КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.06.2007
№ 37/86

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Кондес  Л.О.

суддів:

За участю представників:

від позивача - ОСОБА_2 - за дов.

від відповідача - Аброшкін А.С. - за дов.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Державне підприємство завод "Побутмаш"

на рішення Господарського суду м.Києва від
16.02.2007

у справі № 37/86

за позовом                               Суб"єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1

до                                                   Державне
підприємство завод "Побутмаш"

про
стягнення 28 607,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Господарського суду м. Києва від 16.02.2007р. у справі № 37/86 за позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Державного
підприємства заводу "Побутмаш" про          стягнення 28607,51 грн. позов
задоволено повністю, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 27 378,84
грн. - основного боргу, 1228,67 грн. -3% річних від простроченої суми, 5000
грн. - адвокатські послуги

Відповідач, не погоджуючись з
рішенням, звернувся з апеляційною скаргою до Київського  апеляційного господарського суду, в якій
просить рішення скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити в позові у повному обсязі, оскільки вважає,
що рішення, прийняте з порушенням норм процесуального права, а саме:
Господарський суд м.Києва виніс рішення без присутності ДП заводу
"Побутмаш, якого не було належним чином повідомлено про дату, час, місце
судового засідання.

Позивач не погоджується з доводами
апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, позивач звертає увагу на
те, що Господарський суд  м.Києва
розглянув справу при повторній відсутності представника відповідача. Ухвала
суду була своєчасно направлена на адресу відповідача.

Згідно статті 75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано,
справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Позивачем подано всі
документи, що підтверджують позовні вимоги
і просить залишити рішення Господарського суду м.Києва залишити без
змін, а апеляційну скаргу ДП заводу "Побутмаш" залишити без
задоволення.

Розглянувши в судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, судова колегія встановила наступне:

15
квітня 2003 року між Державним підприємством завод «Побутмаш» (Замовник) та
Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 (Підрядник) було
укладено договір НОМЕР_1, відповідно до умов якого Замовник доручає, а
підрядник приймає на себе зобов'язання по ремонту бази відпочинку
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою : АДРЕСА_1 (п. 1.1 Договору).

Умови Договору свідчать про те, що за
своєю правовою природою вищевказаний договір є договором будівельного підряду.

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1 зобов'язання за договором виконав в повному
обсязі, про що свідчить акт здачі-приймання виконаних робіт від 11.09.2004 р.
за Договором НОМЕР_1 від 15.04.2003 року, в якому сторони зазначили, що послуги
по даному договору виконані і сторони одна до одної претензій не мають, а
договірна ціна за договором складає 27378,84 грн.

Пунктом
3.1 Договору сторони встановили, що виконані роботи оплачуються Замовником по
фактичним об'ємам згідно акту приймання виконаних робіт, в строк до 30.06.2005
року.

Відповідач,
за твердженням позивача, в порушення вимог договору за надані роботи своєчасно
не розрахувався, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем
у розмірі 27378,84 гри.

Відповідно
до статті 173 Господарського кодексу України, один суб'єкт господарського
зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший
суб'єкт має право вимагати від зобов'язальної сторони виконання її обов'язку.

На
адресу відповідача був направлений претензійний лист НОМЕР_2 з вимогою сплатити
основний борг.

18.09.2006
р. відповідач надіслав лист-відповідь НОМЕР_3, в якому зазначив, що станом на
14.08.2006 р. за Державним підприємством завод «Побутмаш» рахується
кредиторська заборгованість згідно Договору НОМЕР_1 у розмірі 27378,84 грн. за
ремонт бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» в АДРЕСА_1, але на даний час Державне
підприємство завод «Побутмаш» не спроможне оплатити виконані роботи, крім того
відповідач зобов'язувався по можливості перерахувати кошти на рахунок позивача,
проте станом на день прийняття рішення зобов'язання за Договором щодо оплати
вартості робіт не виконав.

Судова
колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги подані позивачем та оцінив докази за своїм внутрішнім:
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в
судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно
статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, .які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно
до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

З
наданих Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Хоменком Павлом
Михайловичем доказів, вбачається, що позивач виконав в повному обсязі
зобов'язання покладені на нього за договором.

Відповідачем
не надано жодних заперечень та доказів на спростування обставин, викладених
позивачем у позовній заяві.

Як
визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання
- відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно
до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних, для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До
виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим
Кодексом.

З
01.01.2004 року набрав чинності Цивільний кодекс України від 16.01.2003 р.
Відповідно до п.4 його Прикінцевих та перехідних положень щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання, чинності Цивільним кодексом України,
положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати   після   набрання ним
чинності.

Оскільки
правовідносини між сторонами продовжують існувати, вони регулюються нормами
Цивільного кодексу України.

Статтею
526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно
зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання
сторонами.

За
договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик
виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (стаття 837 Цивільного
кодексу України).

Відповідно
до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно
частини 1 статті 625 боржник не звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно
з частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей
строк (термін).

Частиною
4 статті 879 Цивільного кодексу України встановлено, що оплата робіт
провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт),
якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Оскільки
відповідач борг за виконані роботи позивачу не сплатив у строк встановлений
договором, позов Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
щодо стягнення суми основного боргу в розмірі 27.378,84 грн. з Державного
підприємства завод «Побутмаш» обґрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно
до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлено договором або законом.

Оскільки,
матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем грошового
зобов'язання, з нього на підставі статті 625 Цивільного кодексу України,
підлягають стягненню 1228,67 грн. - 3% річних, від простроченої суми, розмір
яких визначений за обґрунтованим розрахунком Позивача.

Крім
того, позивач також просить суд відшкодувати з відповідача витрати на сплату
послуг адвоката в розмірі 5000,00 грн.

Судові
витрати, згідно статті 44 Господарського процесуального кодексу України,   складаються
з   державного   мита,
сум,   що   підлягають
сплаті за проведення  судової  експертизи,
призначеної  господарським  судом,
витрат пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх
знаходження, оплати   послуг  перекладача,
адвоката,   витрат   на
інформаційно  -  технічне забезпечення   судового
процесу  та  інших
витрат,   пов'язаних  з
розглядом справи.

Витрати,
що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку встановленому
Законом України "Про адвокатуру" (частина 3 статті 48 Господарського
процесуального кодексу України).

Для
захисту своїх порушених прав та майнових інтересів позивач звернувся за
послугами адвоката для надання правової допомоги та представництва в суді.

Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 та адвокат ОСОБА_2, який діє
на підставі свідоцтва на право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_4,
уклав договір на ведення справив господарських, судах України НОМЕР_5.

Пунктом
6.1 договору № НОМЕР_5 встановлено, що за надані послуги, що передбачені
договором, клієнт сплачує виконавцю винагороду у сумі 5000,00 грн., яка
вноситься готівкою.

Позивач
стверджує, що він сплатив адвокату ОСОБА_2 5000грн. винагороди і посилається на
роз'яснення Президії ВГС України №02-5/78 від 04.03.1998 (із наступними змінами
та доповненнями), але як вбачається із матеріалів справи, позивач лише надав
квитанцію від 18.12.2006р., яка виписана адвокатом ОСОБА_2 для „ведення справи
в Господарському суді Києва, за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до Державного
підприємства заводу "Побутмаш"
про          стягнення „грошових
сум згідно договору НОМЕР_5, сумма 5000 грн.” і не є платіжним документом,
відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в України в Національній
валюті від 29.03.2004р. №37/8976, яка затверджена Постановою НБУ від
21.01.2004р. №22.

Враховуючи
вище викладене, судова колегія приходить до висновку, що відсутні докази
сплати  адвокатських послуг, тому не має
підстав у відшкодуванні з відповідача на користь позивача 5000грн.-
адвокатських послуг, у зв'язку з чим необхідно виключити з резолютивної частини
рішення Господарського суду м.Києва від 16.02.07р. суму адвокатських послуг у
розмірі 5000грн.

Приймаючи до уваги викладене, судова
колегія вважає доводи апеляційної скарги таким, що мають формальний характер,
тому  вони не можуть бути прийняті до
уваги, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення
місцевого господарського суду слід визнати таким, що відповідає чинному
законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, тому вбачає підстав
для його скасування або зміни .

Керуючись ст.ст.44,49,99,101,103,105
Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду м. Києва від
16.02.2007р. у справі № 37/86 залишити без змін, а апеляційну скаргу  - без задоволення.

2. Виключити з резолютивної частини
рішення Господарського суду м.Києва від 16.02.2007р. суму адвокатських послуг у
розмірі 5000грн., які підлягали до стягнення.

2.Матеріали справи № 37/86 повернути
до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

26.06.07 (відправлено)