СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21.05.07                                                                                 Справа № 13/205ад.

За позовом прокурора Жовтневого району м. Луганська в інтересах держави в особі Урядового органу державного управління –Державна інспекція з енергозбереження  м. Київ в особі Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Луганській області

до Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечувального підприємства “Луганськтеплокомуненерго” м. Луганськ

про стягнення 3393 грн. 42 коп.

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Савенко В.Ю.
Максимова Ю.В. посв. № 13 від 16.02.2006 р.

Від позивача
Шапар І.П. дов. № 12/139-109 від 16.01.2007 р.

Від відповідача
Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: прокурор звернувся з адміністративним позовом про стягнення з відповідача підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів в доход державного бюджету України в сумі 3393 грн. 42 коп.

Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили  з 01.09.05, до початку  діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи суб'єктний склад сторін у справі, характер спору,  де в якості позивача виступає суб'єкт владних повноважень, та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі порушено за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Прокурор та  позивач позов підтримали.

Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи вдруге не забезпечив участі свого представника у судовому процесі, не надав суду витребуванні матеріали, відзив на позовну заяву, в зв’язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 2000 року № 1039 "Питання Державної інспекції з енергозбереження" з подальшими змінами і доповненнями, Державна інспекція з енергозбереження є урядовим органом державного управління, яка відповідно до законодавства виконує контрольно-наглядові функції щодо використання паливно-енергетичних ресурсів; відповідно до Закону України "Про енергозбереження" ( 74/94-ВР), зокрема абз .2 ст.5, проведення енергозберігаючої політики та заходів щодо енергозбереження в усіх галузях народного господарства - промисловості, транспорті, будівництві, сільському господарстві тощо, соціальній сфері та побуті , а також у сфері міждержавного та міжнародного співробітництва"; ст. 26 цього Закону Державний контроль у сфері енергозбереження здійснюється Державною інспекцією з енергозбереження згідно з порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України; державному контролю підлягає енергетичне господарство, що включає всі підприємства і установи по отриманню, переробці, перетворенню, транспортуванню, зберіганню, обліку та використанню паливно-енергетичних ресурсів, розміщених на території України, окремі споруди та інженерні об'єкти інших підприємств і установ, які використовуються для зазначених цілей;

Структурною одиницею урядового органу державного управління  Державної інспекції з енергозбереження - територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Луганській області,  під час комплексної перевірки використання паливно-енергетичних ресурсів теплопостачальними підприємствами (акт перевірки від 30.01.2007 р. № 18-12/015) встановлено факти безгосподарного використання паливно-енергетичних ресурсів з систематичним перевищенням стандартизованих енергетичних рівнів та порушення інших вимог раціонального використання та ощадливого витрачання паливно-енергетичних ресурсів, тобто нераціонального використання паливно-енергетичних ресурсів, що відповідно ст. 27 п. "є" Закону України "Про енергозбереження" від 1 липня 1994 року № 74/94 -ВР є порушенням законодавства про енергозбереження і тягне за собою передбачену законодавством відповідальність.

Відповідно ст. 11 п. "є" Закону України "Про енергозбереження" економічні заходи для забезпечення енергозбереження передбачають введення плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів у вигляді надбавок до діючих цін і тарифів залежно від перевитрат паливно-енергетичних ресурсів щодо витрат, встановлених стандартами;

Згідно висновку за результатами перевірки нераціональні перевитрати ПЕР по відповідачу складаються з нераціонального використання енергоресурсів –тепло енергії та електроенергії в кількості 23575,39 Гкал/рік і 1131,3 кВт/рік.

30.01.2007 р. начальником територіального управління державної інспекції з енергозбереження по Луганській області Державної інспекції з енергозбереження була прийнята постанова № 18-12/015-1 про застосування підвищеної плати за нераціональне використання палива та інших паливно-енергетичних ресурсів яким відносно відповідача була застосована підвищена плата за виявлені перевитрати ПЕР –тепло енергії в кількості 23,575 Гкал/рік та електроенергії в кількості 1131,3 кВтг/рік у розмірі 3393 грн. 42 коп.

31.01.2007 р. зазначена постанова була одержана відповідачем.

Відповідно до п.16 „Порядку" відповідач повинен був внести підвищену плату протягом 30 днів з дня винесення постанови; несплачена сума стягується в судовому порядку; відповідач, яким допущено перевитрати паливно-енергетичних ресурсів на суму 3393 грн. 42 коп., дотепер не сплатив, що відповідно до пункту «ж»ст.27 Закону України «Про енергозбереження»є порушенням законодавства по енергозбереженню.

На цей час постанова відповідачем не оскаржена та не виконана. Відповідачем не надано суду доказів перерахування до державного бюджету підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів в сумі 3393 грн. 42 коп.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно  до ст. 9 Закону України ” Про енергозбереження” від 01.07.94 № 74/94 (далі –Закон № 74/94) основою для здійснення управління у сфері енергозбереження, є зокрема, здіснення функцій по контролю у відповідній сфері.

Державна інспекція з енергозбереження, тобто позивач у даній справі, є органом державного управління у цій сфері, що закріплено у п.1 Положення  про Державну інспекцію з енергозбереження, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.00 № 1039.

Законом № 74/94, Розділом V "Контроль у сфері енергозбереження та відповідальність за порушення цього закону", передбачено, що державний контроль у сфері енергозбереження здійснюється згідно з порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України. Державному контролю підлягає енергетичне господарство, що включає всі підприємства і установи по отриманню, переробці, перетворенню, транспортуванню, зберіганню, обліку та використанню паливно-енергетичних ресурсів, розміщених на території України (ст. 26).

Механізм проведення Державною інспекцією з енергозбереження перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів та усунення фактів їх неефективного використання на підприємствах, в установах та організаціях встановлений відповідним Порядком проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, затвердженим наказом Державного комітету України з енергозбереження  від 04.08.00 № 64, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.09.00 за № 653/4874 (далі –Порядок проведення перевірок).

Відповідно до п. "е"  ст.11 Закону № 74/94 економічні заходи для забезпечення енергозбереження передбачають, зокрема, введення плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів у вигляді надбавок до діючих цін та тарифів залежно від перевитрат паливно-енергетичних ресурсів щодо витрат, встановлених стандартами.

Відповідальність за порушення законодавства про енергозбереження несуть особи, винні, зокрема, у безгосподарному використанні паливно-енергетичних ресурсів з систематичним перевищенням стандартизованих енергетичних рівнів та порушенні вимог щодо раціонального використання та ощадливого витрачання паливно-енергетичних ресурсів (п. "є" ч. 2 ст. 27 Закону № 74/94).

Відповідно до абзацу 2 р. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.93  № 699 "Про заходи щодо ефективного використання газу на інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві", якщо перевитрати газу та інших паливно-енергетичних ресурсів викликані недодержанням технологічної дисципліни (незадовільний стан устаткування, відсутність або недотримання роботи устаткування за режимними та технологічними картками, відсутність теплоутилізаційного устаткування, систем автоматики), споживач сплачує за річний обсяг перевитрат газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у двократному розмірі встановленої на них ціни. Плата  вноситься одразу після обстеження підприємства Державного інспекцією з енергозбереження.

На виконання зазначених вище нормативних актів та за результатами вищевказаної перевірки позивачем винесено постанову від 30.01.07 № 18-12/015-1 про застосування підвищеної плати за виявлені перевитрати паливно-енергетичних ресурсів, якою до відповідача застосовано подвійну плату за перевитрати тепло енергії в кількості 23,575 Гкал/рік та  електроенергії в кількості 1131,3 кВтг/рік на суму 3393 грн. 42 коп.

Відповідно до п.16 „Порядку" відповідач повинен був внести підвищену плату протягом 30 днів з дня винесення постанови; несплачена сума стягується в судовому порядку.

Відповідачем доводи позивача не спростовані, постанова є чинною, не оскаржена, відповідач доказів сплати до державного бюджету 3393 грн. 42 коп. суду не надав.

За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки віднесення судових витрат на відповідача, який не є суб'єктом владних повноважень, у даному випадку не передбачено чинним законодавством, у тому числі ст. 94 Кодексу адміністративного  судочинства України.

У судовому засіданні проголошена вступна та резолютивна частина постанови відповідно до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного  судочинства України.

Керуючись ст. 94, 162-164 Кодексу адміністративного  судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства “Луганськтеплокомуненерго” м. Луганськ, Ленінський район, вул. Карла Маркса 54 ідентифікаційний код  03340529 на користь державного бюджету України: державний бюджет м. Луганська 21081100 рахунок № 0002 код 24046582 МФО 804013 банк УДК в Луганській області, призначення платежу “Адміністративні штрафи та інші санкції” –підвищену плату за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів –3393 грн. 42 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з  дня  складення  постанови в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько

Постанову складено у повному обсязі

та підписано 29.05.2007 р.