СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31.05.07                                                                                 Справа № 14/198ад.

Суддя Лісовицький Є.А., розглянувши матеріали справи за позовом прокурора Ново псковського району в інтересах держави в особі Новопсковського  районного центру зайнятості, смт. Новопсков Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Булавін», с. Булавинівка, Новопсковського району Луганської області

про стягнення 2387 грн. 83 коп.

при секретарі Андрущенко Г.М.

в присутності представників сторін:

від позивача –Літвінова О.Є., дов. № 22/4-1217 від 30.05.07,

від відповідача –не прибув

прокурор –Ногіна О.М.

в с т а н о в и в:

Суть спору: прокурором заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по страхових внесках на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття  у сумі 1347 грн. 73 коп. і  пені у сумі 1040 грн. 10 коп.

Відповідач відзивом  від 30.05.07 № 47 на позовну заяву позовні вимоги визнав у повному обсязі.

У попередньому судовому засіданні від представника позивача надійшла заява про закінчення попереднього засідання та призначення справи до розгляду у даному судовому засіданні, яка судом задовольняється. Відповідно до ч. 3 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України  справа розглядається у попередньому судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи та приймаючи до уваги, що:

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття  визначаються Законом України від 02.03.00 № 1533-ІІІ “Про  загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”(далі –Закон), який набрав чинності з 01.01.01.

Відповідно до Закону роботодавець набуває  статусу  платника страхових внесків  до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття” (далі –Фонд) з дня  реєстрації згідно з пунктом 1 частини другої статті 35 цього Закону та зобов`язаний  своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески (пункт 2 частини  другої статті  35 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що  відповідач є платником страхових внесків  до Фонду та  зобов`язаний сплачувати  страхові внески.

Відповідно до Закону України від 11.01.01. № 2213-ІІІ “Про  розмір  внесків на деякі  види загальнообов`язкового державного соціального страхування” розмір внесків на загальнообов`язкове державне  страхування на випадок безробіття для роботодавців складає 1,3 % суми  фактичних витрат на оплату праці найманих працівників.

Частиною другою статті 38 Закону встановлено, що у разі  несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальниками, у тому  числі  через ухилення від реєстрації як платника страхових внесків, або  неповної їх сплати страхувальники  сплачують суму  донарахованих контролюючим органом страхових внесків  (недоїмки), штраф та пеню.

Прокурор просить  стягнути на користь позивача заборгованість у сумі недоїмки –1347 грн. 73 коп. та у сумі пені –1040 грн. 10 коп., яка створилась за відповідачем за період з 22.12.06 по 31.03.07, що підтверджується актом перевірки правильності нарахування, своєчасності і повноти перерахування страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття від 19.02.07 № 20, який підписаний керівником підприємства відповідача без доповнень та зауважень.

Відповідач суму заборгованості визнав повністю.

Сума недоїмки обґрунтована, підтверджена матеріалами справи та визнана відповідачем.

З огляду на викладене, позовні вимоги слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 160 КАС України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представника позивача про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п’ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 121, ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Булавін», с. Булавинівка, вул.Радянська, 1, Новопсковського району    на користь Новопсковського  районного центру зайнятості, смт. Новопсков Луганської області, вул. Шкільна, 3, , заборгованість по сплаті страхових внесків у сумі недоїмки –1347 грн. 73 коп. та пеню – 1040 грн. 10 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 01.06.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

У  разі апеляційного оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 КАС України -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання зави про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений  для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                        Є.А.Лісовицький