ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2007 р.
№ 24/535

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Ходаківська І.П.

судді
Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

розглянувши  матеріали касаційної скарги
закритого акціонерного товариства гірничо-збагачувальної фабрики "Краснолуцька"

у справі
господарського суду міста Києва

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2007 року

за позовом
відкритого акціонерного товариства "Вінницяоблпаливо"

до
1) Державного територіально-галузевого об’єднання "Південно-Західна залізниця"
2) закритого акціонерного товариства гірничо-збагачувальної фабрики "Краснолуцька"

про
стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2006 року, відкрите акціонерне товариство "Вінницяоблпаливо" звернулось до суду з позовом про стягнення з державного територіально-галузевого об’єднання "Південно-Західна залізниця" та закритого акціонерного товариства гірничо-збагачувальної фабрики "Краснолуцька" пропорційно ступеню їх вини вартість недостачі вугілля у сумі 1419,43 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва 14.11.2006 року (суддя Смілянець В.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2007 року (судді: Зеленін В.О., Рєпіна Л.О., Синиця О.Ф.) позов задоволено, визнано недовантаження відправником 4 тон вугілля.

У касаційній скарзі закрите акціонерне товариство гірничо-збагачувальна фабрика "Краснолуцька" посилається на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права і просить рішення та постанову суду скасувати, постановивши нове рішення про відмову у задоволенні позову за рахунок вантажовідправника.

Заслухавши   суддю –доповідача, пояснення   представника залізниці, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, судова колегія вважає, що постановлені у справі судові рішення не можуть залишатись без змін і підлягають скасуванню, а матеріали справи направленню на новий судовий розгляд, виходячи із наступного.

Як встановлено судом попередньої інстанції, а це підтверджується наявними у справі матеріалами, на виконання умов договору поставки № 1-21, укладеного 15 лютого 2005 року між відкритим акціонерним товариством "Вінницяоблпаливо" та ПП "Розма Плюс", закритим акціонерним товариством гірничо-збагачувальною фабрикою "Краснолуцька" на адресу позивача по залізничній накладній № 52659150 у вагоні № 67179952, було відвантажено вугілля марки АМ.

На станції Знам’янка Одеської залізниці, на вимогу вантажоодержувача, було зроблено контрольне комісійне перевантаження товару, при цьому виявлена недостача, що підтверджується комерційним актом БК 041180/810/6 від 28.11.2005 року.

Відповідно до комерційного акту вантаж прибув у справному вагоні, на поверхні вантажу мають місце заглиблення над люками вагонів, наявне маркування вапном, у місцях поглиблень захисне маркування вапном відсутнє, що свідчить про незбереження вантажу під час перевезення.

Постановляючи рішення про задоволення позову та стягнення суми нестачі вантажу з вантажовідправника, суд першої інстанції, а з цим погодився і апеляційний господарський суд, виходив з того, що наявність поглиблень не може свідчити про розкрадання, адже вантаж в порушення Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, не був ущільнений, хоча в пункті 5 зазначених Правил встановлено, що поверхня вантажу в усіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що якщо вантаж не був ущільнений, захисне маркування вапном взагалі втрачає сенс.

Проте погодитись із такими мотивами задоволення позову неможна, оскільки відповідно до пункту 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

З комерційного акту, який наявний в матеріалах справи, вбачається, що на поверхні вугілля наявне маркування вапном, а у місцях поглиблень захисне маркування вапном відсутнє. Поглиблення знаходяться над 1, 3, 4, 5 люками, тобто у місцях можливої виїмки вантажу, за таких умов залізниця повинна довести в суді відсутність своєї вини в нестачі вантажу.

Відповідно до пункту 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли, зокрема вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Враховуючи те, що порушення захисного маркування присутнє саме у місцях, де є поглиблення на поверхні вугілля, а вказані поглиблення знаходяться безпосередньо у місцях виїмки вантажу, висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо вини закритого акціонерного товариства гірничо-збагачувальної фабрики "Краснолуцька" у втраті вантажу є передчасними та такими, які зроблені без повного та всебічного з’ясування дійсних обставин справи.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин та враховуючи, що господарським судом не досліджені всі наявні у справі матеріали, їм не дана належна правова оцінка, судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

Під час нового розгляду суду необхідно врахувати наведене, повно та всебічно дослідити матеріали справи доти їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, постановити законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.   1115,   1117,   1118,  1119,   11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства гірничо-збагачувальної фабрики "Краснолуцька" задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва 14.11.2006 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2007 року скасувати.

Матеріали справи № 24/535 направити на новий судовий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий          І. Ходаківська

Судді          Т. Данилова

Г. Савенко