ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.07.07р.

Справа № 10/188-07

За позовом  Заступника військового прокурора Полтавського гарнізону в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати функції у спірних відносинах Військової частини А0177 Міністерства оборони України , п/в Щербані

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "ОфМТС-АГРОКОНВЕРС" , смт. Ювілейне

про стягнення 293 746,82 грн.

Суддя  Кощеєв І.М.

Представники:

За участю: Грицько А.С.( посвідчення № 281 від 27.03.06р.)-помічник військового прокурора

Від позивача: Дзеверін Б.Г.(дор.№ 712 від 01.06.07р.)- представник

Від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Заступник військового прокурора Полтавського гарнізону звернувся до господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Позивача з позовом до Відповідача  про стягнення вартості орендованого майна на загальну суму 293 746 грн. 82 коп.

Підстави з якими Заступник військового прокурора пов’язує свої позовні вимоги –постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суд  від 24.07.2003 р. по справі № Д 18/49 :  був розірваний Договір оренди від 14.06.2002 р., укладений між військовою частиною № А 0177 та товариством з обмеженою відповідальністю "ОфМТС-Агроконверс” та було зобов’язано товариство з обмеженою відповідальністю "ОфМТС-Агроконверс" повернути військової частині А-0177 орендоване майно згідно переліку             ( чотири виробів УКС-400В-ІЗ1 та п’ять тягачив АТС-59Г ). Органами державної виконавчої служби, незважаючи на чисельні звернення Позивача та органів прокуратури, заходи щодо повернення  орендованого майна не вжито. За твердженням Прокурора частина вищезазначеної техніки на цей час передана іншим комерційним структурам, інша частина техніки розукомплектована, пошкоджена, зіпсована, частково знищена та перебуває в незадовільненому стані, що підтверджується актами огляду. Прокурор зазначає на тому, що за своїи функціональним призначенням орендована техніка до подальшого використання не придатна з вини товариства з обмеженою відповідальністю "ОфМТС-Агроконверс”. У зв’язку з викладеним за твердженням Прокурора Позивач втратив потребу в орендованому майні. Таким чином, Прокурор вважає, що Відповідач своїми діями спричинив шкоду Позивачеві.

Позивач підтримав позовні вимоги заступника прокурора в повному обсязі. Військова частина А 0177 у письмових поясненнях зазначає  на тому, що частина орендованої техніки на даний час Відповідачем передана іншим комерційним структурам, інша частина розукомплектована, зіпсована, частково знищена, що підтверджується актами огляду. За своїм призначенням орендована техніка до подальшого використання не придатна з вини Відповідача і для Позивача втрачена потреба у його використанні.

Позивачем заявлене клопотання про призначення по справі судової експертизи по встановленю техніки, її технічного стану, комплетності та подальшого використання за своїми функціональними призначеннями техніки, що була передана товариству з обмеженою відповідальністю "ОфМТС-Агроконверс” згідно вказаного договору оренди.

Представник відповідача тричі на виклик суду в судове засідання не з'явився, витребуваних судом документів не надав. Відповідач був належним чином повідомлений судом про час і місце проведення судових засідань.

Господарський суд розглядає справу за наявними в ній документами.

За згодою представників Прокурора та Позивача у судовому засіданні, була оголошена судом вступна та резолютивна частина рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників Позивача та Прокурора, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

За результатами проведення конкурсу на право укладення договору оренди  військового майна, дозволу № 4 і наказу від 13.06.2002 р. Головнокомандувача Військ Протиповітряної оборони  Збройних Сил України   від 12.06.2002 р. між військовою частиною № А0177 ( Орендодавець ) та товариством з обмеженою відповідальністю "ОфМТС-Агроконверс” ( Орендар ) був укладений 14.06.2002 року договір оренди, відповідно до умов якого Орендодавець передав Орендарю в строкове платне користування рухоме майно у вигляді універсальних компресорів ( станції УКС-400А-131) у кількості 5 комплектів строком до 14.06.2003 р.

Згідно п. 2.1. договору Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору від Головнокомандувача Військ Протиповітряної оборони  Збройних Сил України   .

За актами прийому-передачі від 21.06.2002 р. за № 223, 224, 226, 486, 488 зазначена в договорі техніка була передана Відповідачу. Але, техніка була передана Відповідачу не в повному обсязі: із п’яти УКС-400В-131 передано 4 , із 10 АТС-59Г передано 5.

Згідно п. 2 ст. 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов’язань  та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Свої  зобов’язання в частині  своєчасної сплати орендної плати, страхування орендованого майна Відповідач не виконав, тому договір оренди від 14.06.2003 р. припинив свою дію, у зв’язку з закінченням строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” у разі розірвання  договору оренди, закінчення строку його дії орендар зобов’язаний повернути орендодавцеві об’єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Оскільки в фактичному користуванні відповідача знаходиться не уся техніка, перелічена в договорі оренди, то він зобов’язаний повернути її  в кількості 9 одиниць.

Вищенаведені факти були встановлені постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.07.2003 р. по справі № Д 18/49 за позовом Військової частини А 0177 Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОфМТС-АГРОКОНВЕРС" і відповідно до ст. 35 ГПК України не повинні доводитися знову.

Вказаною постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду було розірвано   договір    оренди   №    1    від    14.06.2002 р. та  зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю "ОфМТС-Агроконверс" повернути військової частині А-0177 Міністерства Оборони Україні майно згідно переліку : Виріб УКС-400В-ІЗ1, заводський № 8012207, шасі № 418550, двигун № 279821; Виріб УКС-400В-13І, заводський №8 107130, шасі № 444362, двигун № 414752; Виріб УКС-400В-13І, заводський №7811125, шасі № 323471, двигун № 771807; Виріб УКС-400В-131, заводський № 8707133, шасі № 742092. двигун № 871364; Тягач АТС-59Г, заводський №41 1860, шасі № 11351233; Тягач АТС-59Г, заводський № 12 3155, шасі № 11342282; Тягач АТС-59Г, заводський № 49 28 11. шасі № І1351077; Тягач АТС-59Г, заводський № 11У2140, шасі № 11332276; Тягач АТС-59Г, заводський № 68У1151, шасі №11341679.

13.04.2004 р. господарським судом Дніпропетровської області на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.07.2003 р. по справі № Д 18/49 був виданий відповідний наказ.

Господарська діяльність у Збройних Силах України - це специфічна діяльність військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України (далі - військові частини), пов'язана із забезпеченням їх повсякденної життєдіяльності і яка передбачає ведення підсобного господарства, виробництво продукції, виконання робіт і надання послуг, передачу в оренду рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки) в межах і порядку, визначених Законом України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України »( ст. 1 Закону ).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України»відносини, пов'язані із здійсненням господарської діяльності у Збройних Силах України, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України»суб'єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є також військові частини, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Ст. 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України»передбачає, що військова частина як суб'єкт господарської діяльності за своїми зобов'язаннями відповідає коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов'язаннями військової частини несе Міністерство оборони України. Стягнення за зобов'язаннями військової частини не може бути звернено на майно, за нею закріплене.

Особливості передачі в оренду рухомого майна у Збройних Силах України регламентовані ст. 7 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України». Так, військові частини можуть передавати без шкоди бойовій та мобілізаційній готовності закріплене за ними рухоме та нерухоме військове майно в оренду юридичним і фізичним особам. Порядок надання дозволу військовим частинам на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду встановлюється Кабінетом Міністрів України. Забороняється надання в оренду озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки. Передача військового майна в оренду юридичним і фізичним особам здійснюється виключно на конкурсній основі з урахуванням необхідності підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності. Умови та порядок проведення конкурсів визначаються Фондом державного майна України за погодженням з Міністерством оборони України.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»контроль за використанням майна, переданого в оренду (крім іншого окремого індивідуально визначеного майна), покладається на органи, які відповідно до цього Закону здійснюють державну політику у сфері оренди.

Таким чином, наведені положення Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України»не дають право військовій частині як суб'єкту господарської діяльності та Орендодавцеві за договором оренди рухомого військового майна відмовлятися від повернення Орендарем орендованого майна у зв’язку з тим, що Позивач втратив потребу в орендованому майні, що належить державі.

Відповідно до ст. 779 ЦК України наймач зобов'язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини.  У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Згідно ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа,  якій завдано збитків  у  результаті  порушення  її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати,  яких  особа  зазнала  у  зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,  а також витрати,  які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи,  які  особа  могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Прокурор просить відшкодувати Позивачеві балансову вартість всього орендованого майна на загальну суму 293 746 грн. 82 коп. у зв’язку з тим, що частина вищезазначеної техніки на цей час передана іншим комерційним структурам, інша частина техніки розукомплектована, пошкоджена, зіпсована, частково знищена та перебуває в незадовільному стані, а також у зв’язку з тим, що за своїм функціональним призначенням орендована техніка до подальшого використання не придатна

Шкода,  заподіяна  майну юридичної особи,  підлягає відшкодуванню в повному обсязі  особою, яка її заподіяла,  за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній  причинний  зв'язок  та  є  вина зазначеної особи ( Постанова Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди ).

Враховуючи наведене, господарський суд вважає, що Прокурором та Позивачем не виконані вимоги ст. 33 ГПК України, яка передбачає, що кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог -  не доведені обставини пов’язані із неможливістю повернення частини орендованого майна, його втратою, не надано суду доказів реальних збитків, тобто витрат,  які Позивач  зазнав  у  зв'язку з пошкодженням частини орендованого рухомого майна речі і які зробив або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Крім того, як вбачається з наданого Прокурором листування Позивача з державною виконавчою службою щодо виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2004 р. по справі № Д 18/49 –державною виконавчою службою не було вжито достатніх заходів щодо повного та своєчасного виконання вказаного рішення суду              ( лист Дніпропетровського обласного управління юстиції від 25.11.2005 р. № 4-700,ч-707 ).

Необхідно зауважити на те, що і Прокурор і Позивач в своїх поясненнях зазначають на тому, що частина орендованого рухомого майна, яке підлягає поверненню і не повернуте Відповідачем продовжує існувати, але передане іншим комерційним структурам, що не позбавляє можливості Орендодавця для звернення з відповідним позовом до суду до зазначених комерційних структур про витребування свого майна.

Ст. 785 ЦК України передбачає, що якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає позовні вимоги Прокурора не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, господарський суд не знаходить підстав для задоволення клопотання Позивача про призначення по справі судової експертизи.

Згідно зазначеного, керуючись ст. ст. 22, 29, 33, 44, 49, 69, 82 - 85 ГПК  України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Прокурора –відмовити.

Суддя

І.М. Кощеєв

(рішення оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України 05.07.2007 р. )