ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"04" червня 2007 р.
Справа №  14/72

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., 04.06.2007 р., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 1472

за  позовною заявою Казенного підприємства „Кіровгеологія” в інтересах Геолорозвідувальної експедиції №37 казенного підприємства „Кіровгеологія”,                             м. Кіровоград

до відповідача: Державна податкова інспекція у м. Кіровограді, м. Кіровоград

про  визнання нечинним податкових повідомлень-рішень

Секретар судового засідання – Адаменко А.В.

Представники:

Від позивача – участі не брав;

Від відповідача – участі не брав;

Подано позов про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Кіровоградської об"єднаної державної податкової інспекції № 0 від 02.03.2005 р. на суму штрафних санкцій у розмірі 2 348,06 грн., № 0 від 02.03.2005 р. на суму штрафних санкцій у розмірі 12 378,57 грн., № 0 від 02.03.2005 р. на суму штрафних санкцій у розмірі 12 378,58 грн., № 0 від 02.03.2005 р. на суму штрафних санкцій у розмірі 12 378, 58 грн., № 0 від 02.03.2005 р. на суму штрафних санкцій у розмірі 12 378, 58 грн., № 0 від 02.03.2005 р. на суму штрафних санкцій у розмірі 12 378,57 грн., які нараховано позивачу на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за затримку терміну сплати розстроченої суми податкового зобов”язання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджує, що підставою для нарахування штрафів за порушення граничних строків сплати узгоджених податкових зобов”язань є дві обов’язкові умови – податкове зобов’язання повинно бути узгоджене, а строк його сплати повинен бути визначений Законом України  „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Посилаючись на підпункт 14.1.3 пункту 14.1, підпункт 14.3.1. пункту 14.3 статті 14 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” позивач зазначає, що платник податків, який звертається до податкового органу із заявою про розстрочення (відстрочення) податкових зобов”язань, вважається таким, що узгодив суму такого податкового зобов”язання, розстрочення податкових зобов”язань надається на умовах податкового кредиту, за яким основна сума кредиту та нараховані на неї проценти погашаються рівними частками, починаючи з податкового періоду, наступного за періодом надання такого кредиту.

Отже  позивач вважає, що розстрочена сума податкового зобов’язання за договором № 16 від 20.05.2003 р. є узгодженою, однак терміни сплати розстрочених податкових зобов”язань регулюються не Законом України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а договором про розстрочення і визначаються у кожному конкретному договорі.

Позивач вважає застосування штрафних санкцій на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17  Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за порушення строків сплати розстрочених сум податкового зобов’язання неправомірним, а спірні податкові повідомлення-рішення таким, що підлягає визнанню нечинними, оскільки підставою для нарахування зазначених санкцій на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону є совокупність двох обов”язкових умов – податкове зобов”язання повинно бути узгоджене, строк сплати повинен бути визначений цим Законом, а не договором.

В запереченнях на позов ДПІ в м. Кіровограді зазначає про правомірність дії податкового органу при застосування штрафних (фінансових) санкцій за спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Посилаючись на пункт 1 статті 99 КАС України відповідач в запереченнях на позов стверджує, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач звернувся до господарського суду після закінчення річного строку, коли йому стало відомо про застосування фінансових санкцій за спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

За письмовою згодою сторін на підставі статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України господарський суд закінчив підготовче провадження по справі і перейшов до судового розгляду справи.

В судовому засіданні адміністративна справа за клопотанням сторін розглядається без їх участі.

Розглянувши наявні матеріали справи,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.05.2003 року відповідно до рішення ДПА у Кіровоградській області №5 від 20.05.2003 р.  між відповідачем та позивачем на підставі  статті 14 Закону  України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” укладено договір № 16 про розстрочення (відстрочення) податкових зобов”язань на загальну суму 173 300,00 грн. під проценти терміном з 20.05.2003 р. до 24.12.2003 р.

Позивач відповідно до розділу 3 договору взяв на себе зобов’язання своєчасно сплачувати податкове зобов’язання. Графік сплати визначено в пункту 1 договору.

Відповідно до підпунктів 2.3, 6.4 договору відповідач взяв на себе зобов’язання прийняти рішення про дострокове розірвання договору, скасування рішення про розстрочення податкового боргу та пред’явити до сплати невнесену суму податкового боргу, а також, процентів, якщо платник податків накопичує новий податковий борг, тобто не сплачує поточних платежів до бюджету після укладення договору про розстрочення, не сплачує чергову частку розстроченого суми та нарахованих на неї процентів.

Позивач сплачував розстрочені суми податкового зобов’язання з затримкою.

В зв’язку з цим,  15.12.2003 р. ДПА в Кіровоградській області прийняло рішення №1 про скасування з 15.12.2003 року рішення ДПА у Кіровоградській області від 20.05.2003 р. №5 про розстрочення податкових зобов”язань по податку на додану вартість у сумі 173 300,00 грн.

За результатами перевірки дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання складені акти попередньої перевірки дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов”язання №№55,56,57,60,61,65 від 09.02.2005 р., якими встановлені порушення термінів сплати розстроченого податку на прибуток, визначені договором №16 від 20.05.2003 р., а саме 24.06.2003 р., 25.07.2003 р., 26.08.2003 р., 24.09.2003 р., 24.10.2003 р., 25.11.2003 р., 24.12.2003 р. та терміну (дати) прийняття рішення №1 від 15.12.2003 р. про скасування розстрочення податкових зобов”язань.

На підставі зазначених актів перевірки та підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” Кіровоградською ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення №0 від 02.03.2005 р., згідно акту перевірки №65 від 09.02.2005 р., за яким нараховано штраф в розмірі 10% у сумі 2 348,06 грн. за затримку на 18 календарних днів терміну сплати розстроченої суми податкового зобов”язання в розмірі 23 480,60 грн., №0 від 02.03.2005 р., згідно акту перевірки №55 від 09.02.2005 р., за яким нараховано штраф в розмірі 50% у сумі 12 378,57 грн. за затримку на 356 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання в розмірі 24 757,14 грн.. №0 від 02.03.2005 р., згідно акту перевірки №56 від 09.02.2005 р., за яким нараховано штраф в розмірі 50% у сумі 12 378,58 грн. за затримку на 330 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання в розмірі 24 757,16 грн., №0 від 02.03.2005 р., згідно акту перевірки №57 від 09.02.2005 р., за яким нараховано штраф в розмірі 50% у сумі 12 378,58 грн. за затримку на 324 календарних дні граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання в розмірі 24 757,16 грн., №0 від 02.03.2005 р.. згідно акту перевірки №61 від 09.02.2005 р., за яким нараховано штраф в розмірі 50% у сумі 12 378,59 грн. за затримку на 326 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання в розмірі 24 757,18 грн., №0 від 02.03.2005 р.. згідно акту перевірки №60 від 09.02.2005 р., за яким нараховано штраф в розмірі 50% у сумі 12 378,57 грн. за затримку на 346 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання в розмірі 24 757, 14 грн.

Господарський суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в силу наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.1, 14.1.3 пункту 14.1 статті 14 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” розстрочення податкових зобов”язань є надання платнику податків бюджетного кредиту на основну суму його податкових зобов”язань без урахування сум пені під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеної згідно з пунктом 16.4 статті 16 цього Закону. Платник податків, який звертається до податкового органу з заявою про розстрочення, відстрочення податкових зобов”язань, вважається таким, що узгодив суму такого податкового зобов’язання.

Згідно пункту 14.6 статті 14 Закону порядок реалізації цієї статті встановлюється центральним податковим органом.

З метою забезпечення практичного впровадження статті 14 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” наказом ДПА України №378 від 18.09.2001 р. затверджено Порядок розстрочення та відстрочення податкових зобов”язань платників податків, зареєстрований в Мінюсті України 29.10.2001 р. №9126103(далі – Порядок).

Згідно пункту 1.7 Порядку податковий період при сплаті розстрочених (відстрочених) сум дорівнює календарному місяцю.

Згідно розділу 1 договору №16 від 20.05.2003 р. розстрочена сума податкового зобов”язання сплачується рівними частками в розмірі 24 757,14 грн. у терміни 24.06.2003 р., 25.07.2003 р., 26.08.2003 р., 24.09.2003 р., 24.10.2003 р., 25.11.2003 р., 24.12.2003 р.

Відповідно до частини 3 підпункту б) пункту 4.3 Порядку договір про розстрочення може бути достроково розірвано у разі, якщо платник податків своєчасно не сплачує чергової частки розстроченої (відстроченої) суми та нараховані на неї проценти.

Згідно пункту 4.7 Порядку від дня, наступного за днем розірвання договору, на розстрочені (відстрочені) суми, що залишились не сплаченими, нараховується пеня та штрафні санкції у розмірах, передбачених чинним законодавством.

Підпунктом 17.1.7 пункту 17 статті 17 Закону України  „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов’язаний сплатити штраф у відповідних розмірах.

Отже, підставою для нарахування зазначених штрафів є сукупність двох обов’язкових умов – податкове зобов’язання повинно бути узгоджено та строк його сплати повинен бути визначений Закону України  „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Відповідно до статті 14 цього Закону та пункту 1.3 Порядку розстрочена сума податкового зобов’язання вважається узгодженою з моменту подання платником податків заяви про її розстрочення. За таких обставин, розстрочена сума податкового зобов’язання за договором № 16 від 20.05.2003 р. є узгодженою. Однак, термін сплати розстрочених податкових зобов”язань регулюється не Законом України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а договором про розстрочення і визначається у кожному конкретному договорі.

Від дня розірвання договору про розстрочення Порядок передбачає нарахування пені та штрафних санкцій у розмірах, передбачених чинним законодавством. Аналіз чинного законодавства стосовно нарахування пені та штрафних санкцій в разі розірвання договору про розстрочення податкового боргу не містить норм щодо порядку та розміру нарахування пені та штрафних санкцій в таких випадках.

Застосування податковим органом підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” при нарахуванні штрафних санкцій на розстрочені суми, що залишилися не сплаченими після розірвання договору є неправомірним, оскільки строк  сплати податкового боргу визначався не цим Законом, а договором про розстрочення.

В запереченнях на позов  підставою для відмови позивачу в задоволенні позовних вимог відповідач зазначив пропуск позивачем річного строку для звернення до господарського суду про визнання нечинними спірних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно пункту 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 1 розділу 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства  України передбачено, що цей кодекс набирає чинності з 01.09.2005 року за винятками, встановленим пунктом 2 цього розділу.

Загальним правилом є те, що КАС України застосовується до відповідних відносин, які виникли після набрання ним чинності з 01.09.2005 року.

Право позивача на звернення до суду з вимогою про визнання нечинними спірних податкових повідомлень-рішень виникло до 01.09.2005 року, тобто до набрання чинності КАС України, коли відповідно до пункту 13 роз’яснень Вищого Арбітражного Суду України „Про деякі питання застосування позовної давності при вирішенні господарських спорів” до позовів про визнання недійсними актів державних чи інших органів застосовувався загальний строк позовної давності, якій дорівнював три роки.

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами в рамках трьох річного строку, отже підстав для відмови позивачу в позові з підстав пропуску позивачем строку на оскарження спірних податкових повідомлень-рішень господарський суд не вбачає.

В зв”язку з відображенням штрафних санкцій, нарахованих на підставі спірних податкових повідомлень-рішень, в картки особового рахунку позивача по податку на прибуток, суд задовольняє вимогу позивача щодо зобов”язання ДПІ у м. Кіровограді внести зміни до картки особового рахунку зі сплати податку на прибуток, виключивши нараховані суми штрафів в розмірі 2 348,06 грн., 12 378,57 грн., 12 378,58 грн., 12 378,58 грн., 12 378,59 грн., 12 378,57 грн.

З огляду на викладене, господарський суд задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Керуючись частинами 1-3 статті 160, частиною 1 статті 162, статтею 163, частинами 1-4 статті 254, статтею 258, пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу  адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати нечинними податкові повідомлення - рішення Кіровоградської об"єднаної державної податкової інспекції № 0 від 02.03.2005 р. на суму штрафних санкцій у розмірі 2 348,06 грн., № 0 від 02.03.2005 р. на суму штрафних санкцій у розмірі 12 378,57 грн., № 0 від 02.03.2005 р. на суму штрафних санкцій у розмірі 12 378,58 грн., № 0 від 02.03.2005 р. на суму штрафних санкцій у розмірі 12 378, 58 грн., № 0 від 02.03.2005 р. на суму штрафних санкцій у розмірі 12 378, 58 грн., № 0 від 02.03.2005 р. на суму штрафних санкцій у розмірі 12 378,57 грн.

Зобов”язати ДПІ у м. Кіровограді внести зміни до картки особового рахунку зі сплати податку на прибуток, виключивши нараховані суми штрафів в розмірі 2 348,06 грн., 12 378,57 грн., 12 378,58 грн., 12 378,58 грн., 12 378,59 грн., 12 378,57 грн.

Стягнути з Державного бюджету України (№ рахунку 0002, МФО 823016, отримувач коштів УДК у м. Кіровограді, банк отримувача ГУДКУ у Кіровоградській області, ідентифікаційний код 24145329) на користь Казенного підприємства „Кіровгеологія” в інтересах Геолорозвідувальної експедиції №37 казенного підприємства „Кіровгеологія”, 25019, м. Кіровоград,  Ленінський район, селище Гірниче, Лінія, 5, буд. 26, , відомості про рахунки відсутні - судові витрати по справі 3,40 грн. державного мита.

За заявою стягувача після набрання постановою законної сили господарський суд видає виконавчий лист.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до апеляційної інстанції через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя