ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

19.07.07                                                                                           Справа  № 1/63-26/24

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді          Кордюк Г.Т.

суддів           Давид Л.Л.

Мурська Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", м.Київ в особі Львівської обласної дирекції ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", м.Львів.

на рішення господарського суду Львівської області від 15.05.2007р.

у справі № 1/63-26/24

за позовом: ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", м.Київ в особі Львівської обласної дирекції ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", м.Львів.

до відповідача: Радехівської міської ради, м. Радехів

про звернення стягнення на заставлене майно на суму 7 333,63 дол. США.

за зустрічним позовом: Радехівської міської ради, м. Радехів.

до відповідача: ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", м.Київ в особі Львівської обласної дирекції ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", м.Львів.

про визнання недійсним договору застави та вилучення майна з застави.

За участю представників:

від позивача –Козак Б.В.- представник;

від відповідача –Крет О.І.- представник.

Представникам сторін роз'яснено їх права й обов'язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало, від здійснення технічної фіксації судового процесу представники сторони відмовились.

В судовому засіданні до  19.07.2007р.   оголошувалась перерва для прийняття постанови.

Рішенням  господарського суду Львівської області  від 15.05.2007р. (суддя Деркач Ю.Б.) в позові ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", м.Київ в особі Львівської обласної дирекції ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", м.Львів про звернення стягнення на заставлене майно на суму 7 333,63 дол. США відмовлено, в зустрічному позові Радехівської  міської ради про визнання  недійсним  договору застави та вилучення  майна  з застави - відмовлено.

Суд мотивував  рішення тим, що укладений 5.02.2002р. між позивачем та громадянкою Демків А.І. договір застави є нікчемним в силу ч.2 ст.215 ЦК України, а тому визнання його недійсним судом не вимагається.Вимоги позивача, які ґрунтуються на нікчемному правочині є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Крім того, судом  зроблено висновок , що Радехівська міська рада звернулась в межах строку, встановленого ст.257 ЦК України, оскільки про порушене право вона довідалась 12.07.2006р. (день набрання законної сили рішенням Радехівського районного суду).

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, позов задоволити, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається, що ст.62 ЦК УРСР (1963р.), на яку послався суд, не містить безпосередньої норми про недійсність такого правочину , а тому договір застави не може бути нікчемним.

Крім того, зазначає апелянт, оскільки на вказаному договорі застави було вчинено виконавчий напис та ДВС проводилось виконавче провадження  та вживались заходи з реалізації майна і громадянка Демків А.І.  не оскаржувала договору застави, тобто своїми діями схвалили його,  на даний момент померла, відносини засновані на довіреності припинились,  строк позовної давності щодо відносин пов»язаних з довіреністю минув, у Радехівської  міської ради відсутні підстави для звернення з позовом до Банку.

Крім того, громадянка Демків А.І. є поручителем згідно договору поруки від 17.01.2002р. і несе солідарну відповідальність перед кредитором разом із позичальником всім своїм майном.

Суд прийшов до висновку  про нікчемність  правочину  без залучення до справи приватного нотаріуса, яка засвідчила договір застави та відповідно встановила при цьому осіб, що підписали договір та перевірила їх  повноваження на укладення договору. В силу ст.1277 ЦК України, територіальна громада, як власник  майна  зобов»язана  задоволити вимоги кредиторів, в тому числі за рахунок  заставленого майна по договору застави від 5.02.2002р.

Висновок  суду щодо не застування строку позовної давності до вимог про визнання договору недійсним  є невірним, оскільки право на звернення  до суду у відповідача виникло 5.02.2002р. і позов міг бути поданий лише до 5.02.2005р., оскільки згідно ст.262 ЦК України, заміна сторони у зобов»язанні не змінює порядку обчислення  на перебігу позовної давності.Тому суд повинен був застосувати за заявою банку позовну давність щодо  вимог про визнання договору недійсним.

Відповідач-Радехівська міська рада  у відзиві на апеляційну скаргу, представник в судовому засіданні  вимоги апеляційної скарги відхилив, покликаючись, що недійсність даного правочину прямо встановлена ч.3 ст.238 ЦК України, а тому договір застави є нікчемним в силу ч.2 ст.215 ЦК України, договір поруки припинився, Радехівська міська  рада  не є правонаступником, а набула право власності за рішенням Радехівського районного суду, а тому строк позовної давності щодо вимог  про визнання правочину не пропущено.

Львівський апеляційний господарський суд встановив:

17.01.2002р. між позивачем  за первісним позовом   та гр.Марків О.М. укладено кредитну угоду  №020104 на підставі якої  Марківу О.М. відкрито кредитну лінію  в сумі 4000 доларів США з кінцевим терміном  погашення кредиту 21.11.2002р. зі сплатою 16% річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання Марків О.М. своїх зобов»язань за кредитним договором між позивачем та Марків О.М., який діяв від імені гр..Демків О.М. на підставі  доручення від 25.12.2001р.,  5.02.2002р. укладено договір застави, відповідно до п.1.2,  якого в забезпечення  виконання зобов»язання  по кредитному договору, заставодавець передав в заставу об»єкт нерухомого майна, житловий будинок, який знаходиться в с. Кізлів Буського району Львівської області.

17.01.2002р. між АППБ «Аваль»(правонаступником якого є ВАТ «Райфайзен банк «Аваль»згідно п.1.1 Статуту) та громадянкою Демків А.І. укладено договір поруки №0201.04  відповідно до п.1.2 якого, сторони встановлюють, що поручитель гр..Демків А.І. добровільно бере на себе зобов»язання  солідарно відповідати перед  кредитором  по зобов»яаннях позичальника Марківа О.М., що виникають з умов  кредитного договору №020104 від 17.01.2002р. в повному обсязі цих зобов»язань.

2.10.2003р. громадянка Демків А.І. померла, що  підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 19 Т.1).

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 12.07.2006р., спадщину, що відкрилася після смерті гр.Демків А.І.  визнано відумерлою  та визнано право власності на житловий  будинок, площею 59,1 кв.м., що знаходиться у с.Кізлів Буського району Львівської області по вул.Київській,33 та на земельну ділянку площею 0,4409 га за Радехівською  міською радою.

Приймаючи рішення  у даній справі, місцевий господарський суд  прийшов до висновку, що договір застави , укладений  5.02.2002р. є нікчемним в силу ст.215 ЦК України і визнання  його недійсним в судовому  порядку не вимагається.

З таким висновком  місцевого  господарського суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного:

Відповідність чи не відповідність угоди вимогам законодавства має оцінюватись господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент укладення спірної угоди (п.10 роз»яснення президії ВАСУ від 12.03.1999р. №02-5111 (із змінами і доповненнями).

Договір застави укладений 5.02.2002р., коли діяв ЦК УРСР.

Відповідно до ч.3 ст. 62 ЦК УРСР, представник  не може укладати угоди від імені особи, яку він представляє, ні у відношенні себе  особисто, ні у відношенні другої особи, представником  якої він одночасно є.

Договір застави з Банком від імені Демків А.І., укладав Марків О.М. , який діяв на підставі доручення посвідченого приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального  округу  Юрченко  О.В. за реєстраційним номером №3378 від 25.12.2001р., про що зазначено в договорі.

Оскільки договір застави забезпечував виконання особистих зобов»язань Марків О.М., як позичальником по кредитному договору №020104 від 17.01.2002р. то договір застави  від 5.02.2002р. вчинений в його особистих інтересах, тобто  у відношенні себе особисто, а тому  є такий, що укладений  з порушенням ч.3 ст.62 ЦК УРСР.

Відповідно до ст.48 ЦК УРСР недійсною є угода, яка не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті  або майнові права неповнолітніх дітей.

Частина друга ст.215 ЦК України встановлює правило , що нікчемний право чин  це правочин, якщо його недійсність прямо встановлена законом.У цьому разі визнання такого правочину  недійсним судом не  вимагається.

Стаття 62 ЦК УРСР не містить безпосередньої норми про недійсність  правочину, яку уклав представник від імені особи, яку він представляє, у відношенні себе особисто, а тому така угода  не є  нікчемна в силу закону.

Угоди, які містять порушення закону, не породжують будь-яких  бажаних сторонами результатів, незалежно від рішення суду  і волі сторін та їх вини в укладенні  протизаконної угоди.Правові  наслідки таких угод настають лише у вигляді повернення сторін у початковий стан або в інших формах, передбачених законом.

Вимоги позивача, які ґрунтуються на угоді, яка є недійсною є безпідставні до задоволення  не підлягають.

Не підлягають до задоволення вимоги позивача по зустрічному позову, а саме вилучення з застави житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою:с.Кізлів, Буського району Львівської області,вул.Київська,33, житловою площею 59,1 м.кв., оскільки такий спосіб захисту  ні ст.16 ЦК України ні іншим законом (ч.2 ст.16 ЦК України) не встановлено.

Доводи апеляційної скарги  судом відхиляються, оскільки:

- вчинення виконавчого напису та проведення виконавчих  дій, неоскарження договору застави  громадянкою Демків А.І. не робить угоду дійсною, яка  укладена з порушенням закону, а тому доводи апелянта про те, що Радехівська міська рада не мала підстав для  звернення до суду є голослівні.Право на звернення до суду   за захистом порушеного права гарантоване  Конституцією України, ст.1 ГПК України;

- зобов»язання  по договору поруки  припинилось із смертю поручителя, як солідарного боржника (ст.223 ЦК УРСР);

- залучення до участі  у справі приватного нотаріуса не є обов»язковим, про що свідчить практика Верховного Суду України по даній категорії  справ у спорах про визнання договору недійсним;

- задоволення  вимог кредиторів спадкодавця територіальною громадою на підставі ч.4 ст.277 ЦК України є неможливе, оскільки норма даної статті  визначає, що такі вимоги повинні бути заявлені відповідно до ст.1231 ЦК України.Вимоги Банку, за позовом не є вимогами в розумінні ст.1231 ЦК України;

-  строк звернення до суду  Радехівською  міською радою про визнання правочину  недійсним не сплив, оскільки право власності на заставлене майно-житловий  будинок виникло у Радехівської міської  ради на підставі рішення Радехівського районного суду від 12.07.2006р., а тому перебіг позовної давності почався з дня набрання чинності рішенням Радехівського районного суду законної  сили.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.99,101,103-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", м.Київ в особі Львівської обласної дирекції ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", м.Львів задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 15.05.2007р. у справі № 1/63-26/64 -скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

В позові ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", м.Київ в особі Львівської обласної дирекції ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", м.Львів  про звернення стягнення на заставлене майно  згідно договору застави від 5.02.2002р., на суму 7333,63 доларів США-відмовити.

4. Зустрічний позов задоволити частково.

Визнати недійсним договір застави майна , укладений 5.02.2002р. між РАППБ «Аваль»та Марків О.М., який діє від імені Демків А.І.

5. В позові про вилучення з застави нежитлового будинку з  приналежними до нього будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: Львівська область, Буський район,с.Кізлів, вул.Київська,33, жилою площею 59,1 кв.м.- відмовити.

6. Стягнути з ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", м.Київ в особі Львівської обласної дирекції ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", м.Львів   на користь Радехівської міської ради, м. Радехів 82 грн. держмита, 59 грн. інформаційно-технічних витрат за позовом.

Доручити місцевому господарському суду видати наказ.

7.Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

8. Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                                    Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                          Давид Л.Л.

Суддя                                                                        Мурська Х.В.