ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2007 р.
Справа № 7а/45-1797

14 год. 45 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді  Стадник М.С.

при секретарі судового засідання Козловському С.П.

Розглянув справу

за позовом: Кооперативного підприємства „Ласуня”, смт. Мельниця-Подільська, вул. Галицька, 26, Борщівського району, Тернопільської області, 48751

до відповідача: Борщівської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Борщів, вул. Кондри, 5, Тернопільської області, 48700

за участю представників від:

позивача:          Грицуняк Володимир Петрович –доручення № 43 від 16.03.07р.;

відповідача:          Скороход Володимир Любомирович –довіреність № 20 від 09.01.07р.;

Якубовський Микола Богданович –довіреність № 3526 від 04.06.07р.;

Захарків Віталій Ігорович –довіреність № 3527 від 04.06.07р..

Суть справи:

Кооперативне підприємство „Ласуня” звернулося з позовом про визнання нечинними рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0 від 31.07.2006р. та № 2 від 02.08.2006р. прийнятих Борщівською міжрайонною державною податковою інспекцією.

Представникам сторін в судовому засіданні роз’яснено їх права і обов’язки, передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Податкова інспекція проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що спірні рішення прийняті у відповідності до чинного законодавства, а саме санкції застосовані за порушення підприємством норм Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановлено:

- Борщівською міжрайонною державною податковою інспекцією прийняте Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0 від 31.07.2006р. яким до Кооперативного підприємства „Ласуня” застосовані санкції в розмірі 929 грн. та № 2 від 02.08.2006р. яким до підприємства застосовано фінансові санкції в сумі 3400 грн..

Підставою для застосування санкцій, як зазначено у вищевказаних рішеннях, став акт перевірки № 010064 від 18.07.2006р., проведеної на предмет дотримання в магазині, що знаходиться за адресою: с. Устя, Борщівського району, Тернопільської області та належить КП „Ласуня”, законодавства, що регулює порядок проведення розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, яким, як стверджує інспекція, встановлено: -  порушення п. 13 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (далі Закон про РРО), а саме не забезпечено відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків (198 грн.) сумі коштів, яка за розрахунковими документами квитанціями, виданими з початку робочого дня складає 12,20 грн., за що застосовано 929 грн. санкцій ;  порушення  ст. 15 Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” (далі Закон про регулювання торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами), а саме: проведено  реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів (пива „Дніпро”, сигарет „Bond”) без придбання відповідних ліцензій.

Позивач оспорюючи рішення посилається на те, що в магазині торгівля підакцизними товарами у період відсутності у підприємства ліцензії не здійснювалася, а податкові інспектори які проводили перевірку обманним шляхом змусили продавця магазину заповнити назви товарів у невідривних корінцях розрахункової книжки. Щодо ж до невідповідності готівки в касі, то просить суд звернути увагу на те, що інспектори включили в суму готівки суму коштів із вихідного дня які були відмічені у книзі обліку розрахункових операцій. Просить суд звернути увагу на те, що постановами Борщівського районного суду  доведено відсутність зазначених в акті перевірки порушень.

Суд, керуючись ст. 86 КАС України, давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

При цьому, суд виходив із  наступного:

- згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової служби мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені та штрафних санкцій у порядку передбаченому законом;

- до суб’єктів підприємницької діяльності за порушення вимог Закону про РРО застосовуються фінансові санкції в порядку передбаченому п. 3 „Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби” затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України № 110 від 17.03.2001р., шляхом прийняття органами Державної податкової служби рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, прийнятих на підставі матеріалів планової або позапланової перевірки (15, 16, 17 Закону про РРО), результати яких оформляються актом перевірки, відповідно до „Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства” затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 327 від 10.08.2005р. розробленого відповідно до вимог Закону „Про державну податкову службу в Україні”, в якому зазначаються чіткий зміст фактів порушення законодавства та вказують конкретні пункти, статті порушених норм законодавчих актів (п. 10 Інструкції).

Відповідно до п. 1. ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень обов’язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача.

В даному випадку, доказом правомірності притягнення підприємства до відповідальності за порушення норм чинного законодавства є акт перевірки.

Так, податкова інспекція, на підтвердження застосованих до Кооперативного підприємства „Ласуня” оскаржуваними рішеннями санкцій, посилається на акт документальної перевірки № 010064 від 18.07.2006р., який не може бути належним доказом щодо встановлених, на думку інспекції, порушень, оскільки не підтверджують їх.

1/ Щодо правомірності прийнятого рішення № /0 від 31.07.2006р. про застосування штрафних санкцій в сумі 929 грн. за порушення підприємством  п. 13 ст. 3 Закону про РРО то доводи відповідача судом до уваги не приймаються, так як :

- відповідно до п. 13 ст.3 Закону про РРО суб’єкт господарської діяльності зобов’язаний забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів , яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки –загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня;

- матеріалами справи підтверджено, що позивачем при розрахунках за реалізовані товари застосовується книга обліку розрахункових операцій, зареєстрована в Державній податковій інспекції 27.11.2003р.за № 658 , яка ведеться позивачем в установленому порядку згідно „Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок” затвердженого наказом ДПА України №614 від 01.12.2000р., про що свідчить відсутність в акті перевірки будь –яких зауважень з боку представників податкової інспекції .

Так, в розрахунковій книзі,  на сторінці  обліку розрахункових квитанцій та руху готівки за 16.07.2006р. здійснено запис  у графі "Службове внесення" - 185 грн., що відповідає сумі запису за 15.07.2006р. у графі "Загальна сума розрахунків", а у графі "Загальна сума розрахунків” за 16.07.2006р. зазначено  198 грн. загальної суми одержаної від реалізації товару. При проведені перевірки 18.07.2006р., враховуючи, що особи які здійснювали перевірку були першими покупцями, зазначено номер розрахункової квитанції (583800), далі запис перерваний, як встановлено постановою Борщівського районного суду від 21.08.2006р. , службові особи не дали можливості здійснити продавцю Романюк Г.С. подальший запис в книзі обліку . Слід зазначити, що внести запис в книгу продавець мала можливість після першої покупки, так як спочатку заповнюється перша графа,  а саме номер корінця розрахункового документа, а потім „Службове внесення”. Крім того, відповідно до пп.9.7. п.9. „Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок” сума готівки, що зберігається на місці проведення розрахунків до початку робочого дня, уноситься суб’єктом господарювання протягом робочого дня, при цьому у корінець розрахункової квитанції вноситься запис „Службове внесення”, внесення  яких податковою інспекцією при перевірці не досліджувалися.

За даними розрахункової книги , сума службового внесення за 18.07.2006р. складає 383 грн. (185грн.+ 198грн.), а не 198грн. , як зазначено в акті перевірки, що податковою інспекцією не оспорюється і загальна сума готівки на місці розрахунків , з врахуванням суми покупки здійсненої перевіряючими - 12,20 грн., складала 395,20гр.. По питанню готівки , відповідно до п. 3 ч. 1ст. 11 Закону „Про державну податкову службу в Україні”, продавцем дано пояснення  в акті перевірки в  графі "Пояснення про допущені порушення", які податковою інспекцією також не враховані при прийняті рішення.

Приймаючи до уваги , що висновки в акті перевірки щодо допущеного порушення спростовуються розрахунковою книгою, постановою Борщівського районного суду від 21.08.2006р., якою відмовлено в притягненні до адміністративної відповідальності продавця Романюк Г.С. за недоведеністю факту порушення нею норм Закону про РРО, дана постанова є обов’язковою для адміністративного суду відповідно до ст.72 КАС України,  а тому  рішення  визнається нечинним.

2/ Щодо правомірності прийнятого рішення № 2 від 02.08.2006р. про застосування штрафних санкцій в сумі 3400 грн. на підставі абзацу 4 частини 2 ст. 17 Закону про регулювання торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами то доводи податкової інспекції є недоведеними, оскільки:

- рішення про застосування санкцій приймається податковим органом , за результатами перевірки, оформленої актом перевірки, відповідно до п. 5 „Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003р. № 790 та  п. 54 „Порядку заняття торговельною діяльністю і правил торговельного обслуговування населення”, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. № 108, в якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

- з тексту рішення не можливо встановити за яке правопорушення стягуються санкції, так як  відповідно до застосованої рішенням норми закону (абз.4.ч.2.ст.17)  відповідальність наступає за виробництво алкогольних напоїв з використанням інших видів спирту ( крім етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового), що в процесі перевірки підприємства не встановлено;

- за даними акту перевірки підприємством, як вважає інспекція, порушено ст. 15. Закону про регулювання торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, відповідно до якої  роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб’єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, у тому числі її виробниками, за наявності у них ліцензій;

- посилання відповідача на дані внесені  в корінці розрахункових квитанцій від 10.06.та 15.06.2006р.,як доказ торгівлі підакцизними товарами, не приймаються судом до уваги, так як відповідно до пп.5.4.п.5 ”Положення про форму та зміст розрахункових документів” затверджених наказом ДПА України від 01.12.2000 р. № 614 , корінець розрахункової квитанції повинен містити обов’язкові реквізити , в тому числі рядки для записування даних про товари (послуги), а в разі продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів –найменування товару та його вартість. З наданих позивачем корінців не можливо встановити , які саме товари реалізовувалися, оскільки не зазначено їх найменування, а враховуючи що інші первинні документи податковою інспекцією не досліджувалися, а саме накладні на одержання такого виду товару, а тому висновок зроблено на припущеннях, що не допускається при проведені перевірок та притягнені суб’єктів господарювання до відповідальності.

Крім того, відсутність порушення підприємством правил торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами  підтверджено під час судового розгляду Борщівським районним судом Тернопільської області справи про притягнення до адміністративної відповідальності керівника КП "Ласуня" Грицуняк Т.С., за результатами розгляду якої винесено 21.08.2006р. постанову якою відмовлено в притягненні  до адміністративної відповідальності Грицуняк Т.С. за відсутністю в її діях складу правопорушення, оскільки протоколом про адміністративне правопорушення та документами долученими до нього не доведено здійснення в червні 2006р. роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності відповідних ліцензій.

Постанова суду у справі про адміністративний проступок, яка набрала законної сили, відповідно до ст. 72 КАС України, є обов’язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалена постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Так як, юридична особа набуває цивільної дієздатності ( прав і обовязків ) через свої органи, які діють відповідно до установчих документів, в даному випадку через директора підприємства, а тому обставини встановлені Борщівським районним судом,  є підставою для звільнення від доказування вини підприємства.

Таким чином, податкова інспекція не довела належними доказами правомірність застосування до підприємства штрафних санкцій, у зв’язку з чим рішення визнаються судом  нечинними.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 6 ,7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні положення  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Визнати нечинними рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0 від 31.07.2006р. та № 2 від 02.08.2006р. прийняті Борщівською міжрайонною державною податковою інспекцією про застосування до комунального підприємства "Ласуня" 4329 грн. штрафних санкцій.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі (15.06.2007р.) до Львівського апеляційного адміністративного суду, а протягом 20 днів після подання заяви - подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                          М.С. Стадник