ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 698-166, факс 7-44-62
ПОСТАНОВА

"19" липня 2007 р.
Справа № 11/174а

За позовом: Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

АДРЕСА_1

До: Державної податкової
інспекції у м. Чернігові

14000, м. Чернігів, вул.
Кирпоноса, 28

Про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень

Суддя Ю.М.Бобров

Секретар О.Ю.Михальова

ПРЕДСТАВНИКИ
СТОРІН :

Від позивача: ОСОБА_1 - особисто,
паспорт НОМЕР_1. Деснянським ОМ УМВД; ОСОБА_2 - адвокат, договір від 16.04.07р.

Від відповідача: Рябчич О.В.
довіреність № 1175/9/10-010 від 22.02.2007 заст. начальника юридичного відділу;
Усенко Л.М. - головний держподатінспектор, довіреність № 4425/9/10-010 від
04.07.2007

В судовому засіданні взяла участь
помічника прокурора м. Чернігова Курило Я.М., посвідчення № 82 від 07.12.2006
року.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем - Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 подано адміністративний позов до Державної податкової
інспекції у м. Чернігові про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень
інспекції.

У судовому засіданні оголошувалися
перерви.

Позивач та його представник
у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені у
позовній заяві.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
у позовній заяві посилається на те, що позапланова перевірка, за результатами
якої відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, була
проведена всупереч вимогам ст.. 11-1 Закону України „ Про державну податкову
службу в Україні”, оскільки проти нього кримінальна справа не порушувалась.

Крім того, позивач вважає, що
оскаржувані рішення прийняті відповідачем необґрунтовано, тобто без урахування
усіх обставин, що мають значення для прийняття цих рішень, тому не відповідають
вимогам чинного законодавства.

Відповідач у письмових запереченнях
проти позову позовних вимог не визнає.

Заперечуючи проти позову, відповідач
зазначає, що документальна перевірка проводилась на підставі постанови
начальника слідчого відділу прокуратури м. Чернігова.

Відповідач вважає, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення відповідають вимогам чинного законодавства і
просить суд у позові відмовити.

У судовому засіданні представники відповідача
підтримали заперечення проти позову з мотивів, викладених у письмових
запереченнях проти позову та у додаткових письмових запереченнях на позов.

Дослідивши матеріали справи та надані
докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, його представника
та представників відповідача, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстровано як фізичну
особу -підприємця, взято на податковий облік у ДПІ у м. Чернігові як платника
податків.

Як вбачається із матеріалів справи, на
підставі постанови начальника слідчого відділу прокуратури м. Чернігова, ДПІ у
м. Чернігові було проведено виїзну позапланову перевірку суб'єкта
господарювання ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та валютного
законодавства за період з 01.01.04р. по 31.12.06р., за результатами якої
складено акт перевірки НОМЕР_2.

Як зазначено у висновку акта
перевірки, перевіркою встановлено порушення позивачем Декрету Кабінету
Міністрів України „ Про прибутковий податок з громадян” та Закону України „Про
податок на додану вартість”. В акті, зокрема, зазначається, що ОСОБА_1 до
декларацій про доходи включала суми понесених витрат, які не підтверджені
документально та включала до складу податкового кредиту суми ПДВ, які також не
підтверджені документально.

На підставі цього акта перевірки ДПІ
у м. Чернігові прийняті оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення:
НОМЕР_3, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 843 358, 00 грн. основного платежу та в сумі 421 520, 00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій, всього 12 648 878,00 грн.; НОМЕР_4, яким
визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 408
671, 95 грн.

Статтею 1 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.99р. № 996-ХІV
(далі -Закон № 996) первинний документ визначається як документ, що містить
відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до положень ст. 3, пунктів
1, 2 статті 9 Закону № 996 податкова звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку; підставою для бухгалтерського обліку господарських
операцій є лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських
операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення  господарської операції, а якщо це неможливо -
безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові
реквізити, визначені в п. 2 ст. 9 вказаного Закону, а саме дату і місце
складення, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської
операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення.

Крім того, при проведенні виїзної
позапланової документальної перевірки позивача, відповідач повинен був
керуватися положеннями Порядку оформлення результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України НОМЕР_5,
зареєстрованого в Мін'юсті України НОМЕР_6 (далі -Порядок), пунктом 1.1 якого
визначено, що цей Порядок розроблено відповідно до вимог Закону України „Про
державну податкову службу в Україні” для застосування посадовими особами
органів державної податкової служби при оформленні матеріалів  невиїзних документальних, виїзних   планових та позапланових перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого законодавства, суб'єктами господарювання
-юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими
підрозділами (далі -  суб'єкти
господарювання).

Відповідно до п. 1.3 Порядку за
результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів
господарювання оформляється акт.

Акт
- службовий документ, який стверджує акт проведення невиїзної
документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки
фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм
доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та
іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства викладаються в акті чітко, об'єктивно та в
повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених
фактів (п. 1.7 Порядку).

Підпунктом 2.3.2 п. 2.3 Порядку
передбачено, що в описовій частині акта виїзної позапланової перевірки за
кожним відображенням в акті фактом порушення податкового законодавства в акті
повинні бути висвітлені показники, які відображуються суб'єктом господарювання  у податковій та іншій звітності, та фактичні
показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів
податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі
періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю; зазначити первинний
документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському
обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що
достовірно підтверджують наявність факту порушення.

З акта перевірки вбачається, що при
перевірці перевіряючими використано лише наступні документи: особова справа
підприємця НОМЕР_7; податкові декларації з ПДВ; декларації про доходи; виписки
банку по розрахунковому рахунку НОМЕР_8 в Чернігівському ЦВ Промінвестбанку;
відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України
про суми виплачених доходів. Інші документи (кошти обліку, накладні, податкові
накладні, платіжні документи) на перевірку не були надані у зв'язку з тим, що
ці документи були загублені позивачем під час переїзду і відновити їх немає
змоги.

При перевірці перевіряючими фактично
були використані лише дані, зазначені у податкових деклараціях позивача та руху
коштів на рахунку позивача, тобто із застосуванням непрямого методу  (методу розрахунку грошових надходжень), який
використовується відповідно до Методики визначення сум податкових зобов'язань
за непрямими методами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від
27.05.02р. № 697. Разом з цим, п.п. 4.3.3 п. 4.3 ст. 4 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” від 21.12.00р. № 2181-ІІІ, в редакції Закону України від
22.06.04р. № 1830-IV (чинний з 12.01.05р.) визначено, що методика визначення
суми податкових зобов'язань за непрямими методами затверджується законом
і є загальною для всіх платників податків.

Отже, визначення позивачу суми
податкових зобов'язань за вищенаведеною Методикою є неправомірним.

Крім того, і це суд вважає
суттєвим, ДПІ у м. Чернігові вже проводилась комплексна документальна перевірка
дотримання вимог податкового та валютного законодавства СГД -фізичної особи
ОСОБА_1 за період з 01.04.03р. по
31.03.06р., за результатами якої було складено акт перевірки
НОМЕР_9.

Як вбачається з цього акта перевірки,
при перевірці було використано наступні документи: особова справа підприємця
НОМЕР_7; податкові декларації з ПДВ; декларації про доходи; звіти суб'єктів
малого підприємства -фізичної особи -платника єдиного податку; книгу обліку
доходів та витрат Ф № 10; книгу обліку продажу товарів (робіт, послуг); книгу
обліку придбання товарів (робіт, послуг); виписки банку по розрахунковому
рахунку; податкові накладні; накладні, рахунки, акти виконаних робіт; платіжні
документи; відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб
ДПА України про суми виплачених доходів.

Тобто при проведенні цієї перевірки
первинні документи позивача досліджувались.

На підставі цього акта перевірки
позивачу було визначено податкове зобов'язання з ПДВ в сумі 22,00 грн.
основного платежу та в сумі 1 020, 00 грн. штрафних (фінансових) санкцій
(податкове повідомлення-рішення НОМЕР_10) і податкове зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб в сумі 2 784, 64 грн. (податкове повідомлення-рішення
НОМЕР_11). Ці податкові зобов'язання позивачем були сплачені.

Згідно ст.. 71 КАСУ кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що всупереч наведеним
нормам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів суду правомірність
прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Із акта перевірки, який став
підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вбачається,
що при проведенні перевірки первинні документи не досліджувалися,
досліджувалися лише податкові декларації позивача та рух коштів з розшифровкою
платежів, відповідно, висновки акта не ґрунтуються на первинних документах, що
є порушенням норм чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене, беручи до
уваги приписи ч. 3 ст. 2 КАСУ, суд доходить висновку, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення не відповідають вимогам чинного законодавства, тому позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАСУ
сплачені позивачем 3, 40 грн. держмита підлягають присудженню з Державного
бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові НОМЕР_12 та
НОМЕР_13.

3. Стягнути з Державного бюджету
України (р/р 002 в ГУДКУ у Чернігівській області, код 22825965, МФО
853592) на користь суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1(14000, м.
Чернігів, вул. Мстиславська, б. 14, кв. 1, р/р 2247 в Чернігівському
ЦВ Промінвестбанку, МФО 353456, код ) 3-40 грн. сплаченого державного
мита.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений цим Кодексом,  постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає  законної  сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Про апеляційне оскарження постанови
спочатку подається заява.

Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в
апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до Київського апеляційного господарського суду через
господарський суд Чернігівської області.

Копія апеляційної скарги
одночасно  надсилається  особою,
яка  її подає, до Київського
апеляційного господарського суду.

Заява про апеляційне
оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня складання постанови в
повному обсязі, відповідно до ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС
України, в судовому засіданні  19.07.07р.
проголошено тільки в ступну та резолютивну частини постанови.

Постанова суду в повному обсязі
виготовлена   24.07.07р.

Суддя
Ю.М.Бобров