Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“19” червня 2007 р.                                                                           справа №16/140-07

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді Олійника В.Ф., суддів Кравець Т.В., Істоміної О.А.

при секретарі Кобзєвій Л.О.

за участю представників:

прокурора –Чернишук О.В.

позивача –Литвинової Н.С.

відповідача –не з*явився

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Сумиобленерго», м. Суми (вх. № 1787С/2-5) на рішення господарського суду Сумської області від 25.04.2007  року по справі № 16/140-07

за позовом Прокурора Червонозаводського району м. Харкова в інтересах держави в особі Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»в особі відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Північному регіоні», м. Харків

до Відкритого акціонерного товариства «Сумиобленерго», м. Суми

про стягнення 34000 грн., -

встановила:

У березні 2007 року, прокурор в інтересах держави (Міністерства палива та енергетики України) в особі Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»в особі відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Північному регіоні», м. Харків, звернувся до суду з позовом про стягнення 34000 грн. штрафних санкцій, нарахованих на підставі постанови позивача №ОС-84/05-52 від 21.06.2005 року про накладення штрафу за порушення відповідачем законодавства про електроенергетику, за невиконання приписів позивача №Р-07/06-04 від 10.07.2006 року, №Р-11/06-04 від 04.08.2006 року та №14/06-04 від 06.10.2006 року.

Рішенням господарського суду Сумської області від 25 квітня 2007 року позовні вимоги задоволені, стягнуто з відповідача 34000,00 грн. штрафних санкцій, 340 грн. державного мита та 118 грн. інформаційних послуг.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якої просить скасувати рішення, припинити провадження по справі, оскільки даній спір не підлягає розгляду в господарських судах України, оскільки даній спір має бути розглянутий за нормами адміністративного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач зазначив, що не погоджується з висновками апелянта стосовно того, що даній спір має бути розглянутий за нормами адміністративного судочинства, тому що предмет спору по даній справі підпадає під дію статті 12 ГПК України.

Відповідачем на адресу Харківського апеляційного господарського суду було направлено клопотання, в якому відповідач просить розглянути дану справу без його участі.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПУ України, заслухавши доводи представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про припинення провадження по даній справі, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції розглянув дану справу по суті за нормами ГПК України.

З цим не погоджується колегія суддів, та вважає, що дана справа повинна бути розглянута за нормами КАС України, оскільки підсудність цієї справи визначена Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 1 ГПК України, підприємства,  установи,  організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Крім того, визначення поняття "справа  адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 4 статті 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори  за  зверненням  суб'єкта  владних   повноважень   у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статуту Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго»діє на підставі Закону України «Про електроенергетику»та підпорядковується Міністерству палива та енергетики України. Дане підприємство у своєму складі має відособлені структурні одиниці, перелік яких затверджує Міністерство енергетики України, які діють на підстав положень про спеціалізований відокремлений підрозділ, які затверджуються керівником підприємства за погодженням з Радою енергетики, НКРЕ та Міністерства енергетики України (до 2000 року).

Відповідно до Положення про відокремлений підрозділ «Держенергонагляд у Північному регіоні», він діє на підставі Наказу НЕК «України»від 20.02.2006 року №63 «Про створення відокремлених підрозділів НЕК «Укренерго».Одним із завдань відокремленого підрозділу «Держенергонагляду у Північному регіоні»є здійснення в межах своєї компетенції контролю за усуненням суб'єктами електроенергетики, суб'єктами відносин у сфері теплопостачання і споживачами електричної енергії виявлених порушень законодавства у сфері виробництва, постачання та споживання енергії.

Відповідно до частини  8 статті 27 Закону України «Про електроенергетику», громадяни та службові особи несуть адміністративну відповідальність за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у вигляді штрафу у розмірі до п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в порядку, встановленому законом.

Наведене, дає підстави колегії суддів вважати, що позивач є контролюючим органом у сфері електричної та теплової енергетики та здійснює владні управлінські та контрольні функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що такий спір повинен вирішуватись за правилами КАС України адміністративним судом.

На підставі наведеного, колегія суддів зазначає, що даний спір не підлягає розгляду в господарських судах, тому припиняє провадження по даній справі, скасовуючи рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 80, ст. ст. 99, 101, п. 3 ст. 103, п. 6 ч. 2 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, одностайно, -

постановила:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Сумиобленерго», м. Суми задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 25 квітня 2007 року по справі № 16/140-07 скасувати.

Провадження по даній справі припинити.

Головуючий суддя                                                                Олійник В.Ф.

Судді                                                                                      Кравець Т.В.

Істоміна О.А.