ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.07.07                                                                                 Справа № 6/178

За   позовом: Прокурора Залізничного району  м. Львова в інтересах  держави в особі ЛМКП „Львівтеплоенерго", м. Львів

до відповідача: Державного підприємства Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут, м. Львів

про стягнення 155885грн. 20коп.

Суддя: Гоменюк З.П.

Представники:

від прокуратури: Топій Т.В.

від позивача: Чайка О.А. –предст.

від відповідача: Олефір Р.В. –предст.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області прокурором Залізничного району м. Львова подано позов в інтересах держави в особі Львівського міського комунального підприємства „Львівтеплоенерго” до Державного підприємства Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут про стягнення 150440грн. 75коп. заборгованості за отриману тепло енергію в гарячій воді та 5444грн. 45коп. пені.

Ухвалою суду від 02.07.2007р. за даним позовом судом порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 17.07.2007р. У зв’язку з неявкою представника позивача та прокурора в судове засідання 17.07.2007р. ухвалою суду розгляд справи було відкладено на 30.07.2007р.

Позовні вимоги прокуратури та ЛМКП „Львівтеплоенерго" обгрунтовані тим, що за результатами прокурорської перевірки встановлено факт невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань відповідно до договору № 5029/Р від 21.09.2005р. про постачання теплової енергії в гарячій воді, укладеного між   ЛМКП „Львівтеплоенерго" та Державним підприємством Львівським науково-дослідним радіотехнічним інститутом.

На день розгляду спору заборгованість відповідача перед позивачем, відповідно до доданих розрахунків за надані послуги становить  150440грн. 75коп. Також позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 5444грн. 45коп.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд вважає, що позов належить залишити без розгляду, виходячи з наступного:

21.09.2005р. між ЛМКП „Львівтеплоенерго" та Державним підприємством Львівським науково-дослідним радіотехнічним інститутом було укладено договір №5029/Р про постачання теплової енергії в гарячій воді, відповідно до якого ЛМКП „ Львівтеплоенерго" зобов'язується постачати теплову енергію в гарячій воді, а відповідач зобов'язується її отримувати і оплачувати за встановленими тарифами на умовах і в терміни, передбачені договором.

Відповідно до п.6.3 вищевказаного договору, відповідач до 15-го числа місяця, наступного за звітним, сплачує позивачу вартість фактично спожитої теплової енергії.

Відповідач повністю оплатив вартість фактично спожитої теплової енергії, що підтверджено наданими суду платіжними дорученнями про сплату за спожиту теплову енергію та гарячу воду за спірний період.

20 жовтня 2006 року виконавчий комітет Львівської міської ради рішенням № 1189 запровадив з 24.11.2006 р. двоставковий тариф на теплову енергію та підігрів води. Проте, порушуючи ч.2 ст. 22 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", де передбачено, що виробник зобов'язаний укласти договір з виконавцем (споживачем) про умови надання житлово-комунальних послуг, ЛМКП „Львівтеплоенерго" суду не подало доказів щодо звернення з пропозиціями до відповідача, про внесення змін до договору в частині оплати за фактично спожиту теплову енергію, з врахуванням рішення виконавчого комітету № 1189 від 20.10.2006року.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбаченому законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови щодо яких на вимогу однієї зі сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Загальний порядок укладення договорів передбачений ст. 181 ГК України.

В договорі № 5029/Р від 21.09.2005р. немає зобов'язання для покупця щодо оплати ним річної плати за одиницю приєднаного теплового навантаження, що є істотною умовою договору (ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, ч. 2, 3 ст. 180 Господарського кодексу України).

Отже, позовні вимоги не доведені позивачем належними і доказами, що перешкоджає суду прийняти рішення по суті, а тому позовні вимоги слід залишити без розгляду .

Керуючись п.5 ст. 81, ст. 86 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Суддя