ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" липня 2007 р.
Справа  № 29/200-07-4219

За позовом  Одеського національного морського університету

До відповідача  ТОВ „Промсервіс”

про стягнення 39912 грн.

Суддя                     Аленін О.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Помазанова Г.Ф. за довіреністю;

Від відповідача: Стружевський В.І. директор;

В судовому засіданні від 25.07.2007 р. брали участь

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: не з’явився

Суть спору: Одеський національний морський університет звернувся до суду з позовом до ТОВ „Промсервіс” про стягнення перевищення вартості виконаних робіт в сумі 39912 грн.

Відповідач відзив на позов не надав, але в судовому засіданні проти позову заперечував.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, оцінивши докази які мають значення для справи, - суд встановив:

Відповідно до позову, позивач просить стягнути з відповідача перевищення вартості виконаних робіт в сумі 39912 грн. Обґрунтовуючи вимоги за позовом, позивач зазначає, що перевіркою КРУ в Одеської області, за актом від 07.06.06 р. № 031-23/190 встановлено завищення вартості виконаних робіт з боку відповідача на суму 39912 грн.

Також позивач вказує, що обґрунтування цього завищення з посиланням на відповідні нормативні акти викладено у акті КРУ, а також зафіксовано в акті контрольного обміру від 24.05.06р. по перевірці достовірності виконаних робіт на загальну суму 361986,8 грн.

Вказуючи на правову підставу стягнення заявленої суми заборгованості, позивач посилається на положення ст.ст.. 173, 174, 179, 189 ГК України.

Під час розгляду справи вимоги за позовом позивачем не уточнювались, інші підстави для стягнення вказаної суми суду не надавались.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

У відповідності з ч. 1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 2 ГПК України передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

За приписами ст. 15 ЦК України  кожна  особа  має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 20 ГК України  держава   забезпечує  захист  прав  і  законних  інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Між тим, звернувшись з відповідним позовом, позивач не визначив в чому саме полягає порушення його господарських (цивільних) прав чи інтересів, на захист яких він звернувся до суду Не визначив позивач також і правову природу заявлених до стягнення сум. Наведені позивачем законодавчі норми регулюють загальні положення господарських зобов’язань. Втім, позивач навіть не визначив яке саме зобов’язання виникло між сторонами і чому полягає порушення такого зобов’язання відповідачем.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що  не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:  1) договори та інші правочини;  2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;  4) інші юридичні факти. 3. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.  У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або  договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

На думку суду, акт КРУ в Одеської області від 07.06.06 р. № 031-23/190, на який позивач посилається, не є підставою, з якою законодавець пов’язує  виникнення прав і обов’язків між позивачем та відповідачем.

За таких обставин вимоги, що заявлені позивачем, з підстав наведених в позові не є обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають

Керуючись ст.ст. 82-85,  ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складений 30.07.2007 р.

Суддя