ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2007 р.                                                                   Справа № 3/172

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Чернівецький радіотехнічний  завод”

до відповідача - Державної  податкової  інспекції у м.Чернівці

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /2  від 26.06.06р.

Суддя  Скрипничук І.В.

Представники:

Від позивача  - Драбчук  В.С. –представник за дов. від 03.01.06р.

Від відповідача- Воленюк  Р.В. –представник за дов. № 4968/10-013 від 12.03.07р.

В засіданні приймав участь прокурор Філіпець  В.П.

СУТЬ СПОРУ:          Відкрите акціонерне товариство “Чернівецький  радіотехнічний  завод”  звернулось  з позовом  до Державної  податкової  інспекції  у м.Чернівці  про визнання  недійсним  податкового  повідомлення-рішення  за  № /2  від 26.06.06р.

Позовні  вимоги  обгрунтовуються  наступним.

Як вбачається з акту документальної перевірки, відповідач  безпідставно включив до складу  валового  доходу  товариства  314200,00грн. заборгованості перед ВАТ  “Чернівціобленерго” за період з червня 2000р. по грудень 2001 року  (див.арк.8 Акту), що в кінцевому  результаті  також  вплинуло  на розмір  нарахованих  штрафних санкцій.

Позивач вважає, що включення 314200грн. до складу валового доходу  здійснено  неправомірно,  а саме  :

1. Посилання відповідача на п.12.1.5 Закону “Про оподаткування  прибутку  підприємств”  абсолютно  безпідставне, оскільки, як стверджує  відповідач, заборгованість  мала місце  за період 2000-2001 роки. В той  же час п.12.1.5 Закону “Про оподаткування  прибутку  підприємств” набув  чинності ( внесені  зміни  до закону) тільки з 21 січня 2003 року. Отже, застосування  вказаної норми до правовідносин, які мали місце до введення  Закону  в дію, суперечить  діючому  законодавству.

2. Заборгованість у розмірі 314200грн. не була  визнана  безнадійною. Тому правових  підстав для  збільшення  валового доходу  товариству у 2005  році  не  існує.

Відповідач вимоги позивача заперечує, посилаючись на те, що  процедуру врегулювання безнадійної заборгованості в попередніх  податкових періодах платником не проведено. Перевіркою до складу  валового  доходу в 2-у кварталі 2005 року  включено 314,2тис.грн.

Відповідно підпункту 12.1 статті 12 Закону, платник податку- покупець зобов”язаний  збільшити валові  доходи  на суму  непогашеної  заборгованості ( її частини), визнаної  у порядку  досудового  врегулювання спорів або судом чи за виконавчим  написом нотаріуса у податковому періоді, на  який припадає  перша з подій :

а)  або 90-й  календарний  день від дня  граничного строку  погашення такої  заборгованості ( її частини), передбаченого договором або визнаною  претензією ;

б) або 30-й  календарний день  від  дня  прийняття  рішення  судом про  визнання ( стягнення)  такої  заборгованості ( її частини), або  вчинення нотаріусом  виконавчого  напису.

Якщо  у наступних  податкових  періодах  покупець  погашає  суму  визнаної заборгованості або її частину (самостійно або за процедурою примусового стягнення),  такий покупець  збільшує валові  витрати  на суму  такої  заборгованості ( її частини)  за наслідками  податкового  періоду, на який  припадає  таке  погашення.

Різниця  між  даними  платника та перевірки у визначенні  валових  витрат за 2005 рік  виникла  внаслідок того, що  до складу  валових витрат у 2-у кварталі 2005 року  платником зайво віднесено 26 тис. грн.- вартість  поліпшення основних засобів, що в бухгалтерському обліку платника  віднесено  на збільшення балансової вартості  таких  основних  засобів.

За даними  документальної  перевірки  зменшено збитки  за 2005 рік на 482,2 тис. грн. та встановлено порушення по нарахуванню  податку  на прибуток; за 2-й квартал 2005 року –8,82тис.грн.; за 3-й квартал  2005 року –76,18 тис.грн.

Внаслідок встановлених  порушень  прийнято  податкове  повідом-лення-рішення від 30 березня 2006 року  № /0 про визначення  податкового зобов”язання  з податку  на  прибуток  в сумі 17882грн. –штрафні санкції.

Розпорядженням голови  господарського суду  Чернівецької області  від 15.01.07р. дану справу  для розгляду передано судді Скрипничуку  І.В. у зв”язку з  перебуванням судді  Бабак Л.М.  на  лікарняному.

Дослідивши матеріали  справи, заслухавши  пояснення  представників  сторін, оцінивши  докази, суд вважає, що правових  підстав  для  задово-лення  позову не має з  таких мотивів.

У період з 1 березня 2006 року по 15 березня 2006року  відповідачем  проводилася планова документальна перевірка фінансово-господарської  діяльності товариства. Результати  перевірки  оформлені  актом від 20 березня 2006 року “Про результати  планової  документальної перевірки  дотримання  вимог податкового валютного  законодавства  відкритого  акціонерного  товариства  “Чернівецький  радіотехнічний завод” за період з 1.10.2004р. по 31.12.2005р.”

За результатами вказаної перевірки  товариству направлено  податкове  повідомлення-рішення  № /0  від 30 березня  2006 року  на суму  17882,00грн. про застосування  штрафних санкцій за несвоєчасну  сплату товариством  ( відповідачем)  податку на  прибуток.

Рішення  ДПІ  у м.Чернівці  про застосування  штрафних  санкцій  прийнято правомірно.

Так,  постановою  Львівського апеляційного  господарського суду  від 19-26.05.05 року, яке набрало законної сили, постановлено стягнути з ВАТ  “Чернівецький радіотехнічний  завод” на користь  ВАТ “Енергопостачальна компанія “Чернівціобленерго” 314, 2 тис.грн.  за період з червня  2000року по грудень 2001року. Процедуру врегулювання такої заборгованості в попередніх  податкових  періодах  платником  не проведено. У відповідності до п.12.1.5 ст.12 Закону України “Про оподаткування прибутку  підприємств” № 283/97-ВР  від 22.05.97р.  документальною перевіркою до складу  валового доходу в другому кварталі 2005 року  включено 314,2 тис.грн.

Зміни до Закону України “Про оподаткування прибутку  підприємств” ( в т.ч. і до ст.12),  внесені Законом України  “Про внесення змін до Закону України “Про оподаткування прибутку  підприємств” № 348-ІУ від 24.12.2002 року, набули чинності з 01.01.2003 року. Відповідно до п.5  розділу  ІІ  “Перехідних положень” Закону №  349 : “ порядок урегулювання  безнадійної  заборгованості, визначений статтею 12 Закону України  “Про оподаткування прибутку підприємств”(у редакції цього Закону), застосовується для цілей  оподаткування  щодо заборгованості, віднесеної  до складу валових витрат продавця  або страхового  резерву  кредитора після набрання чинності  цим  Законом”.

Згідно п.п. 12.1.1 п.12.1 ст.12 Закону  України  “Про  оподаткування  прибутку  підприємств” платник  податку –продавець товарів ( робіт, послуг)  має право  збільшити  суму  валових  витрат звітного періоду на вартість  відвантажених товарів (виконаних робіт, послуг) у поточному або попередніх звітному  податкових періодах у разі, коли покупець  таких товарів ( робіт, послуг) затримує без погодження з таким  платником податку  оплату  іх вартості ( надання інших видів  компенсації їх  вартості).  Таке  право  на збільшення суми  валових витрат  виникає, якщо  протягом  такого  звітного  періоду платник податку звертається до суду  з позовом (заявою)  про стягнення заборгованості з такого покупця  або  про порушення  справи  про його банкрутство  чи  стягнення  заставленого  ним  майна.

Відповідно до п.п. 12.1.5  п.12.1 ст.12  Закону України  “Про  оподаткування  прибутку  підприємств”  платник  податку –покупець зобов”язаний збільшити валові  доходи на суму  непогашеної  заборгованості ( її  частини), визнаної  у порядку  досудового  врегулювання  спорів  або  судом чи за  виконавчим  написом у податковому періоді, на який припадає  перша  з подій:

а) або 90-й календарний день  від  дня  граничного  строку  погашення  такої  заборгованості ( її частини), передбаченого договором  або  визнаною претензією;

б) або 30-й  календарний  день  від дня  прийняття  рішення  судом  про  визнанняч (стягнення)  такої заборгованості ( її частини) вбо вчинення  нотаріусом  виконавчого  напису.

Строки, визначені  абзацом  “б” цього підпункту,  застосовуються  незалежно  від того, розпочав державний виконавець  або  особа прирівняна до нього згідно із законом  заходи з примусового  стягнення  боргу чи ні.

Згідно підпункту 8.7.1  пункту 8.7 ст.8  названого Закону  платники  податку  мають право  протягом  звітного періоду  віднести  до валових  витрат  будь-які  витрати, пов”язані з поліпшенням  основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати  на поліпшення  орендованих  основних фондів у сумі, що не перевершує 10 відсотків  сукупної балансової  вартості всіх груп основних фондів  станом  на початок  такого звітного періоду.

Витрати, що перевищують зазначену суму, розподіляються  пропорційно  сумі  фактично  понесених  платником  податку  витрат  на поліпшення  основних  фондів груп 2, 3, 4 чи окремих об”єктів  основних  фондів групи 1 та збільшують  балансову  вартість основних фондів  відповідних  груп  чи окремих об”єктів  основних фондів групи 1 станом на початок  розрахункового  кварталу. Виведення з експлуатації  основних фондів будь-якої групи здійснюється  на підставі  наказу керівника  платника податку  або  у разі  їх примусового    відчуження  чи  конфіскації згідно із законом. Проведення  будь-яких робіт, пов”язаних з поліпшенням  основних фондів, без наявності  вказаних вище  документів, не є свідченням  про виведення таких  основних  фондів з експлуатації.

За даними  документальної  перевірки  зменшено  збитки за 2005 рік на 482,2 тис. грн. та встановлено порушення по нарахуванню  податку  на прибуток: за 2-й квартал 2005 року –8,82 тис.грн.; за 3-й квартал 2005 року –76,18 тис.грн.

Відповідно до підпункту 17.1.3  пункту 17.1  статті 17  Закону України  “Про порядок погашення  зобов”язань платників  податків  перед  бюджетами  та державними  цільовими  фрндами”, у разі коли контролюючий  орган  самостійно донараховує  суму  податкового  зобов”язання  платника податків за підставами, викладеними  у підпункті “б”  підпункту 4.2.2 пункту 4.2  статті 4 цього  Закону, такий платник  податків  зобов”язваний  сплатити  штраф у розмірі  десяти  відсотків  від суми  недоплати (заниження суми податкового зобов”язання) за кожний  з податкових періодів, встановлених для такого податку”, збору (обов”язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який  припадає  така недоплата, та закінчуючи  податковим періодом, на який припадає отримання таким платником  податків  податкового повідомлення  від  контролюючого  органу, але  не більше п”ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти  неоподатковуваних мінімумів  доходів  громадян  сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових  періодів, що минули.

Пунктом 2.8 Інструкції про порядок застосування штрафних  (фінансових) санкцій  органами  державної  податкової служби, затвердженої  наказом  ДПА України  від 17.03.2001 року № 110, зареєстрованим  у Міністерстві  юстиції  України  23.03.2001  року за № 268///5459 ( із змінами та доповненнями) визначено, що недоплата –це заниження суми  податкового  зобов”язання за відповідні  базові  податкові ( звітні)  періоди. При цьому, якщо за результатами  перевірки виявлено в окремих податкових періодах суми недоплат, то за кожний з таких податкових  періодів  нараховуються  штрафні (фінансові) санкції у порядку та в розмірах, визначених  підпунктом 17.1.3 пункту 17.1  статті 17  Закону України  “Про  порядок  погашення  зобов”язань платників  податків перед бюджетами та державними  цільовими фондамииии”  та  підпунктом 6.1.3  пункту 6.1 пункту 6  вищенаведеної  Інструкції.

З огляду на  викладене, керуючись ст.ст. 86, 94, 160-163, 167, 185, 186,  пунктом  6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу  адміністративного  судочинства  України, суд

П О С Т А Н О В И В  :

У позові ВАТ “Чернівецький   радіотехнічний завод”  відмовити.

Постанова  набирає законної сили  після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАС України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення  цього строку.

У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи у апеляційній інстанції та залишенні даної постанови у силі.

Відповідно до ст. 185, ч.1-3, 5 ст.186 Кодексу адміністративного судо-чинства України сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної заяви або апеляційної скарги, які подаються в апеляційну інстанцію через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржувану постанову.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі, відповідно до статті 160 цього Кодексу, з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                          І.В.Скрипничук