ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.07                                                                                        Справа №  26/243/06-20/212/06-8/148/07

Суддя

Позивач –Закрите акціонерне товариство “СІЧ-21”, м. Запоріжжя

Відповідач 1 –Відділ Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, м. Запоріжжя

Відповідач 2  - Міністерство внутрішніх справ України, м. Київ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Головне управління Державного казначейства у Запорізькій області, м. Запоріжжя

Суддя                           Попова І.А.

Представники:

від позивача: Прокопенко Є.А., дов. від 27.01.2005р.

від відповідача 1: Щедрін О.П., дов. № 01-51- юр від 25.10.2006р.

від відповідача 2: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Заявлено позовні вимоги про стягнення 33805 грн. 54 коп. завданої шкоди.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області від 05.03.2007р. справу № 26/243/06-20/212/06 справу передано на розгляд судді Поповій. Справу прийнято до провадження та присвоєно № 26/243/06-20/212/06-8/148/07.

Розгляд справи відкладався до 26.04.2007р.. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.04.2007р. здійснено процесуальну заміну відповідача. Відповідачем по справі вважається Відділ Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.06.2007р. здійснено процесуальну заміну третьої особи.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 11.06.2007р..

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених у позові, в обґрунтування вимог вказує, що у вересні 2004р. ЗАТ “СІЧ 21” та УДАІ УМВС України в Запорізькій області укладено договір підряду на будівництво об’єкту. Сторонами за договором обумовлено, що загальна вартість робіт становить 33354,00 грн.. Позивач зазначає, що взяті на себе зобов’язання за договором виконав належним чином, про що свідчать Акти форми КБ –2в від 28.10.2004р. та довідки форми КБ –3 від 28.10.2004р. на загальну суму 33354,00 грн. Також позивач зазначає, що в процесі розгляду господарським судом Запорізької області справи № 9/420 встановлено, що відповідач уклав зазначений договір незаконно, в порушення вимог п. 6 ст. 51 БК України, оскільки кошторисом видатків УДАІ на 2004 рік фінансування підрядних  робіт не передбачалося. Позивач просить стягнути 33805,54 грн. збитків з огляду на те, що посадова особа УДАІ України в Запорізькій області прийняла на себе зобов’язання з перевищенням повноважень, внаслідок чого вони не вважаються бюджетними. Збитки свої позивач вбачає у вартості виконаних та прийнятих відповідачем робіт.

Відповідач 1 проти заявлених позовних вимог заперечив, в обґрунтування заперечень зазначив, що відповідно до пункту 3.6 договору будівельного підряду кінцевий розрахунок проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача не пізніше 10 банківських днів з моменту підписання акту приймання –передачі об’єкта в експлуатацію. За умовами договору будівельного підряду товариство “СІЧ –21” зобов’язалося на свій ризик виконати за завданням УДАІ добудову об’єкта –Будинку спец підрозділу УДАІ у Запорізькій області. Роботи прийняті замовником за актами форми № КБ –2в та № КБ –3 за жовтень 2004р. загальною вартістю 33354,00 грн. Рішенням господарського суду Запорізької області по справі № 9/420 за позовом ТОВ “СІЧ –21” до УДАІ встановлено, що внаслідок відсутності затвердженої сторонами проектно –кошторисної документації до зазначеного договору підряду цей договір є неукладеним. В позові про стягнення боргу за договором ЗАТ “СІЧ –21” відмовлено. Правопорушення з боку посадової особи відповідача, якою виконані роботи, не вбачає.

Відповідач 2 та третя особа своїх представників не направили в судове засідання, відзиви на позовну заяву не надали суду.

Заслухавши представників , дослідивши додані матеріали, з урахуванням викладеного у постанові ВГС України від 07.02.2007р., суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково внаслідок наступного:

Як свідчать вивчені матеріали, у вересні 2004р. позивач та відповідач 1 підписали договір підряду б/н, відповідно до якого підрядник (позивач) зобов’язався на свій ризик виконати по завданню замовника (відповідача) у відповідності з  проектно-кошторисною документацією добудову “Будинку спецпідрозділу УДАІ в Запорізькій області”, а останній прийняти та оплатити виконані роботи. Відповідно до п.1.2 договору об’єм та найменування робіт визначається  згідно з динамічним кошторисом 1-1-1, узгодженим з замовником і який є невід’ємною частиною договору.

У зв’язку з тим, що замовник (УДАІ в Запорізькій області) не затвердив локальний кошторис і він у свою чергу не набув чинності, суд у справі №9/420 дійшов  висновку, що договір підряду не породив для сторін ніяких прав та обов’язків. Обов’язки виникли по факту приймання-здачі виконаних робіт, оформленому довідками про вартість виконаних робіт (КБ-3) та актами приймання виконаних підрядних робіт (КБ-2в) на суму 33354,00 грн..

Позивач вважає, що внаслідок підписання посадовою особою відповідача –1 договору підряду та прийняття за актами форми № КБ –2в та №КБ –3 виконаних підрядних робіт, не забезпечених асигнуваннями з бюджету, йому завдано шкоди у розмірі реальної вартості матеріалів та робіт, переданих відділу ДАІ.

Відшкодування шкоди врегульовано главою 82 Цивільного кодексу України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст.1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Форми і розміри позадоговірної відповідальності визначаються лише законом. Підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає складові елементи –шкоду, протиправність поведінки заподіювача шкоди, причинний зв'язок та вину особи, яка заподіяла шкоду.

Відповідно до ст.. 1174 ЦК України, приписами якої позивач обгрунтовує свої вимоги  шкода,  завдана  фізичній  або юридичній особі незаконними рішеннями,  діями чи бездіяльністю посадової або  службової  особи органу  державної  влади,  органу влади Автономної Республіки Крим або органу  місцевого  самоврядування  при  здійсненні  нею  своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом  місцевого  самоврядування  незалежно  від  вини  цієї особи.

Таким чином, зазначена норма Закону передбачає певні особливості деліктної відповідальності, даного виду які полягають у тому, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність вини не є обов’язковою. Для настання відповідальності, передбаченої ст.. 1174 ЦК України, необхідно щоб посадова особа або службова особа завдала шкоди при здійсненні своїх повноважень, обсяг яких встановлюється відповідними правовими актами.

Протиправність поведінки посадової особи відділу ДАІ у спірних правовідносинах позивач вбачає у тому, що останній в порушення п. 6 ст. 51 Бюджетного Кодексу України прийняв зобов’язання, не передбачені кошторисом бюджетних асигнувань УДАІ на 2004 рік. З цього приводу суду зазначає наступне: відповідно до п. 8.1 розділу ІІ Положення про Управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Запорізькій області (затв. Наказом № 613 від 15.12.1997 року УМВС України в Запорізькій області, що було чинним на момент виникнення спірних правовідносин) фінансування та матеріально технічне забезпечення ДАІ здійснюється відповідно до законодавства за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів, а також інших не заборонених законодавством джерел фінансування. Пунктом 1.12 розділу ІІІ Положення до обов’язків (прав) начальника управління ДАІ відноситься, зокрема, розпорядження виділеними Управлінню асигнуваннями та укладення договорів. Таким чином посадова особа органу державної влади (яким є Управління ДАІ в Запорізькій області, нині відділ ДАІ) укладаючи договори (угоди), виступаючи стороною у господарських взаємовідносинах з іншими суб’єктами господарювання (саме такими є спірні взаємовідносини), повинна діяти у межах, визначених законом, а саме –посадова особа мала визначити за рахунок яких коштів (державного, місцевого бюджету чи інших джерел) буде здійснено оплату підряднику за виконані ним та прийняті замовником (управлінням ДАІ) роботи. За відсутності розпоряджень посадової особи відповідача 1 щодо цього питання, суд вбачає у діях цієї посадової особи протиправність поведінки.

Як свідчать вивчені матеріали за актами форми № КБ –2в та № КБ-3 за жовтень 2004 року ЗАТ “СІЧ –21” здала, а Управління ДАІ в Запорізькій області прийняло виконані на об’єкті –будівля спецпідрозділу УДАІ –будівельні роботи, вартість яких визначена у сумі 33354,00 грн. Акти підписані представниками сторін без зауважень, підписи скріплені відповідно печатками установ (підприємств).

Внаслідок вищезазначених неправомірних дій посадової особи органу державної влади позивачу завдана шкода у зв'язку із зменшенням його майна, (неможливістю отримання вартості матеріалів  та виконаних робіт, вкладених у об’єкт підряду), яка відповідно до ст.. 1166 ЦК України має бути відшкодована у повному обсязі в сумі 33354,00грн.

Таким чином, судом встановлено усі складові правопорушення, за наявності яких настає цивільно правова відповідальність за заподіяння шкоди : наявність шкоди, протиправна поведінка, заподіювача шкоди та причинний зв’язок винних дій із заподіяною шкодою. При цьому суд зазначає, що вина особи ( посадової або службової) не є  складовою даного виду деліктної відповідальності.

Доводи відповідача 1, викладені ним у відзиві на позов, суд знаходить хибними внаслідок наступного: посилання відповідача на пункт 3.6 договору підряду, укладеного з позивачем щодо встановлення терміну остаточних розрахунків після прийняття об’єкта в експлуатацію є безпідставними, оскільки договір визнано неукладеним внаслідок відсутності затвердженої сторонами проектно кошторисної документації. Тобто, будь –яких прав та зобов’язань за цим договором у сторін не виникло. По –друге, судом вище викладено в чому полягає протиправна поведінка посадової особи відповідача 1. По –третє, відділ ДАІ УМВС України у Запорізькій області є саме тим органом державної влади, який відповідно до приписів ст.. 1174 ЦК України несе відповідальність за незаконні дії, рішення чи бездіяльність своєї службової особи (посадової) особи (а не сама посадова або службова особа, незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю якої завдано шкоди).

Суд з урахуванням вищезазначеного вважає, що позовні вимоги про відшкодування шкоди у сумі 33354,00грн. підлягають задоволенню за рахунок відповідача 1.

Що стосується вимог про стягнення 451,54 грн. шкоди, оскільки ці витрати були понесені позивачем при розгляді справи № 9/420 господарського суду Запорізької області, суд вважає їх безпідставними .

Витрати у зазначеній сумі були понесені товариством “СІЧ –21” при розгляді господарським судом справи за позовними вимогами ЗАТ “СІЧ –21” та віднесені на позивача, оскільки, як зазначено у рішенні від 15.03.2006р. по справі № 9/420 спір доведено до судового розгляду з вини позивача

В позові до відповідача 2 - Міністерства внутрішніх справ України відмовляється.

Судові витрати по справі покладаються на відповідача 1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково за рахунок відповідача 1.

Стягнути з Відділу Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, вул.. 40 років Радянської України, 57-А, ) на користь Закритого акціонерного товариства “СІЧ-21” (м. Запоріжжя, вул.. Дзержинського, 20, р/р7661 в ЗОФ АКБ “Укрсоцбанк”, МФО 313010, )  33354,00грн. збитків та 449,97 грн. судових витрат. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

В позові до відповідача 2 - Міністерства внутрішніх справ України відмовити.

Суддя                                                                                            І.А. Попова

Рішення підписано 25.06.2007 року.