ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2007 року                                                                                   Справа № 22/63-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Джихур О.В. Виноградник О.М.

при секретарі судового засідання:  Лазаренко П.М.

за участю представників сторін:

від позивача –Бойко Н.Л., дов. № 143-4016 від 27.12.2006р.;

від відповідача 1 –не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.51);

від відповідача 2 –Калабухова С.В., дов. № 09-18/1161 від 29.12.2006р.;

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Металургійного комбінату "Азовсталь", м. Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  13 .03.07р.   у справі № 22/63-07

за позовом:   відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь Дніпропетровської області

до відповідача-1   Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

відповідача-2    Відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь Донецької області

про  стягнення 1058,37 грн.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні  25.04.07, за згодою представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відкрите акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів", м.Нікополь звернулось з позовом до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ,  Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь”, м.Маріуполь про стягнення 1058,37 грн. вартості недостачі коксового горішку.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від  13.03.07р. по справі № 22/63-07 (суддя Пуппо Л.Д.) позовні вимоги задоволені за рахунок відповідача-2. До  відповідача-1 в позові відмовлено у зв’язку зі справним перевезенням.

Не погодившись із рішенням, Відкрите акціонерне товариство "Металургійний комбінат “Азовсталь”, м.Маріуполь подало до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від  13.03.07р. по справі № 22/63-07 скасувати, посилаючись на наступне.

Спір між сторонами по справі повинен розглядатися з урахуванням договору поставки від 03.11.05 р. № 012/06-03/3550, пункт 6.1. якого передбачає приймання продукції відповідно до вимог Інструкції П-6.

Акт приймання продукції відповідно Інструкції П-6  позивачем не складався, представник вантажовідправника для участі у прийманні продукції не викликався.

При відвантаженні продукції вантажовідправником вантаж  був зважений, дані зазначені у залізничній накладній.

Станція відправлення прийняла вантаж без зауважень, у зв’язку з чим перевізник повинен нести відповідальність за недостачу.

Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" також вважає доводи скаржника безпідставними та просить залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін  , обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до договору № 012/06-03/3550 від 03.11.2005р., укладеного між позивачем та відповідачем-2, на адресу позивача від відповідача-2   08.04.2006 р. у вагоні №68747146   надійшов коксовий горішок.

Видача вантажу здійснювалась залізницею відповідно до статті 52 Статуту залізниць України з перевіркою маси вантажу за заявкою вантажоодержувача. При цьому виявлена недостача, що підтверджено комерційним актом від 08.04.06р.  БН №745725/69.

Продукція оплачена позивачем відповідачу платіжним дорученням від 18.12.06 № 73419, що не заперечується відповідачем.

Проти розрахунку позову відповідачі також не заперечували.

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними  кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюється договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов'язується    доставити    довірений    їй другою   стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його  особі, яка  має  право на одержання вантажу (одержувачеві),  а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення  договору  перевезення  вантажу  підтверджується складанням   транспортної   накладної   (коносамента)   або  іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у  разі  порушення зобов'язань,  що випливають із договору перевезення,  сторони  несуть  відповідальність,  встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 № 457, Статут залізниць України (далі Статут) визначає обов'язки, права  і   відповідальність   залізниць,   а   також підприємств,  організацій,  установ  і громадян,  які користуються залізничним транспортом.

Статутом регламентуються порядок  укладання   договорів, організація та  основні  умови  перевезення  вантажів,  пасажирів, багажу,  вантажобагажу  і  пошти,  основні  положення експлуатації залізничних під'їзних колій,  а також взаємовідносини залізниць  з іншими  видами транспорту.

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ  встановленої  форми, оформлений  відповідно  до  цього  Статуту  та  Правил  і  наданий залізниці відправником разом з вантажем.  Накладна є  обов'язковою двосторонньою  письмовою формою угоди на перевезення вантажу,  яка укладається між відправником  та  залізницею  на  користь  третьої сторони  -  одержувача.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування,   не    можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчується комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Згідно зі  статтею 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаження засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Відповідно до п.5 Інструкції П-6 у всіх випадках, коли при прийманні вантажу від органів транспорту встановлюється пошкодження чи псування вантажу, невідповідність найменування і ваги вантажу чи кількості даним, вказаним у транспортному документі, а також у всіх інших випадках, коли це передбачено правилами, які діють на транспорті, одержувач повинен витребувати від органу транспорту складання комерційного акту.

Вантажоодержувач витребував від залізниці складання комерційного акту, який відповідає Правилам складання актів, затверджених наказом Мінтрансу України 28.05.02 №334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.02 №567/6855, і обґрунтовано прийнятий судом першої інстанції як належний доказ недостачі.

Як вбачається з комерційного акту від 08.04.06 БН №745725/69, вантаж прибув з масою меншою ніж зазначено у накладній на 1900 кг. Навантаження правильне, рівномірне, вище бортів на 20 см,  маркування відсутнє. Вантаж прибув у вагоні із щільно зачиненими нижніми люками та торцевими дверима, витікання вантажу не було.

Оскільки з комерційного акту , який приймається судом, як належний доказ недостачі, не вбачається ознак втрати вантажу при перевезенні,  відповідальність за недостачу повинна бути покладена на вантажовідправника.

Посилання відповідача  на те, що залізниця має право перевірити правильність відомостей, зазначених в  накладній (вагу, вологість та інше) і тому несе відповідальність за недостачу вантажу, не може бути прийнята до уваги, оскільки залізниця має  це право, але не зобов’язана діючим законодавством перевіряти всі данні зазначені у залізничній накладній. Відповідно до частини 1 статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Отже за всі відомості (вага, вологість, рівень навантаження) зазначені в накладній, несе відповідальність вантажовідправник.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблений правильний висновок про покладання відповідальності за недостачу за угодою про перевезення на вантажовідправника,  підстави для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.07 р. по справі № 22/63-07, які передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Державне мито за перегляд справи по апеляційній скарзі покладається на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись статтями 101-103, 105  Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Металургійного комбінату "Азовсталь", м. Маріуполь Донецької області –залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.07р. у справі № 22/63-07 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                                            О.М.Лисенко

Суддя                                                                                                 О.В. Джихур

Суддя                                                                                                 О.М.Виноградник