ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.06.07 р.                                                                               Справа № 39/172

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С.

при секретарі судового засідання Волобуєвій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За участю представників сторін:

від позивача: Фоменко О.О. – довіреність № 117-07 від 27.12.2006 р.;

від відповідача: не з’явився;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Відкрите акціонерне “Донецькобленерго” м. Горлівка в особі Центральних електричних мереж ВАТ “Донецькобленерго” м. Горлівка, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України по Донецькій області про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 2 585 грн. 96 коп.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, заявлені вимоги не оспорив, витребуваних документів та доказів не надав, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання.

Проте суд, відповідно до ст. 75 ГПК України, вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки ненадані суду документи не можуть істотно вплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, крім того, надання відзиву є правом, а не обов’язком відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та оцінивши подані докази суд встановив.

30.07.2003 р. між позивачем, Відкритим акціонерним товариством “Донецькобленерго” м. Горлівка в особі Центральних електричних мереж ВАТ “Донецькобленерго” м. Горлівка, що діє на підставі Положення та відповідачем, Управлінням державної автомобільної інспекції ГУМВС України по Донецькій області, було укладено договір про постачання електричної енергії який за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки (енергопостачання), який підпадає під правове регулювання норм статей 245-253 ЦК УРСР, а також статті 714 ЦК України та статей 275-277 ГК України, застосування яких можливе через продовження існування після 01.01.04 року взаємних прав та обов’язків сторін, а також дії Договору.

Згідно даного Договору позивач зобов’язався постачати відповідачеві електроенергію в обсягах та на умовах визначених розділом 5 Договору, а відповідач в свою чергу зобов’язався своєчасно оплачувати вартість спожитої електроенергії.

Відповідно до п.2.2.3, додатку № 3 Договору, відповідач зобов’язаний вносити плату за споживання активної електричної енергії шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача зі спеціальним режимом використання щомісячно не пізніше 25 числа на підстав виставленого позивачем рахунку.

Проте взяті на себе за Договором зобов’язання відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість, яка за розрахунком позивача, у період:  вересень, листопад 2006 року, складає -  2 585 грн. 96 коп., що підтверджується відповідними рахунками на оплату та актами приймання-передачі електроенергії, належність та допустимість яких до предмету спору перевірена судом.

На момент прийняття рішення, грошове зобов’язання перед позивачем на суму 2 585 грн. 96 коп. відповідачем залишилось невиконаним, що є порушенням норм статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Відповідно до  ст. 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заперечень щодо позовних вимог або доказів сплати заборгованості відповідачем суду не представлено.

За таких обставин, враховуючи те, що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 2 032 грн. 73 коп. суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача.

На підставі ст.ст.245-253 ЦК УРСР, ст.525-526, 714 ЦК України, ст.ст. 275-277 ГК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85, 121 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі Центральних електричних мереж - задовольнити.

Стягнути з управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” заборгованість в сумі 2 585 грн. 96 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. та відшкодування сплаченого державного мита в сумі 102 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя