ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

20.06.07р.

Справа № А3/220-07

За позовом  Нікопольського міськрайонного центру зайнятості, м. Нікополь

до  Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський південнотрубний завод", м. Нікополь

про стягнення 113 738 грн. 99 коп.

.

Суддя Юзіков С.Г.

Секретар судового засідання Мацкова К.В.

Представники сторін:

позивача - Горох А.О., головний спеціаліст-юрисконсульт, дов. №12 від 30.01.2007р.

відповідача - Живиця Д.В., юрисконсульт юридичного відділу, дов. №23 від 10.04.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за страховими внесками у розмірі 113 738,99 грн.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи тим, що 20.11.2003р. порушено провадження у справі №Б26/139/03 про банкрутство ВАТ "Нікопольський південнотрубний завод". Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2003р. введено процедуру розпорядження майном. В газеті "Урядовий кур’єр" №243 від 24.12.2003р. опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Відповідача, введено процедуру розпорядження майном та повідомлено про те, що протягом місяця з дня публікації приймаються претензії кредиторів. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області затверджено реєстр вимог кредиторів Відповідача. Відповідно до п. 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" а також ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2004р. вимоги кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого  для їх подання , або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними. Позивач не скористався своїм правом, наданим Законом, тому вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 113 738,99 грн. вважаються погашеними і задоволенню не підлягають.

У судових дебатах представник Позивача заявив, що підтримує позовні вимоги, так як у зв’язку з тим, що  борг Відповідача виник після фактичної виплати заробітної плати після порушення провадження у справі про банкрутство Відповідача, борг вважається поточним і тому позов підлягає задоволенню.

Представник Відповідача у судових дебатах підтвердив, що фактично заробітну плату з якої Позивачем стягуються платежі виплачено після порушення судом провадження у справі про банкрутство Відповідача.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Згідно зі ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 2 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №1533-III 02.03.2000р. (далі Закон) роботодавець зобов'язаний, зокрема,  своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі Фонд).

Страхування на випадок безробіття є самостійним видом загальнообов’язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист громадян у процесі їх трудової діяльності.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Закону Фонд створюється для управління  страхуванням  на  випадок  безробіття, провадження  збору  та  акумуляції страхових внесків,  контролю за використанням коштів,  виплати забезпечення та надання  соціальних послуг,  здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Згідно зі ст. 12 Закону функції   робочих   органів   виконавчої   дирекції  Фонду покладаються  на  центр  зайнятості  Автономної  Республіки  Крим, обласні,    Київський    і   Севастопольський міські, районні, міськрайонні, міські та районні у містах центри зайнятості.

Відповідач зареєстрований як платник страхових внесків в Нікопольському міськрайонному центрі зайнятості за №48300093.

19.02.2007р., згідно з планом роботи, спеціалістами Позивача проведена перевірка правильності нарахування, своєчасності і повноти перерахування страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхуванням на випадок безробіття за період з 01.01.2003р. до 31.12.2006р.

Для проведення перевірки були використані бухгалтерські документи  Відповідача за період з 01.01.2003р. до 31.12.2006р., а саме: головна книга за 2003-2006р.р., відомість нарахування заробітної плати за 2003-2006р.р., розрахункові відомості про нарахування і перерахування страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за 2003-2006р.р., платіжні доручення на перерахування страхових внесків.

Відповідно до ст. 38 Закону та п. 9.1 "Інструкції про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та обліку їх надходження до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття", затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.12.2000р. № 339, роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що   сплачують   застраховані особи через рахунки роботодавців. У разі несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальниками або неповної їх сплати страхувальники сплачують суму донарахованих контролюючим  органом страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню.

У результаті перевірки, виявлено прострочену заборгованість за страховими внесками до Фонду у розмірі 401 720,55 грн., що підтверджується: актом перевірки правильності нарахування, своєчасності і повноти перерахування  страхових внесків до Фонду №13 від 19.02.2007р., актом звірки Позивача з Відповідачем станом на 01.01.2007р., розрахунковими відомостями про нарахування і перерахування страхових внесків до Фонду. Станом на 01.01.2007р. недоїмка склала 401 720,55 грн., до якої входить 287 981,56 грн. –недоїмка, яка виникла в результаті розірвання договору №5 від 07.09.2001р. про розстрочку боргу. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2006р. з Відповідача на користь Позивача стягнуто 287 981,56 грн., тобто, залишок заборгованості  Відповідача зі сплати страхових внесків до Фонду складає 113 738,99 грн.

У судових дебатах представник Позивача пояснив, що за даними наданих розрахункових відомостей про нарахування і перерахування страхових внесків до Фонду Відповідач  за 2001-2004р.р. мав заборгованість з виплати заробітної плати, тому на момент порушення справи про банкрутство Відповідача заборгованість зі сплати страхових внесків до Фонду склалася з внесків, строк сплати яких не настав, тому заборгованість вважається поточною. Заборгованість із внесків до Фонду у розмірі 113 738,99 грн. виникла після виплати Відповідачем заборгованості по заробітній платі протягом 2004-2005р.р., що підтверджується даними розрахункових відомостей про нарахування і перерахування страхових внесків до Фонду за 2005, 2006р.р. Отже, зобов’язання Відповідача зі сплати страхових внесків до Фонду у розмірі 113 738,99 грн. виникло після порушення справи про банкрутство і відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є поточним зобов’язанням. Тому посилання Відповідача на те, що вимоги Позивача є конкурсними і вважаються погашеними, оскільки не були заявлені у встановлені строки, вважає безпідставними.

У судових дебатах Відповідач погодився з тим, що заборгованість за страховими внесками є поточною заборгованістю.

Відповідач не виконав вказані вимоги законодавства: недоїмку у розмірі 113 738,99 грн. не сплатив.

Отже, Відповідач порушив порядок і строки перерахування страхових внесків та виконання зобов’язань, покладених на нього Законом.

Відповідач не надав суду контррозрахунку стягуваної суми чи доказів відсутності боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.  94, 158-160, 254, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський південнотрубний завод", 53201, м. Нікополь, пр. Трубників, 56 (, р/р 003 у Промінвестбанку м. Нікополя, МФО 305534) на користь Нікопольського міськрайонного центру зайнятості, 53210, м. Нікополь, вул. Дибенко, 54 (,                         р/р 0029 в УДКУ Дніпропетровської області, МФО 805012)  113 738 грн. 99 коп. –боргу.

Постанова набирає чинності відповідно до ст. 254 Кодексу Адміністративного судочинства України й може бути оскаржена у порядку та строки,  встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                              С.Г. Юзіков

Постанова оформлена у повному обсязі 09.07.2007р.