СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

2 липня 2007 року
Справа № 2-14/12436-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився, Судацького виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства;

відповідача: Храмцова Андрія Віталійовича, довіреність №1/445   від 07.07.2006,  відкритого акціонерного товариства "Турисько-оздоровчий комплекс "Судак";

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Турисько-оздоровчий комплекс "Судак" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Курапова З.І.) від 26 лютого 2007 року у справі № 2-14/12436-2006,

за позовом           Судацького виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства (вул. Комунальна, 10, Судак, 98000)

до           відкритого акціонерного товариства "Турисько-оздоровчий комплекс "Судак" (вул. Леніна, 89, Судак, 98000)

про стягнення 39212,32 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 26 лютого 2007 року у справі №2-14/12436-2006 (суддя Курапова З.І.) задоволено позов Судацького виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства до відкритого акціонерного товариства "Турисько-оздоровчий комплекс "Судак" про стягнення 39217,32грн.

Суд стягнув з відкритого акціонерного товариства "Турисько-оздоровчий комплекс "Судак"  на користь Судацького виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства 39217,32грн. заборгованості, 392,17грн. держмита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач, не погодившись з рішенням господарського суду, звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення місцевого господарського суду,  задоволенні позову відмовити.

Сторона посилається на те, що господарським судом при прийнятті рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Розпорядженням виконуючого обов'язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду від  02.07.2007 року у складі судової колегії було здійснено заміну судді Ґонтаря В.І., у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому процесі, на суддю Видашенко Т.С.

За клопотанням представника відповідача, судочинство здійснювалось на російській мові, у відсутності представника позивача, якого було належним чином повідомлено про час та місце розгляду апеляційної скарги, який не надав суду доказів поважних підстав своєї відсутності та який не скористався своїм процесуальним правом участі в судовому процесі.

Судова колегія, порадившись на місці, ухвалила можливим розглянути справу по суті у відсутності представника позивача з представлених доказів в матеріалах  справи,  оскільки стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

На підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія повторно розглянувши матеріали справи, встановила наступне.

Позивач - Судацьке виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства   звернувся до господарського суду з позовом до відкритого акціонерного товариства "Турисько-оздоровчий комплекс "Судак"  про стягнення 39217,32грн. заборгованості, яка утворилась у результаті неналежного виконання останнім зобов'язань з оплати послуг на відпуск води з комунального водогону, передбачених договором №187/03, укладеного сторонами 11.06.2003 року.

Позивач свої позовні вимоги пояснює невиконанням відповідачем умов договору на відпуск води з комунального водопроводу та прийому стоків до комунальної каналізації №18703 від 11 червня 2003, у серпні 2003  позивачем здійснений перерахунок послуг за водопостачання і збільшений тариф з липня 2003 року, однак пред'явлений рахунок №1197 від 29.08.2003 на суму 39217,32грн. відповідач не оплатив.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив у повному обсязі. Рішення суду обґрунтовано тим, що з  позивач мав право коригувати ціни на водопостачання та водовідведення, узгоджувати вартість цієї ціни нема потреби, а відповідач був сповіщений про підвищення ціни шляхом пред’явлення рахунку; суд визнав, що позивачем виконані обов’язки, передбачені договором,  щодо повідомлення відповідача про зміну тарифів.

Вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2003 Судацьке виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства і товариство з обмеженою відповідальністю "Туристко - оздоровчий комплекс "Судак" уклали договір №18703 на відпуск води з комунального водопроводу та прийому стоків до комунальної каналізації.

Відповідно  до пункту 1 договору, водоканал приймає на себе обов'язок з водопостачання абонента питною водою, при наявності води в джерелах і прийом стоків в міський каналізаційний колектор, в кількості, згідно з приведеним розрахунком.

Розрахунки за воду та прийняття сточних вод здійснюються згідно з затвердженими тарифами за 1 м. куб відпущеної води і за 1 м. куб прийнятих стоків з урахуванням податку на додану вартість (пункт 2 договору).

В пункті 3 договору сторони передбачили строки та порядок оплати, всі розрахунки здійснюються по пред'явленим рахункам платником протягом 5-ти календарних днів.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002  №2918, підприємства питного водопостачання мають право розробляти і подавати на затвердження уповноваженим органам тарифи на послуги централізованого водопостачання і водовідведення з їх обґрунтуванням.

Постановою Ради Міністрів Автономної Республіки Крим "Про тарифи на житлово-комунальні послуги" №277 від 22.08.2000 надано право керівникам організацій, підприємств всіх форм власності і відомчої підлеглості, крім товариства з обмеженою відповідальністю "Кримтеплоелектроцентраль", що виробляють теплову енергію та надають послуги за тепло, водопостачання і водовідведення встановлювати тарифи на вказані послуги для інших споживачів виходячи з економічно обґрунтованих витрат і встановленого граничного рівня рентабельності, та включати в тарифи для інших споживачів не відшкодовану з бюджету суму витрат від надання послуг населенню за встановленими тарифами.

Пунктом 4 договору сторони передбачили, що при зміні в законодавчому порядку цін на відповідні послуги у зв'язку із застосуванням вільних цін, водоканал сповіщає про це абонента шляхом пред'явлення рахунку з обґрунтуванням розміру зміненого тарифу.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчі органи місцевих рад встановлюють тарифи на комунальні послуги для підприємств комунальної власності та узгоджують в установленому порядку ці питання підприємствам не комунальної форми власності.

Пунктом 16 постанови Кабінету Міністрів України №1548 "Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів місцевих рад з регулювання цін та тарифів" від 25.12.1996 встановлено, що тарифи на послуги водопостачання та водовідведення, які надаються суб'єктам підприємницької діяльності незалежно від форми власності, встановлюються Радою Міністрів Автономної Республіки Крим.

11.06.2002 Радою Міністрів Автономної Республіки Крим було прийнято постанову №193 "Про тарифну політику на житлово-комунальні послуги та основні напрямки її реалізації", відповідно до пункту 3 якої, повноваження з регулювання тарифів на житлово-комунальні послуги розподілені між виконкомами місцевих Рад та Радою Міністрів Криму. При цьому, виконкоми місцевих Рад встановлюють тарифи, які надаються підприємствам комунальної власності, а Рада Міністрів Криму встановлює тарифи підприємствам всіх форм власності, крім комунальної.

Постановою Ради Міністрів Криму №469 від 09.09.2003 "Про внесення змін до постанови Ради Міністрів Криму №193 від 11.06.2002" визначено (пунктом 1), що виконавчі органи місцевих рад встановлюють тарифи на послуги водопостачання та водовідведення підприємствам всіх форм власності. Тарифи, надані рішеннями виконавчих органів місцевих рад, затверджуються Радою Міністрів Криму.

Відповідно, підвищення тарифів водовідведення з 01.07.2003 повинно було бути узгоджено  з позивачем  з  Судацьким  міськвиконкомом та  встановлено відповідною постановою Ради Міністрів Криму. Подібного рішення, Радою Міністрів Автономної Республіки Крим не приймалось, а Рішенням №766/23-03 сесії Судацької   міської ради від 26.12.2003 підвищення тарифів на послуги водопостачання та водовідведення узгоджено позивачу з 5 серпня 2003 року, а не з 01.07.2003 року.

Таким чином, будь-яких правових підстав у Судацького виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства для застосування у липні 2003 року тарифу у розмірі 4,02грн. за 1 куб. м. стоків не існувало. Застосуванню підлягав (аж до 05.08.2003 року) тариф у розмірі 2,38грн. за 1 куб. м.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що матеріалами справи підтверджено той факт, що порядок сповіщення абонента про зміну цін, передбачений пунктом 4 договору - шляхом пред'явлення рахунку, який був направлений відповідачеві 29.08.2003 року №2197 на суму 39217,32грн. виконано, а отже, позивачем виконані обов'язки, передбачені договором щодо повідомлення відповідача про зміну тарифів.

Відповідно до пункту 4 Договору від 11.06.2003 року при зміні в законодавчому порядку цін на послуги визначені зазначеним договором у зв’язку із застосування вільних цін, Водоканал сповіщає про ці зміни Абонента шляхом пред’явлення рахунку з обґрунтуванням розміру зміненого тарифу.

З постановленого у справі судового рішення вбачається, що судом не досліджено, чи є в рахунку обґрунтування розміру зміненого тарифу у відповідності до пункту 4 Договору № 187/03 та чи виконав позивач взяті на себе зобов’язання за зазначеним Договором у повному обсязі.

Крім того, судом першої інстанції застосовано Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року, проте відповідно до частини 1 Прикінцевих положень зазначеного Закону цей Закон набирає чинності з дня його опублікування, крім частин четвертої, п'ятої, сьомої і восьмої статті 31 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2005 року. Тобто станом на 2003 рік цей Закон чинності не набрав, а тому застосування норм зазначеного Закону судом першої  інстанції є неправильним.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 101, 103 (пункт 2), 104 (частина 1 пункт 3, пункт 4), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Турисько-оздоровчий комплекс "Судак" задовольнити.

2.Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим  від 26 лютого 2007 року у справі № 2-14/12436-2006 скасувати.

3.У задоволенні позову Судацького виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства до відкритого акціонерного товариства "Турисько-оздоровчий комплекс "Судак" про стягнення 39217,32грн. відмовити.

Головуючий суддя

Судді