ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.08.07 р.                                                                               Справа № 36/207

Господарський суд Донецької області у складі, головуючого судді БудкоН.В., при секретарі судового засідання Крючковой К.М.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Приватного підприємства «Науково-промислове об»єднання «ТАТА» м.Запоріжжя до Акціонерного товариства закритого типу «Поліграфічне підприємство «АПП» м.Краматорськ про стягнення 80 843,41грн.

За участю:

Представників сторін:

Від позивача: Куликов К.А. по дов. №6 від 01.12.05р.;

Від відповідача: не з”явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне підприємство «Науково-промислове об»єднання «ТАТА» м.Запоріжжя, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Акціонерного товариства закритого типу «Поліграфічне підприємство «АПП» м.Краматорськ, основного боргу в сумі 63 700грн., пені в сумі 14 580,48грн., 3% річних в сумі 719,33грн., суму інфляції 1 843,60грн.

Крім того, з метою забезпечення позову просить суд накласти арешт на майно та рахунки в банківських установах, що належать відповідачу.

В обґрунтування вимог посилається на  договір №1 від 27.02.07р., видаткову накладну, довіреність.

Відповідач у судове засідання не з”явився, витребувані документи не представив, незважаючи на те, що про день, час та місце розгляду спору був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями №7378625, 7235972.

Проте, суд вважає можливим розглянути спір згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами, оскільки ненадані відповідачем докази не можуть суттєво сплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, а надання відзиву є правом, а не обов’язком відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО:

27.02.07р. сторони уклали договір №1, за умовами якого позивач зобов»язався передати у власність відповідача товар, а відповідач зобов»язався прийняти товар та оплатити позивачу його вартість.

На виконання умов за цим договором позивач передав відповідачу товар на загальну суму 83 748,89грн. за видатковою накладною №РН-б000252 від 01.03.07р.

Відповідачем прийнято означений товар, що підтверджується підписами сторін на видатковій накладній та довіреності відповідача на отримання товарно-матеріальних цінностей ЯНП №932028 від 01.03.07р.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт передачі відповідачу товару за вказаною видатковою накладною на суму 83 748,89грн., тобто обов’язок позивача вважається виконаним у відповідності до п.1.1 договору.

Відповідно до п.6.2 договору відповідач зобов”язався оплатити товар протягом 21 банківського дня після отримання товару.

У порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов’язання  належним чином не виконав, отриману продукцію сплатив частково в сумі 20 048,89грн.

Після пред”явлення позову відповідач також частково оплатив заборгованість в сумі 3 000грн., що підтверджується банківськими виписками, ксерокопії яких, завірені належним чином, знаходяться в матеріалах справи.

Таким чином, на день розгляду спору заборгованість відповідача перед позивачем склала 60 700грн.

Доказів оплати залишку боргу в сумі 60 700грн. відповідач не представив, у зв’язку з чим суд робить висновок, що зобов’язання відповідача перед позивачем до теперішнього часу не виконане, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи, договором №1 від 27.02.07р., видатковою накладною, довіреністю, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 60700грн. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання, згідно з ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, тягне за собою обов’язок сплати суми інфляції а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши арифметично наданий позивачем розрахунок, відповідно до якого сума інфляції складає 1 843грн.60коп., з огляду на наявність заборгованості суд вважає, що вимоги позивача в цій частині обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Разом з тим, розрахунок 3% річних позивачем здійснений з 22.03.07р., а право вимоги у нього настало 02.04.07р., у зв”язку з цим суд вимоги позивача в цій частині задовольняє частково та стягує з відповідача пеню з 02.04.07р. (з моменту виникнення права вимоги) по 16.07.07р. в сумі 643,61грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 14 580,48грн. з посиланням на Закон України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”. Стаття 1 ЗУ „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” №543/96ВР від 22.11.96р. передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Договором №1 від 27.02.07р. сторони не передбачили відповідальність відповідача у разі порушення грошових зобов’язань у вигляді пені та не встановили її розмір.

Крім того, відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України, пеня за порушення строків виконання зобов”язання застосовується у тому випадку, якщо порушено господарське зобов”язання, в якому хоча б одна сторона є суб”єктом господарювання, що належить до державного сектору економіки, або порушення пов”язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов’язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту.

З наданих суду матеріалів не вбачається, що в порушеному зобов’язанні одна із сторін належить до державного сектору економіки, виконання зобов’язання фінансується за рахунок державного кредиту, або порушення пов’язане з виконанням державного контракту.

Правовідносини позивача та відповідача по договору №1 від 27.02.07р. незачипають інтересів держави, а тому, д них неможливо застосувати штрафні санкції, передбачені ст. 231 Господарського кодексу України.

З огляду на вищевикладені обставини господарський суд відмовляє позивачу у вимогах в частині стягнення пені в сумі 14 580,48грн.

Водночас, суд відмовляє позивачу у вимогах в частині накладення арешту на майно та грошові кошти, які належать відповідачеві, оскільки він не представив доказів, підтверджуючих те, що невжиття таких заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

На підставі ст.ст.525, 526, 614, 625 та 655-697 ЦК України, ст. ст. 173,193 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 33, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов Приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне об»єднання «ТАТА» м.Запоріжжя до Акціонерного товариства закритого типу «Поліграфічне підприємство «АПП» м.Краматорськ про стягнення 80 843,41грн.

Стягнути з Акціонерного товариства закритого типу «Поліграфічне підприємство «АПП», (84333, м.Краматорськ, вул. Шкадінова, б.27, р/р3170 в «Промінвестбанку», МФО 334141) на користь Приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне об»єднання «ТАТА», (69032, м.Запоріжжя, вул. Макаренко, б.13, р/р3 в АКБ «Металург», МФО 313582) основний борг в сумі 60 700грн., 3% річних в сумі 643,61грн., суму інфляції 1843,6грн.,  держмито в сумі 661,87грн.,  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 96,60грн.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя