ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 р.
№ 7/197

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді                                                           Чернова Є.В.,

суддів                                                       Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача:        не з’явився

від відповідача:    Дятчик Г.Є., Любарський А.Є.

розглянувши  касаційну  скаргу Приватного підприємства "Український науково-дослідний центр проблем екології та здоров’я людини "Атом"

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду

від 30.11.2006 р.

у справі № 7/197 Господарського суду Дніпропетровської області

за позовом  Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля"

до Приватного підприємства "Український науково-дослідний центр проблем екології та здоров’я людини "Атом"

про стягнення 40000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Павлоградвугілля" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Український науково-дослідний центр проблем екології та здоров’я людини "Атом" про стягнення передплати у розмірі 40000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2006р. (суддя Л.А.Коваль), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду  від 30.11.2006р. (судді: П.П.Павловський, О.В.Чус, А.О.Логвиненко), позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля" задоволено, стягнуто з Приватного підприємства "Український науково-дослідний центр проблем екології та здоров’я людини "Атом" на користь Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля" 40000,00 грн., витрати по сплаті держмита у розмірі 400,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Приватне підприємство "Український науково-дослідний центр проблем екології та здоров’я людини "Атом" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2006р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду  від 30.11.2006р. та прийняти нове рішення, яким відмовити  позивачу в задоволені позовних вимог, мотивуючи свою вимогу тим, що  господарським судом першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Приватного підприємства "Український науково-дослідний центр проблем екології та здоров’я людини "Атом" підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Господарським судом встановлено, що 06.10.2004р., між сторонами було укладено договір № 061004/Фл-18/2616У від відповідно до якого відповідач зобов'язався за замовленням позивача виконати роботи з розробки Робочого проекту станції нейтралізації та очистки стічних вод гальванічного виробництва продук тивністю 2 куб. м/добу, узгодити робочий проект у встановленому порядку, по ставити обладнання, здійснити шеф-монтажні роботи поставленого обладнання, здійснити пусконалагоджувальні роботи станції.

За договором строки виконання робіт визначалися календарним планом, який мав п'ять етапів виконання робіт, строки їх виконання, вартість кожного етапу, умови оплати кожного етапу робіт.

Перший етап робіт - розробка Робочого проекту станції нейтралізації та очистки стічних вод гальванічного виробництва продуктивністю 2 куб. м/добу. Строк виконання першого етапу робіт 30 календарних днів з моменту отриман ня виконавцем попередньої оплати та вихідних даних. Вартість 50200,00 грн. Попередня оплата за умовами договору складала 40000,00 грн.

28.01.2005р. платіжним дорученням №1316 та 28.01.2005р. платіжним дорученнями №352 позивач перерахував відповідачу 40000,00 грн. Проте, протягом тридцяти календарних днів з моменту отримання відповідачем попередньої оплати та вихідних даних, які прийняті відповідачем без заува жень, відповідач роботи першого етапу не виконав.

Згідно ст. 888 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов'язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов'язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Господарським судом встановлено:

Підставою для виконання робіт по договору було технічне завдання замовника, яке мав надати замовник. Замовник, також, мав надати виконавцю всю наявну документацію по складу стічних вод після добового відстоювання стічних вод в ємкості-накопичувачі. Крім того, замовник мав надати виконавцю технічні умови на підключення до інженерних мереж з зазначенням точки врізання, технічні умови, видані СЕС м. Першотравенська, та СГПІ-47.

18.02.2005р. позивач передав відповідачу документацію згідно переліку документації, в тому числі, технічні умови, завдання на проектування (пожежна частина), завдання на про ектування (санстанція), технічні умови на підключення до інженерних мереж, завдання на проектування. Зауважень з приводу наданої документації, в тому числі щодо пов ноти вихідних даних, технічних умов, від відповідача, як виконавця, позивачу-замовнику не було.

Ухвалою  Господарського суду Дніп ропетровської області від 09.11.2005р. у справі № 31/356 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля" до Приватного підприємства "Український нау ково-дослідний центр проблем екології та здоров'я людини "Атом" про зо бов'язання Приватного підприємства "Український науково-дослідний центр проблем екології та здоров'я людини "Атом" розробити для Відкритого акціо нерного товариства "Павлоградвугілля" робочий проект станції нейтралізації та очистки стічних вод гальванічного виробництва продуктивністю 2 куб. м/добу згідно договору № 061004/Фл-18/2616У від 06.10.2004р. затверджено мирову угоду такого змісту: “За умовами мирової угоди відповідач: виконує для позивача робочий проект в строк до 20.12.2005р.; виконує другий етап робіт - узгоджує в строк до 10.01.2006р. робочий проект в необхідних інстанціях, вказаних в Календарному плані; вартість остаточного розрахунку за перший етап робіт зменшується на суму пені 3881,64 грн. та складає 6318,36 грн.”.

Господарським судом встановлено, що роботи відповідачем у встановлені строки виконані не були. 24.05.2006р., позивач направив відповідачу вимогу, якою повідомив про втрату свого інтересу до виконання відповідачем простроченого зобов'язання, відмову від прийняття виконання; вимагає відшкодувати збитки в розмірі вартості попередньої оплати в сумі 40000,00 грн. 07.06.2006р., після отримання від відповідача листа від 12.05.2006р. позивач повторно направив відповідачу вимогу про втрату свого інтересу до виконання відповідачем простроченого зобов'язання, відмову від прийняття виконання; вимагає відшкодувати збитки в розмірі вартості попере дньої оплати.

Відповідно до п.п 1, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України  у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Таким чином, як випливає з приписів даної правової норми, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Проте, господарським судом у встановленому законом порядку на підстіві відповідних доказів не було досліджено обставин щодо наявності чи відсутності вини відповідача у невиконанні зобов’язання, що свідчить про порушення вимог ст. 43 ГПК України щодо повноти та всебічності розгляду у судовому процесі всіх обставин справи.

Пунктами 1, 2 статті 615 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Права замовника під час виконання роботи визначені ст. 849 ЦК України, відповідно до ч. 2 якої якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Згідно ч. 2 ст. 622 ЦК України у разі відмови кредитора від прийняття виконання, яке внаслідок прострочення втратило для нього інтерес (стаття 612 цього Кодексу), або передання відступного (стаття 600 цього Кодексу) боржник звільняється від обов'язку виконати зобов'язання в натурі.

Як вже було зазначено, 24.05.2006р. та 07.06.2006р. позивач направив відповідачу вимогу, щодо втрати свого інтересу до виконання відповідачем простроченого зобов'язання та відмову від прийняття виконання.

Правові наслідки зміни або розірвання договору встановлені ст. 653 ЦК України, відповідно до ч. 4, ч. 5 якої сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Таким чином, як випливає з приписів даної правової норми, у разі припинення договору, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом, при істотних порушеннях договору стороною друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Проте, вирішуючи даний спір, господарський суд присудив до стягнення попередньої оплати, яку сплатив позивач на виконання договору.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. Проте, господарський суд вирішуючи спір щодо збитків не взяв до уваги приписи вищенаведеної норми, задовольняючи позов суд не дослідив обставин щодо того, які ціни існували на аналогічні роботи на час подання позивачем позову.

Таким чином, прийняті по суті справи судові рішення грунтуються на неповно з’ясованих обставинах, які входять до предмету доказування, а отже неможливо зробити висновок про правильність застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального права.

Касаційна ж інстанція відповідно до частини другої статті 111-7 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати їм та доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до закону.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 3 ст. 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Український науково-дослідний центр проблем екології та здоров’я людини "Атом" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2006р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду  від 30.11.2006р. у справі № 7/197 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської .

Головуючий - суддя                                                       Чернов Є.В.

судді                                                                                Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.