ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01 серпня 2007 р.

№ 3/151-10/191

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - судді
Кривди Д.С.,

суддів
Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників
сторін:

від позивача:
не з'явився

від відповідача:    не з'явився

розглянувши
касаційну скаргу  Приватного
підприємця ОСОБА_1

на постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2007р.

у справі №  3/151-10/191 Господарського суду Львівської
області

за позовом
Прокурора м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради

до  Приватного
підприємця ОСОБА_1

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Департамент містобудування Львівської міської ради

про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м. Львова в інтересах
держави в особі Львівської міської ради звернувся до Господарського суду
Львівської області з позовом до приватного підприємця ОСОБА_1 про повернення
самовільно зайнятої земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 250м.кв. Львівській
міській раді без відшкодування затрат, понесених за час незаконного
користування та про приведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 250кв.м. у
придатний для використання стан.

Постановою Господарського суду
Львівської області від 13.02.2007р. (суддя О.І.Довга), прийнятою за правилами
Кодексу адміністративного судочинства України, позовні вимоги задоволені
повністю: зобов'язано повернути самовільно зайняту приватним підприємцем
ОСОБА_1 земельну ділянку по АДРЕСА_1 пл. 250кв.м. Львівській міській раді без
відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування, зобов'язано
приватного підприємця ОСОБА_1 привести спірну земельну ділянку у придатний для
використання стан.

Не погодившись з постановою
Господарського суду Львівської області від 13.02.2007р., приватний підприємець
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Львівським апеляційним
господарським судом (судді: М.В.Краєвська, Н.А.Галушко, П.Д.Скрутовський)
апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 розглянуто за правилами
Господарського процесуального кодексу України і постановою від 11.05.2007р. у
задоволенні апеляційної скарги приватного підприємця ОСОБА_1 відмовлено,
постанову Господарського суду Львівської області від 13.02.2007р. змінено в
частині застосування судом першої інстанції норм Кодексу адміністративного
судочинства України, застосувавши норми Господарського процесуального кодексу
України, в решті рішення суду залишено без змін.

Не погодившись з прийнятими у даній
справі судовими рішеннями,   приватний
підприємець ОСОБА_1  подав касаційну
скаргу, в якій просить скасувати постанову Господарського суду Львівської
області від 13.02.2007р.  та постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2007р.  та припинити провадження по справі.   Свою вимогу приватний підприємець
ОСОБА_1  мотивує тим, що господарським
судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми процесуального права.

Сторони не скористались правом,
наданим ст. 22 ГПК України щодо участі їх представників у судовому засіданні.
Про час і місце розгляду касаційної скарги були повідомлені.

Розглянувши касаційну скаргу,
перевіривши правильність застосування господарським судом  апеляційної інстанції норм матеріального та
процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що
касаційна скарга приватного підприємця ОСОБА_1
підлягає задоволенню частково.

Як вже було зазначено, прокурор м.
Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради звернувся з позовом
до приватного підприємця ОСОБА_1 щодо порушення приватним підприємцем ОСОБА_1
права власності Львівської міської ради.

Аналізуючи приписи, зокрема, ст. 1
та ст. 12 ГПК України заявлений прокурором позов відноситься до господарської
юрисдикції.

12.06.2006р. місцевим господарським
судом було порушено господарське провадження, яке не було припинено, проте,
даний спір розглянуто місцевим господарським судом за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України, що є порушенням приписів ГПК України.

Підстави для скасування або зміни
рішення або постанови визначені ст. 111-10 ГПК України, згідно п. 6 ч. 2 якої
порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для
скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду,
якщо рішення прийнято господарським судом з порушенням правил предметної або
територіальної підсудності, крім випадків, передбачених у частині четвертій
статті 17 цього Кодексу.

Враховуючи, що місцевим
господарським судом  рішення прийнято з
порушенням правил предметної підсудності, то дане судове рішення підлягає
скасуванню.

Проте, апеляційний господарський
суд встановивши, що рішення місцевого господарського суду прийнято з порушенням
правил предметної підсудності в порушення п. 6 ч. 3  ст. 104 ГПК України рішення господарського
суду не скасував, а змінив.

Господарським судом встановлено,
що:

Прокуратурою м. Львова з залученням
управління інспекторської діяльності Львівського обласного управління земельних
ресурсів проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при
використанні земельної ділянки по АДРЕСА_1, за результатами якої приватний
підприємець ОСОБА_1 11.05.2005р. був притягнутий до адміністративної
відповідальності за самовільне заняття земельної ділянки.

Спірна земельна ділянка перебуває у
фактичному користуванні відповідача без будь -яких правових підстав.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 212 ЗК
України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам
землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного
користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання
стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Таким
чином, приписами даної правової норми встановлено, що приведення земельних
ділянок у придатний для користування стан включає знесення будинків, будівель і
споруд. Проте, господарським судом попередніх інстанцій не було досліджено
обставин щодо того, що знаходить на земельній ділянці, яку самовільно займає
відповідач, та що має здійснити відповідач, приводячи земельну ділянку у
придатний для використання стан.

Наведене свідчить про неповне
з'ясування судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи, що
мають значення для правильного вирішення спору, а, отже, і порушення вимог ст.
43 Господарського процесуального кодексу України  щодо всебічного, повного та об'єктивного
розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 111-5 Господарського
процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні або постанові
господарського суду.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст.
111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не
наділена повноваженнями щодо встановлення обставин справи, а останні
встановлені неповно, справа підлягає передачі на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі
передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення
обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та
відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 3
ст. 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Господарського суду
Львівської області від 13.02.2007р. та постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 11.05.2007р.  у
справі № 3/151-10/191 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського
суду Львівської області.

Головуючий - суддя
Кривда Д.С.

судді
Жаботина Г.В.

Уліцький
А.М.