СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07.08.07                                                                                 Справа № 10/374н-ад.

Суддя господарського суду Луганської області Мінська Т.М., при секретарі Бахарєвій І.Є., розглянувши матеріали  по справі № 10/374н-ад за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Тітан ЛТД", м. Лисичанськ

до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську

про скасування рішення

Представники  сторін:

від позивача - Мухаметчин А.Т. - довіреність № 132 від 26.06.07., Мельникова А.Ф., довіреність № 75 від 01.02.07.;

від відповідача - Татаренко О.Ю. - держ.под.інспектор, довіреність 7822/10 від 21.06.07.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про скасування рішення ДПІ у м. Лисичанську від 20.06.2007р. № 0 про застосування до ТОВ "Тітан ЛТД" штрафних (фінансових) санкцій у сумі 110 грн.

Відповідач відзив на позов від 23.07.07р. № 9442/10 вважає позовні вимоги ТОВ "Тітан ЛТД" необґрунтованими та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

14.05.2007.  працівниками Державної  податкової  адміністрації у Харківській області  на підставі посвідчення №  7818, 7819 від 11.05.2007.  проведено  перевірку  господарської одиниці –зал гральних автоматів,  розташованої за адресою: м. Харків, вул. Н.Ужвій, 94,   що належить ТОВ  «Тітан ЛТД» (позивачу  у справі),  про  що  складено  акт  № 20403190/2340.

Місцезнаходженням позивача є  м. Лисичанськ, він  обліковується  як  платник податків в ДПІ в  м. Лисичанську.

В акті перевірки зазначено, що  не використовувався   РРО  при здійсненні  розрахунків  на  загальну суму  22 грн.,  не  видано чеки на руки споживачеві.

Висновок перевірки:  порушено  п. 1,2  ст. 3   Закону  України “Про  застосування  реєстраторів розрахункових операцій  у  сфері  торгівлі,   громадського  харчування  та  послуг”  (надалі  Закон  про  РРО).

На підставі   даного  акту  ДПІ в м. Лисичанську  прийнято   рішення від 20.06.2007. №  0,  яким відповідно до ст. 17 п. 1  Закону  України “Про  застосування  реєстраторів розрахункових операцій  у  сфері  торгівлі,   громадського  харчування  та  послуг” до  ТОВ  «Титан ЛТД» застосовано штрафну санкцію  в сумі   110   грн.  00 коп.

Позивач  обґрунтовує  свої вимоги тим,  що податковий орган необґрунтовано вважає, що  на гральні автомати з монетоприймачами  застосовуються  РРО.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2001р. № 121 "Про терміни проведення суб’єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій" визначено термін переведення суб’єктів підприємництва на облік розрахункових операцій з використанням гральних автоматів  31 грудня 2006 року.

Але згідно  п. 2 цієї постанови  Міністерство економіки зобов'язано забезпечити  розроблення технічних вимог до автоматів з продажу  товарів (послуг),  а  Міністерство промислової політики  -  забезпечити організацію розроблення  автоматів з продажу товарів (послуг), які відповідатимуть  зазначеним вимогам,  а  також запам'ятовуючих пристроїв (фіскальної пам'яті)  для оснащення  автоматів, що вже діють.

На даний час технічні вимоги  розроблені тільки для гральних автоматів при грі на яких використовуються жетони або їх замінники –кредити.

Для монетних гральних автоматів  такі вимоги не розроблені.

Також  позивач  вважає,  що  не  можна  розцінити  як  вартість  проданих  товарів  (послуг)  суму  22,10 грн.  Також  неможливо  застосувати  розрахункові  книжки  і  книги обліку  розрахункових операцій, оскільки  діючим  порядком,  який затверджений  наказом ДПА України від 01.12.2000р. № 614 і зареєстрований  в Міністерстві юстиції 05.02.2001р. за № 105/5936,  не встановлений  порядок  реєстрації розрахункових операцій  для гральних автоматів.

При вирішенні  даного спору суд виходить із наступного:

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону про РРО суб’єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов’язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку  та  переведені у фіскальний  режим  роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних  розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках,   передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно статті 2 Закону про РРО реєстратор розрахункових операцій –це пристрій    або програмно-технічний  комплекс,  в  якому   реалізовані   фіскальні функції  і  який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг),  операцій з  купівлі-продажу іноземної  валюти  та/або  реєстрації  кількості  проданих товарів (наданих послуг). До реєстраторів розрахункових операцій відносяться:  електронний  контрольно-касовий апарат,  електронний контрольно-касовий  реєстратор,    комп'ютерно-касова  система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо. Фіскальні функції за змістом цієї статті - це здатність  реєстраторів  розрахункових операцій забезпечувати одноразове занесення, довготермінове зберігання у  фіскальній  пам'яті,  багаторазове  зчитування  і неможливість зміни підсумкової інформації про обсяг  розрахункових операцій, виконаних в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток,  платіжних чеків,  жетонів  тощо), або про обсяг операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

Розрахункова операція Законом про РРО визначена як приймання  від  покупця  готівкових коштів,  платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації   товарів   (послуг),   видача   готівкових  коштів  за повернутий  покупцем  товар (ненадану  послугу), а у разі застосування банківської платіжної  картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в  безготівковій формі  товару  (послуги)  банком  покупця  або,  у разі повернення товару (відмови від послуги),  оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця. У відповідності зі статтею 2 Закону про РРО автомат з продажу товарів (послуг) –це реєстратор розрахункових операцій, який в автоматичному режимі здійснює видачу (надання) за готівкові кошти або із  застосуванням  платіжних  карток,  жетонів тощо  товарів (послуг) і забезпечує відповідний облік їх кількості та вартості.

Таким чином гральні автомати з монетоприймачами за своїм призначенням є реєстраторами розрахункових операцій, проте моделі, що використовувались позивачем не мали фіскальних функцій.

Згідно статті 2 Закону про РРО розрахунковий документ –це документ  встановленої  форми та змісту (касовий   чек,  товарний  чек,  розрахункова  квитанція, проїзний документ тощо),  що підтверджує факт продажу (повернення) товарів,  надання   послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований   у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Надання послуг грального бізнесу має свої особливості. Гральні автомати є автоматами з продажу товарів (послуг), однак моделі, що використовуються позивачем, не забезпечують реалізації фіскальних функцій.

Таким  чином,  при вирішенні  даного  спору  судом  враховується відсутність  нормативно обґрунтованих технічних  вимог до автоматів з продажу  товарів (послуг),  а також запам'ятовуючих пристроїв (фіскальної пам'яті)  для оснащення  діючих автоматів.

Також,   враховуючи  специфіку  надання послуг грального бізнесу,  не можна  вважати  суму  22 грн.,   яка була  використана  перевіряючими  для  початку  гри,  вартістю  покупки (послуги).

Оцінивши  всі  вищевикладені  обставини,   суд  закінчив розгляд справи в судовому засіданні  07.08.2007.  і  постановив  задовольнити позов.

Відповідно до ст.  94 п.1 Кодексу адміністративного судочинства  України  якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені  судові витрати  з Державного бюджету України.   Позивачем підтверджено витрати по сплаті  державного мита  в сумі  3 грн. 40 коп.  Судові  витрати  у  вигляді   витрат  на правову  допомогу  в  сумі  1000 грн.  не підтверджені  належним чином,  оскільки  відсутні  документи, що підтверджують  зв'язок   сплаченої  суми  1000  грн.  і  договору  на  правову  допомогу.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні  07.08.2007. проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

На  підставі  викладеного та,  керуючись ст.ст.  18,  158 –163,  Кодексу адміністративного судочинства  України,  суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити .

2. Скасувати Рішення ДПІ у м. Лисичанську від 20.06.2007р. № 0 про застосування фінансових санкцій  у сумі 110  грн. 00 коп.

3. Стягнути з Державного бюджету України з поточного рахунку 0006, МФО 804013, , одержувач –УДК у м. Луганську ГУ ДКУ у Луганській області, банк –ГУ ДКУ в Луганській області, код бюджетної класифікації 22090200 державне мито в сумі  3 грн. 40 коп.  на користь ТОВ «Титан ЛТД», м. Лисичанськ,  вул. Чекістів, 3/17,    ідентифікаційний код  21784342.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова в повному обсязі складена  13.08.2007.

Суддя                                                                                Т.М.Мінська