ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2007 р.
№ 20/603

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів:
М.Остапенка,
Є.Борденюк,
В.Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Приватного підприємства (ПП) "Топаз-Регіон"

на постанову
від 14.02.2007 року

Київського апеляційного господарського суду

у справі
№ 20/603

за позовом
Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "А.В.К. Київ"

до
ПП "Топаз-Регіон"

про
стягнення 104 122,69 грн.

В судове засідання представники сторін не з'явились

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

За уточненими позовними вимогами ТОВ "А.В.К. Київ" просить господарський суд стягнути з ПП "Топаз-Регіон" 95 381,54 грн. основного боргу,               10 000,00грн.-штрафу, враховуючи що після пред'явлення позову 31.10.2006 року відповідач сплатив на користь позивача в рахунок погашення заборгованості суму у розмірі 1 761,24 грн. за платіжним дорученням № 551_АV018/ від 31.10.2006 року та відповідно до акту звірки взаємних розрахунків сторін станом на 06.12.2006 року сума боргу ПП "Топаз-Регіон" перед ТОВ "А.В.К. Київ" складає 95 381,54грн..

Позовні вимоги обґрунтовуються наступним.

13.06.2006 року в ході розгляду справи № 17/221 господарським судом міста Києва затверджено укладену між позивачем та відповідачем мирову угоду, відповідно до умов якої ПП "Топаз-Регіон" зобов'язався у встановлені графіком перерахування коштів терміни (п. 2 мирової угоди) погасити перед                           ТОВ "А.В.К. Київ" свою заборгованість у розмірі 110 439,25 грн. та відшкодувати позивачу судові витрати у справі № 17/221, що складають 1 258,85 грн..

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, а саме, прострочення встановленого мировою угодою граничного строку розрахунків, є підставою звернення позивача до суду з даним позовом

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.12.2006 року у справі        № 20/603 (суддя В. Палій) позовні вимоги задоволені повністю, з                               ПП "Топаз-Регіон" на користь ТОВ "А.В.К. Київ" 95 381,54 грн. основного боргу, 10 000,00 грн. штрафу, також на відповідача покладені судові витрати.

Приймаючи рішення у справі, господарський суд виходив з наступного.

13.06.2006 року між сторонами укладено мирову угоду, яка затверджена ухвалою господарського суду міста Києва від 13.06.2006 року у справі                        № 17/221.

Відповідно до. 2 мирової угоди відповідач зобов'язався поетапно погасити основний борг у сумі 110 439,25грн. відповідно до наступного графіку перерахування коштів: з 01.07.2006 року по 31.07.2006 року –30 762,23грн.; з 01.08.2006 року по 31.08.2006 року –31 194,16 грн.; з 01.09.2006 року по 31.09.2006 року –24 580,45грн.; з 01.10.2006 року по 31.10.2006 року –                          24 902,41 грн..

Крім того, згідно з п. 3 мирової угоди відповідач зобов'язався задовольнити позивачу частину його вимог, викладених у позовній заяві, а саме, відшкодувати частину судових витрат у справі № 17/221, зокрема, витрат по сплаті державного мита –1 140,85грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення –118,00 грн., а всього –1 258,85грн..

Господарський суд першої інстанції встановив, що станом на 18.09.2006 року ПП "Топаз-Регіон" сплатив ТОВ "А.В.К. Київ" 13 296,47грн. основного боргу та 1 258,85 грн. судових витрат; після пред'явлення позову відповідач сплатив на користь позивача в рахунок погашення заборгованості суму у розмірі              1 761,24грн, отже, станом на час прийняття рішення у даній справі сума боргу відповідача перед позивачем складає 95 381,54 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків сторін станом на 06.12.2006 року.

Виходячи з положень цивільного законодавства про підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язання та загальних умов їх виконання, передбачених цивільним законодавством, господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 95 381,54 грн. підлягають до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі                     10 000,00 грн., стягнення якого передбачено п. 5 мирової угоди, господарський суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.(п. 1 ст. 612 ЦК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ст. 230 Господарського кодексу України).

Доводи відповідача щодо неправомірності визначення штрафу не у відсотковому розмірі від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання всупереч ч. 2 ст. 549 ЦК України, відхилені господарським судом міста Києва, оскільки Цивільний кодекс України не містить заборони за згодою сторін встановлювати конкретно визначену суму штрафу за неналежне виконання зобов'язання однією із сторін.

Клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення суду щодо стягнення з відповідача 95 381,54 грн. основного боргу залишено господарським судом першої інстанції без задоволення, оскільки, відповідачем не зазначено строку, на який необхідно відстрочити виконання рішення суду, до того ж, при укладенні сторонами мирової угоди, яка була затверджена господарським судом, сторонами встановлена розстрочка виконання зобов'язання відповідача перед позивачем, а отже, виняткових обставин, які могли б бути підставою для відстрочки виконання рішення суду, не вбачається.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2007 року (колегія суддів: Л. Кондес, С. Бондар, С. Куровський) рішення господарського суду міста Києва від 07.12.2006 року у справі № 20/603 залишено без зміни з тих же мотивів.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ПП "Топаз-Регіон" посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних судових рішень матеріальних норм права та порушення процесуальних норм.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, господарським судом міста Києва у справі № 17/221 за позовом ТОВ "А.В.К. Київ" до ПП "Топаз-Регіон" про стягнення заборгованості за договором № 361-к від 28.03.2005 року у розмірі                 110 439, 25 грн., пені у розмірі 1 437,22 грн., річних у розмірі 2 208,78 грн. ухвалою від 13.06.2006 року затверджена мирова угода, що укладена сторонами з метою усунення за взаємною згодою спору, який став предметом розгляду у даній справі.

За укладеною між сторонами мировою угодою ТОВ "А.В.К. Київ" відмовився від частини своїх вимог до ПП "Топаз-Регіон", що складають частину позовних вимог у справі № 17/221, у зв'язку з тим, що останній зобов'язується погасити основний борг в сумі 110 439, 25 грн. відповідно до встановленого п. 2 мирової угоди графіку перерахування коштів. В іншій частині позовних вимог, а саме, стягнення пені у розмірі 1 437,22 грн. та річних у розмірі 2 208,78 грн. ТОВ "А.В.К. Київ" відмовився.

У зв'язку з неналежним виконанням боржником зобов'язань за укладеною між сторонами мировою угодою ТОВ "А.В.К. Київ" звернувся до господарського суду з позовом у даній справі і господарськими судами попередніх інстанцій цілком обґрунтовано та відповідно до норм цивільного законодавства задоволені позовні вимоги про стягнення з ПП "Топаз-Регіон" заборгованості у розмірі 95 381,54 грн.

Разом з тим, п. 5 мирової угоди сторони передбачили, що за порушення строків погашення боргу, визначених даною мировою угодою, якщо таке порушення не було обумовлене обставинами непереборної сили, ПП "Топаз-Регіон" сплачує ТОВ "А.В.К. Київ" штраф у розмірі 10 000,00 грн., і оплата штрафних санкцій не звільняє ПП "Топаз-Регіон" від виконання зобов'язань за даною мировою угодою.

Порушення відповідачем строків виконання грошового зобов'язання перед позивачем, яке і стало підставою звернення з позовом у даній справі, встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанції та не заперечується ПП "Топаз-Регіон", а отже задоволення оскаржуваними судовими рішеннями позовних вимог в частині стягнення штрафу у конкретно визначеній сумі –10 000,00 грн., стягнення якого обумовлене сторонами умовами укладеної між ними мирової угоди, не суперечить законодавчим положенням про відповідальність за порушення чи неналежне виконання грошового зобов'язання.

Посилання відповідача на наявність обставин непереборної сили, що є підставою для звільнення його від обов'язку сплати штрафу не прийняті до уваги господарськими судами правомірно, зважаючи на те, що скрутне фінансове становище підприємства та інші обставини, на які посилається боржник, не є непереборною силою.

Разом з тим, господарський суд касаційної інстанції погоджується з висновком господарських судів, викладеним в оскаржуваних судових рішеннях щодо відсутності підстав для відстрочки виконання рішення суду про стягнення основного боргу у розмірі 95 381,54 грн., виходячи з положень ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Також, слід зауважити, що відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб’єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а отже викладеним також відхиляються доводи касаційної скарги щодо необхідності відстрочки рішення суду.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПП "Топаз-Регіон" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2007 року у справі № 20/603 залишити без зміни.

Головуючий, суддя                                                                 М. Остапенко

Судді:                                                                                         Є. Борденюк

В. Харченко