ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

03.07.07р.

Справа № А37/90-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Електропівденмонтаж-3", м. Дніпродзержинськ

до  Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень та акту перевірки

Суддя     Кеся Н.Б

Секретар судового засідання –Усік І.В.

Представники:

Від позивача:      Федоренко Р.В.,  дов. від 01.02.2007 р.

Від відповідача:   Максімік Н.Б., дов № 2586/10/100 від 05.02.2007 року;

Від відповідача:   Старков О.С., дов № 1569/10/100 від 24.01.2007 року.

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства  України в судовому засіданні оголошена  вступна та резолютивна частина постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Електропівденмонтаж-3"  (далі –позивач) звернулося  з позовом до Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську  (далі –відповідач) і просить суд  визнати нечинними видані  відповідачем  повідомлення –рішення  від 18.09.2006 року № /028348, від  12.10.2006 року № /130652 та від 15.11.2006 року № /2/84744 та акту  перевірки  фінансово –господарської  діяльності  позивача від 30.09.2006 року №121/23/30441944.

Позовні вимоги ґрунтуються  на тому, що  податкова  діяльність  підприємства  проведена  незаконно, а  висновки ДПІ  про заниження  ПДВ на підставі  фактів  визнання  судом установчих документів  контрагентів  позивача -   є неправомірним.

Відповідач  позов не визнав, посилаючись  на те, що спірна перевірка  позивача  проведена  на підставі  постанови  слідчого  по кримінальній справі. По суті спору  відповідач  вказує на те, що  позивач  в порушення  п/п. 7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”,  а   також ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський  облік та фінансову  звітність” включив  до податкового  кредиту  суми  ПДВ на підставі  податкових накладних,  які  видані  особами, що не є платниками  ПДВ. Вказаний  висновок  зроблений  відповідачем  на підставі  того, що  відносно  цих осіб  судом  прийняті  рішення  про визнання  недійсними як  установчих документів, так  і свідоцтв   платників  ПДВ. В судових рішеннях зазначається, що  ці особи –підприємства  зареєстровані  на  підставних громадян, які не займалися  фактичною  підприємницькою  діяльністю.

Заслухавши  пояснення сторін, дослідивши   матеріали справи, суд –

ВСТАНОВИВ:

На підставі акту від 30.08.2006 року № 121/23/30441944 про результати  документальної перевірки  ТОВ „Електропівденмонтаж-3” з питань своєчасності, повноти  нарахування  та сплати  податків  та зборів  (обов’язкових  платежів) при фінансово –господарських  взаємовідносинах з  ТОВ ПБ „Авангард” та ТОВ ПТФ „Антрацид” за період з 01.04.2004 року по 01.07.2006 року” відповідачем видано  податкові повідомлення –рішення від 18.09.2006 року № /028348, від 12.10.2006 року № /1/30652 та від 15.11.2006 року, якими позивачу донараховано податок на додану вартість у сумі 116049,0грн. та штрафні санкції в розмірі 58025,0грн.

Підставою  для  донарахування  вказаного  податку  слугували  наступні  обставини.

Підприємством  віднесено  до складу  податкового кредиту  суми податку  на додану вартість за 2004 , 2005 роки в сумі  86691,31 грн. згідно  податкових  накладних, які  складені ТОВ ПТФ „Антрацид” в результаті виконання останнім електромонтажних і пусконалагоджувальних робіт на підставі договорів  № 5-Р від 20.09.2004 року № 27-10 від 27.10.2004 року  № 4-01 від 04.01.2005 року.  Рішенням  Деснянського районного суду  м. Києва  від  02.06.2005 році  визнано  недійсними  Статут  ТОВ ПТФ „Антрацид” та свідоцтво  платника  ПДВ з моменту  внесення в реєстр  платників  ПДВ - з 02.08.2004 року.  Згідно з  актом  від 12.05.2006 року  № 6241 ДПІ у Печерському  районі   м. Києва  ТОВ  ПТФ „Антрацид” виключено  з реєстру  платників  ПДВ з 02.08.2004 року.

Також підприємством  віднесено до складу  податкового кредиту  суми  податку  на додану вартість  за 2005 рік в сумі  29356,23 грн., згідно  податкових накладних, які  складені  ТОВ ПБ „Авангард” в результаті виконання останнім робіт по капітальному та поточному будівництву, ремонту і налагодження обладнання на підставі договору № 08/06/05 від 08.06.2005 року. Рішення  Шевченківського районного суду  у м. Києві  від 17.04.2006 року визнано  недійсним  Статут  ТОВ ПБ „Авангард”   та свідоцтво  платника ПДВ з моменту  внесення  в реєстр  платників  ПДВ  - з 03.06.2005 року.

Суми податку  на додану вартість  включені  до податкових кредитів  відповідних звітних  періодів, відображені  у книзі  придбання  товарів  (робіт, послуг) та відповідають даним податкових декларацій  з ПДВ за листопад, грудень 2004 року, січень , лютий 2005 року.

На підставі викладеного, відповідач вважає, що ТОВ „Електоропівденмонтаж-3”   безпідставно   віднесло до складу  податкового кредиту  витрати  по сплаті  податку,  які не підтверджені  податковими накладними,  так як податкові накладні  виписані  особами,  яка  не є платниками  податку  на додану вартість, чим був   порушений  п/п 7.4.5 п. 7.4. ст. 7 Закону України  „Про податок на додану вартість” та занижено податок на додану вартість на загальну суму  116049,00 грн, в тому числі:

Листопад 2004 року  - 10661,00 грн.,

Грудень 2004 року -  38272,00 грн.,

Січень 2005 року -  11123,00 грн.,

Лютий  2005 року –26636,00 грн.,

Червень 2005 року –485,00 грн.,

Липень 2005 року  -  18727,00 грн.,

Серпень  2005 року –10145,00 грн.

Дослідивши  зазначені  обставини,  суд  задовольняє  позовні вимоги частково з таких підстав.

Право на  податковий кредит   з ПДВ  регулюється  ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, зі змісту  якого  вбачається, що  однією із умов  для  використання  такого права  є отримання  податкових  накладних  від осіб, які  є платниками  ПДВ, що   має  підтверджуватися  свідоцтвом платника ПДВ.

Належність  суб’єкта  до платника  ПДВ  визначається  ст. 9 Закону України  „Про податок на додану вартість”,  а також Положенням про реєстрацію  платників податку  на додану вартість,  затвердженого  наказом  ДПА  України від 01.03.2000 року  № 79 (далі –Положення) . З їх  змісту  вбачається, що  до платників  ПДВ  відносяться  особи,  які у  встановленому  порядку  зареєстровані  в  податкових органах, що  має бути  підтверджено  Свідоцтвом  платника  ПДВ,  виданого органом ДПС.

Відповідно   до ст. 9 Закону України „Про податок на додану вартість” та п/п.25.2 п. 25 вищевказаного Положення Свідоцтво платника ПДВ діє до дати  його  анулювання  і  виключення  платника   з Реєстру  платників ПДВ.

Однією  із підстав  такого анулювання  є прийняття  судом   рішення про анулювання  (визнання недійсним) вказаного Свідоцтва. Дата затвердження акта  про  анулювання  реєстрації  платника податку на додану вартість уважається днем прийняття такого рішення. У разі  неможливості  вилучення  Свідоцтва   орган  податкової  служби  виключає  платника  ПДВ  з реєстру  на підставі  акта  про  анулювання  Свідоцтва  платника ПДВ.

Матеріали справи свідчать про те, що  анулювання  реєстрації  платника  ПДВ ТОВ БП „Авангард” на підставі  рішення  Шевченківського районного суду  м. Києва  від 17.04.2006 року № 2-2632/2006 відбулося 30.05.2006 року по акту ДПІ У Солом’янському районі м. Києва № 2114, а анулювання  реєстрації  платника  ПДВ ТОВ ПБ „Авангард”   відбулося  від 12.05.2006 року на підставі  рішення  Деснянського районного  суду  м. Києва  від 02.06.2005 року по акту ДПІ у Печерському районі м. Києва  № 6241.

Таким чином,  анулювання  реєстрації платника  ПДВ відносно  контрагентів позивача  відбулося  пізніше часу,  коли були  здійснені та відображені у податковому обліку позивача спірні  господарські  операції.

Суд  критично  розцінює  посилання  відповідача на те, що суд визнав  недійсними Свідоцтва  платника ПДВ з моменту  внесення  до реєстру  платників  ПДВ,  а також на те, що в актах  про  виключення  з  реєстру  платників  ПДВ зазначається про це  з моменту  внесення  до реєстру.

Вказані  аргументи  позивача  не  узгоджуються з нормами  ст. 9 Закону України „Про податок на додану вартість”, який  не передбачає  можливості  виключення  з  Реєстру   платників  ПДВ „заднім числом”.

Матеріали  справи також  свідчать  про те,  що  позивач  відніс  спірні суми  ПДВ на підставі  наявних  податкових  накладних та копій   свідоцтв контрагентів про їх реєстрацію платниками ПДВ.

Таким чином, позивач  дотримав  вимоги  податкового  законодавства щодо податкових накладних  і тому правомірно скористався  правом  на податковий  кредит. У зв’язку з цим  спірні  податкові повідомлення –рішення слід визнати  необґрунтованими, що є  підставою  для задоволення  позову в цій частині.

Щодо визнання нечинним  акту перевірки, суд   відмовляє  в цій  частині  позову,  оскільки  акт  перевірки  не є актом  в розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки  не створює правових  наслідків  для платника  у вигляді  обов’язкових  до виконання приписів.

Керуючись ст. 94,160 -  163,  п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати нечинними видані Державною податковою інспекцією у м. Дніпродзержинську  податкові повідомлення-рішення від 18.09.2006р. № /028348, від 12.10.2006р. № /1/30654, від 15.11.2006р. № /2/84744.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                              Н.Б.Кеся

Постанову підписано у повному обсязі  18.07.2007року