ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Постанова

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"10" січня 2007 р.
Справа №  18/263

Господарський
суд Рівненської області в складі головуючого судді  Гудак А.В. за участю  секретаря судового засідання  помічника судді  Церковна Н.Ф.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні у
м. Рівне справу

за позовом
підприємеця ОСОБА_1

до відповідача
Державна податкова інспекція у Рівненському районі

про   визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень ІНФОРМАЦІЯ_1

За
участю представників сторін:

від позивача    -ОСОБА_2. - адвокат, ОСОБА_3. - аудитор (
дов. в справі);

від відповідача-Слесарчук О.П. -
зав. юр.сектором( дов. в справі); Давидович В.М - СДПРІ ( дов. в справі);
Карпенко Т.В. - ДПРІ ( дов. в справі)

Статті  27, 29, 49, 51, 127 Кодексу адміністративного
судочинства  України  роз'яснені.

СУТЬ СПОРУ:  Позивач звернувся з позовом про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень  ДПІ у
Рівненському районі від 08.11.06 ІНФОРМАЦІЯ_1. В судовому засіданні
представники позивача свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі,
викладені в позові.  Відзначили, що  під час проведення господарської діяльності
на загальній системі оподаткування позивач "працював" згідно
договорів доручення, відповідно до яких позивач виступав  повіреною особою по відношенню до фізичних
осіб (довірителів), які доручали
йому  придбати для них за їхні
кошти (перераховані довірителями позивачу), автомобілі відповідних марок.

А тому, відповідач помилково визначив
йому податкові зобов'язання з податку на додану вартість, в зв'язку з тим, що
податкове повідомлення-рішення від 19.04.06 НОМЕР_1 відповідачем було частково
скасовано (у частині  79651,00 грн.
донарахованого податку на додану вартість , а в іншій частині - 87248,00 грн.
донарахованого податку на додану вартість, в т.ч.  31615,00 грн.
основного платежу та 55633,00
штрафної  (фінансової) санкції
зазначене  повідомлення-рішення залишено
без змін. Але, в той же час, відповідачем було залишене в силі донараховані
позивачу за цей період податкові зобов'язання в сумі 26791,00 грн.

Вина позивача тільки в неякісному
веденні обліку, що свідчить про методологічно неправильне визначення
результатів діяльності позивача за 2005 рік, але ні в якому разі не заниження
сум податкового зобов'язання по податку з доходів, як зазначено в акті  перевірки. При виконанні договорів доручення
(дилерських угод)  базою визначення
податкових зобов'язань по податку з доходів є сума комісійної винагороди. За
3-4 кв. 2005 року сума комісійної винагороди склала 75555, 94 грн., що
підтверджено актами виконаних  послуг
(прийому-передачі) по кожному реалізованому автомобілю і вказана сума підлягала
включенню до декларації про отриманий дохід. Решта суми грошових коштів,
отриманих позивачем в межах договорів доручення (дилерських угод) для
проведення розрахунків з контрагентами по угодах з закордонними постачальниками
не підлягала включенню до складу валового доходу і оподаткуванню позивача.
Тобто, до складу валового доходу фізичної особи
- підприємця підлягають включенню лише суми винагороди, яка передбачена
такими договорами.

Фактично сума валового доходу, валових
витрат та чистого доходу по розділу 1.3 графи 2.3 Декларації про доходи,
одержані в 2005 році має бути - 75555,94 грн.; валові витрати - 71323,68 грн.;
чистий дохід - 4232,26 грн.

Просить позов задоволити.

Відповідач подав заперечення проти
адміністративного позову, які обгрунтовує тим, що  розбіжність між показниками валового доходу
річної декларації підприємця за 3-4 кв. 2005 р. та даними перевірки становить -
108756,61 грн. Дана розбіжність виникла в зв'язку з наступними причинами.

Підприємцем валовий дохід за 3-4 кв.
2005 р. порахований та задекларований не по виручці, отриманій на розрахунковий
рахунок у банку за липень-грудень 2005 року, а по обсягам податкових
зобов'язань без ПДВ за даний період (рядок колонка А податкової декларації з
ПДВ - 108756,61 грн.)

Декретом Кабінету Міністрів України
"Про прибутковий податок з громадян" № 13-92 від 26.12.92 (із змінами
та доповненнями) передбачено:

- до складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів, належать документально підтверджені витрати,
які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу).

При перевірці витрати на придбання
визначені відповідно до факту реалізації цих товарів, тобто витрати
безпосередньо пов'язані з отриманням доходу.

Розбіжність між показниками валових
витрат декларації підприємця за 3-4 кв. 2005 року та даними перевірки на суму
749333,21 грн. виникла в результаті порушення абз. 2,3 ст.13 Декрету Кабінету
Міністрів "Про прибутковий податок з громадян" № 13-92 від 26.12.92 (із
змінами і доповненнями), абз. 3,4 ст.13 Інструкції "Про оподаткування
доходів фізичних осіб від заняття підприємницькою діяльністю"
затвердженою  Наказом ГАПІ України № 12
від 21.04.93, зареєстрованої  в
Міністерстві  юстиції України 09.06.03 за
№ 64 (із змінами і доповненнями), абз. 3,5,6 Додатку № 7 до вказаної Інструкції
через те, що СПД ОСОБА_1 неправильно визначила суму валових витрат, а саме:

- до валових витрат підприємцем
віднесена вартість всіх автомобілів (товар), за які вона отримала на власний
банківський рахунок оплату від покупців, а за наслідками перевірки до витрат
врахована та її частина, що фактично перерахована з валютного рахунку НОМЕР_3
для "ROSSWALD GMBH",    Wyoming  USA за
автомобілі в 3-4 кв. 2005 року ( - 604320,50 грн.);

- із складу валових витрат перевіркою
включені суми ПДВ в складі інших витрат, що сприяли отриманню доходу в даному
періоді (- 1958,68 грн.);

-          із складу валових витрат перевіркою
виключені витрати по вартості 20 шт. довідок -рахунків по накладній НОМЕР_4 з
Департаменту ДАІ України, що не вплинули на отримання доходу в 3-4 кв. 2005 р.
( - 212,00 грн);

-          із складу валових витрат перевіркою
виключені витрати по послугам оформлення ВДМ по ввозу на митну територію
України тих автомобілів, що станом на 01.01.06 не реалізовані і в формуванні
доходу 3-4 кв. 2005 року не приймали -(- 1190,00 грн.).

В доповненнях  до заперечення відзначив, що згідно абзацу 3
статті 4.7 Закону України  «Про податок
на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.97 у разі, коли платник податку
(повірений)  здійснює діяльність з
придбання товарів (робіт, послуг) за дорученням та за рахунок іншої особи
(довіритель), датою збільшення
податкового кредиту такого повіреного є дата  перерахування коштів (поставка в управління
цінних паперів, інших документів, що засвідчують відносини боргу) на користь
продавця таких товарів (робіт, послуг) або поставка інших видів компенсацій
вартості таких товарів (робіт, послуг), а датою збільшення податкового
зобов'язання є дата передання таких товарів (результатів робіт, послуг)
довірителю.

Згідно Інструкції “Про оподаткування
доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльностю” затвердженої
наказом ДПА України № 12 від 21 квітня 1993 року та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України від 09 червня 1993 року № 64 до податкової
декларації за звітний податковий період включаються тільки прямі валові витрати
і суми амортизаційних відрахувань, що відповідають фактичній сумі отриманого в
цьому періоді валового доходу в будь-якій формі від визначеного виду діяльності
та підтверджені документально.

В судовому засіданні викладені в
запереченні та доповненнях до нього обставини, представник відповідача
підтримав в повному обсязі.

Просить в позові відмовити.

В судовому засіданні у відповідності
до ст. 114, ст. 65 КАС України за клопотанням позивача, викликалася в якості
свідка -бухгалтер фізичної особи підприємця -ОСОБА_1 -ОСОБА_4, яка відзначила,
що в процесі перевірки невірно застосована методологія обчислення
податкових  зобов'язань з боку посадових
осіб відповідача, оскільки не були взяті до уваги, в першу чергу,  податкові зобов'язання по ПДВ за спірний період,
тощо. Що стосується донарахування позивачу податку з доходів фізичних осіб, то
базою визначення податкових зобов'язань була сума комісійної винагороди за 3-4
квартали 2005 року.

Заслухавши пояснення представників
сторін, свідка, дослідивши та оцінивши докази та всі обставини справи в їх
сукупності, суд -

в с т а н о в
и в:

ДПІ у Рівненському районі проведено
планову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства СПД
-фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.03 по 31.12.05, валютного
законодавства за період з 01.06.05 по 31.12.05 та достовірності обліку і сплати
ПДВ за період з 01.06.05 по 31.12.05, про що складено акт перевірки НОМЕР_5,
який позивачем непідписаний,  що не
запречується і відповідачем.

За результатами перевірки податковим
органом виявлені порушення податкового законодавства:  включення в декларації про доходи
перекручених даних, що привело до заниження оподатковуваного  доходу за 3-4 кв. 2005 року на 640576,60
грн., чим порушено ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України  «Про прибутковий податок з громадян» № 13-92
від 26.12.92 (із змінами і доповненнями), внаслідок чого СПД ОСОБА_1 по
результатам перевірки донараховано до сплати суму податку з доходів (від
здійснення підприємницької діяльності) -за 3-4 кв.2005 р. 83274,96 грн.

По результатам  перевірки дотримання вимог Закону України
«Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.97 (із змінами і
доповненнями) порушено абз. 3 п.4.7 ст.4, п.п. 7.4.7 п.7.2  ст. 7, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 даного Закону,
внаслідок чого підприємцю ОСОБА_1
донараховано до сплати податок на додану вартість на загальну суму
111266 грн., а саме: за червень 2005 року в сумі 81790 грн., за серпень 2005
року в сумі 26791 грн.. за жовтень 2005 року в сумі 1975 грн., за грудень 2005
року в сумі 710 грн.  Перевіркою за
вересень 2005 року зменшено бюджетне відшкодування на суму 799 грн.

Загальна сума податків, донарахованих
за наслідками перевірки становить 194540, 96 грн.

За наслідаками перевірки були прийняті
податкові повідомлення-рішення НОМЕР_1,
яким донараховано ПДВ в сумі 166899,00 грн., в т.ч.: штрафні (фінансові)
санкції в сумі 55633,00 грн; ІНФОРМАЦІЯ_1, яким донараховано податок на доходи
фізичної особи в сумі 83274,96 грн. В процесі адміністративного оскарження,
податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1 ДПІ у Рівненському районі було скасоване
у частині 79651 грн донарахованого ПДВ, а в іншій частині 187248 грн.
Донарахованого ПДВ, в т.ч. 31615 грн основного платежу та  55633 грн. Штрафної (фінансової) санкції
залишено без змін.

При подальшому адміністративному
оскарженні скарги залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення
прийняті за їх наслідками, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_1 без змін, які є предметом
судового розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що
приватним підприємцем ОСОБА_1. згідно договорів доручення (комісії), укладеними
з фізичними особами за період 3-4 квартали 2005 року на закупку для них
легкових автомобілів по замовленню, надавалися згідно дилерських угод по
поставці, демонстрації, реалізації та зберіганню автомобілів з ТзОВ “Трініті”
(м. Київ), ПП “Сфера -Авто” (м. Київ) та ТзОВ “Торговий дім “Старком” (м. Київ)
(а.с. 28 -а.с. 36 том П; а.с. 66 -а.с. 182 том І).

Відповідно до умов вищевказаних
договорів за виконану роботу визначено винагороду в розмірі 1000 грн. За один
автомобіль, яка включена в загальну вартість автомобіля.

Згідно із ст. 1000 Цивільного кодексу
України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується
вчинити  від імені та за рахунок другої
сторони певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює,
припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Згідно статті 1002 ЦК України
повірений має право на плату за виконання свого обов'язку за договором
доручення, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, довіритель
зобов'язаний, якщо інше не передбачено договором, забезпечити повіреного
коштами, необхідними для виконання доручення та відшкодувати повіреному
фактичні витрати, які були необхідні для виконання доручення. Крім того, за
виконання зобов'язань, передбачених умовами догову, повірений отримує
відповідну плату (винагороду) від довірителя, розмір якої обов'язково повинен
бути визначений у договорі.

Крім того, згідно положень Закону
України «Про оподаткування прибутку підприємств»кошти, залучені платником
податку на підставі договору комісії та інших цивільно-правових договорів, що
не передбачають права власності  на такі
кошти,  не підлягають оподаткуванню (п.
7.9 ст.7 цього Закону). Оподаткуванню підлягає сума коштів, яку суб'єкт одержав
як винагороду (плату) за виконані зобов'язання.

Пунктом 1.2 ст.1 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»визначено, що доходом фізичної особи є сума
будь-яких коштів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на
його користь протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел
як на території України, так і за її межами.

Державною податковою адміністрацією
України від 03.07.06 НОМЕР_7 надано роз'яснення щодо здійснення оподаткування
доходів від здійснення посередницькою діяльністю за договорами доручення,
зокрема СПД -  ОСОБА_1. ( а.с. 65 том 1).

Даним роз'ясненням зазначено, що
відповідно до ст. 9 (п. 12.1) Закону України «Про податок з доходів фізичних
осіб»від 22.05.03 № 889-ІУ (даді -Закон) оподаткування доходів,  отриманих фізичною особою від продажу нею
товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності
без створення юридичної особи здійснюється за правилами, встановленими
спеціальним законодавством з цих питань (з урахуванням норм цього пункту), яким
являється ІУ розділ Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.92 № 13-92
«Про прибутковий податок з громадян»(далі -Декрет).

Статтею 13 (п.1)  даного Декрету передбачено, що оподаткуванню
підлягають доходи, одержані за звітний податковий період фізичною   особою -суб'єктом підприємницької діяльності
від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її
підприємницької діяльності без створення юридичної особи.

Відповідно до п.2 ст.1000 Цивільного
кодексу України (далі -ЦКУ) договором доручення може встановлено виключене
право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або
частини юридичних дій, передбачених договором.

Повірений має право на плату
(винагороду) за виконання свого обов'язку за договором доручення, якщо інше не
встановлено договором або законом (п.1 ст.1002 ЦКУ).

Тобто, доходом повіреного, в т.ч.
суб'єкта підприємникої діяльності, є лише винагорода, виплачувана йому за виконання
договору, а аванс на виконання передбачених договором дій не  його доходом і не підлягає включенню до
валового доходу.

Одночасно, відповідно до п.7.9.1 ст.7
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 22.05.97 № 283/97
(із змінами і доповненнями), не включаються до валового доходу і не підлягають
оподаткуванню кошти або майно, залучені платником податку у зв'язку з
залученням, в т.ч. коштів на підставі цивільно-правових договорів, що не
передбачають передачі права власності.

В процесі судового розгляду
справи  копія позовної заяви з доданими
до неї додатками направлялася відповідачу, усних ( письмових клопотань) про
відсутність вищевказаний роз»яснень від представника відповідача не надходило (
не заявлялось). А, тому  усна заява
представника відповідача в судовому засіданні про відсутність вищевказаного
додатку судом до уваги не приймається, оскільки є необгрунтованим та
документально непідтвердженим відповідним актом.

Таким чином, як платником так і
податковим органом методологічно неправильно
обчислювався оподатковуваний дохід, так як до  складу валового доходу  віднесено суму обсягів податкових зобов'язань
без ПДВ за липень-грудень 2005 року, а не фактично отриману суму доходу на
розрахунковий рахунок за перевіряємий період. До складу валових витрат
позивача  віднесено суму вартості всіх
автомобілів, за які отримано оплату від покупців на розрахунковий рахунок (
а.с. 62 -а.с.89 том 111).

Тже, до складу валового доходу
фізичної особи - підприємця підлягає лише включенню сума винагороди, яка
передбачена зазначеними договорами.

Статтею 13 Декрету Кабінету Міністрів
України “Про прибутковий податок з громадян” від 26.12.92 № 13-92 зазначено,
що  оподатковуваним доходом  вважається сукупний чистий доход, тобто
різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і
документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при проведені остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за
погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по
сприянню малим підприємствам  та
підприємництву.

До складу витрат
безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які
включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку
підприємств"  та Інструкції  “Про оподаткування доходів фізичних осіб від
зайняття підприємницькою діяльністю”, затвердженої наказом ГДПІ України від
21.04.93 № 12 із змінами та доповненнями, зареєстрованої в Мінюсті України від
09.06.93 № 64 розділ ІУ п.13  де
зазначено,  що до  складу витрат безпосередньо пов'язаних з
одержанням доходів, належать документально підтверджені витрати, які
включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України “Про оподаткування прибутку підприємств”.
Документально підтверджені витрати подавалися позивачем  під час перевірки, про що  зазначено в акті перевірки перевіряючими
(а.с. 18 том І). Однак,  податковим
органом необгрунтовано зі складу валових витрат виключені суми  ПДВ в складі інших витрат, що сприяли
отриманню доходу в даному періоді (1958,68 грн.); витрати по вартості 20 шт.
довідок-рахунків по накладній НОМЕР_4 з Департаменту ДАІ України, що не
вплинули на отримання доходу в 3-4 кв. 2005 року (- 212,00 грн); витрати по
послугам оформлення ВМД по ввозу на митну територію України тих автомобілів, що
станом на 01.01.06 не реалізовані і в формуванні доходу 3-4 кв. 2005 року
участі не приймали (- 1190,00 грн). Також із складу валових витрат виключена
сума витрат, що не підтверджена відповідними бухгалтерськими документами,
сплатою та доцільністю врахування як витрат, що сприяли отриманню доходу за П-е
півріччя 2005 року ( - 141652,03 грн.).

Крім того,   по результатам проведеної перевірки чиста
сума зобов'язань по ПДВ за період з червня по грудень 2005 року не відповідає
задекларованим даним в кожному місяці. Сума податкового кредиту вказана в кол.
6 (по даним аудиторської перевірки) повинна бути поставлена в ряд. 12.1  в кожній місячній декларації по ПДВ,  так як ці суми відповідають   даним ВМД та включають суми податку,
фактично сплаченого при ввезенні на митну територію товарів. Податкові
зобов'язання,  вказані в кол. 5  повинні були знайти відображення у ряд.9
Декларації по ПДВ, так як відповідають даним банківських рахунків.

Однак, некваліфіковане ведення податкового
обліку ПДВ  позивачем  призвело до неправильного визначення чистих
сум зобов'язань по ПДВ в кожній місячній декларації за період червень-грудень
2005 року.

Порядок оподаткування операції з
продажу товарів у межах договорів доручення регулюється п. 4.7 ст.4 Закону
України "Про податок на додану вартість". Так. абз.3 даного пункту
визначено, що у разі, коли платник податку здійснює діяльність з продажу
товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення,
довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують
такого платника  податку  (далі - комісіонера) здійснювати продаж
товарів від імені та за дорученням іншої особи (далі - комітента) без передання
права власності на такі товари,  базою
оподаткування є продажна вартість цих товарів, визначена у порядку,
встановленому цим законом. Датою збільшення податкових  зобов'язань комісіонера є  дата, визначена за правилами, встановленими
пунктом 7.3 цього Закону, а датою
збільшення суми податкового кредиту комісіонера є дата перерахування
коштів на  користь комітента або надання
останньому інших видів компенсації вартості зазначених товарів. При цьому датою
збільшення податкових зобов'язань комітента є дата отримання коштів або інших
видів компенсації вартості товарів від комісіонера.

Відповідно даних, зазначених в
деклараціях платника по ПДВ за червень-грудень 2005 року, за даними перевірки
податкового органу, останнім не врахована сума податкового кредиту за червень
2005р. - 256536 грн., сума заниження суми податкового зобов'язання по ПДВ -
616298 грн., за вересень 2005 року - не врахована - 60510 грн., сума заниження
суми  податкового зобов'язання за жовтень
2005р. - 15194 грн., сума податкового кредиту не врахована за листопад 2005р. -
486646 грн., всього за червень - грудень 2005р. зобов'язання (р. 9 декларації)
склали - 1825566 грн., податковий кредит (р.17 декларації) - 2740103 грн.,
чиста сума зобов'язань має від'ємне значення - 914537 грн. Задекларовано
платником від'ємне значення - 920142 грн., тобто завищено від'мне значення ПДВ
на 5605 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
податковим органом не враховано суми завищення сум податкових зобов'язань по
ПДВ, що привело до безпідставного донарахування основного платежу по ПДВ та
застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до п.1 ст.10 Закону України
“Про державну податкову службу в Україні” одним із функцій податкового органу є
здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та
сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), а також при проведені
планової документальної перевірки (ст. 11 п. 1 ч. 1 даного Закону).  Відповідно до п.п. 4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону
України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” контролюючий орган зобов'язаний самостійно
визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі, якщо дані
документальних перевірок,    результатів
діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених  у
податкових деклараціях.

Таким чином, коли у платника була
проведена документальна перевірка і за її результатами було донараховано чи
зменшено суму податку, визначену платником до сплати в бюджет чи до
відшкодування з бюджету, то за ті звітні періоди, за які проведено
перевірку,  уточнена декларація
подаватися не повинна, оскільки всі помилки мають бути виявлені в результаті
перевірки, тобто при здійсненні податковим органом розрахунку суми податкового
зобов'язання повинні бути враховані факти як заниження, так і завищення
платником податкових зобов'язань.

Господарський суд вважає, що позивач довів помилковість нарахувань
контролюючим органом податкових зобов»язань по ПДВ та податку з доходів
фізичних осіб та застосованих штрафних ( фінансових) санкцій і поданим
аудиторським висновком, який підтверджує його позовні вимоги.

Відповідачем в ході судового процесу
було заявлено клопотання про надання позивачем первинних документів, які
надавалися  під час перевірки
контролюючому органу так і аудитору. Зокрема, в судовому засіданні були
оглянуті оригінали книг обліку доходів і витрат позивача ІНФОРМАЦІЯ_2, копії ,
яких знаходяться в матеріалах справи ( а.с. 165-а.с.191 том 11). Однак,
податковим органом не обрунтовано в чому полягає невідповідповідність сум,
відображених в даних книгах.  Поряд з
цим, судом оглянуто оригінал книги довідок-рахунків, завірений Департаментом
ДАІ МВС України, які підтверджують кому здійснювалась реалізація
автотранспортних засобів, засвідчені копії якої знаходяться в матеріалах
справи  ( а.с. 134-а.с.163 том.11).
Відповідачем подано копію даного документа в електронному вигляді  та ряд інших письмових доказів, які судом до
уваги не прийняті, оскільки  належним
чином незавірені ( а.с. 20 - а.с 40 том 111).

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС
України  в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень
обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем не доведено та документально не підтверджено правомірність
прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Виходячи із вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
обгрунтовані та підлягають до задоволення з присудження з Державного
бюджету України сплаченого позивачем судового збору (державного мита) в сумі
6,80 грн та витрати,  пов»язані з оплатою
допомоги адвоката в сумі 200,00 грн.

Керуючись статтями 90, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задоволити.  Визнати нечинними податкові
повідомлення-рішення ІНФОРМАЦІЯ_1.

2. Присудити з Державного бюджету
України на користь приватного підприємця ОСОБА_1 ( ін.код НОМЕР_6, юридична
адреса АДРЕСА_1) судовий збір ( державне мито) в сумі 6,80 грн. та витрати,
пов"язані з оплатою допомоги адвоката в сумі 200, 00 грн.

Видати виконавчий лист після
набрання постановою законної сили в порядку, передбаченому ч.1 ст.258 КАС  України.

3. Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції, який
ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з
дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається протягом
20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може
бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя

Постанова
підписана  "16" січня 2007 р.

Податков.