ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

“  20  ”  лютого  2007 року                                                               справа № 9/199/8

Позивач: Чернігівська державна сільськогосподарська машинно-технологічна станція, , пр. Перемоги 129,Чернігів,14000

Відповідач: 1:Державна виконавча служба у Деснянському районі міста Чернігова, , вул. Шевченка, 118,Чернігів,14000

Відповідач 2: Головне  управління   Державного  казначейства    у  Чернігівській  обл. ,м.Чернігів,вул.Комсомольська,27

Третя  особа  без самостійних   вимог  на  предмет  спору  на  стороні    відповідача: Відкрите  акціонерне  товариство   "Н.Сіверське хлібоприймальне

підприємство"  ( м.  Н.Сіверський,   вул.Вокзальна,15)

Предмет спору: про повернення майна 48960 грн.

Суддя  С.М. Івченко

Представники сторін  :

Позивача:  Чайка О.А.( довіреність № б/н від 23.01.2007, директор), Уваров І.В.( довіреність № 18 від 04.02.2005  уп. представник);

Відповідача 1: Карпусь С.В. довіреність № б/н від 23.01.2007, державний виконавець

Відповідача2: Редозубова І.В. довіреність № 3 від 25.12.2007, гол. спеціаліст юр. Відділу,  Кутузов О.В.,  головний спеціаліст юридичного відділу

Третьої особи: Шевкун Т.П.,   економіст

В судовому засіданні прийняла участь: Кушнір Л.В. (  посвідчення № 85 від 31.01.07., прокурор відділу  прокуратури області)

СУТЬ СПОРУ:

У  судовому  засіданні  20.02.07р.  у  відповідності  до  ст.85 Господарського  процесуального кодексу  України  за  згодою  сторін  судом  оголошено  вступну   та  резолютивну  частину  судового  рішення. Повне  рішення  підписано  26.02.07р.

Позивачем   подано  позов  про    зобов"язання  відповідача  - 1 повернути позивачу  майно (81,6 тонн озимого  зерна  жита  групи  А) на  суму  48960грн., яке  було  описано  та  арештовано  відповідачем -  1  і  знаходилось  на  ВАТ “Новгород - Сіверське  хлібоприймальне підприємство”, а  також  уточнено   позовні вимоги з  зміною  вказаної  вище  вимоги     вимогою  про стягнення  на   користь  позивача  вартості  описаного  зерна. З  огляду  на  зазначене     справа  розглядається    як  спір  про  стягнення  48960 грн. вартості   описаного  відповідачем 1  зерна  жита  гр..А.

Ухвалою  від  25.01.07р.   до  участі  у  справі   в якості третьої  особи  без  самостійних  вимог  на  предмет  спору  на стороні відповідачів залучено  ВАТ “Н.Сіверське  ХПП”,  яке  в письмових поясненнях  зазначило, що зерно (жито групи А) в кількості    81600 кг, на яке  у  січні  2002р. накладено арешт, закладалось  на збереження в серпні –вересні 2001 року. У  зв’язку   зі  скасуванням    арешту   на  вказане  зерно, воно  за  розпорядженням  Костобобрівської МТС  передано  у  кількості  76051кг  ІТЦ  „Сигнал” , а  за  розпорядженням  останнього  у  червні  2002р.   передано  Холменському  спиртзаводу. Частина   зерна  у  кількості  7450 кг.  залишена ВАТ  „Н.Сіверське  ХПП”   як  плата  за  зберігання вказаного  зерна. На  час  розгляду    справи належного  позивачеві   зерна    на  ВАТ „Н.Сіверське  ХПП”   немає.

Відповідач –1   у відзиві на позовну заяву виклав заперечення щодо своєї відповідальності перед  позивачем, мотивуючи їх  ліквідацією Деснянського районного управління юстиції м. Чернігова з відповідними відділами державної виконавчої служби, яким складено акт опису й арешту майна від 24.01.02,  з наголошенням на тому, що   створене  Чернігівське міське управління юстиції з Деснянським відділом ДВС не є  правонаступником ліквідованого. Відповідачем –1  зауважено, що  майно у  позивача державною виконавчою службою  не вилучалось,  не  реалізовувалось, а  тому  позовні  вимоги  як  про  повернення  зерна,так  і  про  відшкодування  його  вартості  є  безпідставними.

Головним  управлінням Державного казначейства України в Чернігівській області (відповідач –2 ) у відзиві на позов взагалі заперечено  залучення  його   відповідачем по даній справі, оскільки  арештоване майно не було реалізовано, отже і кошти до державного бюджету не надходили .

Дослідивши надані докази,  заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, суд  ВСТАНОВИВ:

Державною виконавчою службою Деснянського районного  управління юстиції 24.01.02р.  на  виконання наказу господарського суду Чернігівської області № 12/371 від 30.07.01 р.   складено   акт  опису  й  арешту  майна позивача,  а  саме:   81,6 т  озимого жита групи “А” ,що знаходилось  на  зберіганні на ВАТ „Н.Сіверське  хлібоприймальне  підприємство”. За  вказаним  актом  опису  майно передано на  відповідальне  зберігання  голові правління ВАТ “Новгород –Сіверське ХПП”.

Акт опису  й  арешту   майна  від 24.01.2002р. рішенням місцевого суду Деснянського району м. Чернігова від 22.04.02.  визнано неправомірним із зобов’язанням його  скасувати.

Постановою від 01.12.03  начальником відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції, на виконання рішення місцевого суду Деснянського району м. Чернігова від 22.04.02р. скасовано  акт опису і арешту майна від 24.01.2002р..

Постановою  ВДВС Деснянського районного управління юстиції від 08.11.04  повернуто стягувачу  наказ господарського  суду  Чернігівської  області  по  справі № 12/371 від 30.08.01  у зв’язку з відсутність майна , на яке можна звернути стягнення та коштів на рахунку боржника. Вказане свідчить про  те, що стягнення за вказаним  виконавчим документом не проводилось, а  отже  і  описане  за  актом  опису  та  арешту  від  24.01.02р.  зерно  жита   державною  виконавчою  службою  не  реалізовувалось.

Твердження   позивача  про  вилучення у  нього   зерна  відповідачем 1  не  можуть  бути  прийняті   господарським  судом, оскільки   наявні  матеріали  справи   не  підтверджують   вилучення фізично   такого  зерна  виконавчою  службою безпосередньо  від позивача,  перевезення зерна  від  позивача   у  місце  зберігання , його реалізацію.  Стосовно  цього  зерна  здійснено  опис    у місці    його  знаходження. Виходячи з зазначеного, господарський суд  вважає , що відповідач – 1 не порушив норм чинного законодавства, а саме ст.ст. 37,38 Закону України “Про виконавче провадження”, оскільки законодавством не передбачено, що  виконавча служба  повинна вилучити майно, транспортувати його та  передавати  боржнику за місцем  його  знаходження при скасуванні арешту цього  майна.

Наявні  матеріали  справи, надані   третьою  особою,  свідчать  про  те, що   зерном, яке  зберігалось  на  ВАТ „ Н.Сіверське  хлібоприймальне  підприємство” розпорядився   сам  позивач  у  особі    його   структурного  підрозділу - Костобобрівської філії   ДС  МТС,  на  час  розгляду  справи   зерно  у  третьої  особи  відсутнє. Зазначене  підтверджує   відсутність у  позивача  шкоди, яка  б  була заподіяна  йому  відповідачем 1.

За  таких  обставин  позовні  вимоги щодо  відшкодування  позивачу у  відповідності  до  ст.. 11  Закону  України  „Про  державну  виконавчу  службу” та  ст..  86 Закону  України  „Про  виконавче  провадження”  шкоди, заподіяної державною  виконавчою  службою, є  необґрунтованими безпідставними , а  тому  у  задоволенні  позову  слід  відмовити.

Керуючись ст.16 Цивільного кодексу України, ст.11 Закону  України  „Про  державну  виконавчу  службу” , ст.. 37, 38,86 Закону  України  „Про  виконавче  провадження”,  ст.ст. 49,82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У  позові відмовити .

Суддя                                                                              С.М. Івченко

Повний текст рішення підписано 26.02.07

20.02.07