СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

16.08.2007

Справа №2-23/13760-2006А

Господарський суд Автономної
Республіки Крим у складі

судді Г.М.Іщенко

секретаря судового засідання
Ємєнджієвої  А.М., розглянувши за участю
представників

від позивача - Захарчук О.О. -
головний спеціаліст - юрисконсульт, 3413/09-5 від 15.05.2007р.

від відповідача - не з'явився,
повідомлений належним чином,

у відкритому судовому засіданні
справу

за адміністративним позовом
Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя,
(95001, АР Крим,  м. Сімферополь, вул.
Леніна, 17),

до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, (АДРЕСА_1),

про стягнення 1360,00грн.

в с т а н о в и в :

Управління Пенсійного фонду України
в Центральному районі м. Сімферополя звернулось до господарського суду АРК з
позовом до підприємця ОСОБА_1 про стягнення
1360,00грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на статті
106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та
мотивовані тим, що відповідачем не надані у встановлені законодавством строки
розрахунки зобов'язань по сплаті збору на обов'язкове пенсійне страхування, у
зв'язку з чим до відповідача застосовані штрафні санкції.

Відповідач позов не визнав у
відзиві на позовну заяву зазначив, що підставою для  неподання підприємцем протягом 2002-2004 року
звітності до Управління стали порушення законодавства з боку посадових осіб
Пенсійного фонду, зокрема приписів Порядку ведення органами Пенсійного фонду
України звіту надходжень платежів по збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування та інших платежів». Крім того, відповідач зауважує, що протягом
2000-2005 років нею підприємницьку діяльність зупинено, що, в свою чергу, є
підставою для звільнення від подання розрахунків збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування.

Ухвалою господарського суду АР Крим
від 10.10.2006р. провадження у справі зупинено до розгляду скарги підприємця
ОСОБА_1 на дії начальника Управління Пенсійного фонду України в Центральному
районі м. Сімферополя.

Ухвалою господарського суду від
23.07.2007р. провадження у справі поновлено.

Розглянув матеріали справи,
заслухав пояснення представників сторін, дослідив надані докази, судом
встановлено наступне.

Підприємець ОСОБА_1 зареєстрована в
Управлінні Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя
(далі-Управління) як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Відповідно п.13.11 Інструкції про
порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та
громадянами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів,
а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України від 19.10.2001р.
№16-6 (в редакції, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України
від 19.10.2001р.), громадяни надають органу Пенсійного фонду розрахунок
зобов'язання зі сплати збору на обов'язкове
державне  пенсійне  страхування за наслідками кожного звітного
кварталу про суми одержаного доходу та нарахованого збору протягом  40
календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу.

У порушення вимог Закону,
відповідачем не представлені розрахунки зобов'язань зі сплати збору на
обов'язкове  державне  пенсійне
страхування за I, II, III, IV квартали 2002 та 2003 років.

Відповідно до підпункту 17.1.1
статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами», який визначав підстави та
порядок відповідальності за порушення законодавства у сфері державного
пенсійного страхування до набрання чинності Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», рішенням Управління НОМЕР_2
від 04.04.2005р., за ненадання розрахунків зобов'язань за I, II, III, IV
квартали 2002 та 2003 років до відповідача застосовані фінансові санкції в сумі
1360,00грн., (аркуш справи 5).

Зазначене рішення отримано
відповідачем 14.04.2005р., про що свідчить відмітка на повідомленні про
вручення поштового відправлення №НОМЕР_1, (аркуш справи 4).

Згідно частини 14 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», рішення органу
Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу є  виконавчим документом. У разі незгоди з
рішенням про нарахування  пені та  накладення
штрафу, страхувальник у десятиденний строк має право на оскарження
рішення у судовому порядку.

26.04.2005р. відповідач звернувся
до Київського районного суду м. Сімферополя зі скаргою на дії начальника
Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя.

Ухвалою Київського районного суду
м. Сімферополя від 14.03.2006р. у справі №2-а-27/06р. позовну заяву ОСОБА_1
залишено без розгляду.

Водночас, відповідач звернувся до
господарського суду АР Крим з адміністративним позовом про визнання недійсним
рішення Управління пенсійного фонду України в Центральному районі м.
Сімферополя НОМЕР_2 від 04.04.2005р.

Постановою Господарського суду АР
Крим від 20.03.2007р. у справі №2-22/19050-2006А у задоволенні позовних вимог
підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 30.05.2007р. апеляційну скаргу підприємця
ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову господарського суду АР Крим від
20.03.2007р. у справі №2-22/19050-2007А
- без змін.

Ухвала Севастопольського
апеляційного господарського суду набрала законної сили з моменту проголошення,
(аркуш справи 42-49).

Згідно статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням
в адміністративній, цивільній або господарський справі, що набрало законної
сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Положення про обов'язковість
судових рішень є одним із принципів адміністративного судочинства, (стаття 7
Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відтак, суд приходить до висновку,
що позивачем правомірно застосовані штрафні санкції за порушення підприємцем
ОСОБА_1 законодавства у сфері державного пенсійного страхування, а заперечення
відповідача щодо порушення посадовцями управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя вимог законодавства безпідставні.

Стаття 23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає, що спори, які
виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного
фонду та в судовому порядку.

За таких обставин, вимоги позивача
про стягнення з підприємця ОСОБА_1 штрафу в сумі 1360,00 грн. є обґрунтованими,
такими що підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Вступну та резолютивну частину
постанови проголошено у судовому засіданні 16 серпня 2007 року.

У повному обсязі постанову складено
20 серпня 2007 року.

На підставі викладено, керуючись
статтями 158-161, пунктом 4 частини 2 статті 162, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, (адреса: АДРЕСА_1; банківські реквізити: п/рахунку не має,
ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя (адреса: 95001, АР Крим, м. Сімферополь,
вул. Леніна, 17, банківські реквізити: рахунок №8701 в КРУ ВАТ
«Державний Ощадбанк України», МФО 324805, ідентифікаційний код у ЄДРПО
України  22300458) 1360,00грн.
заборгованості.

Постанова може бути оскаржена до
Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР
Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний
строк з дня складення постанови у повному обсязі, з подальшим поданням
апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження та в порядку, передбаченому частиною 5 статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі
неподання відповідної заяви (стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства
України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко
Г.М.