ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"24" липня 2007 р.
Справа №  2/159

Господарський суд Рівненської
області у складі головуючого судді  Савченка Г.І. за участю
секретаря судового засідання Маслова К.Г., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом      підприємця
ОСОБА_1

до відповідача
Сарненської міжрайонної державної податкової інспекції

про            скасування податкових
повідомлень-рішень та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

За участю представників сторін:

від
позивача     -представник
ОСОБА_2;

від відповідача -представник Шеремет Г.А.,
Соболевська Л.А.,            Литвинчук
Т.В.

Статті 27, 29, 49, 51, 127 Кодексу
адміністративного судочинства України роз'яснені.

ВСТАНОВИВ:    Підприємець
-ОСОБА_1 просить скасувати рішення державної податкової інспекції у
Сарненському районі (правонаступник -Сарненська міжрайонна державна податкова
інспекція) № НОМЕР_1 про застосування штрафу 3 017 580 грн. 45 коп. за
порушення законодавства у сфері застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Просить скасувати податкове
повідомлення-рішення № НОМЕР_2 в частині визначення податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 5 002 грн., та штрафних (фінансових) санкцій
-2 501 грн.

Просить скасувати податкове
повідомлення-рішення №НОМЕР_3  про
визначення податкового зобов'язання із сплати збору за забруднення
навколишнього природного середовища в сумі 73 грн. 57 коп., та штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 680 грн.

Просить скасувати податкове повідомлення-рішення
№ НОМЕР_4 про визначення податкового зобов'язання по податку з доходів від
підприємницької діяльності в сумі 1 668 грн. 14 коп.

Свої позовні вимоги позивач
обгрунтовує слідуючим:

Вважає рішення ДПІ у Сарненському
районі від 29 березня 2007 року незаконним, прийнятим з порушенням норм
процесуального та матеріального права, а тому, на мою думку, вони підлягають
скасуванню з підстав, викладених нижче.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна податкова адміністрація та
її структурні підрозділи, зокрема, ДПІ у Сарненському районі, є органом державної
влади і, відповідно, їх діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної
норми Конституції України та аналогічним вимогам статті 11 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні». Право податкової адміністрації на
проведення перевірки підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з
дотриманням порядку, встановленого законом.

В той же час і стаття 11 Закону
України «Про державну податкову службу в Україні»встановлює, що органи
державної податкової служби в установленому законом порядку мають право
здійснювати на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм
власності та у громадян, в тому числі громадян -суб'єктів підприємницької
діяльності, перевірки.

Вважає, що при проведенні даної
перевірки працівниками ДПІ в Сарненському районі порушено вимоги статті 19
Конституції України, статей 11, 111, 13 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні», Указу Президента № 817/98 від 23 липня 1998 року
«Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності», а тому, як
наслідок неправомірно оформлено матеріали перевірки.

Під час перевірки представникам
органу, що здійснював перевірку були надані податкові накладні, що відповідають
вимогам вказаних вище нормативних актів.

Незважаючи на це,
відповідачем було не прийнято до уваги і, як наслідок, виключено зі складу
податкового кредиту суми кількох податкових та застосовано штрафні санкції,
відображені у податковому повідомленні - рішенні НОМЕР_5.

Разом з тим. у акті перевірки
зазначено, що направлено запити на проведення зустрічної перевірки до ЇШ фірми
"Сервіс - Петроль". Та не отримавши відповідь від ПІЇ фірми «Сервіс
-Петроль», тобто не підтвердивши відсутність проведення даної господарської
операції, ДШ у Сарненському районі винесла рішення, яким не прийняла до зарахування
суми податкового кредиту, що відображені у податкових накладних ПП фірми
"Сервіс - Петроль", та застосувала штрафні санкції.

Також, ДШ у Сарненському районі
було видано Свідоцтво яро сплату єдиного податку починаючи з 4 кварталу 2006
року.

Саме на підставі виданого у
встановленому законодавством порядку Свідоцтва здійснювалася господарська
діяльність та, відповідно, здійснювалося оподаткування цієї діяльності.

В порушення своїх же висновків про
видачу даного Свідоцтва, ДПІ у Сарненському районі не приймає до уваги видане
свідоцтво та здійснює застосування штрафних санкцій по податку на додану
вартість та податку з доходів від підприємницької діяльності.

Вважає, що висновки відповідача щодо неприйняття до уваги
податкових накладних та виключення зі складу податкового кредиту сум зазначених
у податкових накладних ПП фірми: "Сервіс - Петроль", а також
донарахування сум додатку на додану вартість за період здійснення
підприємницької діяльності на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку є
неправомірними, а прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення №
НОМЕР_1 та №НОМЕР_4.

За. умовами договору про
використання транспортного засобу, укладеного із суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичкою особою ОСОБА_3., усі витрати з утримання транспортного
засобу несе саме останній. А тому саме на орендодавця покладено було обов'язок
і щодо сплати транспортного податку і щодо сплати збору за забруднення
навколишнього природного середовища.

У встановлені чинним законодавством
терміни ОСОБА_3. сплачував збір за забруднення навколишнього природного
середовища, а отже недопоступлення в бюджет не відбулося. Крім того, Закон
України «Про систему оподаткування»забороняє подвійне оподаткування.

Як наслідок, вважає неправомірним
застосування штрафних санкцій, зазначених у податковому повідомленні - рішенні
№ НОМЕР_3 року.

На підставі пункту 1 статті 9
Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" реєстратори
розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при здійсненні
торгівлі продукцією   власного   виробництва
та   наданні   послуг
підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім
підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків
у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і
видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і
завірених печаткою у встановленому порядку.

Також пунктом 5 цієї ж статті
вказаного вище Закону встановлено, ще при продажу товарів (наданні послуг)
суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування
доходів яких від такої діяльності здійснюється за фіксованим розміром податку
шляхом придбання патенту відповідно до законодавства з питань оподаткування
прибутковим податком з громадян, якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж
підакцизних товарів (крім пива на розлив), а також пунктом 6 передбачено, що
при продажу товарів (наданні послуг) і суб'єктами підприємницької діяльності -
фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до
законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому
числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі
суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за
умови ведення такими особами книг облік].7 доходів і витрат у
порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу,
уповноваженого провадити державну
регуляторну політику.

Статтею 10 Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" також визначено, що перелік окремих форм та умов
проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким
дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів
розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку
розрахункових операцій, а також граничний розмір річного обсягу розрахункових
операцій з продажу товарів (надання послуг), при перевищенні якого застосування
реєстраторів розрахункових операцій є обов'язковим, встановлюються Кабінетом
Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з питань
економічної політики і Державної податкової адміністрації України. Розрахункові
книжки не застосовуються у випадках здійснення підприємницької діяльності,
визначених статтею 9 цього Закону.

У відповідності до Переліку окремих
форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування
реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та
книг обліку розрахункових операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України
№ 1336 від 23. 08. 2000 року, роздрібна торгівля продовольчими товарами та
пивом у пляшках і бляшанках за умови відсутності продажу інших підакцизних
товарів, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними
особами, оподаткування доходів яких від такої діяльності здійснюється за
фіксованим розміром податку шляхом
придбання патенту відповідно до законодавства з питань обкладення
прибутковим податком з громадян, а також суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до
законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому
числі шляхом отримання свідоцтва  про
сплату єдиного податку).

Впродовж 2005 року - 9 місяців 2006
року придбавалися торгові патенти, а у 4 кварталі 2006 року підприємницька діяльність
здійснювалася на  підставі Свідоцтва про
сплату єдиного податку.

Окрім того, при здійсненні
реалізації товарів оформлялися прибуткові і видаткові        касові
ордери   та   видавалися
відповідні   квитанції,   підписані
і   завірені   печаткою
у встановленому порядку.

Вважає,   що
мала   право   не
застосовувати реєстратори розрахункових операцій у своїй діяльності -і
як наслідок рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1 є незаконним, а тому підлягає
скасуванню.

Відповідач -Сарненська міжрайонна
державна податкова інспекція, правонаступник Державної податкової інспекції у
Сарненському районі позов заперечує.

Свої заперечення обгрунтовує
обставинами викладеними в акті перевірки та додатково наданою довідкою про результати
невиїзної позапланової документальної перевірки ППФ «Сервіс-Петроль»з питань
правовідносин з позивачем від 10.07.2001р., відповідно до якої неможливо
встановити факт включення даних сум до податкових зобов'язань за відповідні
періоди підприємством «Сервіс-Петроль».

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази у справі, суд встановив.

З 01 лютого 2007 року по 19 лютого
2007 року посадовими особами державної податкової інспекції у Сарненському
районі (надалі - відповідач, ДШ у Сарненському р-ні) - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було
проведено планову виїзну перевірку фінансово - господарської діяльності з
питань дотримання суб'єктом господарської діяльності - фізичною особою ОСОБА_1
(надалі -позивач, СПД ОСОБА_1.) вимог податкового та валютного законодавства за
період з 01 квітня 2005 року по 31 грудня 2006 року.

За результатами проведеної
перевірки 22 лютого 2007 року за № НОМЕР_6 було оформлено Акт про результати
виїзної планової перевірки суб'єкта господарської діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2005 по 31 грудня 2006
року.

На підставі вказаного вище Акту ДПІ
у Сарненському р-ні було прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій № НОМЕР_1 та податкові повідомлення - рішення №№ НОМЕР_1, НОМЕР_3,
НОМЕР_4.

Давши оцінку поясненням сторін,
доказам у справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню із
слідуючих підстав.

Податковий орган довів правомірність
визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в загальній
сумі 4 164 грн. 66 коп.

Перевіркою встановлено, що в
порушення пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану
вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 р. із змінами та доповненнями -"
забороняє включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку,
що не підтверджені податковими накладними...

Форма податкової накладної
затверджена наказом ДПА України від 30.05.97р. №165. П.18 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженої наказом ДПА України від 30.05.1997 року №165
вимагає, щоб в усіх примірниках податкової накладної ставився підпис
уповноваженої особи продавця і печатка. Причому вона повинна бути виготовлена
згідно з Інструкцією "Про порядок видачі міністерствами та іншим
центральним органом виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям,
господарським об'єднанням і громадянам дозволів на право відкриття і
функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів,
а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток
і штампів" затверджена наказом МВС України від 11.01.1999 року №17.

У зв"язку з цим, ДПА України
своїм листом НОМЕР_8 довела до відому, що податкові накладні, скріплені
печатками "Канцелярія". "Фінансовий відділ", "Для
документів", "Для довідок" або будь-якими іншими, виготовленими
за умови дотримання норм вищезгаданої інструкції, крім основної печатки
підприємства та простої круглої печатки "Для податкової накладної" не
дають права підприємству - покупцю на податковий кредит.....

В порушення вищевказаного, зайво
віднесено до податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 4 164 грн. по податкових
накладних заповнених з порушенням вимог чинного законодавства, саме:

В травні 2005р. до податкового кредиту
включена податкова накладна звірена печаткою продавця "Для фінансових
документів", а саме: приватне підприємство - фірма "Сервіс
-Петроль" податкова накладна № НОМЕР_9. на суму ПДВ 1505,83 грн. (запис
під № 528 за травень 2005 року в книзі обліку придбання товарів (робіт,
послуг);

В червні 2005р. до податкового
кредиту включена податкова накладна звірена печаткою продавця "Для
фінансових документів", а саме: приватне підприємство -фірма "Сервіс
-Петроль" податкова накладна № НОМЕР_10 на суму ПДВ 1162,50 грн. (запис
під № НОМЕР_11 в книзі обліку придбання товарів (робіт, послуг);

В липні 2005р. до податкового
кредиту включена податкова накладна звірена печаткою продавця "Для
фінансових документів", а саме: приватне підприємство - фірма "Сервіс
-Петроль" податкова накладна № НОМЕР_12. на суму ПДВ 1496,33 грн. (запис
під № НОМЕР_13 в книзі обліку придбання товарів (робіт, послуг).

Відповідно до вимог п.9 ст.11   Закону України " Про державну податкову
службу України"   при   проведенні
перевірки   було   вилучено
копії   вищезазначених    податкових накладних, які були представлені
для  перевірки та заповненні з порушенням
податкового законодавства.

В судовому засіданні оглянуті судом
копії податкових накладних завірені платником податку під час здійснення
перевірки. Встановлено, що вони скріплені неналежною печаткою описаною в акті
перевірки.

Надані в судовому засіданні
позивачем оригінали податкових накладних скріплені іншою печаткою. Однак суд
вважає даний доказ неналежним, оскільки з моменту перевірки до часу
представлення накладних суду  пройшов
тривалий термін, в процесі якого могла бути здійснена їх заміна.

Крім того, відповідно до наданої
податковим органом довідки від 10.07.2007р. «про результати невиїзної
позапланової документальної перевірки ППФ «Сервіс-Петроль»з питань правових
відносин з підприємцем ОСОБА_1. за період з 01.05.2005р. по 31.07.2005р. -суми
податку на додану вартість по вище зазначених податкових накладних не можливо
підтвердити, оскільки дані податкові накладні згідно пояснень ППФ
«Сервіс-Петроль»включені до книги обліку продажу товарів (робіт, послуг) в
графі як кінцевий споживач не платникам ПДВ (тоді, як СПД ФО ОСОБА_1.- платник
ПДВ), сума ПДВ по якому становить за травень 2005 року -4 4577,07 грн. До
перевірки не подано перелік податкових накладних, включених до графи «кінцевий
споживач», а отже не можливо встановити факт включення даних сум до податкових
зобов'язань за відповідні періоди.

Дана обставина додатково свідчить
про те, що у позивача не виникло права на податковий кредит, оскільки його
продавець не сплатив податку на додану вартість або не включив суму ПДВ до
зобов'язання.

Що стосується не проведення
готівкових коштів від реалізації готової продукції через РРО в сумі 603 448, 09
грн.:

Відповідно до вимог:

·          ст.1
Закону України в редакції від 01.06.2000р. №1776-111 "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері громадського харчування та
послуг" зі змінами та доповненнями - "Реєстратори розрахункових
операцій застосовуються фізичними особами -суб'єктами підприємницької
діяльності, які здійснюють операції з розрахунків в готівковій та/або в
безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі.
Встановлення норм щодо застосування або незастосування реєстраторів
розрахункових операцій в інших законах не допускається."

·          п.1,
2 ст.З Закону України в редакції від 01.06.2000р. №1776-111 "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері громадського
харчування та послуг" зі змінами та доповненнями - " Проводити
розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій;
видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму
проведеної операції".

В порушення вищевказаного, не
проведено через реєстратор розрахункових операцій готівкові кошти від
реалізації продукції в розмірі 603 448,09 грн.

Згідно пп.4.2 п.4 Положення про
ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого
постановою Правління Нацбанку України від 15.12.2004р. № 637, зареєстроване в
Мінюсті України 13.01.2005р. за № 40/1320 - "підприємці касової книги не
ведуть".

Таким чином, прибуткові касові
ордери, що виписувались підприємцем ОСОБА_1. були виписані в порушення пп..4.2
п.4 вищевказаного Положення, а отже безпідставно.

Крім того, згідно аб. 2 ст.1 Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
громадського харчування та послуг" - "Встановлення норм щодо застосування
або незастосування реєстраторів розрахункових операцій в інших законах не
допускається."

Відповідно до п.5 ст.9
вищевказаного Закону "Реєстратори розрахункових операцій та розрахункові
книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами
підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких від
такої діяльності здійснюється за фіксованим розміром податку шляхом придбання
патенту відповідно до законодавства з питань оподаткування прибутковим податком
з громадян, якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім
пива на розлив)".

Тоді як, відповідно до торгових
патентів отриманих СГД та представлених для перевірки документів, підприємець
ОСОБА_1. здійснювала продаж підакцизних товарів, а саме: тютюнових виробів.

По питанню правомірності визначення
Сарненською МДПІ податкового зобов'язання зі збору за забруднення навколишнього
середовища на загальну суму 73,57 грн.:

Приватний підприємець ОСОБА_1.
використовувала у підприємницькій діяльності орендований автомобіль марки  "Газель"  у
СПД  -  фізичної особи  ОСОБА_3. ( договір оренди від  10.03.05р.
та від 10.02.06р..).

Згідно податкових накладних,
включених до валових витрат, для здійснення торгівельної діяльності СПД
ОСОБА_1. було списано пального:

-          за 2 квартал 2005 року: бензин А-76 -
2900 літрів, А-95 - 6700 л., дизпалива -1000 л.;

-          за 3 квартал 2005 року: бензин А-76 -
1100 літрів, А-95 - 430 л., дизпалива - 1200 л.; -

-          за 4 квартал 2005 року: бензин А-76 -
1550 літрів, А-95 - 2350 л..

При цьому розрахунки збору за
забруднення навколишнього середовища до ДПІ не подавались.

Згідно п. 4 Постанови КМ України
від 01.03.1999р. № 303 "Про затвердження Порядку встановлення нормативів
збору за забруднення навколишнього середовища і стягнення цього збору" зі
змінами та доповненнями, "суми збору, який справляється за викиди
пересувними джерелами забруднення, обчислюється платником збору самостійно на
підставі нормативів збору за ці викиди,
виходячи з кількості фактично використаного пального та його
виду...",

- ст. 3 п.6.2 ст.6, п.9.2 ст.9 "Інструкції про
порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього
середовища" (затверджена наказом Мінекобезпеки України, ДПА України від
19.07.1999 року № 162/379, зареєстрованої в Мінюсті України від 09.08.1999р. за
№ 544/3837):

"об'єктом
обчислення збору є для пересувних джерел забруднення - обсяги фактично
використаних видів пального, в результаті спалення яких утворюються забруднюючі
речовини";

"суми збору, який справляється
за викиди пересувними джерелами забруднення, обчислюється платником самостійно
щокварталу наростаючим підсумком з початку року виходячи з кількості фактично
використаного пального та його виду на підставі нормативів збору...";

"платники несуть
відповідальність за правильність обчислення, повноту та своєчасність сплати, а
також за правильність складання і своєчасність подання розрахунків органам
державної податкової служби
...".

В порушення вищевказаного,
позивачем не подано розрахунки збору за забруднення навколишнього середовища до
податкової інспекції за ІІ-ІУ кв.2005р., в результаті, не нараховано та не
сплачено до бюджету збору за забруднення навколишнього середовища в сумі 73,57
грн.

Щодо правомірності перебування
платника на спрощеній системі оподаткування у гав. 2006р. повідомляю слідуюче:

Згідно вимог:

-          п.1 ст. 1 Указу Президента України
"Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб"єктів
малого підприємництва" № 727 від 03.07.98р. ( із змінами та доповненнями).

-          п.1 Порядку видачі Свідоцтва про
сплату єдиного податку, затвердженого наказом ДПА України за 29.10Л 999р. №599,
зареєстроване в Мін'юсті України 02.11.1999р. за № 752/4045 - "суб'єкти
підприємницької діяльності - фізичні особи, які займаються підприємницькою
діяльністю, без створення юридичної особи, обсяг виручки яких від реалізації
продукції ( товарів, робіт, послуг) за календарний рік не перевищує 500 тис.
гри., мають право обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком
отримання свідоцтва про сплату єдиного податку за встановленою формою".

У періоді, що перевіряється
підприємець обрала спрощену систему оподаткування з 01.10.2006р., згідно
поданої заяви від 13.09.2006р. (вх. № 2409/М) з заявленим видом діяльності:
роздрібна торгівля продовольчими та непродовольчими товарами в містах. В п.7
цієї заяви "Обсяг виручки від реалізації продукції (робіт, послуг) вказано
в сумі 100839 грн., а в п.5 зазначено "Мені відомі положення Порядку
видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку суб'єктом малого  підприємництва - фізичною особою, граничний
щомісячний термін сплати єдиного податку та сума єдиного податку, належна до
щомісячної сплати".

Згідно п.2 вищевказаного Порядку
"підставою для видачі Свідоцтва є подання суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою письмової заяви згідно з додатком 1 до цього
Порядку та платіжного документа (квитанція, копія платіжного доручення з
відміткою банківської установи) про сплату (перерахування) єдиного податку за
період не менше ніж календарний місяць", враховуючи вищевказане ДПІ у
Сарненському р-ні було видано свідоцтво платника єдиного податку з 01.10.2006р.
СПД ОСОБА_1. згідно поданої заяви від 13.09.2006р. (вх. № 2409/М) та
пред'явленої квитанції суми сплати єдиного податку до бюджету.

В ході перевірки було встановлено,
що підприємцем ОСОБА_1. в 2005р. (календарному році) отримано обсяг виручки
більший, ніж 500 тис. грн., а саме 778458 грн., тому СГД не мала права
перебувати на спрощеній системі оподаткування у наступному 2006р. (ІУ кв.
2006р.), а повинна була здійснювати свою діяльність на загальній системі
оподаткування із сплатою податку з доходів фізичних осіб.

Посилання позивача на
неправомірність здійснення документальної перевірки не приймаються судом. Як
вбачається з акту перевірки повідомлення про проведення планової перевірки
вручено 22.01.2007 року. Направлення перевіряючим видано НОМЕР_14.
Зроблено  запис в журналі реєстрації
перевірки 01.02.2007р. під номером 8. Позивач допустив перевіряючих до перевірки.

Крім того, позивач не скористався
своїм правом оскаржити правомірність дій посадових осіб. Така можливість
передбачена Кодексом адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного,
керуючись статтями 94, 158, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства
України, господарський суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          В позові відмовити.

2.          Сторона, яка не погоджується з
постановою, має право на апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,
а в разі складення постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАС
України -згідно складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя
Савченко Г. І.

Постанова
складена в повному обсязі і  підписана
суддею  "31" липня 2007 р.