ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2007 р.
№ 1-27/198-06-6437

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Добролюбової Т.В.

суддів
Гоголь Т.Г., Продаєвич Л.В.

за участю представників сторін
позивача
відповідача
прокурор відділу генеральної прокуратури України
розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційне подання

Нєфьодова О.С. дов. від 02.02.2007 року
Фанін О.В. дов. від 27.02.2007 року
Громадський С.О. посвідчення від 10.02.2005 року № 76
Заступника прокурора Одеської області

на постанову
Одеського апеляційного  господарського суду

від
15.02.2007 року

у справі
господарського суду
№ 1-27/198-06-6437
Одеської області

за позовом
“Форматрон Індустрі  Холдінг АГ” в особі представництва  “Форматрон Індустрі  Холдінг АГ”

до

за участю
Південної митниці
Головного управління державного казначейства України в Одеській області
прокуратури  Одеської області

про
стягнення 650768грн.

„Форматрон Індустрі Холдінг АГ" в особі Представництва „Форматрон Індустрі Холдінг АГ"  звернулося до господарського суду Одеської області  з позовом в якому просило стягнути з державного бюджету України через Управління державного казначейства у Одеській області на користь „Форматрон Індустрі Холдінг АГ" в особі представництва „Форматрон Індустрі Холдінг АГ" безпідставно (помилково) отриману суму гарантії - грошової застави, яка була сплачена позивачем на ім'я Одеської митниці за Доповідач Гоголь Т.Г.

вантажно-митною декларацією  від 25.05.2006 року № 500040000/6/016415, а саме: державне мито - 255 242,07 грн., акцизний збір - 116 776,65 грн. та ПДВ - 278 597,40 грн., разом - 650 616,12 грн.; зобов'язати Одеську митницю надати Управлінню державного казначейства у Одеській області подання про суму безпідставно (помилково) отриманої суми гарантії - грошової застави, яка була сплачена позивачем на ім'я Одеської митниці за ВМД від 25.05.2006р. № 500040000/6/016415, а саме: державне мито - 255 242,07 грн., акцизний збір - 116 776,65 грн. та ПДВ - 278 597,40 грн., разом - 650 616,12 грн.

Господарський суд  Одеської області рішенням від 08.12.2006 року (судді Гарник Л.Л., Юдова В.З., Семенюк Г.В.) позовні вимоги задовольнив, зобов'язав Одеську митницю надати Головному управлінню державного казначейства України в Одеській області подання про перерахування сум надмірно стягнутих з „Форматрон Індустрі Холдінг АГ" в особі Представництва „Форматрон Індустрі Холдінг АГ" державного мита в розмірі 255242,07 грн., акцизного збору в розмірі 116776,65 грн. та податку на додану вартість в розмірі 278597,40 грн.; стягнув з державного бюджету України через Управління державного казначейства у Одеській області на користь „Форматрон Індустрі Холдінг АГ" в особі Представництва „Форматрон Індустрі Холдінг АГ" отримані без достатньої правової підстави: акцизний збір у розмірі 116776,65 грн., державне мито у розмірі 255242,07 грн.; податок на додану вартість у розмірі 278597,40 грн.; судові витрати  поклав на відповідача. Рішення вмотивоване, зокрема,  посиланням на статтю 23 Закону України „Про єдиний митний тариф". Також суд зазначив,  що позивач не є  платником акцизного збору в розумінні статті  2 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №18-92 „Про акцизний збір" та платником податку на додану вартість відповідно до статті 2 Закону України „Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. №168/97-ВР, а тому відсутні правові підстави для здійснення позивачем відповідних платежів у вигляді грошової застави-гарантії під час митного оформлення транспортного засобу з метою його переміщення через митний кордон України в режимі тимчасового ввезення та подальшого некомерційного використання, а відтак сплачені позивачем кошти в сумі 650768 грн. підлягають поверненню на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.  Також господарський суд  визнав необґрунтованою позицію прокурора, який вважає спір, про який йдеться, адміністративним,  оскільки він (спір) не належить до кола питань, які вирішуються в порядку адміністративного судочинства згідно статей 17, 18 Кодексу адміністративного судочинства України.

Одеський апеляційний господарський суд постановою від 15.02.2007 року ( судді Савицька Я.Ф., Гладищева Т.Я., Лавренюк О.Т.) рішення господарського суду Одеської області  від 08.12.2006 року залишив без змін, з тих самих підстав.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішеннями,  з касаційним поданням  до Вищого господарського суду України  звернувся заступник  прокурора Одеської області, в якому просить скасувати  рішення  господарського суду  Одеської області  від 08.12.2006 року  та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.02.2007 року з прийняттям нового рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Заступник  прокурора Одеської області в касаційному поданні посилається на те, що суди попередніх інстанцій не врахували вимоги статей 187, 204-211, 298 Митного кодексу України, положень Постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.1997 року №574 “Про затвердження Положення про вантажну митну декларацію”. Заступник  прокурора зазначає, що не обґрунтованим є висновок суду про те, що до даних правовідносин застосовуються положення статті 5 Закону України „Про податок на додану вартість", згідно з яким звільняються від оподаткування операції з тимчасового ввезення на митну територію України та вивезення з митної території України товарів за переліком,  у статті 206 Митного кодексу України, оскільки позивач таких пільг не має.

У відзиві на касаційне подання „Форматрон Індустрі Холдінг АГ" в особі Представництва „Форматрон Індустрі Холдінг АГ"  просить прийняті у справі рішення залишити без змін як законні та обґрунтовані, а касаційне подання –без задоволення як безпідставне .

Заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення прокурора та представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи, повноти їх встановлення в рішенні господарського суду Одеської області та постанові Одеського апеляційного господарського суду у даній справі, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 11.05.2006 року представництво Фірми „Форматрон Індустрі Холдінг АГ” (зареєстроване відповідно до виданого Міністерством економіки України свідоцтва від 25.05.2006р. за № ПІ-3635) звернулося до Одеської митниці із заявою про надання дозволу на переміщення через митний кордон України в митному режимі тимчасового ввезення легкового транспортного засобу марки BENTLEY CONTINENTAL FLYING SPUR, № шасі SCB BE5 3W4 6803 3152, об’єм двигуна 5 998 куб. см, швейцарський номерний знак: ZN 643397, з метою некомерційного використання та для інших некомерційних потреб представництва в Україні.

Пункт 3 поданої представництвом Фірми „Форматрон Індустрі Холдінг АГ” до Одеської митниці згадуваної заяви про надання дозволу на переміщення через митний кордон України в митному режимі тимчасового ввезення легкового транспортного засобу містив зобов’язання до закінчення строку тимчасового ввезення здійснити зворотне вивезення товарів або заявити про зміну митного режиму, що допускається щодо цих товарів законодавством України, і надати митному органу передбачені законодавством України документи й відомості, потрібні для проведення митного контролю й митного оформлення товарів.

Отримавши дозвіл на тимчасове ввезення автотранспортного засобу (рішення Одеської митниці від 16.05.2006 року) представництво „Форматрон Індустрі Холдінг АГ” 25.05.2006 року через митного брокера –приватне підприємство „ОРІТ”, здійснило митне оформлення шляхом складання та подання вантажної митної декларації та оплатило згідно квитанції № 60 від 25.05.2006 року на депозитний рахунок Одеської митниці 650768,00 грн. як грошову заставу-гарантію за митне оформлення автотранспортного засобу у режимі тимчасового ввезення. Вказану суму Одеська митниця згідно платіжних доручень від 29.05.2006р. № 2573, № 2567, № 2570, № 2572 перерахувала через Управління державного казначейства у Одеській області до державного бюджету України у вигляді акцизного збору –116776,65 грн. на розрахунковий рахунок №5002, у вигляді державного мита - 255242,07 грн. на розрахунковий рахунок №5002, у вигляді податку на додану вартість - 278597,40 грн. на розрахунковий рахунок №5002.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 10 Цивільного кодексу України визначено, що чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов’язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства.

Порядок переміщення товарів (у тому числі транспортними засобами) в режимі тимчасового ввезення регламентує Конвенція про тимчасове ввезення від 26.06.1990 року , яка набула чинності для України 22.09.2004 року на підставі Закону України від 24.03.2004 року № 1661-ІV.

Під терміном „транспортні засоби” у вказаній Конвенції розуміється будь-яке судно (у тому числі ліхтери, баржі та шаланди, навіть якщо вони перевозяться на борту судна, і судна на підводних крилах), апарати на повітряній подушці, літальні апарати, наземні транспортні засоби (у тому числі велосипеди з двигунами, причепи, напівпричепи і поєднання транспортних засобів), і рухомий склад залізничного транспорту; а також їхні звичайні запасні частини, додаткові пристосування та обладнання, які перевозяться на борту транспортних засобів (включаючи спеціальне обладнання, що використовується для завантаження, розвантаження, обробки та захисту вантажів);

Стаття 2 Конвенції визначає, що кожна із Договірних Сторін (Україна на день ввезення транспортного засобу є такою стороною) зобов'язується надавати згоду на тимчасове ввезення товарів (у тому числі транспортних засобів). Режим тимчасового ввезення надається з загальним умовним звільненням від ввізного мита і податків та без застосування ввізних обмежень чи заборон економічного характеру.

Відповідно до статті  6 вказаної Конвенції згода на тимчасове ввезення транспортних засобів надається без вимагання митного документа або гарантії.

Згідно  з вимогами статті  207 Митного кодексу України рішення про допущення товарів до переміщення через митний кордон України в режимі тимчасового ввезення приймається митним органом у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Митні органи не допускають товари до переміщення в режимі тимчасового ввезення, якщо немає можливості встановити надійність їх ідентифікації, а також у разі відсутності гарантій їх повернення.

У разі тимчасового ввезення окремих видів товарів, які визначаються Кабінетом Міністрів України, митне оформлення товарів у режимі тимчасового ввезення здійснюється митними органами за умови гарантування відповідно до закону додержання режиму тимчасового ввезення (стаття 211 Митного кодексу України).

Статтями 209 та 298 Митного кодексу України передбачено, що звільнення від сплати податків під час переміщення товарів у режимі тимчасового ввезення (вивезення) регулюється виключно податковими законами України, товари, що не підлягають відчуженню на території України та призначені для службового користування представництв іноземних фірм, декларуються митним органам на строк до трьох років з моменту акредитації цих представництв під зобов'язання про зворотне вивезення.

Згідно з вимогами статті 23 Закону України „Про єдиний митний тариф” товари та інші предмети, що тимчасово ввозяться на митну територію України і призначені до зворотного вивезення за її межі у встановлені строки у незмінному стані або відремонтованому вигляді, а також товари та інші предмети, що тимчасово вивозяться за межі митної території України та призначені до зворотного ввезення на цю територію у встановлені строки у незмінному стані, пропускаються через митний кордон України без сплати мита.

Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що майно, набуте без достатньої правової підстави  підлягає поверненню.

Оскільки, господарськими  судами було встановлено, що автомобіль марки BENTLEY CONTINENTAL FLYING SPUR, № шасі SCB BE5 3W4 6803 3152, об’єм двигуна 5 998 куб. см., швейцарський номерний знак: ZN 643397, було тимчасово ввезено на територію України на підставі рішення Одеської митниці з метою некомерційного використання та для інших некомерційних потреб представництва в Україні та з подальшим його вивезенням, а згода на тимчасове ввезення транспортних засобів повинна видаватись без вимоги гарантії, судами вірно застосовані приписи чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини і підстав для скасування судових актів касаційна інстанція не вбачає.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, Вищий господарський суд України вважає, що фактичні обставини справи встановлено господарським судом Одеської області  та Одеським апеляційним господарським судом на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки відповідають цим обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційного подання визнаються непереконливими, оскільки зводяться до необхідності додаткової перевірки касаційною інстанцією доказів  у справі, що суперечить вимогам статті 1117 Господарського процесуального кодексу   України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 частини 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу  Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 08.12.2006 року  та постанову Одеського апеляційного  господарського суду   від 15.02.2007  року у справі  №  1-27/198-06-6437 залишити без змін, а касаційне подання заступника прокурора Одеської області без задоволення.

Головуючий        суддя                                                   Т. Добролюбова

Судді                                                                                Т.Гоголь

Л.Продаєвич