ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.09.07 р.                                                                               Справа № 9/219

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Марченко О.А.

при секретарі судового засідання Гутевич С.Ю.

розглянувши у  відкритому судовому засіданні  матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Агропромисловий комплекс „Бекон”, м.Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбас-Агро”, п.Новий Донбас, Добропольскій район

про: стягнення 14 785грн.63коп.

У судове засідання з’явились представники сторін:

від позивача: Медведовська Ю.О. – довіреність б/н від 02.07.07р.(представник);

від відповідача: не з’явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Агропромисловий комплекс „Бекон”, м.Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбас-Агро”, п.Новий Донбас, Добропольскій район про стягнення заборгованості в сумі14 785грн.63коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на довіреність серії ЯЗІ №706968 від 05.07.2004р., на претензію б/н від 14.10.2006р.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву б/н від 23.08.2007р., згідно з якою позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно довідки №22-15/2458 від 08.08.2007р. Головного управління статистики у Донецькій області Товариство з обмеженою відповідальністю „Донбас-Агро”, п.Новий Донбас, Добропольскій район станом на 08.08.2007р. в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України значиться як юридична особа.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у попередніх судових засіданнях, господарський суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю „Агропромисловий комплекс „Бекон”, м.Донецьк та Товариством з обмеженою відповідальністю „Донбас-Агро”, п.Новий Донбас, Добропольскій район був укладений правочин в усній формі, згідно з яким поставник (позивач) зобов`язався поставити відповідачу свинячу тушонку у скляній банці, кашу ячнєву у скляній банці, кашу гречану у жерстяній банці, свинячу тушонку у жерстяній банці, а покупець (відповідач) зобов`язався прийняти та оплатити товар.

Відповідно до ч.1, 2 ст.205 Цивільного кодексу України правочин  може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За приписом ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Крім того, ст.218 ЦК України встановлює, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

На виконання умов вищезазначеної домовленості позивач поставив товар на суму 14 785грн.63коп. За твердженням позивача, цей факт підтверджується довіреністю серії ЯЗІ №706968 від 05.07.2004р. (копія наявна в матеріалах справи).

Відповідно до листа б/н від 08.02.2005р. директор ТОВ „Донбас-Агро” підтверджує наявну заборгованість за поставлений товар та просить відсрочити проведення розрахунків.

У зв`язку з не погашенням заборгованості, 14.10.2006р. позивач направив відповідачу претензію б/н з вимогою оплатити борг за поставлену продукцію. 27.08.2007р. позивач знову направив відповідачу вимогу б/н з відповідним проханням. За твердженням позивача, сума заборгованості в розмірі 14 785грн.63коп. підтверджується видатковою накладною №РН-0000148 від 05.07.2004р. (однак копія накладної не надана суду). Крім того, зазначена сума боргу підтверджується податковою накладною №197 від 05.07.2004р. на загальну суму 14 785грн.63коп. (копія наявна в матеріалах справи).

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу, господарським  визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського  чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно вимог ст.ст.525-526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Крім того, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,  визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) – ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи встановлено, що позивач свої обов`язки щодо поставки продикції виконав належним чином. Всупереч вимогам зазначених норм законодавства та домовленості між сторонами, відповідач не оплатив вартість поставленої продукції, у зв`язку з чим з боку останнього виникла заборгованість в розмірі 14 785грн.63коп.

Як зазначено вище, відповідно до відзиву на позовну заяву б/н від 23.08.2007р., відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі.

З огляду на викладене, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, належним чином доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача в порядку, встановленому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.205, 206, 218, 525, 526, 610 Цивільного кодексу України, ст.173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 44, 49, 75, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Агропромисловий комплекс „Бекон”, м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбас-Агро”, п.Новий Донбас, Добропольскій район про стягнення заборгованості в сумі 14 785грн.63коп. – задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбас-Агро” (за адресою: вул..Шкільна, п.Новий Донбас, Добропольскій район, Донецької області, 85025, ІПН 54, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Агропромисловий комплекс „Бекон” (за адресою:вул..Лівобережна, 108, м.Донецьк, 83058, р/р 0000 в АБ „Ікар-Банк”,м.Донецьк, МФО 334594, ІПН 16, ) основний борг в сумі 14 785грн.63коп., а також витрати по сплаті державного мита в сумі 147грн.86коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн.00коп.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У судовому засіданні 13.09.2007р. оголошено повний текст рішення.

Суддя