СУД
РІШЕННЯ

"08" червня 2007 р.

Справа №  2/55

Господарський суд Кіровоградської області в
складі судді ДеревінськоїЛ.В., розглянув матеріали справи № 2/55

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Діаграма", м.Кіровоград

до відповідача:  фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
м.Кіровоград

про стягнення 47388,00  грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Башаков О.М.,
довіреність № 30  від 30.03.07;

від позивача - Головатий С.М.,
довіреність № 30  від 30.03.07( в
судовому засіданні від 06.06.2007р.);

від позивача - Плахотна С.М.,
довіреність № 49  від 07.05.07;

від відповідача - ОСОБА_2,
довіреність НОМЕР_1  від 03.04.07;

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Діаграма" подано позов до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення 47388,00
грн. вартості безпідставно набутих матеріальних цінностей.

Відповідач у відзиві на позовну
заяву від 03.04.2007р. № б/н заперечив позовні вимоги мотивуючи тим, що товарно
матеріальні - цінності на спірну суму повернуті ТОВ "Діаграма" згідно
видаткової накладної НОМЕР_2 від 05.09.2005р. та акта приймання - передачі від
05.09.2005р.

Розглянувши наявні матеріали
справи, заслухавши пояснення представників сторін, після оголошеної в судовому
засіданні перерви з 06.06.2007р. до 08.06.2007р., господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "Діаграма" та фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1  існували правовідносини, на
виконання яких позивачем передано відповідачеві товар згідно видаткових
накладних НОМЕР_3 від 31.08.2005р. на суму 39459,83 грн. та НОМЕР_4 від
31.08.2005р. на суму 7928,17 грн.
Одержання відповідного товару підтверджується підписом керівника та
відтиском печатки відповідача на зазначених накладних, що відповідно до  Інструкції про порядок реєстрації виданих,
повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей затверджену
наказом Міністерства фінансів України за № 99 від 16.05.1996р. та зареєстровану
в Міністерстві юстиції України 12.06.1996р. за № 293/1318 є належним доказом
підтвердження отримання товару ( а.с. 10-11).

Загальна сума переданого товару
позивачем відповідачу становила 47388 грн.

Позивач просить стягнути з
відповідача 47388 грн. вартості безпідставно набутих матеріальних цінностей на
підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Позивачем на адресу відповідача
22.01.2007р. надіслано вимогу відшкодувати вартість отриманого товар в сумі
47388 грн., отже за твердженнями позивача строк виконання відповідачем своїх
зобов'язань - до 29.01.2007р., які останній не виконав та вартість безпідставно
отриманого товару не відшкодував.

Відповідач в задоволені позову
просить суд відмовити мотивуючи тим, що товарно - матеріальні цінності по
накладним  НОМЕР_3 від 31.08.2005р. на
суму 39459,83 грн. та НОМЕР_4 від 31.08.2005р. на суму 7928,17 грн. отримав на
виконання  правовідносин, які  носять характер договору зберігання.

У відповідності до ст. 205   Цивільного кодексу України п равочин
може  вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого
законом  не  встановлена обов'язкова письмова форма,
вважається  вчиненим,  якщо
поведінка  сторін засвідчує їхню
волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно видаткової накладної НОМЕР_2
від 05.09.2005р. на суму 47388 грн. та акта приймання - передачі товару від
05.09.2005р. за підписам керівника, що скріплена печаткою підприємства
відповідача. Таке оформлення документів на видачу товарно - матеріальних
цінностей не протиріччить вимогам Інструкції про порядок реєстрації виданих,
повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей затверджену наказом
Міністерства фінансів України за № 99 від 16.05.1996р. та зареєстровану в
Міністерстві юстиції України 12.06.1996р. за № 293/1318 є належним доказом
підтвердження повернення товару  ( а.с.
23-24).

Згідно статті 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Відповідно до статей 526, 530  Цивільного кодексу України зобов'язання
повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, в установлений
законом або договором строк.

У відповідності до статті 936
Цивільного кодексу України за договором
зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ,
яка  передана їй  другою стороною (поклажодавцем), і повернути
її поклажодавцеві у схоронності.

На підставі частини 1 статті 949
Цивільного кодексу України зберігач
зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на
зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої
якості.

Викладені обставини свідчать про
повернення відповідачем отриманого на зберігання товару в повному обсязі.

Отже, позовні вимоги про стягнення
47388 вартості безпідставно набутих матеріальних цінностей задоволенню не
підлягають.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України державне мито та витрати по сплаті послуг за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530,
936, 949 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому законом
порядку.

Суддя