ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

10:40 год.                                                                                      м.Одеса

"16" липня 2007 р.
Справа  № 28/112-07-2315А

За позовом  Спільне українсько-японське підприємство "Морімото і компанія" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю;

до відповідача  Виконавча дирекція Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

про скасування рішення

Суддя

при секретарі      Бандиш Г.І.

Представники:

Від позивача: Триполко О.В. - за дорученням;

Від відповідача: Терешенкова Ю.В. - за дорученням;

СУТЬ СПОРУ: Спільне українсько-японське підприємство «Морімото і компанія»у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю звернулося до суду з позовом до Виконавчої дирекції Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про часткове скасування рішення № 201 від 03.03.2007 року останнього про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4 –ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування.

11.04.2007 року ухвалою Господарського суду Одеської області було відкрито провадження у справі № 28/112-07-2315А та призначено попереднє судове засідання на 11 05.2007 року.

У ході судового засідання 11.05.2007 року повноважних представників сторін було ознайомлено з їх правами та обов’язками у відповідності із ст.. 49,51.130 КАС України.

Повноважні представники позивача у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Просили адміністративний суд задовольнити позов у повному обвісі.

Повноважний представник відповідача у попередньому судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував .

Ухвалою від 16.05.2007 Господарського суду Одеської області було закінчено підготовче засідання та призначено судовий розгляд на 4.06. 2007 року.

Повноважний представник відповідача на судовому засіданні 4.06. 2007 надав суду відзив на адміністративний позов, обґрунтований розрахунок суми штрафних санкцій в якому вказував що рішення № 201 від 03.03.2007 року останнього про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4 –ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування винесено за наслідками перевірки повністю відповідає чинному законодавству України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування.

18 червня 2007 року сторони звернулись до суду з клопотання про продовження розгляду справи на один місяць у зв’язку з необхідністю витребування доказів, надання додаткових доказів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи , на яких ґрунтується адміністративний позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду даної справи і вирішення спору по суті, суд ,-

Розглядом матеріалів справи встановлено:

16 лютого 2007 року Виконавчою дирекцією Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведено а перевірку правильності нарахування, своєчасності і повноти сплати страхових внесків, інших платежів до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та цільового і правильного витрачання його коштів за період з 01.01.2005 року по 31.12.2006 року, за наслідками якої було складено акт перевірки нарахування, утримання, сплати, та використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. від 16.02.2007 р.

Перевіркою було виявлено, що позивач порушив вимоги статті 23 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” від 18 січня 2001 року № 2240  (далі Закон №2240) і п. 14.16 Постанови Кабінету Міністрів України «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» № 1266.

Перевіркою встановлено, що позивач страхові внески до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності  перерахував не в повному обсязі  в січні 2006 року у сумі 2604 грн.; завищив витрати по виплаті лікарняного листка у сумі 220 грн. 41 коп., не вірно провів розрахунок середньодобового заробітку ( всього не прийнято до заліку 474 грн. 14 коп.).

Наявний акт був підписаний із зауваженням, які були детально розглянуті при винесенні рішення за результатами перевірки.

Згідно п. 15.14 Інструкццї «Про порядок проведення ревізій та перевірок по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності» затвердженою Постановою правіління Фонду соціального страхування з тиммчасової втрати працездатності від 19 вересня 2001 року № 38 по результах перевірки складається акт де зазначається: за який період проведено ревізію (перевірку), які виявлено порушення в нарахуванні і сплаті страхових внесків та пені, обчисленні і виплаті допомоги, у здійсненні інших виплат за рахунок коштів Фонду; відображаються суми додатково нарахованих страхових внесків і пені, суми витрат, які не приймаються до заліку в рахунок страхових внесків чи належать до виплати застрахованим особам додатково. При складанні акта ревізії службові особи дотримуються вимог щодо об'єктивності, чіткості та точності у викладі фактів порушень, виявлених під час ревізії. Порушення, виявлені у масовому порядку, відображаються у довідках, що додаються до акта ревізії, а в акті приводяться узагальнені дані та зміст цих порушень з посиланням на додатки та копії документів, які підтверджують виявлене порушення (наприклад, копії наказів, заяв працівників, протоколів засідань комісії із соціального страхування, відомостей, по яких працівники отримують додаткові блага в грошовому чи натуральному вигляді, графіків роботи і таке інше). Довідки підписуються перевіряючими та завідуючим фінансовим відділом (головним бухгалтером) організації, яка перевіряється. Акт ревізії або перевірки підписується ревізором, який її проводив, керівником, головним бухгалтером та головою комісії /уповноваженим/ із соціального страхування перевіряємої організації. У разі відмови ними підписувати акт ревізором складається акт в довільній формі про відмову посадових осіб від підписання акта, який разом з актом про проведення ревізії або перевірки офіційно надсилається керівництву об'єкта контролю до відома. Акт ревізії (перевірки) складається в двох примірниках, один з яких вручається керівнику підприємства, установи, організації, яка перевірялася, другий - залишається в органі Фонду, що проводив ревізію (перевірку). За матеріалами акта ревізії протягом 20 календарних днів керівники виконавчої дирекції Фонду або його відділень, їх заступники приймають рішення про застосування фінансових та штрафних санкцій до страхувальника.

Рішення приймається за встановленою формою відповідно до ст. 28, 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням". У рішенні вказуються суми фінансових санкцій, які належить зарахувати до бюджету Фонду, шляхом відображення у звіті страхувальника по коштах Фонду (за формою Ф4-ФСС з ТВП). Облік рішень проводиться за встановленою формою. В рішенні, яке надсилається страхувальнику, зазначаються строки, передбачені цією Інструкцією для можливого оскарження нарахованого зобов'язання (штрафних санкцій і пені за їх наявності) по коштах Фонду.

3 березня 2007 року було виконавчою дирекцією Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було винесено рішення № 201 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4 –ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на загальну суму –2104 грн. 21 коп., у тому числі не прийнято до заліку витрат на суму –474  грн. 14 коп., накладено штраф у розмірі 237 грн. 07 коп. і накладено штраф від належної до сплати суми страхових внесків в розмірі –1302 грн. 00 коп.

Відповідно до преамбули «Інструкції зі статистики заробітної плати»(далі Інструкція) затвердженої наказом від 13 січня 204 року № 5 Державного комітету статистики України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713 дію даної Інструкції поширено на всіх юридичних осіб та їх відокремлених підрозділів незалежно від форм власності й організаційно-правових форм господарювання. й організаційно-правових форм господарювання. Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Однак вже у п. 1.3 даної Інструкції затвердженої наказом від 13 січня 204 року № 5 Державного комітету статистики України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713 визначено, що До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Відповідно до ст.. 21 України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” від 18 січня 2001 року № 2240 страхові внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, нараховуються в межах граничної суми заробітної плати (доходу), що встановлюється Кабінетом Міністрів України та є розрахунковою величиною при обчисленні допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах.

Позивач звернувся до суду з позовом про часткове скасування рішення, а саме суми штрафу у розмірі –1302 грн. 00 коп. як таке що не відповідає вимогам діючого законодавства, зокрема: відповідно до розрахунку своєчасності та повноти перерахування страхових внесків та нарахування пені страхувальнику, складеного ревізором  2604 грн. є поточною заборгованістю по нарахуванням на заробітну плату за січень місяць, перерахування якої відповідно  абзацу 2 ст. 23 Закону № 2240 здійснюється один раз на місяць у день виплати заробітної плати; кошти на оплату праці за січень місяць були зняти з розрахункового рахунку підприємства 21 лютого 2006 року; сума страхового внеску 2604 грн. 00 коп. увійшла до виплати одноразової допомоги по народженню дитини у розмірі 2015700 грн. 00 коп., яка була у той же день зроблена підприємством, що також відображено у розрахунку. Зазначену виплату одноразової допомоги було частково здійснено за рахунок коштів підприємства, до складу яких увійшла сума страхових внесків за січень місяць у розмірі 2604 грн. 00 коп.  Після зазначених розрахунків за Фондом склалася заборгованість у сумі 14399 грн. 00 коп, що наочно відображено у розрахунку своєчасності та повноти перерахування страхових внесків та нарахування пені страхувальнику. Чинним законодавством не передбачений обов’язок підприємства з перерахування щомісячних страхових внесків до Фонду у разі, якщо Фонд має заборгованість перед підприємством.

Згідно частини 2 ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18.01.2001 р. N 2240 страхувальник має право :: п. 4) на отримання інформації про результати проведення перевірки використання коштів Фонду; п.6) на судовий захист своїх прав.

Згідно частини 2 цієї ж статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18.01.2001 р. N 2240 страхувальник, зокрема зобов’язаний: п. 2) нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Так, згідно ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18.01.2001 р. N 2240 страховик має право: п.3) здійснювати перевірку правильності нарахування і повноти сплати страхових внесків та використання страхових коштів на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників; п.6) накладати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені цим Законом та іншими актами законодавства.

Згідно частини 2 цієй ж статті  Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18.01.2001 р. N 2240 страховик зобов’язаний : п. 3) здійснювати контроль за правильним нарахуванням, своєчасною сплатою страхувальником страхових внесків, а також обгрунтованістю проведених ним витрат страхових коштів; п.4) здійснювати контроль за достовірністю поданих страхувальниками та застрахованими особами відомостей, визначених статтями 27 і 51 цього Закону; 7) надавати безоплатно застрахованим особам і страхувальникам консультації з питань застосування законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням; п.9) стягувати надміру виплачені кошти з юридичних і фізичних осіб у встановленому законом порядку.

Згідно статті 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18.01.2001 р. N 2240 страхувальник несе відповідальність за: ухилення від реєстрації як платника страхових внесків, несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців, а також за порушення порядку використання страхових коштів.У разі несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальником, у тому числі через ухилення від реєстрації як платника страхових внесків, або неповної їх сплати страхувальник сплачує суму донарахованих контролюючим органом страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню.За порушення строку реєстрації страхувальника як платника страхових внесків або несвоєчасність сплати страхових внесків на нього накладається штраф у розмірі 50 відсотків суми належних до сплати страхових внесків за весь період, який минув з дня, коли страхувальник повинен був зареєструватися.За неповну сплату страхових внесків на страхувальника накладається штраф у розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати, на яку відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, а в разі повторного порушення —у трикратному розмірі зазначеної суми.За порушення порядку витрачання страхових коштів накладається штраф у розмірі 50 відсотків належної до сплати суми страхових внесків.Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки (без урахування штрафів) за весь її строк.

Згідно п. 16.1 Інструкції «Про порядок проведення ревізій та перевірок по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності»затвердженої Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 19 вересня 2001 року № 38 обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування сум фінансових та штрафних санкцій за матеріалами ревізій, здійснене робочим органом Фонду, є помилковим, покладається на платника страхових внесків.

Окрім цього, згідно ст. 1 Закону України «Про систему оподаткування»від 25 червня 1991 року № 1251( зі змінами та доповненнями) встановлення і скасування податків і зборів (обовязкових платежів до бюджетів і державних цільових фондів, а також пільг їх) здійснюється Верховною радою України.

Враховуючи вищевикладене, судом визнається, що порядок справляння страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності визначається Законами України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18.01.2001 р. N 2240 "Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування" від 11.01.2001 р. N 2213 та Інструкцією про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду, затвердженою постановою правління Фонду від 26.06.2001 р. N 16.

Відповідно до статті 1 Закону N 2213 базою для нарахування страхових внесків до Фонду є фактичні витрати на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні і компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці" від 24.03.95 р. N 108/95, та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб.

Положеннями статті 23 Закону N 2240 та пункту 4.1 розділу 4 Інструкції N 16 визначено, що нарахування страхових внесків до Фонду страхувальники здійснюють щомісячно.

В даному випадку Фонд заробітної плати за IV квартал 2005 році у позивача склав: 202 536 грн. 00 коп.,залишок заборгованості по страховим внескам на 01.01.2006 року складає: 2 386грн. 23 коп., нараховане і утримано страхових внесків в січні 2006 р.: 3 026 грн. 00 коп., витрати страхувальника складають: 177 грн. 00 коп., перераховано до Фонду: 2529 грн. 00 коп., залишок заборгованості по страховим внескам на 01. 02.2006 року складає:  5 235 грн. 00 коп., перераховано страхувальником:  26.01.2006 року:  2529 грн. 00 коп. 13.01.2006 року: 101 грн. 00 коп.( дані акту перевірки).

Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181 пеередбачено,- податковий борг (недоїмка) зі збору на загальнообов’язкове соціальне страхування —зобов’язання страхувальника, що виникає з моменту одержання коштів на оплату праці в банківській установі перед Фондом зі збору на обов’язкове соціальне страхування з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності та не сплачене у встановлений строк.

Таким чином суму заборгованості по страховим внескам у сумі 2604 грн. віднести до поточної заборгованості не має підстав, вона є простроченою заборгованістю по страховим внескам..

Страхувальник-роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків. У разі  несвоєчасної  сплати страхових внесків або неповної їх сплати страхувальник сплачує суму донарахованих контролюючим органом страхових внесків, штраф та пеню на страхувальника накладається

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, судом визнається, що в позовній заяві відсутні достатні докази, які б свідчили про необґрунтованість спірного рішення докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтуванні позовних вимог.

Керуючись  ст. 161-164 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили у порядку ст.254  Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя