ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

06.06.07  о 10:35                                                                           Справа № А17/187-07

Господарський суд Київської області у складі судді Суховий В.Г.

при секретарі судового засідання Марусенко В.О.

за участю представників:

позивача:        Осадчій В.Б.

відповідачів:  Москаленко Г.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом    Закритого акціонерного товариства  “Дніпрожилбуд”

до                   Вишгородської міської ради

про  визнання нечинним рішення Вишгородської міської ради  № 1/45 від 30.10.2006р.

СУТЬ СПОРУ:

В господарський суд Київської області звернулося з позовом Закрите акціонерне товариство “Дніпрожилбуд” (далі –Позивач) до Вишгородської міської ради (далі –Відповідач) про визнання нечинними рішень Вишгородської міської ради № 1/45,                  № 1/44, № 1/43 від 30.10.2006р.

Ухвалою суду від 08.11.2006р. відкрито провадження у справі № 325/17-06.

Ухвалою господарського суду від 17.05.2007р. роз’єднано справу № 325/17-06 у три самостійні провадження: справу № А17/187-07 за позовом Закритого акціонерного товариства  “Дніпрожилбуд” до Вишгородської міської ради про визнання нечинним та скасування рішення Вишгородської міської ради № 1/45 від 30.10.2006р.;                     справу № А17/188-07 за позовом Закритого акціонерного товариства  “Дніпрожилбуд” до Вишгородської міської ради про визнання нечинним та скасування рішення Вишгородської міської ради № 1/44 від 30.10.2006р.; справу № 325/17-06 за позовом Закритого акціонерного товариства  “Дніпрожилбуд” до Вишгородської міської ради про визнання нечинним та скасування рішення Вишгородської міської ради № 1/43  від 30.10.2006р.

Відповідно до позовної заяви (в новій редакції, а.с. 115) позивач обґрунтовує свої позовні вимоги (визнання нечинним та скасування рішення Вишгородської міської ради  № 1/45 від 30.10.2006р.) тим, що оспорюване рішення прийнято з порушенням чинного законодавства України (ст.ст. 19, 149 Земельного Кодексу України), порушує права та законні інтереси позивача, та фактично є вилученням земельної ділянки. В судовому засіданні 06.06.2007р. представник позивача позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, однак в судовому засіданні 06.06.2007р. представник відповідача проти позовних вимог заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд  в с т а н о в и в:

Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 07.07.2004р. № 384 (а.с. 12) погоджено розроблену проектну документацію про розташування житлового мікрорайону (групи житлових будинків) по вул. Набережній та пров. Прожекторному у                   м. Вишгороді (п. 1).

Пунктами 2 та 3 рішення від 07.07.2004р. № 384 передбачено, що виконання функцій замовника на будівництво житлового мікрорайону по вул. Набережній та пров. Прожекторному у м. Вишгороді покладено на Закрите акціонерне товариство “Дніпрожилбуд”. Надано ЗАТ “Дніпрожилбуд” (замовнику) на умовах оренди, терміном на 7 років, земельну ділянку площею 2,0 га для будівництва житлового мікрорайону по вул. Набережній та пров. Прожекторному у м. Вишгороді.

Рішенням Вишгородської міської ради від 16.12.2004р. № 20/11 (а.с. 10) затверджено рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 07.07.2004р. № 384 “Про погодження проектної документації та надання функцій замовника”.

18 лютого 2005 року між Вишгородською міською радою та Закритим акціонерним товариством “Дніпрожилбуд” укладено договір оренди землі № 281 (а.с. 42), відповідно до умов якого відповідач (орендодавець) надає, а позивач (орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва житлового мікрорайону, яка знаходиться у м. Вишгороді по вул. Набережній та пров. Прожекторному.

Відповідно до п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,4 га. На земельній ділянці знаходяться об’єкти нерухомого майна житлові будинки приватного сектору, які підлягають знесенню, а також інші об’єкти інфраструктури (п. 3 Договору). Згідно з п. 8 Договір укладено на 7 років. Договір оренди землі № 281 зареєстрований у Вишгородській міській раді про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.02.2005р. № 281.

Згідно з Актом приймання-передачі земельної ділянки від 18.02.2005р. (а.с. 49) відповідач передав, а позивач прийняв у довгострокову оренду терміном на сім років земельну ділянку яка знаходиться у місті Вишгороді по вул. Набережній та пров. Прожекторному для будівництва житлового мікрорайону, надану ЗАТ “Дніпрожилбуд”.

12 грудня 2005 року Київським обласним головним управлінням земельних ресурсів (а.с. 125) була здійснена державна експертиза Проекту землеустрою (а.с. 131) щодо надання земельної ділянки ЗАТ “Дніпрожилбуд” в оренду терміном на 7 років під розміщення масиву житлових будинків за рахунок земель загального користування Вишгородської міської ради Вишгородського району Київської області, в результаті якої було встановлено, що Проект відповідає вимогам земельного законодавства та нормативно-технічним документам і оцінюється позитивно.

Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради  від  23.12.2005р.     № 595 (а.с. 130) був затверджений проект землеустрою щодо надання земельної ділянки ЗАТ “Дніпрожилбуд” в оренду терміном на 7 років під розміщення масиву житлових будинків за рахунок земель загального користування Вишгородської міської ради Вишгородського району Київської області.

20.01.2006р. між сторонами спору укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,4 га, який нотаріально посвідчено та зареєстровано у Київській регіональній філії Центру державного земельного кадастру (а.с. 123).

Рішенням Вишгородської міської ради від 30.10.2006р. № 1/45 (а.с. 6) “Про відміну рішень Вишгородської міської ради та її виконавчого комітету” вирішено: 1) відмінити розділ І “Про будівництво житлового мікрорайону (групи житлових будинків) по вул. Набережній та пров. Прожекторному у місті Вишгороді” рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 07.07.2004р. № 384 “Про погодження проектної документації та надання функцій замовника”. 2) відмінити рішення Вишгородської міської ради від 16.12.2004р. № 20/11 “Про затвердження рішень виконавчого комітету Вишгородської міської ради” в частині затвердження розділу І рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 07.07.2004р. № 384 “Про погодження проектної документації та надання функцій замовника”. 3) Зарахувати земельні ділянки, зазначені у рішеннях, що відмінені, до земель запасу Вишгородської міської ради, за виключенням ділянок, що знаходяться у власності чи користуванні громадян.

Прийняття оскаржуваного рішення обґрунтовано  нормами Земельного кодексу України  ст.290 Господарського кодексу України, ст.ст.203, 215, 228 Цивільного кодексу України, Законом України “Про оренду землі”, Законом України “Про місцеве самоврядування в Україні”.

Відповідно до позовної заяви (в новій редакції, а.с. 115) позивач просить суд визнати нечинним та скасувати рішення Вишгородської міської ради  № 1/45 від 30.10.2006р. у зв’язку з тим, що оспорюване рішення прийнято з порушенням чинного законодавства України (ст.ст. 19, 149 Земельного Кодексу України), фактично є вилученням земельної ділянки, порушує права та законні інтереси позивача, робить неможливим здійснення господарської діяльності та призводить до виникнення збитків.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено законності прийняття оспорюваного рішення.

Вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою визначений у ст. 141 ЗК України. Однією з підстав припинення права на земельну ділянку є її вилучення у випадках передбачених цим Кодексом.

Порядок вилучення земельних ділянок встановлений у ст. 149 ЗК України і можливий лише для земельних ділянок наданих у постійне користування. Припинення ж права користування землею, яка передана орендарю на умовах договору оренди, можлива лише шляхом внесення відповідних змін до Договору оренди.

Договором оренди землі № 281 від 18.02.2005р., зокрема п. 36 передбачено, що дія Договору припиняється у разі: закінчення строку на який його було укладено; придбанням орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку встановленому законом; ліквідація юридичної особи - орендаря. Дія Договору припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 38 Договору оренди встановлено умови припинення дії Договору шляхом його розірвання лише за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов’язків передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Крім того, Договором оренди землі (п. 36) передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, а у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв’язується у судовому порядку. Пунктом  39 Договору сторонами передбачено три умови розірвання договору в односторонньому порядку, а саме: несплата орендарем орендної плати за землю за період більш ніж один рік; використання орендарем земельної ділянки не за цільовим призначенням; будівництво орендарем на орендованій земельній ділянці об’єктів містобудування без отримання відповідного дозволу від орендодавця.

Відповідно до ст. 651 ЦК України та ст. 188 ГК України не допускається одностороння зміна або розірвання договору, а лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором  або законом.

Згідно з ст. 30 Закону України “Про оренду землі” зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

Отже, одностороння зміна умов Договору оренди допускається лише в трьох випадках, передбачених п. 39 Договору. Позивачем же не надавалося своєї згоди на зміну умов Договору оренди землі № 281 від 18.02.2005р.

Таким чином, відповідач своїм Рішенням від 30.10.2006р. № 1/45 “Про відміну рішень Вишгородської міської ради та її виконавчого комітету”  порушив умови Договору оренди і змінив їх в односторонньому порядку.

Фактично своїм Рішенням від 30.10.2006р. № 1/45 (а.с. 6) “Про відміну рішень Вишгородської міської ради та її виконавчого комітету” Вишгородська міська рада порушила одну з істотних умов Договору оренди, яка визначена в ст. 15 Закону України “Про оренду землі”, а саме строк дії договору оренди, оскільки зарахування земельних ділянок (що знаходиться у місті Вишгороді по вул. Набережній та пров. Прожекторному для будівництва житлового мікрорайону, надану ЗАТ “Дніпрожилбуд”) до земель запасу Вишгородської сільської ради фактично є вилученням орендованої земельної ділянки у позивача раніше, ніж сплинув термін дії Договору.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України “Про оренду землі” орендодавець зобов’язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Згідно з ч.4 ст. 24 Закону України “Про планування і забудову територій” у разі прийняття сільською, селищною чи міською радою рішення про надання земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності для розміщення об’єкта містобудування в порядку, визначеному земельним законодавством, зазначене рішення одночасно є дозволом на будівництво цього об’єкта.

Крім того, ст. 19 Земельного кодексу України дає чітке визначення земельних ділянок, які можуть бути віднесені відповідною місцевою радою до земель запасу.            А саме, відповідно до ч.2 ст. 19 ЗК України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Також, ч.2 ст. 149 ЗК України визначено, що вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Частиною 10 цієї ж статті передбачено, що у разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку. Отже, у зв’язку з відсутністю згоди позивача на вилучення у нього земельної ділянки суд дійшов висновку, що рішення Вишгородської міської ради від 30.10.2006р. № 1/45 (а.с. 6) “Про відміну рішень вишгородської міської ради та її виконавчого комітету” прийнято з порушенням норм чинного законодавства.

Таким чином, відповідачем не доведено законності прийняття оспорюваного рішення, що відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України покладено на нього, оскільки він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з п.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до п.2 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/35 від 26.01.2000р. “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів” підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Таким чином, рішення Вишгородської міської ради від 30.10.2006р. № 1/45 (а.с. 6) “Про відміну рішень Вишгородської міської ради та її виконавчого комітету” прийнято з порушенням Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України “Про оренду землі”, а тому воно підлягає визнанню нечинним та скасуванню.

На підставі ст. 94 КАС України судові витрати покладаються на бюджет Вишгородської міської ради Київської області.

Керуючись ст.ст. 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.  Позов задовольнити повністю.

2. Визнати нечинним та скасувати Рішення Вишгородської міської ради від 30.10.2006р. № 1/45 “Про відміну рішень Вишгородської міської ради та її виконавчого комітету”.

3. Стягнути з бюджету Вишгородської міської ради (код 04054866) на користь Закритого акціонерного товариства “Дніпрожилбуд” (код 32344898) 3,40 грн. судових витрат.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного терміну на подання заяви про апеляційне оскарження/апеляційної скарги у разі їх не подання або після закінчення 20-денного терміну після подання заяви про апеляційне оскарження у випадку неподання апеляційної скарги або після закінчення апеляційного розгляду справи і залишення постанови без змін.

Дану постанову може бути оскаржено у 10-денний термін з дня складення у повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження/апеляційної скарги або у 20-денний термін після подання у 10-денний термін заяви про її апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: