ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2007                                                                                   Справа № 3/14-07(9/90)

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Лазаренко П.М.

за участю представників сторін:

від позивача – не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.14, т.2);

від відповідача – Бардіна Ю.О., дов. № 19-174 від 27.10.2006р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ на рішення  господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.07р.  у справі № 3/14-07(9/90)

за позовом   державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ

до   відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг", м. Кривий Ріг

про   стягнення 30111 грн. 84 коп.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 25.04.07, за згодою представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Державне підприємство “Придніпровська залізниця”, м. Дніпропетровськ звернулось з позовом до відкритого акціонерного товариства “Міттал Стіл Кривий Ріг”, м. Кривий Ріг про стягнення 30111,84 грн. плати за користування вагонами за період з травня по червень 2006 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.07 по справі № 3/14-07(9/90) (суддя Юзіков С.Г.) позовні вимоги  задоволені частково в сумі 15 096,72 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення вмотивовано тим, що залізниця не забезпечила правильне оформлення вантажовідправником  перевізних документів на металобрухт, у зв’язку з чим відповідач не міг прийняти його до розвантаження.

Не погодившись із рішенням, позивач подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати частково, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на такі обставини.

Стаття 47 Статуту залізниць України чітко визначає обставини, коли вантажоодержувач може відмовитись від прийняття вантажу, до таких належать лише випадки, коли якість вантажу через псування або пошкодження змінилась настільки, що виключається можливість повного або часткового його використання. Стаття 46 Статуту залізниць України покладає на вантажоодержувача обов’язок без будь-яких умов прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу.

У відповідності з п.6 Правил, усі завантажені вагони, що знаходяться на станціях в очікуванні подавання під вантажні операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. А у відповідності з п. 12 Правил, загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Періоди затримки вагонів зафіксовано актами загальної форми, складеними належним чином за участю представника  відповідача.

Відповідач вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити  рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між державним підприємством “Придніпровська залізниця” (далі –позивач) та відкритим акціонерним товариством “Криворізький гірничо-металургійний комбінат “Криворіжсталь”, правонаступником якого з 12.01.06 є відкрите акціонерне товариство "Міттал Стіл Кривий Ріг" (далі –відповідач), був укладений договір № ПР/ДН-2-04-128/НЮ-899п/2366 від 30.04.04 “Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуг” із додатковою угодою № 11 від 31.01.06, предметом якого є надання позивачем послуг, пов’язаних з перевезенням вантажів, та проведення відповідачем розрахунків за ці послуги.

У травні-червні 2006 року на адресу відповідача надійшли вагони з металевим брухтом, які він своєчасно на свою під’їзну колію під вивантаження у позивача не прийняв, у зв’язку із відсутністю оформлених належним чином документів на вантаж, а саме у наданих документах були виправлення.

Внаслідок очікування внесення виправлень у документи на вантаж вагони простоювали на коліях залізниці, про що позивачем були складені акти загальної форми № 120 від 28.0405, №148 від 08.05.05, №156 від 10.05.05, №180 від 21.05.05, 3187 від 26.05.05, №198 від 08.06.05, №115 від 28.04.05, №153 від 10.05.05, № 162 від 13.05.05, №182 від 24.05.05, №188 від 26.05.05,№199 від 11.06.05  та нарахована плата за користування вагонами у сумі 30 111,84 грн.

Відповідно до статті 46 Статуту залізниць України одержувач зобов’язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Термін вивезення і порядок зберігання встановлюються Правилами.

Відповідно до статті 47 Статуту залізниць України у разі прибуття вантажу на адресу одержувача, поставка якого йому не передбачена (договором, контрактом, замовленням, нарядом та іншим), останній зобов’язаний прийняти такий вантаж від станції на відповідальне зберігання.

Одержувач може відмовитись від прийняття вантажу лише у разі, коли якість вантажу через псування або пошкодження змінилась настільки, що виключається можливість повного або часткового його використання.

Стаття 25 Статуту залізниць України встановлює, що відправники і одержувачі вибухових, легкозаймистих, радіоактивних, отруйних та інших небезпечних вантажів повинні виконати всі належні заходи, що гарантують безпеку перевезень, мати засоби і мобільні підрозділи для ліквідації аварій та їх наслідків під час перевезення вантажів.

У відповідності до глави 3 параграфу 96 Технічних умов завантаження та кріплення вантажів при пред`явленні металобрухту до перевезення до кожної накладної у відповідності з вимогами ДСТу 2787-75 повинно бути додано посвідчення про приведення металобрухту у стан безпечний для перевезення, переробки, переплавки та про знешкодження металобрухту від вогневибухонебезпечних матеріалів.

Як вбачається з актів загальної форми посвідчення на вибухові вантажі були надані на всі вагони, тобто у залізниці не було підстав відмовити вантажовідправнику у їх прийманні з причин відсутності посвідчення.

У відповідності до пункту 2 Правил оформлення перевізних документів (статті 6, 23, 24 Статуту), затверджених  наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.00 за № 863/5084, графи залізничних накладних заповнюються відправником вантажу.

Графи, які зазначені в пункті 3 Правил оформлення перевізних документів заповнює залізниця.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про те, що залізниця зобов’язана перевірити дані, які вносить в залізничну накладну та у посвідчення про вибухонебезпечність вантажовідправник. Як вбачається зі змісту статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, але не зобов’язана.

Відповідно до статті 119 Статуту залізниць України за користування вагонами  і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під’їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб’єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами ( контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Згідно до пункту  Правил користування вагонами і контейнерами     (ст.119-126 Статуту залізниць України) , затвердженими наказом Мінтрансу України від 25.02.99 №113, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.99 №165/3458 час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника.

З огляду на викладене, і те, що вантажоодержувач безпідставно відмовився від отримання прибувшого на його адресу вантажу, плата  за користування вагонами  нарахована позивачем  відповідно до відомостей користування вагонами, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про  часткову відмову в задоволенні позовних вимог, у зв’язку з чим рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.07 по справі № 3/14-07(9/90) підлягає частковому скасуванню, а позовні вимоги задоволенню в повному обсязі.

Державне мито за перегляд справи по апеляційній скарзі покладається на відповідача.

На підставі викладеного та, керуючись статтями 49, 101-105  Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.07 по справі № 3/14-07(9/90) скасувати частково.

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг", м. Кривий Ріг  на користь державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ 15015,12  грн. плати за користування вагонами, 150,15  грн. державного мита за розгляд справи, 58,84 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видати наказ.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства “Міттал Стіл Кривий Ріг”, м. Кривий Ріг на користь державного підприємства “Придніпровська залізниця” 75,08 грн. державного мита за перегляд справи по апеляційній скарзі, видати наказ.

Видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                                                        О.М.Лисенко

Суддя                                                                                                              О.М.Виноградник

Суддя                                                                                                              О.В.Джихур