ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

15.02.07                                                                                           Справа  № 4/2161-26/363

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                Кордюк Г.Т.

суддів:                                                                                                        Давид Л.Л.

Мурська Х.В.

розглянувши апеляційне подання Військового прокурора Західного регіону України, м.Львів.

на рішення господарського суду Львівської області від 1.12.2006р.

у справі № 4/2161-26/363

за позовом ВАТ «Укртелеком», м.Київ.

до Управління Західного оперативного командування, м.Львів.

про стягнення 403573,20 грн.

За участю представників:

від позивача  –Філяровська Н.П.- юк.

від відповідача –Матлай Й.І.- юк.

Прокурор: Палига О.І.- прокурор відд.

Роз”яснено  права й обов”язки, передбачені ст.ст.22,29 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало, від здійснення технічної фіксації судового процесу представники сторін відмовились. Клопотань по суті розгляду апеляційної скарги не заявлено.

Рішенням господарського суду Львівської області від 01.12.2006р. (суддя Деркач Ю.Б.)  позов ВАТ «Укртелеком», м.Київ задоволено частково,  стягнено з Управління Західного оперативного командування, м.Львів 336276,57 грн. боргу, 500 грн. пені, 59313,12 грн. інфляційних втрат,  відшкодовано частково  судові витрати.В іншій частині позову відмовлено.

Суд мотивував рішення тим, що відповідач свої зобов»язання по оплаті за користування  виділених некомутованих каналів електрозв»язку згідно договору №3В від 15.04.2003р. та № 3В від 5.07.2004р. в повній мірі не виконав, сума боргу, яка становить 336278,57 грн. підлягає стягненню в примусовому порядку.

За несвоєчасне виконання грошового зобов»язання на підставі ст.625 ЦК України підлягають стягненню інфляційні в сумі 59333,12 грн..За період березень, квітень 2006р., серпень 2004р., інфляційні до стягнення не підлягають, оскільки в цей період індекс інфляції мав від»ємне значення.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Перший заступник військового прокурора Західного регіону  України подав апеляційне подання, в якому просить скасувати рішення суду в частині стягнення 61835,92 грн. інфляційних, в заяві від 15.02.2007р., уточнив вимоги апеляційного подання і просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині стягнення 59333,12 грн. інфляційних втрат.

Як на підставу апеляційних вимог, прокурор  покликається, що борг на суму 192737,41 грн., з яких сума інфляції 44641,21 грн., виник за період з 27.06.2003р. до 15.12.2003р., тобто в  проміжок часу, коли законодавство  не передбачало сплати боржником інфляційних, як і не передбачено їх сплату договором №3В від 15.04.2003р.

Крім того, зазначає прокурор, обов»язок щодо сплати боргу з урахуванням індексу інфляції стосується лише прострочення виконання грошового зобов»язання.В даному випадку такого прострочення з боку боржника не було, оскільки кредитор не пред»явив вимоги в порядку ст.530 ЦК України щодо сплати боргу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу доводи викладені в апеляційному поданні відхилив, покликаючись, що умовами договорів не передбачено можливості односторонньої відмови від виконання зобов»язання,  відповідачем з червня 2003р. в односторонньому  порядку припинено зобов»язання щодо оплати за надані ВАТ «Укртелеком»послуги, враховуючи, що відносини між сторонами  виникли до набрання чинності ЦК України, а права і обов»язки продовжують існувати, то в силу п.4 Прикінцевих та Перехідних положень, норми ЦК України, в тому числі ст.625 ЦК України підлягає до застосування до даних правовідносин.

Заслухавши думку прокурора,  пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Львівський апеляційний господарський  суд вважає, що апеляційне подання  до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

Між Відкритим акціонерним товариством “Укртелеком” та Військовою частиною А-3347 22.06.1998 р. укладено договір № 3В про надання у користування виділених некомутованих каналів електрозв’язку.

У зв’язку із зміною тарифів на телекомунікаційні послуги з 15.04.2003р. договірні відносини між ВАТ “Укртелеком” та в/ч А3347 з надання в користування виділених некомутованих каналів (трактів) електрозв’язку регулюються договором  № 3В від 15.04.2003 р., а з 05.07.2004 –договором № 3В від 05.07.2004, укладеного з Управлінням Західного оперативного командування в особі командира військової частини А3347.

Згідно з п. 1.1 договору № 3В від 15.04.2003 р. та п. 1.1 договору № 3В від 05.07.2004 р. позивач надав відповідачу в тимчасове платне користування виділені некомутовані канали електрозв’язку, а відповідач зобов’язався відповідно до п. 5.3 договору № 3В від 15.04.2003 р. та п. 5.3 договору № 3В від 05.07.2004 р. своєчасно і в повному обсязі щомісячно до 20 числа місяця, що настає за звітним, сплачувати вартість робіт з організації виділених каналів та місячну плату за надані послуги. При оплаті наданих телекомунікаційних послуг додатково нараховується податок на додану вартість у розмірі 20% відповідно до Закону України “Про податок на додану вартість”.

Пунктом 6.5. договору № 3В від 05.07.2004 р. передбачено сплату відповідачем пені в розмірі облікової ставки Національного банку України, яка діяла на момент затримки, за кожен день прострочення від суми заборгованості.

Згідно поданих позивачем розрахунків заборгованості, копії яких долучені до матеріалів справи, відповідач, всупереч умов договору,  оплату за отримані послуги своєчасно не проводив, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі  336 278,57 грн.

Відповідно до умов договору № 3В від 05.07.2004р. відповідачу нараховано пеню в сумі 5 459,44 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обов»язок належного виконання зобов»язання встановлено ст.193 ГК України.

Відповідач зобов»язання по оплаті за надані послуги не виконав, тому місцевим господарським судом правомірно стягнено заборгованість в сумі 336278,57 грн.

Крім того, на підставі ст.214 ЦК УРСР та ст.625 ЦК України, за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання з врахуванням від»ємного індексу інфляції в період березень, квітень 2006р. та серпень 2004р., місцевим господарським судом правомірно стягнено інфляційні втрати, виходячи з того, що має місце прострочка з боку боржника.

Доводи викладені в апеляційній скарзі до уваги судом не приймаються, оскільки:

- стягнення інфляційних до набрання чинності ЦК України (1.01.2004р.), регулювались нормами ст.214 ЦК УРСР,  яку місцевим господарським судом вірно застосовано до правовідносин, які діяли до 1.01.2004р.

- строк виконання зобов»язання  оплатити послуги по договору №3В від 15.04.2003р. та  договору №3В від 5.07.2004р. встановлено до 20-го числа місяця наступного за звітним (п.5.3 договору), а тому невиконання  відповідачем зобов»язання  по оплаті до 20-го числа наступного за звітним, в силу ст. 612 ЦК України є простроченням боржника;

-  норми ст.530 ЦК України до застосування не підлягають, оскільки в договорі строк зобов»язання по оплаті встановлено до 20-го числа місяця наступного за звітним, а тому виконання обов»язку щодо оплати не ставиться в залежність від вимоги кредитора.

З огляду на вищевикладене, колегія Львівського апеляційного  господарського суду вважає, що рішення господарського суду Львівської області відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, а тому не визнаються такими,   що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи змін оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.99,101,103-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 1.12.2006р.

у справі № 4/2161-26/363 залишити без змін, апеляційне подання Військового прокурора Західного регіону України, м.Львів без задоволення.

2. Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий-суддя                                                                                Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                              Мурська Х.В.

Суддя                                                                                             Давид Л.Л.