ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 9/48-370
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Кропивної Л.В.

розглянувши у  відкритому судовому засіданні  заяву

За позовом  Прокурора Кременецького району м.Кременець,Тернопільська область,    в особі Відділення Державного казначейства України у Кременецькому районі вул. Миру, 1а, м.Кременець,Тернопільська область.

до відповідача  Спілки власників земельних паїв "Хотовицька"  с. Хотовиця Кременецького району

за участю представників сторін  від:

позивача:  не з’явився.

відповідача:  не з’явився .

Встановив:

Прокурор Кременецького району в інтересах держави в особі Державного казначейства України в особі Відділення Державного казначейства в Кременецькому районі, м. Кременець Тернопільської області, звернувся в господарський суд Тернопільської області з позовом до Спілки власників земельних та майнових паїв “Хотовицька”, с. Хотовиця  Кременецького району Тернопільської області , про стягнення на майно на суму  988,85 грн.

Рішенням господарського суду від 15 лютого 2001р. у справі № 9/48-370 позовні вимоги прокурора Кременецького району задоволено та постановлено звернути стягнення на майно відповідача - Спілки власників земельних та майнових паїв “Хотовицька”, с. Хотовиця, в сумі 988,85 грн. та стягнуто з відповідача судові витрати - 51 грн. державного мита та  69 грн. витрат  на   інформаційно-технічне  забезпечення  судового  процесу.

На підставі  постановленого  15.02.2001 р. господарським    судом  Тернопільської області  рішення,  був  виданий    наказ  на   його  примусове виконання від 15.02.2001 р.

Заявник - Головне управління Державного казначейства України в Тернопільській області, м. Тернопіль, звернувся до суду з заявою №13-07-07/1799 від 31.05.07р., в якій просить змінити спосіб виконання рішення господарського суду Тернопільської області  від 15 лютого 2001р. по справі №9/48-370 та стягнути з боржника кошти в сумі 988,85 грн. замість звернення стягнення на майно.

Обґрунтовуючи свої вимоги,  заявник посилається  на таке :

Відділом Держказначейства  у Кременецькому районі наказ  про примусове виконання рішення від 15 лютого 2001 р. по справі № 9/48-370  передано на виконання до Кременецького відділу Державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції.

06.04.2007 р. Управління Державного казначейства у Кременецькому районі Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області отримало ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 27.03.2007 р. по справі № 17/Б-823, в якій зазначено, що ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 17.11.2006 р. за заявою Кременецької міжрайонної державної податкової інспекції порушено провадження у справі № 17/б-823 про банкрутство Спілки власників земельних паїв “Хотовицька”.   Постановою Господарського суду від 30.11.2006 р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у відповідності до вимог Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, призначено ліквідатором банкрута  Міхненко Н.І.

Заявник стверджує, що Відділ Державної виконавчої служби Кременецького району направив ліквідатору  оригінал наказ Господарського суду Тернопільської області від  15.02.2001 р. по справі № 9/48-370  і цей наказ  знаходиться у матеріалах справи про банкрутство боржника (справа  № 17/Б-823).

Ухвалою від 25 червня 2007 р. призначено судове засідання по розгляду заяви про зміну способу виконання рішення господарського суду Тернопільської області від           15.02.2001 р. на 14-30 год. 02 липня 2007 р.

Сторони  не скористалося своїм правом на участь  у  судовому засіданні  02.07.2007 р.

Розглянувши   подані матеріали,   суд дійшов до висновку ,  що   заява про зміну способу  виконання   рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.02.2001 р. по справі № 9/48-370  до задоволення  не підлягає , враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при  наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за  поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Під зміною  способу і порядку  виконання  рішення слід  розуміти  прийняття господарським   судом нових заходів  для реалізації рішення в разі неможливості його  виконання  у порядку і способом,  раніше встановленим.

З матеріалів справи № 9/48-370  не вбачається, що державний виконавець у процесі виконання судового рішення № 9/48370 встановив відсутність майна боржника, що засвідчив відповідним актом.

У відповідності до ч.1 ст. 66 ГК України майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається на самостійному балансі підприємства.

До того ж,  до складу майна підприємства  відносяться також грошові кошти, які зберігаються на особових рахунках підприємства.

Згідно ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України судові рішення є обов’язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України “Про виконавче провадження”.

У відповідності до п. 8 ст. 34 Закону України “Про виконавче провадження”  у випадку порушення  господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, виконавче провадження з виконання рішення суду підлягає обов'язковому зупиненню, оскільки протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, відповідно до п. 4 ст. 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Статями 34,37,40,40-1 Закону України “Про виконавче провадження” не передбачено повернення виконавчого документа чи припинення виконання рішення суду з підстав, вказаних у ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Відповідно до п. 8 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження закінчується передачею Державною виконавчою службою виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника- юридичної особи, або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом.

На підставі наведеного, вказані вище обставини не є перешкодою для виконання рішення господарського суду  від 15.02.2001 р. № 9/48-370, оскільки як визначається ст. 124 Конституції України та ст. 115 Господарського процессуального кодексу України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території України.

Таким чином,  порушення  судом провадження  у справі про банкрутство боржника   не є обставиною ,  яка  свідчить  про  неможливість    виконання  законного судового  рішення   у порядку і способом,    ним встановленим .

Враховуючи викладене,  керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 22, 86, 115, 121 ГПК України,   господарський суд

Ухвалив:

1.          Відмовити  Головному Управлінню Державного казначейства  України у Тернопільській області у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення господарського суду Тернопільської області  від 15 лютого 2001р. по справі №9/48-370 та стягнення з боржника коштів в сумі 988,85 грн. замість звернення стягнення на майно.

2.            Ухвала може бути оскаржена  до Львівського апеляційного господарського  суду .

Суддя                                                                                Л.В. Кропивна