ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.07 р.                                                                                 Справа № 34/441

09 год. 00 хвилин, м. Донецьк, вул. Артема, 157

зал судових засідань (кабінет) 212

Господарський суд Донецької області у складі  судді Кододової О.В., при секретарі судового засідання Клішиній Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом -  Макіївської об’єднаної державної податкової інспекції

до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельний будинок “Реммаш-сервіс” м. Макіївка

про стягнення 10396,25 грн.

Представники:

Від позивача Колосова Ж.Ю. (за довіреністю)

Від відповідача не з’явився

СУТЬ СПОРУ:          Заявлено позов Макіївською об’єднаною державною податковою інспекцією  до Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельний будинок “Реммаш-сервіс” м. Макіївка про стягнення  податкового боргу у розмірі 10396,25 грн. шляхом звернення стягнення на активи.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач має заборгованість перед бюджетом на загальну суму  10396,25 грн. , яка на теперішній час залишається не сплаченою.

Додатковою заявою від 06 березня 2007року (вхід.№02-41/9613) позивач збільшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача  заборгованість у сумі 11126,32грн.

Відповідач у судове засідання не з’явився, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не надав.

Як вбачається з розписки, відповідач отримав 15 лютого 2007року ухвалу господарського суду Донецької області від 15 лютого 2007року про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду на 06 березня 2007року на 13год.30хвил.

У судовому засіданні досліджені надані сторонами письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд встановив:

Відповідач є юридичною особою, включений до ЄДРПОУ за №33364323.

Заборгованість відповідача перед бюджетом виникла в  результаті самостійно узгоджених та несплачених  податкових зобов’язань визначених у податкових деклараціях та розрахунках, та також за актами перевірки податковим органом, всього сума податкового боргу складає  11122,59 грн., в тому числі: по декларації з податку на додану вартість та по  деклараціям з податку на прибуток у тому числі позивачем нараховані штрафні санкції з податку на прибуток та з податку на додану вартість.

З огляду на вищевикладене та те, що заборгованість відповідача підтверджується у сумі 11122,59грн. актом звірки за період по 05 березня 2007року суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково у сумі 11122,59грн.  з огляду на наступне:

Відповідно до ст.9 Закону України “Про систему оподаткування” від 25 червня      1991 року N 1251-XII платники  податків  і   зборів   (обов'язкових   платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків  і  зборів  (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Пунктом 5.3.1. статті 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від  21.12.2000 р. № 2181-ІІІ (надалі – Закон “Про порядок погашення...”)  передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

За змістом п. 16.4 ст. 16 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” (надалі – Закон “Про оподаткування прибутку...”) платники податку у строки, визначені законом, подають до податкового органу податкову декларацію про прибуток за звітний квартал, розраховану наростаючим підсумком з початку звітного фінансового року.

У підпункті 7.7.2. п.7.7. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” зазначено, що у строки, передбачені законом для відповідного податкового періоду, платник податку подає органу державної податкової служби за місцем свого знаходження податкову декларацію незалежно від того, чи виникло у цьому періоді податкове зобов'язання чи ні.

Підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону “Про порядок погашення...” передбачає, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя). У разі, якщо звітним (базовим) податковим періодом є рік – податкові декларації подаються протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року. Якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків) згідно з відповідним законом з питань оподаткування, така декларація подається у строки, визначені цим пунктом для такого базового податкового періоду.

Визначена у розрахунку сума податку вважається узгодженою сумою (п. 5.1 ст. 5 Закону України N 2181-III) і сплачується юридичними особами у строки передбачені законодавством, на спеціальні рахунки відповідного бюджету.

Згідно до п.п.5.2.1. п.5.2. ст.5 Закону України №2181 від 21.12.2000року податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення.

Згідно до п.6 та п.8 ст.10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” від 4 грудня 1990 року N 509-XII органи державної податкової служби забезпечують застосування та своєчасне стягнення сум фінансових санкцій, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України за порушення податкового законодавства та  стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені та штрафних санкцій у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п.п. 3.1.1. п.3.1.ст.3 Закону України від 21.12.2000року №2181 “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  ( надалі Закон №2181) активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Пункт 1.3 статті 1 Закону №2181 із змінами, внесеними згідно із  Законом України від 20.02.2003 р. N 550 передбачає, що податковий борг (недоїмка) це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Пунктом 1.2 статті 1 Закону №2181 передбачено, що податкове зобов'язання  це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до положення ст.41 Конституції України та ст.55 Закону України “Про власність” майно може бути безоплатно вилучено (конфісковано) у власника за рішенням (вироком) суду, арбітражного суду.

Оскільки відповідач добровільно в установленому порядку та строки не сплатив податковий борг, а прийняті заходи позивачем, направлені на погашення боргу, не дали позитивних наслідків і податковий борг у сумі  11122,59грн. залишився відповідачем не сплаченим, то господарський суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до п.4 ст.94 КАСУ, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись Конституцією України, Законом України “Про систему оподаткування” від 25 червня 1991 року N 1251-XII, Законом України від 21.12.2000року №2181 “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, Законом “Про власність”, та ст.ст.11,17-20,69-72,86,94,158-163, 167,185,186,254, п.6,7 розділу V11 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Позов Макіївської об’єднаної державної податкової інспекції до Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельний будинок “Реммаш-сервіс” м. Макіївка  про стягнення  податкового боргу у розмірі 11126,32 грн. задовольнити частково .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельний будинок “Реммаш-сервіс”  (86102, Донецька область, м. Макіївка ,                                 р/р №260011355 в ВАТ КБ “Промекономбанк” м. Донецьк, МФО 334992)  на користь Державного бюджету (на р/р 0068 в Банк УДК в Донецькій області,               ЗКПО 34686736, код платежу 11021000) заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 57,14грн

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельний будинок “Реммаш-сервіс”  (86102, Донецька область, м. Макіївка ,                                р/р №260011355 в ВАТ КБ “Промекономбанк” м. Донецьк, МФО 334992)  на користь Державного бюджету (на р/р 0068 в Банк УДК в Донецькій області,               ЗКПО 34686736, код платежу 14010100) заборгованість з податку на прибуток у розмірі 11067,63грн .

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження буде подана, але апеляційна скарга не була подана у зазначений строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку .Про апеляційне оскарження постанови суду спочатку подається заява. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через господарський суд Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя