АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09.07.07
Справа  № 15/163

Львівський апеляційний господарський суд у складі
колегії:

Головуючого - судді                                        Давид
Л.Л.

Суддів                                                            Кордюк
Г.Т.

Мурської
Х.В.

розглянувши
матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1, б/н від 31.05.2007 р.

та матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2
та ОСОБА_3, б/н від 04.06.2007 р.

на
рішення Господарського суду Рівненської області від 14.05.2007 року

у справі
№ 15/163 (суддя -Коломис В.В.)

за позовом
ОСОБА_4, м. Рівне

ОСОБА_5, м.
Рівне

до відповідачів ОСОБА_1,
м. Рівне

ОСОБА_6, м. Рівне

ОСОБА_2, м. Рівне

ОСОБА_7, м. Рівне

ОСОБА_3, м. Рівне

третя особа, без самостійних вимог
на предмет спору, на стороні відповідачів -Товариство
з обмеженою відповідальністю Рівненський РКЦ», м. Рівне

про
визнання недійсним договорів відчуження цінних паперів

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_4.: ОСОБА_8.
-представник (довіреність зареєстрована в реєстрі за № 1026 від 13.04.2007 р.);

від позивача -ОСОБА_5.: ОСОБА_8.
-представник (довіреність зареєстрована в реєстрі за № 1025 від 13.04.2007 року);

від відповідача 1: ОСОБА_1.
-паспорт НОМЕР_1 від 08.12.1997 року;

від відповідача 2: ОСОБА_2.
-представник (довіреність зареєстрована в реєстрі за №892 від 04.04.2007 року);

від відповідача 3: ОСОБА_2.
-паспорт НОМЕР_2 від 24.09.2002 року;

від відповідача 4: ОСОБА_3.
-представник (довіреність зареєстрована в реєстрі за №891 від 04.04.2007 року);

від відповідача 5: ОСОБА_3.
-паспорт НОМЕР_3 від 28.01.2000 р.;

третя особа: не
з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Рівненської області від 14.05.2007 року у справі №15/163 задоволено позовні
вимоги ОСОБА_4, м. Рівне таОСОБА_5 , м. Рівне до ОСОБА_1, м. Рівне, ОСОБА_6, м.
Рівне, ОСОБА_7, м. Рівне, ОСОБА_3, м. Рівне, ОСОБА_2, м. Рівне за участю
третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів
ТзОВ фірма «Рівненський РКЦ», м. Рівне про визнання недійсними договорів
відчуження цінних паперів. Визнано договори дарування акцій ЗАТ «Центр
харчування»посвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_10. 05 квітня 2007 р. та
зареєстровані в реєстрі за НОМЕР_4 недійсними, як удавані. Застосовано наслідки
недійсності удаваних правочинів, шляхом переведення прав та обов'язків покупців
акцій ЗАТ «Центр харчування»пропорційно на акціонерів ОСОБА_4. та ОСОБА_5.
Стягнуто з Відповідачів -ОСОБА_1., ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_3., ОСОБА_2. на
користь Позивачів ОСОБА_4. та ОСОБА_5. солідарно 203,00 грн. понесених судових
витрат.

Рішення місцевого господарського
суду мотивоване тим, що договори дарування укладені акціонерами ОСОБА_2.,
ОСОБА_3., ОСОБА_7., ОСОБА_6. та громадянином ОСОБА_1, який не є акціонером ЗАТ
«Центр харчування»у відповідності до ст. 235 ЦК України є удаваними, оскільки
метою останніх є приховання іншої угоди, в зв'язку з тим, що усі Відповідачі
підтвердили наявність окремих угод (домовленостей між собою), укладених в усній
формі, які передбачають отримання матеріального відшкодування вартості
відчужених акцій, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку про визнання
договорів дарування недійсними, як удаваних. Враховуючи положення установчого
договору, у відповідності до вимог ст. 362 ЦК України судом застосовано
наслідки недійсності удаваних правочинів, шляхом переведення прав та обов'язків
покупців акцій ЗАТ «Цент харчування»пропорційно на акціонерів ОСОБА_4. та
ОСОБА_5.

Не погодившись з винесеним
рішенням, Відповідач - 1 громадянин ОСОБА_1 та Відповідачі (акціонери) ОСОБА_2
та ОСОБА_3 звернулись з апеляційними скаргами.

Відповідач 1 -ОСОБА_1 в апеляційній
скарзі (б/н від 31.05.2007 р.) покликається на те, що оскаржуване рішення
прийнято з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм
матеріального права, а саме:

-          судом неправомірно відхилено
клопотання скаржника про припинення провадження у справі, оскільки даний спір
не підвідомчий господарським судам у відповідності до п.4 ст. 12 ГПК України,
дане твердження скаржник мотивує тим, що до нього не перейшло право власності
на подаровані йому цінні папери ЗАТ «Центр харчування», він ще не став
акціонером, а тому не наділений корпоративними правами по відношенню до ЗАТ
«Центр харчування»та його акціонерів і відповідно ні ЗАТ «Центр харчування», ні
його акціонери не наділені корпоративними правами по відношенню до нього;

-          судом не враховано того, що цінні
папери, не належали Позивачам та Відповідачам на праві спільної часткової
власності, тому судом, на думку скаржника, безпідставно застосовано норми ст.
362 ЦК України;

-          судом помилково встановлено, що
договори дарування є недійсними, як удавані, оскільки, скаржником та
Відповідачами - ОСОБА_3. та ОСОБА_2. досягнута усна домовленість про те, що
скаржник, як обдарований візьме на себе обов'язок вчиняти певні дії на користь
їх дочок, а саме: здійснювати оплату за їх навчання та лікування. А відповідно
до вимог ст. 725 ЦК України договір дарування з умовою обдарованого вчинити
певну дію на користь третьої особи не набуває ознак оплатності, а тому, на
думку скаржника, в цій частині рішення суперечить вищевказаній нормі.

Дані обставини, на думку скаржника,
є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, та
прийняття нового, яким скаржник просить припинити провадження у справі.

Відповідачі -ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в
апеляційній скарзі (б/н від 04.06.2007 р.) покликаються на те, що оскаржуване
рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства та суперечить
фактичним обставинам справи. Скаржники в апеляційній скарзі, покликаються на
те, що договори дарування ними укладалися добровільно і не прикривали ніяких
домовленостей, в тому числі і продаж. Не відповідає дійсності на думку
скаржників, і те, що за усними домовленостями до договорів дарування, останнім
передбачалося матеріальне відшкодування вартості відчуження акцій (оплата за
навчання, лікування тощо). Скаржники вказують, на те, що ними неодноразово
наголошувалось в судовому засіданні, що ОСОБА_9., як обдарований, зобов'язався
вчинити дії майнового характеру не на користь акціонерів, а на користь дочок
останніх, шляхом оплати їх навчання та лікування.

Просять скасувати рішення місцевого
господарського суду і прийняти нове, яким відмовити Позивачам у задоволенні
вимог за безпідставністю.

В письмових поясненнях, поданих
ОСОБА_1. (б/н від 04.07.2007 р.) на апеляційну скаргу ОСОБА_2. та ОСОБА_3.,
останній вважає доводи скарги обґрунтованими, такими, що відповідають матеріалам
справи та вимогам закону, підтверджують той факт, що договори дарування ними
укладалися добровільно і не приховували ніяких інших домовленостей, в тому
числі і продаж, а тому висновок суду про те, що між ОСОБА_1. та іншими
відповідачами насправді було вчинено правочин щодо продажу акцій, який
приховали за договором дарування, є тільки його припущенням, яке не
підтверджено належними доказами. Також апеляційною скаргою спростовується
висновок суду про те, що за усною домовленістю між ОСОБА_1. та скаржниками
передбачалось отримання останніми матеріального відшкодування вартості
відчужених акцій.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по них докази, заслухавши представників сторін, судова колегія
Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про
відповідність рішення Господарського суду Рівненської області нормам чинного
законодавства та обставинам справи, виходячи з наступного.

Позивачі -ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є
акціонерами Закритого акціонерного товариства «Центр харчування», які володіють,
відповідно -10 акціями, загальною номінальною вартістю 2500,00 грн., що
становить 27,77778% від загального розміру статутного фонду товариства та 6
акціями загальною номінальною вартістю 1500,00 грн., що становить 16,66667%
статутного фонду товариства. Дана обставина, підтверджується витягом з реєстру
власників іменних цінних паперів (а.с.13-14).

05.04.2007 р. акціонерами ОСОБА_2.
яка володіє 2 акціями загальною номінальною вартістю 500,00 грн., ОСОБА_3., яка
володіє 3 акціями загальною номінальною вартістю 750,00 грн., ОСОБА_7. яка
володіє 2 акціями загальною номінальною вартістю 500,00 грн., ОСОБА_6. який
володіє 3 акціями, загальною номінальною вартістю 750,00 грн. та громадянином
ОСОБА_1, який не є  акціонером ЗАТ «Центр
харчування»укладені договори дарування (оригінали договорів а.с.49-51).

Позивачі вбачають в діях
Відповідачів по відчуженню належних Закритому акціонерному товариству «Центр
харчування»акцій сторонній особі порушення їхніх корпоративних прав, оскільки
на їх звернення про укладення в майбутньому договору комісії на придбання акцій
ЗАТ «Центр харчування»у випадку отримання попередньої згоди акціонерів та
продаж належних їм акцій, - ТОВ «Луцький магазин цінних паперів»листом №9 від
04.05.2007 р. (а.с.57) повідомив, що за результатами переговорів Відповідачі
2-5 відмовились на той час від укладення договорів купівлі-продажу, мотивуючи
тим, що запропонована ціна (еквівалентна 500 доларів США за курсом НБУ за одну
акцію) є низькою і повідомлять пізніше, у випадку прийняття рішення про відчуження
належних їм акцій, про можливу ціну продажу.

При перегляді рішення місцевого
господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Львівського
апеляційного господарського керувалась наступним.

У відповідності до вимог п. 4 ст.12
Господарсько процесуального кодексу України від 06.11.1991 року за №1798- ХІІ
із змінами і доповненнями внесеними згідно із Законом України від 15.12.2006 р.
№483-V, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

Згідно із ч.1 ст. 167 ГК України
від 16.01.2003 р. №436-ІV, корпоративні права -це права особи, частка якої
визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією,
отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у
разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними документами.

Правовідносини сторін, що виникли в
результаті укладення Відповідачами договорів дарування цінних паперів по своїй
суті є правовідносинами щодо володіння корпоративними правами, оскільки
предметом таких є відчуження акціонерами належних їм акцій ЗАТ «Центр харчування»,
що в свою чергу впливає на корпоративні права інших учасників товариства.

Враховуючи наведене, судова колегія
Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про
необґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_1. в частині закриття
провадження у справі на підставі ст.80 ГПК України

Щодо покликань скаржників на
невірне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права,
судова колегія зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 6 Закон
України "Про цінні папери і фондову біржу" від 18.06.1991 N 1201-XII,
акція -це цінний папір без установленого строку обігу, що засвідчує дольову
участь у статутному фонді акціонерного товариства, підтверджує членство в
акціонерному товаристві та право на участь в управлінні ним, дає право його
власникові на одержання частини прибутку у вигляді дивіденду, а також на участь
у розподілі майна при ліквідації акціонерного товариства.

Частина перша ст. 25 Закону України
«Про господарські товариства»від 19.09.1991 р. №1576-ХІІ, визначаючи види
акціонерних товариств і відмінності між ними, встановлює, що акції ЗАТ
розподіляються між засновниками і не можуть розповсюджуватися шляхом підписки,
купуватися та продаватися на біржі.

Статтею 11 Закону України «Про
господарські товариства»від 19.09.1991 р. №1576-ХІІ, встановлено, що учасники
товариства зобов'язані додержуватись установчих документів товариства і
виконувати рішення загальних зборів та інших органів управління товариства.

У відповідності до ч.3 ст. 81 ГК
України від 16.01.2003 р. №436-ІV, акції закритого акціонерного товариства
розподіляються між засновниками або серед заздалегідь визначеного кола осіб і
не можуть розповсюджуватися шляхом підписки, купуватися та продаватися на
біржі. Акціонери закритого акціонерного товариства мають переважне право
на придбання акцій, що продаються іншими акціонерами товариства.

З положень Установчого договору про
створення ЗАТ «Центр харчування»від 17.08.2005 року (а.с.60-66) вбачається, що
учасник Товариства може передати свої акції одному чи декільком учасникам цього
товариства, а також близьким родичам, а саме: батькам, дітям, внукам. При
передачі акцій вищезазначеним особам відбувається одночасний перехід до них
всіх прав та обов'язків, що належали учаснику, який уступив акції. Як
встановлено в судовому засіданні ОСОБА_9. не є близьким родичем Відповідачів.

Установчий договір є видом
цивільного договору (правочином) відповідно до цього останній тягне за собою
виконання зобов'язань для кола осіб, що його підписали і порушення
(недотримання) цих зобов'язань дає підстави для договірної відповідальності.
Установчий договір є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін , що
втілюється в договорі. Змістом договору є ті умови, на яких сторони
погоджуються виконувати договір і вони мають дотримуватися взятих на себе
зобов'язань.

Умови щодо переважного права його
акціонерів на придбання акцій, що відчужуються іншими акціонерами товариства,
не обмежують права власника на розпорядження своєю власністю, а встановлюють за
його ж згодою особливий порядок її відчуження.

В рішенні Конституційного Суду
України від 11.05.2005 р. по справі № 1-11/2005 р. (справа про права акціонерів
ЗАТ) пунктом 1.2 резолютивної частини визначено, що положення п.1, абз. 1 п.5
ст. 4 Закону України «Про власність»у контексті частини 1,7 ст.41 Конституції
України у системному зв'язку з частиною 3 ст. 81 ГК України треба розуміти так,
що власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому
майном, але здійснюючи своє право, він зобов'язаний не порушувати права та
охоронювані законом інтереси громадян, юридичних осіб і суспільства, в тому
числі переважне право акціонерів Закритого акціонерного товариства на придбання
акцій, що відчужуються іншими його акціонерами.

Як вбачається з матеріалів справи
Позивачі мали намір придбати акції товариства, про що свідчить лист ТОВ
«Луцький магазин цінних паперів»від 04.05.2007 р. №09 (а.с.57), проте
Відповідачі 2-5 відмовились від укладання договорів купівлі-продажу мотивуючи
тим, що запропонована ціна (еквівалент 500 доларів США за курсом НБУ за одну
акцію) є низькою і повідомлять пізніше, у випадку прийняття рішення про
відчуження належних їм акцій, про можливу ціну продажу.

Таким чином, Відповідачі ОСОБА_6.,
ОСОБА_2., ОСОБА_7., ОСОБА_3., прийнявши рішення про свій вихід зі складу
акціонерів Закритого акціонерного товариства «Центр харчування»через відчуження
належних їм акцій, зобов'язані були повідомити про це інших акціонерів та
запропонувати їм скористатись їх переважним правом на придбання цих акцій.

В судовому засіданні Відповідачі
2-5 не заперечили того факту, що про прийняття рішення про відчуження акцій ЗАТ
«Центр харчування»не повідомили інших акціонерів товариства і не запропонували
скористатись переважним правом акціонера закритого акціонерного товариства на придбання
належних їм акцій, та пояснили, що при укладенні договорів дарування сторони
передбачали настання для Відповідачів певних благ матеріального характеру, а
саме: з пояснень громадянки ОСОБА_2. та ОСОБА_3. вбачається, що при укладенні
договорів дарування цінних паперів, сторони домовились про те, що громадянин
ОСОБА_1. вчинить певні дії, спрямовані на фінансування лікування дочки ОСОБА_3.
та навчання дочки ОСОБА_2.

У відповідності до вимог ст. 717 ЦК
України від 16.01.2003 р. №435-ІV за договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні
(обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює
обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або
немайнового характеру, не є договором дарування.

Згідно ч. 1 ст. 725 ЦК України,
договором дарування може бути встановлений обов'язок обдаровуваного вчинити
певну дію майнового характеру на користь третьої особи або утриматися від її
вчинення (передати грошову суму чи інше майно у власність, виплачувати грошову
ренту, надавати право довічного користування дарунком чи його частиною, не
пред'являти вимоги до третьої особи про виселення тощо).

Як вбачається з текстів договорів
дарування та пояснень громадянки ОСОБА_2. та громадянки ОСОБА_3. умови вчинити
певні дії майнового характеру на користь дітей Відповідачів в договорах
дарування сторонами не включено та не роз'яснено Відповідачам про можливість
передбачення вищезазначених умов в тексті договорів дарування.

За таких обставин, судова колегія
вважає обґрунтованими висновки місцевого господарського суду про удаваність
укладених сторонами договорів дарування, як таких, що мають на меті отримання
матеріальних благ.

У відповідності до вимог ст. 202 ЦК
України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст. 215 ЦК України передбачає, що
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною вимог, які встановлені ч.1, 3, 5. 6 ст. 203 ЦК України. Згідно вимог
ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що
обумовлені ним тощо.

Стаття 235 ЦК України визначає
поняття удаваного правочину. Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для
приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого
правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами
щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Місцевий господарський суд в
рішенні констатує факт, що під час судового розгляду всі Відповідачі
підтвердили наявність окремих угод (домовленостей між собою), укладених в усній
формі, які передбачають отримання матеріального відшкодування вартості
відчужених акцій (оплата за навчання, лікування), що знайшло своє підтвердження
в судовому засіданні під час перегляду оскаржуваного рішення Львівським
апеляційним господарським судом.

Враховуючи наведене, місцевий
господарський суд правомірно визнав оспорюванні договори дарування акцій -
удаваними угодами, які приховують вчинені сторонами договори купівлі-продажу.

Відповідно до вищезазначеного, суд
апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду, про те, що
оспорюванні договори дарування є удаваними, укладеними з метою приховання іншої
угоди (договір дарування приховує договір купівлі-продажу), і відповідно судом
правомірно визнано укладені сторонами договори недійсними, встановлюючи, що між
сторонами була укладена угода, яка приховувалась і застосовано правила, що
регулюють цю угоду. Оскільки сторони насправді вчинили правочин щодо продажу
акцій, який приховали за договором дарування, відповідно необхідно застосувати
норми, які регулюють відносини продажу акцій закритого акціонерного товариства.

Враховуючи положення Установчого
договору про створення ЗАТ «Центр харчування», місцевий господарський суд
правомірно прийшов до висновку , що Позивачі, як акціонери закритого
акціонерного товариства, мали переважне право на придбання акцій, що
продавались Відповідачами 2-5. Відповідно здійснивши дії, а саме - продавши
акції не учаснику (акціонеру) закритого акціонерного товариства, Відповідачі
порушили законні права інших учасників товариства.

Місцевим господарським судом вірно
застосовано положення ч. 4 ст. 362 ЦК України, якою визначено, що у разі
продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного
права купівлі, співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на
нього прав та обов'язків покупця. Одночасно Позивач зобов'язаний внести на
депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити
покупець.

З матеріалів справи вбачається, що
Позивачі внесли на депозит суму коштів, визначену в оспорюваних договорах як
суму договорів та згідно оцінки відчужуваних акцій (а.с.58-59).

Оцінивши докази в їх сукупності,
судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку
про відповідність рішення Господарського суду Рівненської області нормам
чинного законодавства, обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102,
103, 105 ГПК України , -

Львівський
апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду
Рівненської області від 14.05.2007 року у справі №15/163 залишити без змін,
апеляційну скаргу ОСОБА_1, б/н від 31.05.2007 р. та апеляційну скаргу ОСОБА_2і
ОСОБА_3, б/н від 04.06.2007 р. -без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу №15/163 повернути
Господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя
Л.Л.Давид

Суддя
Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                                    Х.В.Мурська