ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

10.08.2007                                                                Справа №  4/259-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Ємленінової З.І. при секретарі  Сокуренко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом   житлово-експлуатаційної контори житлово-будівельних кооперативів Суворовського району м. Херсона

до     об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Ніка" м. Херсон

про  стягнення    5.507грн. 61коп.

за участю   представників сторін:

від  позивача   -  начальник Ющенко В.К.,юрист Шаловська І.О.,   головний бухгалтер Кописова Р.М., голова правління кооперативу  Алексєєва  Л.В.

від  відповідача  -  голова правління Бриленко Л.П., уповноважена особа Римшин І.І., уповноважені особи Афанасьєв М.І., Граждан О.І.

Позивач звернувся з позовом про  стягнення з  відповідача 5507грн.61коп., посилаючись  на  заборгованість  відповідача по  розрахунках  за обслуговування  житлового  будинку та прибудинкової  території згідно з  договором від 01.01.2004року №5, який було  розірвано  за згодою  сторін  01.12.2006року.

Відповідач позовні вимоги не  визнає, обгрунтовуючи  свої  заперечення тим, що  позивач не  надавав йому  в період  дії  договору  передбачених  договором послуг, або  надавав неякісні послуги. Крім  того, відповідач вважає, що  розрахунок позивача  є  необгрунтованим, оскільки  зазначений в розрахунку тариф та площа виходячи  з  якої  його  здійснено, не  відповідають  тарифам, затвердженим  органами місцевого  самоврядування та фактичній площі  будинку.

Справа  розглядалася з  перервами, які оголошувалися в засіданні суду 24.07.2007року та 07.08.2007року.

Дослідивши матеріали  справи, заслухавши представників сторін, суд -

встановив:

Між  позивачем та  ЖБК-88, правонаступником якого  є  відповідач,  01.01.2004року укладено  договір , відповідно до якого  позивач прийняв на себе обов'язки  по забезпеченню  технічного  і санітарного обслуговування  будинку  №41-А по  вул. 200 років Херсона  в м.Херсоні та прибудинкової  території  відповідно до  переліку послуг, зазначених в пунктах 2.1-2.18 договору. Правовідносини  сторін  припинилися 01.12.2006року  у зв'язку з  передачею  будинку  на обслуговування  відповідачу.

Розрахунки  за надані послуги відповідно до  пункту 7 договору від 01.01.2004року  відповідач зобов'язався здійснювати  по  розрахунковій ставці за 1 кв.м. загальної  площі, яка  не  може перевищувати  установленого  державного  тарифу.

В позовній заяві позивач посилається на те, що  в період  з 01.01.2006року  по  01.12.2006року він  надавав  відповідачу передбачені договором послуги,  заборгованість  за які станом на день  звернення з  позовом складає 5507грн.61коп.

Однак обгрунтованого  розрахунку суми позову з  зазначенням  конкретних видів послуг,  за які відповідач не  розрахувався, позивач при  зверненні з  позовом не  надав.

В наступні засідання він  подав уточнення позовних  вимог,  якими зменшив суму позову та просить  стягнути 5.279грн.29коп., посилається на те,  що  сума позову ним розрахована виходячи  із  вимог  пункту 7  договору  з  урахуванням  загальної  площі будинку відповідача 9577,98кв.м. відповідно на наданого  розширеного  розрахунку за тарифом  який відповідає  розрахунковій ставці, встановленій  протоколом №2 засідання ради голів кооперативів, що  обслуговуються ЖЕК ЖБК Суворовського  району від 31.03.2004року яка  становить з 15.03.2004року  0,4512 грн. за 1 кв.м. площі (з ліфтами), а з  01.09.2006року відповідно до  протоколу №2 від 05.09.2006року у розмірі 0,9710  (з  ліфтами). Він  також  зазначає, що до  кожного  будинку ним встановлено  окремий підхід. По  будинку позивача  прийнято  розрахункову ставку 0,9215грн. (з ліфтами) та 0.7715грн. (без ліфтів), а з 01.11.2006року відповідно  0,9063грн. та 0,7563грн.

Відповідачем заборгованість  взагалі не  визнається, оскільки  він  вважає  безпідставним застосування позивачем розрахункової  ставки, так як починаючи  з 15.03.2004року вона перевищує  тарифи, встановлені органами  місцевого  самоврядування. Крім  того, він  посилається на неякісне  обслуговування будинку і прибудинкової  території, про  що  надав відповідні акти  перевірки  стану майна та роз'яснення.

Проаналізувавши  на підставі наданих  доказів матеріали  справи  суд  вважає  позовні вимоги такими , що  не  підлягають задоволенню з  урахуванням  наступного.

Відповідно до п.1, 7 ст. 193 ГК України,  ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та  вимог  Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не  встановлене  договором або законом.

Правовідносини  сторін  регулюються главою 63 ЦК України. Згідно зі статтею 901 ЦК України за договором про  надання послуг  одна сторона  (виконавець) зобов'язується за завданням другої  сторони (замовника) надати  послугу, яка  споживається в процесі  вчинення певної  дії або  здійснення певної  діяльності, а замовник зобов'язується оплатити  виконавцеві  зазначену послугу, якщо  інше не  встановлено договором.

Посилання позивача на те, що  розрахунки  відповідач повинен  здійснювати  на підставі  встановленої  на засіданнях  ради голів кооперативів  розрахункової  ставки  не  відповідає  вимогам  закону та договору, оскільки  нормативними  документами  та законами  України не врегульовано  питання затвердження такої  ставки. Посилання ж  позивача на  Положення про  Раду кооперативів, які об'єднуються  для сумісної   експлуатаційної діяльності, яким  надано  право   Раді кооперативів приймати  рішення щодо  розрахункової  ставки  не  відповідає  вимогам  затвердженого   Статуту ЖБК-88  відповідно до  якого   голова кооперативу Горновой Ю.П. не був наділений правом вирішувати  зазначені питання і такі повноваження йому  не  були  делеговані рішенням  зборів ЖБК. До  того ж позивач не  надав і нормативного  обгрунтування права ЖЕК ЖБК  проводити  зазначені засідання Ради голів кооперативів та приймати  на них  відповідні рішення.

Крім  того, відповідно до  пункту 7 договору  про  надання послуг зазначена ставка не  може перевищувати  встановленого  державного  тарифу, однак, як  вбачається із  матеріалів справи, розрахунок позивача  не  відповідає  зазначеним  вимогам.

Судом відхиляються, як  безпідставні, посилання позивача на те, що  розрахункова ставка затверджувалася  на Раді голів  кооперативів відповідно до  звичаїв ділового  обороту, оскільки звичай, який суперечить  договору, або  актам  цивільного  законодавства, відповідно до  ст. 7  ЦК України не  застосовується. До  того ж  звичаєм ділового  обороту є  правило  поведінки, не  передбачене  іншими  офіційними  актами яке  повинно  бути  і загальновизнаним. Однак  розрахунки  між  сторонами  врегульовані тарифами, затвердженими  органами  місцевого  самоврядування, а відповідач  не  визнає розрахункової  ставки, затвердженої  Радою голів  кооперативів.

Безпідставне  і посилання позивача на те, що  розрахункова ставка не  перевищує  тариф 0,36 коп. затверджений  рішенням  виконавчого  комітету Херсонської  міської  ради, оскільки  відповідно до   рішення місцевого  суду Суворовського  району м.Херсона від 28.12.2004року  рішення виконавчого  комітету Херсонської  міської  ради від  12.03.2004року  №97, яким встановлено цей тариф,  визнано  незаконним, тому слід  здійснювати  перерахунок за тарифом    який діяв  відповідно до  розпорядження голови  облдержадміністрації  №190 від 02.04.1999року.

Крім  того, позивачем також  не  надано   доказів надання зазначених в розрахунку видів послуг, а  із  розрахунку суми  боргу взагалі неможливо  встановити  за які саме послуги та за якою  калькуляцією  нараховано зазначені в ньому суми. Посилання позивача на укладення договорів з  іншими організаціями, які надали  ці послуги в цілому по  ЖЕК ЖБК,  не  є  доказом надання конкретних послуг  на певну суму  саме відповідачу.

З урахуванням  викладеного, позивачем не надано  доказів, які підтверджують  надання відповідачу послуг   та обгрунтування розрахунку суми  позову, а тому позовні вимоги задоволенню не  підлягають.

Судові витрати  відповідно до  ст. 49 ГПК України відносяться на  позивача.

В засіданні за згодою представників сторін  оголошувалася вступна та резолютивна частина рішення.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 77, 82-85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя                                                                              З.І. Ємленінова

Рішення оформлено  відповідно до  ст.84 ГПК України 14.08.2007року.