СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

ІНФОРМАЦІЯ_3

Справа №2-23/18814-2006А

Господарський суд Автономної
Республіки Крим у складі

судді Іщенко Г.М.

секретаря судового засідання
Ємєнджієвої А.М. розглянувши за участю представників

від позивача - ОСОБА_2 -
представник, дов. від 08.11.2006р.,

від відповідача - Герасименко В.М.-
головний спеціаліст відділу контролю якості та безпеки робіт та послуг, дов.
від 25.04.2007р. №698, Мустафаєва Е.Т. - головний спеціаліст-юрисконсульт
відділу організаційно-правового та фінансового забезпечення, дов. від
22.01.2007р. №94,

у відкритому судовому засіданні
справу

за адміністративним позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
(АДРЕСА_1),

до відповідача Головного управління
у справах захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, (95700, АР
Крим, м. Сімферополь, вул. імені газети «Кримська Правда», 61),

про визнання нечинною постанови,

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до
Головного управління у справах захисту прав споживачів в Автономній Республіці
Крим про визнання нечинною постанови НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1р. про  накладення
стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав
споживачів» в сумі  17449,45грн.

Відповідач з позовними вимогами не
згоден за мотивами, викладеними у відзиві та в доповненнях до відзиву.

Згідно з пунктом 6 Закону України
«Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України», що набрав
чинність 01.11.2005р. до початку діяльності окружних та апеляційних
адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам
відповідно до Господарського процесуального
кодексу України 1991року, вирішують
у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні
господарські суди за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України судочинство здійснюється відповідно
до  Конституції України, цього  Кодексу та міжнародних договорів, згода
на  обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Провадження по адміністративних
справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої
процесуальної  дії, розгляду справи.

Розглянув матеріали справи,
заслухав представників сторін, дослідив надані сторонами докази, суд вважає що,
позов   підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Предметом спору у даній справі є
застосування до позивача відповідальності
за порушення законодавства про захист прав споживачів.

Згідно з частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження
з  метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотримання необхідного
балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів
особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням
права особи на участь у процесі прийняття рішення.

ІНФОРМАЦІЯ_2р. відповідачем на
підставі розпорядження НОМЕР_2 проведена планова перевірка магазину - складу,
розташованого за адресою: АР Крим, АДРЕСА_2, який належить підприємцю ОСОБА_1.

На підставі акту перевірки від
ІНФОРМАЦІЯ_2р. НОМЕР_3 Головним управлінням у справах захисту прав споживачів в
АР Крим відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 винесена постанова
НОМЕР_1від ІНФОРМАЦІЯ_1р. про накладення стягнень, передбачених статтею 23
Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 17449,45грн. за  відсутність необхідної, доступної,
достовірної і своєчасної інформації про товар.

Статтею 23 Закону України «Про
захист прав споживачів» передбачена відповідальність за відсутність необхідної,
доступної, достовірної і своєчасної інформації про товар, роботи, послуги у
вигляді штрафу у розмірі 30 відсотків вартості одержаної для реалізації партії
товару та за  виготовлення або реалізацію
товару, який не відповідає вимогам нормативних документів - у розмірі 50
відсотків вартості виготовленої  або
одержаної для реалізації партії товару, або не менш десяти  неоподатковуваних  мінімумів доходів громадян.

Згідно абзацу другому пункту 4
Положення «Про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення
законодавства про захист прав споживачів», питання про накладення штрафу  розглядається за участю представника суб'єкта
підприємницької діяльності. У разі його відсутності справу може бути розглянуто
лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб'єкта
господарської діяльності  про місце і час
розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду
справи.

Згідно пункту 4 Положення питання
про накладення та стягнення штрафу в сумі 17449,45грн. вирішено
начальником  Головного управління  ІНФОРМАЦІЯ_1р.

Відповідно до пункту 5 Положення
постанова про накладення штрафних санкцій в трьохденний термін після прийняття
надсилається суб'єкту підприємницької діяльності або видається його
представнику під розписку.

Матеріали справи свідчать, що
спірна постанова направлена позивачу, що
підтверджується списком згрупованих внутрішніх поштових відправлень
рекомендованою кореспонденцією.

Відповідно до Положення про порядок
накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав
споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від
17.08.2002р. №1177, рішення про накладення штрафів приймається на підставі
відповідних актів перевірки.

Як вбачається з акту від
ІНФОРМАЦІЯ_2р. НОМЕР_3, перевіркою встановлено: реалізація товару (Таблиця 1)
без маркірування на державній мові, відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації про реалізуємий товар, відсутність дати
виробництва, заводу  виробництва.
Відповідач вказує, що  весь товар
указаний в таблиці акту знаходився в реалізації в залі торгового приміщення, на
складі, на вітрині.

Відповідно до  пункту 1 статті 18 Закону України «Про захист
прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної
та своєчасної інформації про товари (роботи, послуги), що забезпечує  можливість
їх  свідомого  і компетентного вибору.

Згідно пункту 2 статті 18 Закону
вказана інформація доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем,
продавцем) у супровідній документації, що додається до товарів  (наслідків робіт, послуг), на  етикетці, а також маркуванням чи іншим
способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів товарів
(робіт, послуг) або в окремих сферах обслуговування.

Аналізуючи норми статті 18 Закону,
суд прийшов до висновку, що отримання необхідної, доступної, достовірної і
своєчасної інформації споживачам здійснюється в момент вибору  наданого для реалізації товару.

Оскільки вартість вказаної партії
товару (частина якої на момент перевірки знаходилася у торговому залі, а
частина на складі),  яка отримана для
реалізації, записана відповідачем зі слів, то застосування штрафних санкцій за
необхідну, доступну, достовірну і своєчасну інформацію відповідачем не
засновано на вимогах Закону.

Всі данні о товарах, вказаних в
акті перевірки, отримані з  етикеток на
товарах на підставі візуального огляду. Вартість одержаної для реалізації
партії товару відповідачем визначена на підставі візуального огляду без
врахування бухгалтерських документів.

Визначення вартості товару  при перевірці було вказане на підставі
ціни  на товар, яка вказана з націнкою та
сумою податку на додану вартість, що  теж
є неправомірним, оскільки вартість
партії товару без торговельної націнки є меншою, ніж при реалізації в
торговельній сеті. Відповідачем не прийнято до уваги, що деякі товари, які
вказані в акті перевірки, знаходилися в складському приміщенні та не були в
реалізації.

Більш того,  ІНФОРМАЦІЯ_3р. в судовому засіданні  був допитаний в якості свідка в порядку
статті     65, 77 Кодексу
адміністративного судочинства України ОСОБА_3, який проводив перевірку. Він
пояснив, що на момент перевірки у перевіряємому приміщенні здійснювали
господарську діяльність крім  фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 ще два суб'єкта підприємницької діяльності. І
кількість і  вартість товару для
реалізації, яка належить позивачу, була встановлена на підставі візуального
огляду.

Згідно з пунктом 39 Порядку заняття
торговельною діяльністю та правилами торговельного обслуговування населення,
затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №108, всі
товари у суб'єкта  господарської
діяльності повинні бути з відповідними документами, наявність яких  передбачена діючим законодавством
(товарно-транспортні накладні, рахунки-фактури, природно-витратні накладні,
сертифікат відповідності державної системи сертифікації).

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 70 Кодексу
адміністративного судочинства України).

В матеріалах справи є копія
витратної накладної НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_4р. на кухонний посуд BERGHOFF 12ч
Jyster у кількості 2000 на суму 868,01грн. (податок на додану вартість
144,67грн.).

Отже застосування до  позивача штрафних санкцій в сумі 17449,45грн.
(30% отриманої для  реалізації партії
товару, а ні реалізуємої, як помилково вважає відповідач) неправомірно.

Оцінивши надані сторонами докази у
їх сукупності в порядку статті 86 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку про відсутність порушення позивачем Закону
України  «Про захист прав
споживачів»  через недоведеність
відповідачем цих  порушень і  достатніх
доказів, підтверджуючих факти
вчинення зазначених порушень.

На підставі наявних у справі
доказів відповідно до вимог статей 86,69,70 Кодексу адміністративного
судочинства України судом не приймається акт перевірки від ІНФОРМАЦІЯ_2р.
НОМЕР_3 про порушення Закону України «Про
захист прав споживачів» як доказ встановлення фактів порушень
позивачем  вимог статті 15 Закону України
«Про захист прав споживачів».

При цьому суд виходить з того, що
акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від
ІНФОРМАЦІЯ_2р. є  джерелом фіксації та
закріплення доказів правопорушення і він не містить всі вичерпні елементи
складу правопорушення.

Відповідач не надав докази, що
спростовують доводи позивача.

Отже,  відповідачем не надані докази, які
підтверджують обґрунтованість
застосування  до позивача  штрафних санкцій  в сумі 17449,45грн. за вказані порушення, є
неправомірним і згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України не підтверджені відповідачем.

Вступну та резолютивну частини
постанови проголошено в судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

У повному обсязі постанову складено
06 серпня 2007року.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7,8,9,11,12,70,79, 86, 94, 98, 122, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати нечинною постанову
Головного управління у справах захисту прав споживачів в Автономній Республіці
Крим про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про
захист прав споживачів» від 10.10.2006р. №1859.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, (АДРЕСА_1, рахунок
НОМЕР_5 в АППБ КРД «Аваль», МФО НОМЕР_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_7)
3,40грн. державного мита.

Постанова може бути оскаржена до
Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР
Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний
строк з дня складення постанови у повному обсязі, з подальшим поданням
апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження та в порядку, передбаченому частиною 5 статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі
неподання відповідної заяви (стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства
України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко
Г.М.