Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2007 р.                                                           Справа № 44/35-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді Пушай В.І. , Такмаков Ю.В.

при секретарі Полтєвої І.О.

за участю представників сторін:

позивача - Лебідь О.І.

1-го відповідача -  Голубничий В.П.

2-го відповідача - не з*явився

3-я особа - не з*явилась

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 1554Х/3-7) на рішення господарського суду Харківської області від 27.03.07 р. по справі № 44/35-07

за позовом ПФ "Знак", м. Люботин

до 1) ТОВ "Будмонтажцентр", м. Харків

2) ПП "Будмонтажсервіс плюс", м. Харків

3-я особа - ДВС Київського району м. Харкова

про визнання недійсним договору

встановила:

У січні 2007 р. позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про визнання недійсними договорів, укладених між ТОВ "Будмонтажцентр" та ПП "Будмонтажсервіс плюс", а саме договір купівлі-продажу транспортних засобів від 18.07.2005 р. № т5163 про передачу автомобіля КРАЗ 6510 (1992 р.в.) № шасі ХІС 6510 № 0731203, договір купівлі-продажу транспортних засобів від 18.07.2005р. № Т5164 про передачу першим відповідачем другому відповідачеві автомобіля ЗІЛ-ММЗ 4502 (1987 р.в.) № шасі 2682522, договір купівлі-продажу транспортних засобів від 29.07.2005 р. №15200 про передачу екскаватора ЕО-3322Д (1988 р.в.), реєстраційний №ТН 05484, заводський №15246, двигун №391911; прийняти рішення про повернення від ПП "Будмонтажсервіс плюс" у власність ТОВ "Будмонтажцентр" зазначених транспортних засобів: КРАЗ 6510 (1992р.в.) № шасі ХІС 6510№0731203, ЗІЛ-ММЗ 4502 (1987р.в.) № шасі 2682522, екскаватор ЕО-3322Д (1988р.в.), реєстраційний №ТН 05484, заводський №15246, двигун №391911, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Позовні вимоги обґрунтовано ст. ст. 203, 215, 216 Цивільного кодексу України.

Крім того, позивач уточнив позовні вимоги, де просив покласти на  відповідача судові витрати у сумі 51,52 грн.

Рішенням  господарського  суду  Харківської  області  від 27.03.2007 р. по справі № 44/35-07 (суддя –Дюкарєва С.В. ) в задоволенні позовних вимог відмовлено, з посиланням на їх безпідставність та необґрунтованість, оскільки позивачем не доведено суду, що на момент розгляду справи законні права та охоронювані законом інтереси позивача порушено діями 1-го та 2-го відповідача, оскільки примусове виконання наказу суду по справі № 29/17-05 відбулось в повному обсязі за рахунок грошових коштів, та посилання позивача на те, що в господарському суді розглядаються інші справи між позивачем та ТОВ "Будмонтажцентр", і в разі винесення судового рішення про задоволення позовних вимог ПФ "Знак" та видачі відповідних наказів суду , примусове виконання було б здійснено за рахунок майна, що є предметом спірних договорів, є нормативно необґрунтованим, а також необґрунтованим с точки зору  способів  захисту порушеного права в даному позовному провадженні.

Позивач з рішенням господарського суду не погоджується, надав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки рішення необґрунтоване, не в повному обсязі з’ясовані обставини, що мають значення для справи, порушені норми матеріального та процесуального права. Позивач вказує, що в рішенні помилково вказано, що він в позовній заяві не зазначив, яким актом цивільного законодавства суперечать договори купівлі-продажу транспортних засобів, укладених між 1-м та 2-м відповідачами, але ж позивач посилався на порушення 1-м відповідачем норм  Закону України “Про виконавче провадження”. Також, позивач звертає увагу на те, що посилання в рішенні на постанову судового виконавця № 7/3 від 30.01.2007 р., яким звільнено з-під арешту майно 1-го відповідача є безпідставним, тому що на момент винесення постанови це майно належало 2-му відповідачеві.

Позивач не погоджується з віднесенням судових витрат на нього, тому що позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав в процесі виконавчого провадження. Зведене виконавче провадження було закінчене 08.02.2007 р., остаточно заборгованість   1-го відповідача була отримана позивачем в ДВС Київського району 09.02.2007 р., що підтверджується банківською випискою позивача від 09.02.2007 р., тому позовна заява була подана позивачем ще до моменту розрахунку 1-го відповідача з позивачем.

Перший відповідач з обставинами, викладеними в апеляційній скарзі не погоджується, вважає рішення  суду обґрунтованим та законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Другий відповідач та 3-я особа в судове засідання не з’явилися, хоча належним чином  були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи, вислухавши представників позивача та 1-го відповідача, встановила:

На виконання рішення від 14.02.2005 р. по справі № 29/17-05 господарським судом Харківської області 15.03.2005 р. видано наказ про стягнення з ТОВ “Будмонтажсервіс” на користь ПФ “Знак” 77003,62 грн. боргу, 869,63 грн. річних, 3927,18 грн. збитків від інфляції, 818,27 грн. державного мита і 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (всього 82736,70 грн.).

З метою примусового виконання зазначеного наказу Державною виконавчою службою у Київському районі м. Харкова було відкрито виконавче провадження та для забезпечення стягнення зазначених коштів постановою від 30.03.2005 р. накладено арешт на майно боржника –ТОВ “Будмонтажцентр”, а саме: автомобіль КРАЗ 6510 (1992р.в.) № шасі ХІС 6510№0731203, автомобіль ЗІЛ-ММЗ 4502 (1987р.в.) № шасі 2682522, екскаватор ЕО-3322Д (1988р.в.), реєстраційний №ТН 05484, заводський № 15246, двигун № 391911.

Доказів підтверджуючих направлення постанови в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника позивач та третя особа не надали. Опис арештованого майна не проводився і на відповідальне зберігання майно не передавалося.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що 18.07.2005 р. між першим та другим відповідачем укладено договір № т5163 купівлі-продажу автомобіля КРАЗ 6510 (1992р.в.) № шасі ХІС 6510№0731203 та договір № т5164 купівлі-продажу автомобіля ЗІЛ-ММЗ 4502 (1987р.в.) № шасі 2682522, у відповідності до яких право власності на зазначене майно перейшло до другого відповідача –ПП “Будмонтажсервіс плюс”.

29.07.2005 р. між першим та другим відповідачем укладено договір № т5200 купівлі-продажу екскаватора ЕО-3322Д (1988р.в.), реєстраційний №ТН 05484, заводський №15246, двигун №391911, у відповідності до якого право власності на зазначене майно перейшло до другого відповідача.

Cтверджуючи, що укладенням зазначених договорів порушені права та законні інтереси позивача, позивач  посилається на ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, в якій зазначено, що  зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Суд першої інстанції правомірно встановив, що  позивач конкретно не вказує, яким саме нормам Цивільного кодексу України, інших  актів цивільного законодавства суперечать договори купівлі-продажу транспортних засобів, укладені між першим та другим відповідачем.

На даний час виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 15.03.2005 р. по справі № 29/17-05 закінчено, заборгованість перерахована на користь ПФ “Знак” платіжними дорученнями № 1232 від 23.11.2005 р., № 3777 від 30.10.2006 р., № 94 від 26.01.2007 р. та № 250 від 02.02.2007 р.

В зв’язку з закінченням виконавчого провадження на підставі ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження” постановою № 7/3 від 30.01.2007 р. звільнено з-під арешту майно боржника, серед якого і транспортні засоби: автомобіль КРАЗ 6510 (1992р.в.) № шасі ХІС 6510№0731203, автомобіль ЗІЛ-ММЗ 4502 (1987р.в.) № шасі 2682522, екскаватор ЕО-3322Д (1988р.в.), реєстраційний №ТН 05484, заводський № 15246, двигун № 391911.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав безпідставними посилання позивача  на те, що кошти від реалізації спірних транспортних засобів повинні були надійти в рахунок погашення заборгованості першого відповідача перед позивачем по наказу господарського суду Харківської області від 15.03.2005 р. по справі № 29/17-05.

Суд першої інстанції  правомірно встановив, що позивачем не доведено, що на момент розгляду справи законні права та охоронювані законом інтереси позивача порушено діями першого та другого відповідачів, оскільки примусове виконання наказу суду відбулось в повному обсязі за рахунок грошових коштів, посилання позивача на те, що в господарському суді розглядаються інші справи між позивачем та першим відповідачем і в разі винесення рішення про задоволення позовів та видачі відповідних наказів суду, примусове виконання було б здійснено за рахунок майна, що є предметом спірних договорів є необґрунтованим.

Згідно з положеннями статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, що позивачем не виконано.

Таким чином, рішення господарського суду відповідає нормам матеріального права та обставинам справи, а мотиви позивача не можуть бути підставою для скасування рішення суду, керуючись  ч. 1 ст. 203 ЦК України, ст.ст.101-105 ГПК України судова колегія

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 27.03.2007 р. по справі                  № 44/35-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя                                                                    Могилєвкін Ю.О.

Судді                                                                    Пушай В.І.

Такмаков Ю.В.

Постанова підписана  23.07.2007 р.