ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2007 р.
№ 05-5-9/7952 (31/506)

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді
Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Бакуліної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Дочірнього підприємства “Одеський облавтодор”

на  постанову
Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2006р.

у справі
№05-5-9/7952 господарського суду міста Києва

за позовом
Київської транспортної прокуратури в інтересах держави в особі
1)          Міністерства транспорту та зв’язку України
2)          Державного територіально-галузевого об’єднання “Південно-Західна залізниця”

до
1)          Державної служби автомобільних доріг України
2)           Дочірнього підприємства “Одеський облавтодор”
3)          Служби автомобільних доріг в Одеській області

про
стягнення суми,

за участю представників сторін від:

позивачів:
Харькова М.Д. –за довіреністю від 07.11.2006р.

відповідачів:
не з’явились

прокуратури:
Івченко О.А. –прокурор відділу ГП України (посвідчення №218 від 04.10.2004)

Згідно розпорядження В.о. Голови судової палати Першикова Є.В. від 16.01.2007р. здійснено заміну судді Уліцького А.М. на суддю Бакуліну С.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.07.2006р. (суддя Жирнов С.М.) позовні матеріали Київської транспортної прокуратури в інтересах держави в особі центрального органу виконавчої влади Міністерства транспорту та зв’язку України та Державного територіально-галузевого об’єднання “Південно-Західна залізниця” про стягнення з відповідачів збитків повернуто позивачеві без розгляду на підставі ст.63 ГПК України. Ухвала вмотивована тим, що в даному випадку прокурор  звернувся до суду з позовом не в інтересах держави, а в інтересах окремо визначеної юридичної особи, що є порушенням приписів норм чинного законодавства, таким чином в заяві неправильно визначений позивач в якості органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2006р. (судді Андрієнко В.В. –головуючий, Малетич М.М., Студенець В.І.) ухвалу господарського суду міста Києва від 06.07.2006р.скасовано, матеріали позовної заяви Київської транспортної прокуратури передано на розгляд господарського суду міста Києва. Приймаючи постанову, апеляційний суд виходив з того, що прокурором у позові визначено, в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтована необхідність їх захисту, а також вказано орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Дочірнє підприємство “Одеський облавтодор” в касаційній скарзі просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2006р., залишивши без змін ухвалу господарського суду міста Києва від 06.07.2006р., посилаючись на порушення апеляційною інстанцією норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу Державне територіально-галузеве об’єднання “Південно-Західна залізниця”  спростовує доводи скарги і просить залишити її без задоволення, а постанову –без змін, при цьому посилаючись на те, що у правовідносинах, які є предметом даного спору, інтереси держави в особі центрального органу виконавчої влади –Міністерства транспорту та зв’язку України та інтереси Державного територіально-галузевого об’єднання “Південно-Західна залізниця” збігаються повністю.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представника позивачів та прокуратури, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Статтею 361 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в   суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Однією з форм представництва звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. підставою представництва в суді держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними і державою.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України  господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави і обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Пунктом 5 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 за № 3-рп/99 визначено, що поняття “орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах”, зазначених в ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, треба розуміти орган державної влади або орган місцевого самоврядування, який законом наділений повноваженнями органу виконавчої влади.

Пред’являючи позов в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України та Державного територіально-галузевого об’єднання “Південно-Західна залізниця”, прокурор мотивував позовну заяву, зокрема, тим, що відповідно до п.6.1 договору підряду від 12.06.2003р. №ПЗ/НКВ-032414/НЮ, укладеного між Державним територіально-галузевим об’єднанням “Південно-Західна залізниця” (замовник) та Дочірнім підприємством “Кіровоградський облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні дороги України” (головний підрядник), Південно-Західна залізниця зобов’язана фінансувати реконструкцію автомобільної дороги м.Київ-м.Одеса на ділянці м.Жашків-с.Червонознам’янка в межах коштів, залучених шляхом випуску облігацій згідно з рішенням Ради Укрзалізниці від 20.03.2003р. №56, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 27.03.2003р. №240.

При цьому апеляційний господарський суд дійшов висновку, що прокурор належним чином обґрунтував свої вимоги стосовно пред'явлення позову в інтересах держави та необхідність їх захисту, визначив Міністерство транспорту та зв’язку в якості органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, а відповідач-2 (Державне територіально-галузеве об’єднання “Південно-Західна залізниця”) є галузевим об’єднанням, заснованим на державній власності, яке належить до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України.

Крім того, що повертаючи без розгляду позовну заяву прокурора на підставі ст.63 ГПК України, господарський суд першої інстанції не зазначив на підставі якої частини даної норми позовна заява підлягає поверненню. Так, відповідно до ст. 63 ГПК України суддя  повертає  позовну  заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо: позовну заяву  підписано  особою,  яка  не  має  права  її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес; у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми; не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі; порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору; не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів; до винесення ухвали про порушення провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору;  не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Обмежившись посиланням на ст.63 ГПК України при повернення позовної заяви прокурора без розгляду у зв’язку з неправильним визначенням позивача у позовній заяві без зазначення конкретної норми вказаної статті ГПК України, господарський суд першої інстанції не взяв до уваги, що ст.63 ГПК України не містить норми, яка передбачає таку  підставі повернення заяви без розгляду як неправильне визначення позивача в позовній заяві; звернення прокурора з позовною заявою до господарського суду є реалізацією визначених Конституцією України та законами України його повноважень щодо вчинення в суді процесуальних дій із метою захисту інтересів держави, у зв’язку з чим господарський суд першої інстанції неправомірно повернув позовну заяву Київського транспортного прокурора без розгляду.

За таких обставин постанова Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2006р. відповідає приписам  чинного  законодавства,  а  доводи касаційної скарги  визнаються  непереконливими.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-8, п.1 ч.1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2006р. у справі №05-5-9/7952 залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                          Г.Жаботина

С.Бакуліна