СУД
РІШЕННЯ

05.07.07р.

Справа № 41/172-07

За позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

м. Дніпропетровськ

до  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Новомосковськ, Дніпропетровська область

про стягнення 50275,05 грн.

Суддя  Е.В. Орєшкіна

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_3, довіреність
б/н від 01.12.06 року

Від
відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу  - 44879 грн., 3 % річних -1401,70 грн.,
інфляційних витрат -3994,35 грн., всього -50275,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань щодо оплати
поставленого йому позивачем меблевої продукції.

Відповідач в судові засідання не
з'явився, відзив на позов та витребуваних судом документів не надав, вимог не
заперечив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у
позовній заяві. (Абзац підпункту 3.6 в редакції Роз'яснення Вищого
господарського суду № 04-5/609 (v 609600-02 ) від 31.05.2002 року).

Конверт з ухвалою суду про
порушення провадження у справі від 10.04.07 року, надісланий на адресу
відповідача, яка зазначена позивачем в позовній заяві (АДРЕСА_1), повернувся до
суду з відміткою пошти про сплив строку зберігання рекомендованої кореспонденції.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК
України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше,
приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно або тимчасово.

Частиною 6 цієї статті передбачено,
що фізична особа може мати кілька місць проживання.

Водночас громадянин визнається
суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за
умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи
відповідно до ст. 58 Господарського кодексу України.

Таким чином, місцезнаходження
відповідача визначається за даними його
державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 15.05.07 року зобов'язано виконавчий комітет
Новомосковської міської ради Дніпропетровської області надати до господарського
суду Дніпропетровської суду інформацію щодо державної реєстрації фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2 (ін. НОМЕР_1) на момент розгляду справи, а також всю наявну
інформацію стосовно його місцепроживання та зміни місцезнаходження.

Згідно листа  виконавчого комітету Новомосковської міської
ради депутатів НОМЕР_2 від 13.06.07 року, надісланого на адресу суду,
відповідач станом на 13.06.07 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки господарським судом
надсилались відповідачу ухвали про розгляд справи

- на адресу, вказану позивачем в
позовній заяві;

- на адресу, вказану реєструючим
органом листом НОМЕР_2 від 13.06.07 року (тобто на момент розгляду справи),

суд вважає, що відповідач був
належним чином повідомлений про час і місце проведення судових засідань.

Нез'явлення відповідача на виклик
суду не перешкоджає розгляду справи по суті.

Справа, згідно ст. 75
Господарського процесуального кодексу України, розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 15.05.07 року строк вирішення спору у справі
продовжений до 06.07.07 року.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в сукупності,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.05 року позивачем поставлена
відповідачу меблева продукція на загальну суму 44879 грн., що підтверджено
накладною НОМЕР_3 від 01.03.05 року, копія якої долучена до матеріалів справи.

Отримання товару за вказаною
накладною від позивача відповідачем не спростовано.

Відповідно до п. 7 ст. 179
Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих
видів договорів.

Згідно п. 1 ст. 181 Господарського
кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом
обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

01.12.05 року відповідач письмово
підтвердив наявність заборгованості перед позивачем в сумі 45000 грн. та
зобов'язався її сплатити в строк до 28.02.06 року, що підтверджено розпискою,
копія якої додана до позову.

Сторонами не подано доказів сплати
відповідачем вартості поставленої йому позивачем продукції в сумі 44879 грн. у
встановлений розпискою строк.

Фактичні дії сторін підпадають під
норми ст.ст. 11, 202, 509, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175
Господарського кодексу України і свідчать про існування між сторонами відносин
купівлі-продажу,  в результаті чого у
відповідача виникли зобов'язання по оплаті поставленого  позивачем товару.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно
до умов договору та вимог цивільного кодексу, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускається.

Докази погашення  відповідачем заборгованості, що є предметом
позову, сторонами не подано, в матеріалах справи вони відсутні.

За таких обставин суд вбачає
підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача боргу у
розмірі 44879 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних з
простроченої суми. За період прострочення з
березня 2006 року по лютий 2007 року
нарахована позивачем сума інфляційних збитків становить 3994,35 грн., 3
% річних -1401,70 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача інфляційних збитків та 3 % річних суд вважає обґрунтованими та
підлягаючими задоволенню: інфляційних збитків -в розмірі пред'явленої позивачем
суми (при розрахунку ним помилково застосований індекс інфляції за листопад
2006 року в розмірі 101,2 %, тоді як він складає 101.8 %, тобто стягненню
підлягає сума, більша ніж нарахована позивачем), 3 % річних -частково, в
розмірі 1346,37 грн., оскільки при розрахунку відсотків річних позивачем
допущена арифметична помилка

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на обидві
сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 33, 44, 49, 82
-84  Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - АДРЕСА_1, ін. НОМЕР_1 на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 -АДРЕСА_2, ін. НОМЕР_4 суму боргу 44879 грн. (сорок
чотири тисячі вісімсот сімдесят дев'ять грн.), інфляційні збитки -3994,35 грн.
(три тисячі дев'ятсот дев'яносто чотири грн. 35 коп.), 3 % річних -1346,37 грн.
(одна тисяча триста сорок шість грн. 37 коп.), витрати по сплаті держмита
-502,19 грн.(п'ятсот дві грн. 19 коп.) та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу -117,87 грн.(сто сімнадцять грн. 87 коп.).

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

СУДДЯ
Е.В. ОРЄШКІНА

Рішення
підписано   06.07.07 року