ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.06.07                                                                                           Справа  № 18/112

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                  Краєвської М.В.

суддів:                                                                                                         Давид Л.Л.

Мурської Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ деревообробна фабрика “Бескид” від 16.03.2007 р. № 6

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.02.2007 р.

у справі № 18/112

за позовом ТзОВ “Радіоремсервіс”, м.Івано-Франківськ

до ТзОВ деревообробна фабрика “Бескид”, с.Нижні Ворота Воловецького р-ну Закарпатської обл.

про стягнення 188 900 грн. за договором про співпрацю та організацію взаємовідносин, зобов”язання повернути майно загальною вартістю 17 100 грн.

За участю представників сторін:

від позивача –Стецюк С.С. (адвокат, доручення № 4/06 від 13.03.2006 р. у матеріалах справи);

від відповідача –Лєшков Г.Ю. (представник, довіреність без номера від 07.05.2007 р. у матеріалах справи),

Дувалка Ю.Ю. (директор)

Представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України.

Оскільки жодна з сторін не заявляла клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 17.05.2007 р.

Розпорядженням голови суду від 25.06.2007 р. проведено зміни в складі колегії суддів (знаходиться в матеріалах справи).

Заяв про відвід суддів не поступало.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 28.02.2007 р. у справі № 18/112 (суддя Кривка В.П.) позов задоволено повністю за доведеністю та обгрунтованістю, зобов”язано ТзОВ деревообробна фабрика “Бескид” повернути ТзОВ “Радіоремсервіс” станок фрезерний з кареткою ФСШ-1, станок шліфувальний (каретний) Шп ПС-18, станок рейсмусний універсальний ФПІ-1 і станок ленточнопильний DRSC-80 на загальну суму 17 100 грн., стягнуто з відповідача на користь позивача 188 900 грн. вартості пиломатеріалів дубових необрізних в кількості 156, 1 куб. м.

Відповідач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу й уточнення до неї, де просить рішення місцевого господарського суду рішення місцевого господарського суду скасувати в частині стягнення 188 900 грн. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити, в решті рішення суду залишити без змін  з підстав неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що згідно з актом звіряння взаєморозрахунків станом на 01.05.2004 р. ТзОВ деревообробна фабрика “Бескид” не мало жодних матеріальних зобов”язань по відношенню до ТзОВ “Радіоремсервіс”; відповідно до аналогічного за своїм змістом документа, датованого 22.07.2005 р., ТзОВ “Радіоремсервіс” не має жодних претензій до ТзОВ деревообробна фабрика “Бескид” взагалі, в т.ч. щодо будь-якого обладнання та пиломатеріалів; у рішенні суду не зазначено мотивів і підстав, що спонукали суд не приймати до уваги та не надавати належної оцінки вказаним документам при винесенні рішення у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 03.10.2001 р. між ТзОВ „Радіоремсервіс” і ТзОВ деревообробна фабрика „Бескид” було укладено договір № 3/10 про співпрацю та організацію взаємовідносин, за яким сторони зобов’язалися спільно діяти для досягнення загальних господарських цілей згідно з статутними завданнями та економічними інтересами кожної з сторін (а.с. 11).

16.10.2001 р. між ТзОВ „Радіоремсервіс” (покупець) та ТзОВ деревообробна фабрика „Бескид” (продавець) було укладено договір № 5 (а.с. 9-10), на виконання умов якого внаслідок здійснення покупцем погашення податкової заборгованості продавця останній передав обладнання на загальну суму 17 100 грн. (станок фрезерний з кареткою ФСШ-1, станок шліфувальний (каретний) Шп ПС-18, станок рейсмусний універсальний ФПІ-1 і станок ленточнопильний DRSC-80), а ТзОВ „Радіоремсервіс” прийняв зазначене обладнання, що підтверджується накладною № 6, податковою накладною № 6 та узгодженим сторонами актом прийому передачі від 16.10.2001 р. (а.с. 12-14). Надалі згідно з накладною № 17 від 21.05.2002 р. на підставі зазначеного вище договору № 3/10 від 03.10.2001 р. ТзОВ „Радіоремсервіс” було передано, а ТзОВ деревообробна фабрика „Бескид” прийнято на відповідальне зберігання терміном на 2 роки обладнання на загальну суму 230 801 грн., в тому числі станок фрезерний з кареткою, станок шліфувальний (каретний), станок рейсмусний універсальний та станок ленточнопильний на загальну суму 17 100 грн. (а.с.15, 88).

У подальшому на підставі вказаного договору про співпрацю та організацію взаємовідносин № 3/10 від 03.10.2001 р. ТзОВ „Радіоремсервіс” було придбано у ТзОВ деревообробна фабрика „Бескид” пиломатеріали дубові необрізні в кількості 156,1 м. куб. на загальну  суму   188 900 грн. Факт  купівлі-продажу  зазначених  товарно-матеріальних цінностей підтверджено долученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень  від  19.05.2003 р.  на  суму  160 000 грн.  та  від  20.05.2003 р.  на  суму 28 900, якими було здійснено  передоплату за вказаний товар (а.с.85-86), та узгодженою сторонами накладною від 28.05.2003 р. про відпуск та прийняття товару (а.с.97-98). Крім цього, вказані обставини підтверджено долученими до справи копією довідки про результати проведеної Воловецьким відділенням Свалявської міжрайонної ДПІ зустрічної документальної перевірки ТзОВ деревообробна фабрика „Бескид” з ТзОВ „Радіоремсервіс” від 20.11.2003 р. (а.с. 53-77), а також актом ДПІ в м. Івано-Франківську про результати комплексної, планової, документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства ТзОВ „Радіоремсервіс” від 08.06.2005 р. (а.с. 99-102).

Того ж дня – 28.05.2003 р. між ТзОВ „Радіоремсервіс” (поклажодавець за договором) та ТзОВ деревообробна фабрика „Бескид” (зберігач за договором) було укладено договір № 3/5 про тимчасове зберігання зазначеного вище придбаного позивачем товару терміном на 1 рік. (а.с. 8), на виконання умов якого позивачем передано, а відповідачем прийнято пиломатеріали дубові необрізні в кількості 156,1 м. куб. на загальну суму 188 900 грн., що підтверджено узгодженою між сторонами накладною б/н від 28.05.2003 р. (а.с. 16, 97).

Надалі відповідач передане йому обладнання частково повернув (а.с. 17, 18, 20), однак станок фрезерний з кареткою, станок шліфувальний (каретний), станок рейсмусний універсальний, станок ленточнопильний на загальну суму 17 100 грн. та пиломатеріали дубові необрізні в кількості 156,1 м. куб. на загальну суму 188 900 грн. відповідачем повернуто не було. 17.11.2005 р. позивачем було пред’явлено відповідачу претензію з вимогою повернути зазначене майно чи оплатити його вартість (а.с.20), проте таку вимогу було безпідставно залишено без задоволення (а.с.36).

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.05.2007 р. в даній справі, слід скасувати; рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.02.2007 р. у справі № 18/112 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ деревообробна фабрика “Бескид” - без задоволення.

При цьому колегія виходила з наступного.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі –ГК України) та ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Виходячи з аналізу фактичних обставин справи, вбачається, що між сторонами виникли зобов”язання за договором зберігання.

Згідно з ч.1 ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст.948 ЦК України поклажодавець зобов'язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

Згідно з ч.1 ст.949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 17.11.2005 р. позивачем було пред’явлено відповідачу претензію з вимогою повернути зазначене майно чи оплатити його вартість (а.с.20), проте таку вимогу було безпідставно залишено без задоволення (а.с.36).

В останніх відсутні будь-які докази повернення позивачу спірних товаро-матеріальних цінностей.

Як суду першої, так і суду апеляційної інстанції відповідачем не представлено доказів вивезення від ТзОВ деревообробна фабрика „Бескид” дубових необрізних пиломатеріалів у кількості 156,1 м. куб. на загальну  суму   188 900 грн. Якщо погодитися з твердженням відповідача про відсутність у нього пиломатеріалів, то факт вивезення останніх повинен підтверджуватися складенням супровідних документів, оскільки згідно з підрахунками фізично така кількість деревини поміститься більше як у 10 великих машинах (фурах), однак такі докази в апелянта також відсутні.

Представлені апелянтом товаро-транспортні накладні на відвантаження ТзОВ деревообробна фабрика „Бескид” до ТзОВ “Радіоремсервіс” колегією суддів не беруться до уваги, оскільки не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.34 ГПК України, дані документи не містять підпису уповноваженої особи ТзОВ “Радіоремсервіс” про отримання пиломатеріалів, вони оформлені в односторонньому порядку, а тому не породжують жодних юридичних наслідків для сторін. Крім того, за словами представника позивача, директор ТзОВ “Радіоремсервіс” не видавав нікому довіреностй на отримання товаро-матеріальних цінностей.

В силу ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, що в даному випадку відповідачем зроблено не було.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.68, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.05.2007 р. в даній справі, скасувати.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.02.2007 р. у справі № 18/112 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ деревообробна фабрика “Бескид” - без задоволення.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Справу повернути в місцевий господарський суд.

6. Канцелярії суду дану постанову направити сторонам і ДВС у Воловецькому районі Закарпатської області (89100, Закарпатська обл., Воловецький р-н, смт.Воловець, вул.Фабрична, 2) рекомендованим листом.

Головуючий-суддя                                                                                                      М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                        Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                      Х.В.Мурська