив, зустрічний позов повністю підтримав.

На підставі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній документами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський  суд з’ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами  спору  укладена угода про порядок погашення заборгованості від 28.10.03р. Предметом даної угоди є умови і порядок сплати боржником / ПП „Агроконтакт” / кредитору / ВАТ „Кіровоградобленерго” / своєї заборгованості, яка нарахована відповідно до укладеного договору на користування електричною енергією № 128 від 10.05.01р. Згідно  до умов  вказаної угоди, боржник (позивач за первісним позовом) визнає перед кредитором (відповідач за  первісним  позовом) свої боргові зобов’язання станом на 24 жовтня 2003 року в сумі 19954 грн. 12 коп. –по пені за порушення термінів оплати на загальну суму 19954 грн. 12 коп. і зобов’язується розрахуватися в термін до 25 березня 2005 року згідно з графіком. Угода укладається на строк до 25 березня 2005 року та набирає чинності з дня її підписання. Угода підписана представниками сторін і посвідчена печатками підприємств. Враховуючи, що на час виникнення  спірних правовідносин  між учасниками спору  діяв  Цивільний  кодекс  Української РСР в  редакції  1963 року (ЦК УРСР) до  правовідносин   необхідно застосовувати   чинне на  той  час  законодавство.

Згідно ст. 41 ЦК УРСР угодами визначаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов’язків.

Відповідно до ст. 4 ЦК УРСР цивільні правовідносини та обов’язки виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Відповідно до ст. 56 ЦК УРСР угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки.

Якщо така угода визнана недійсною, то кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернення одержаного в натурі –відшкодувати його вартість.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.78р. „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” / з наступними змінами / визначено, що в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до ст. 56 ЦК УРСР угода може бути визнана судом недійсною, як укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, тільки за позовом сторони / громадянина чи організації /, що діяла під впливом помилки.

Під помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб’єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена.

Правила ст. 56 ЦК УРСР  не поширюється на випадки, коли помилка стосується до мотивів укладення угоди.

Згідно з роз’ясненнями президії ВАСУ № 02-5/111 від 12.03.99р. „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними” / з наступними змінами / угода може бути визнана недійсною з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За  приписом   ст.56 ЦК УРСР  вимоги про визнання недійсними угод, укладених внаслідок помилки, розглядаються господарськими судами за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки.

Під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною за угодою предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що угода  не була б укладена. Помилка повинна мати суттєве значення, зачіпати природу угоди або такі якості її предмета, які значно знижують можливість його використання за призначенням. Помилка в мотивах угоди, а також неправильна уява про норму права не підпадають під ознаки статті 56 ЦК  УРСР.

Господарський суд приходить  до переконання,  що укладаючи угоду від 28.10.03р. ПП „Агроконтакт” не помилявся щодо предмету угоди, так як предметом угоди є грошові кошти в сумі 19954 грн. 12 коп. і зазначена сума залишилась незмінною як під час укладення угоди, так і в подальшому, що  було  відмічено позивачем   за первісним позовом   в позовній заяві.

Крім того, відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Крім того, господарський  суд звертає увагу  на ту  обставину, що  в  матеріалах  справи відсутні і  сторонами не надані  докази про те, що  ВАТ „Кіровоградобленерго” зверталось до господарського суду з позовом про стягнення з ПП „Агроконтакт” 19954 грн. 12 коп. заборгованості або пені за порушення   термінів  оплати,  як це вказано в угоді від 28.10.03р.

Згідно  до  ст. 6 ЦК УРСР не передбачалось такого способу захисту цивільних прав, як визнання „наперед” договору недійсним, при відсутності дійсного порушення прав чи охоронюваних законом інтересів тієї сторони, яка звернулась до суду з відповідним позовом.

Поряд з цим, господарський  суд  вважає за необхідне  припинити   провадження у справі в частині визнання  недійсними пунктів 2.1, 2.2 угоди про порядок погашення заборгованості від 28.10.2003 року, укладеної між Відкритим акціонерним товариством “Кіровоградобленерго” в особі Олександрійської філії і Приватним підприємством “Агроконтакт” на підставі    п.2 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України,  оскільки    Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.12.2004 року, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 23.03.2005 року у справі № 13/17  частково  вирішено  господарський  спір  між  тими ж сторонами, про той же  предмет і з тих же  підстав. Визнано недійсними пункти 2.1, 2.2 угоди про порядок погашення заборгованості від 28.10.2003 року, укладеної між Відкритим акціонерним товариством “Кіровоградобленерго” в особі Олександрійської філії і Приватним підприємством “Агроконтакт”.

Таким  чином,  проаналізувавши  всі зібрані по справі і подані сторонами документи, господарський суд вважає, що доказів які б беззаперечно і однозначно свідчили б про наявність помилки позивача при укладенні угоди про порядок погашення заборгованості від 28 жовтня 2003 року – приватним підприємством „Агроконтакт” не надано. За таких умов відсутні підстави для застосування ч. 2 ст. 56 ЦК УРСР і ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР та стягнення з ВАТ „Кіровоградобленерго” 2217 грн. 12 коп. сплачених ПП „Агроконтакт”. В  задоволені  вимог за первісним позовом  необхідно  відмовити   частково.

Проаналізувавши правовідносини  між учасниками спору  по зустрічному  позову,  господарський  суд  встановив  наступне.

10 травня  2001 року   між сторонами укладено  договір №18Н0023 на користування електричною енергією ( в  подальшому  договір), предметом якого є умови поставки електроенергії постачальником (позивач за  зустрічним позовом) та умови користування і оплати споживачем ( відповідач за зустрічним  позовом) за використану електричну енергію.  Згідно до умов вказаного договору  постачальник зобов’язується поставляти електроенергію, як різновид товарної продукції споживачу. Розрахунки за електричну енергію та інші платежі за розрахунковий період здійснюються за діючими тарифами та класу приєднання мереж споживача. Розрахунковий період з 9 по 9 число. Дата надання звіту за фактично використану електроенергію 10 число. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття „розрахунковий період” та „календарний місяць” вважати прирівняними. Договір укладається на строк до 31 грудня 2001 року, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору, або його перегляд. Договір підписаний повноважними представниками сторін і посвідчений печатками підприємств.

10.01.2002 року  сторонами підписано доповнення до договору від 10.05.2001р. в якому пункти 2.1.2, 3.2, 3.3, 3.17, 4.3 основного договору викладені в новій редакції, а пункт 6.5 договору виключений. Доповнення підписано представниками сторін і посвідчено печатками підприємств.

ВАТ „Кіровоградобленерго” направило  ПП „Агроконтакт” рахунок № 128/1 від 24.09.03р. на оплату спожитої електроенергії у вересні 2003 року на суму 5986 грн. 24 коп., строк оплати до 29.09.03р. ПП „Агроконтакт” у зазначений в рахунку строк його не оплатило, а сплатило 5986 грн. 24 коп. за спожиту у вересні 2003 року  електроенергію платіжним дорученням № 345 від 30.09.03р. ВАТ „Кіровоградобленерго” за порушення строку оплати рахунку № 128/1 від 24.09.03р. направило ПП „Агроконтакт” рахунок № 128/1 від 24.10.03р. на оплату спожитої у жовтні 2003 року електроенергії, вказавши також в ньому 19954 грн. 12 коп. перевищення договірного споживання за попередній місяць, тобто вересень 2003 року.

Як зазначалось вище, пунктом 3.1 договору від 10.05.01р. визначено, що розрахунковий період з 9 по 9 число; дата надання звіту за фактично використану електроенергію 10 число; при розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття „розрахунковий період” та „календарний місяць” вважати прирівняними. В доповненні від 10.01.02р. сторони виклали пункт 2.1.2 абзац 7 договору в новій редакції: „При наявності заборгованості за спожиту електроенергію ( для споживачів, які фінансуються за рахунок бюджету –відсутності кошторису ) на 1 число місяця, що передує розрахунковому, величини споживання електроенергії на відповідний місяць встановлюються на нульовому рівні. Погоджені величини додатком № 1.1 до договору на цей місяць анулюються”.

В даному випадку ПП „Агроконтакт” за спожиту у вересні 2003 року електроенергію розрахувалось  30 вересня 2003 року, тобто до 1 числа місяця, що передує розрахунковому, тому відсутні правові підстави для стягнення з ПП „Агроконтакт” на користь ВАТ „Кіровоградобленерго” 19954 грн. 12 коп. за перевищення граничного рівня споживання електроенергії у вересні 2003 року.

Враховуючи викладене, вимоги ст.. 26 Закону України  “Про електроенергетику ”, а також умови п.11. Порядку постачання  електричної енергії споживачам, який передбачає  що за підсумками  місяця гранична величина споживання електроенергії коригується до рівня фактично сплаченої за цей місяць величини її споживання,  строк оплати використаної в вересні 2003р. електроенергії –до 15.10.2003р., фактичну оплату за вересень  2003р 30.09.2003р., суд вважає необґрунтованими і таким, що не підлягають задоволенню позовні вимоги за зустрічним позовом про стягнення  п’ятикратної вартості перевищення договірної величини споживання електроенергії за вересень 2003р.в сумі 19954 грн. 12 коп.

Такий  висновок  суд зробив  також на підставі наступного.

Господарський  суд вважає, що   визначальним  при  визначенні  правомірності нарахування спірної суми  є те, що на момент проведення коригування оплата спожитої електроенергії вже була проведена підприємством.

Відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної енергії, регламентуються Законом України „Про електроенергетику”, Порядком постачання електричної енергії споживачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №475 від 09.04.2002р. (надалі Порядок) та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ №28 від 31.07.1996р. (надалі Правила).

У відповідності до частини 5 ст. 26 Закону „Про електроенергетику” споживачі (крім населення) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам п'ятикратну вартість різниці між фактично спожитої і договірної величини.

Згідно з Порядком проводиться регулювання постачання електричної енергії шляхом встановлення граничних величин її споживання. Пунктом 11 Порядку передбачено, що за підсумками місяця гранична величина споживання електричної енергії для споживачів коригується до рівня фактично сплаченої за цей місяць величини її споживання.

Пунктом 5.3 вищезазначених Правил (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що коригування постачальником договірної (граничної величини) споживання електричної енергії до рівня фактично оплаченої за цей розрахунковий період величини спожитої електричної енергії здійснюється за підсумками розрахункового періоду, тобто кількість фактично оплаченої за розрахунковий період електричної енергії визначається на момент проведення коригування, оскільки п’ятикратна вартість різниці фактично спожитої договірної величини є відповідальністю за споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період, а не відповідальністю за прострочку оплати спожитої електроенергії. Однак,   при укладанні  угоди про порядок погашення заборгованості  від  28.10.2003 року  сторони  позивач та  відповідач  за  зустрічним позовом  визначили   спірну  суму  в розмірі  19954 грн. 12 коп. саме  як   пеня за порушення  термінів  оплати (а.с.22 т.1). Господарський  суд  вважає, що у позивача не було підстав для проведення коригування договірної величини споживання електричної енергії, оскільки на момент проведення коригування вартість електричної енергії, спожитої відповідачем у вересні 2003р., була оплачена останнім у повному обсязі. За вказаних обставин застосування відповідальності, передбаченої ст. 26 Закону України „Про електроенергетику”, являється необґрунтованим.

Проаналізувавши зміст постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 8.11.2004р. та  постанови Вищого господарського суду України від 23.03.2005р. по справі N 13/17 господарський  суд  не  погоджується  з   висновком   позивача  за зустрічним позовом  про  необхідність  застосування  положень  ст. 35 Господарського  кодексу  України та   рахувати  доведеним  цими судовими рішеннями   факту перевищення договірної величини споживання електроенергії споживачем в вересні 2003р, оскільки  предметом спору  по зазначеній справі було визнання  угоди про погашення боргу недійсною, як  такої, що  протирічить вимогам закону та часткове задоволення позову з цих підстав, а  аргументом  цього приведено  відсутність спору про стягнення  боргу за перевищення  договірної величини споживання електроенергії. Крім того,  у  вказаних    постановах судових інстанцій міститься лише опис обставин справи, а не встановлення факту перевищення договірної величини споживання електроенергії споживачем в вересні 2003р.

На підставі ст. ст. 47-1, 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 4, 6, 41, 48, 56 ЦК УРСР, ст. ст. 2, 32-35, 43, 44,  47-1, 49, 75,80, 82 –85 ГПК України господарський суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову  відмовити  частково.

В задоволенні зустрічного позову відмовити  повністю.

Припинити  провадження  у справі  по первісному  позову  в частині  визнання недійсними пунктів 2.1, 2.2 угоди про порядок погашення заборгованості від 28.10.2003 року, укладеної між Відкритим акціонерним товариством “Кіровоградобленерго” в особі Олександрійської філії і Приватним підприємством “Агроконтакт”.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя