ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 червня 2007 р.

№ 5/302

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів:

головуючий суддя

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б.

Ходаківська І.П.

розглянув

касаційну скаргу

Селянського фермерського
об'єднання "Володимірівське"

на

постанову від 05.03.2007р.
Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі

№
5/302 господарського суду
Кіровоградської області

за позовом

фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1

до

Селянського фермерського
об'єднання "Володимірівське"

про

стягнення 27166,81 грн.

За участю:

позивача -приватний підприємець ОСОБА_1

представника відповідача -Ковальчук
В.В., за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 подано позов про
стягнення з селянського фермерського об'єднання "Володимирівське"
суми збитків по договору НОМЕР_1 від 22.09.2003 року в розмірі 32 639,01 грн.
та штрафу в розмірі 6527,80 грн. Пояснення позивача від 03.03.2006 року містять
заяву про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку із тим, що відповідачем
29.12.2004 року повернуто 10 000 грн. Таким чином, позивач просив стягнути
відсотки за користування кредитом в розмірі 22 639, 01 грн. та штраф у розмірі
4527,80 грн.

Рішенням господарського суду Кіровоградської
області від 18.04.2006 р., яке залишене без змін постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 05.03.2007 року, позов задоволено
повністю.

Селянське фермерське об'єднання
"Володимірівське" звернулося до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову від 05.03.2007 р.
Дніпропетровського апеляційного господарського суду та рішення господарського
суду Кіровоградської області від 18.04.06 р. № 5/302, а справу передати на
новий розгляд до місцевого господарського суду.

Відповідно до
розпорядження Заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського
А.Й.  від 07.06.2007 р. у зв'язку зі
значним завантаженням судді Савенко Г.В., яка входила до складу колегії, що
призначала справу до розгляду, справа розглядається колегією суддів у наступному
складі: головуючий -Першиков Є.В., судді - Ходаківська І.П., Данилова  Т.Б.

Розглянувши матеріали справи та
касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
між селянським фермерським об'єднанням "Володимирівське" та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір про спільне вирощування
насіння еліти соняшника "Світоч" НОМЕР_1 від 22.09.2003 року. Згідно
пункту 2.4 зазначеного договору фінансування робіт здійсноє фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 власними обіговими коштами - в сумі 40200,00 грн. -
авансова оплата виконаних робіт та в сумі 24000,00 грн. - оплата процентів та
інших витрат за користування кредитом; позики банку - кредиту в сумі 100000,00
грн. Позивачем, виконано зазначений вище пункт договору шляхом одержання в
акціонерному товаристві "Індустріально-експортний банк" м. Березань
на підставі кредитного договору НОМЕР_2 від 23.02.2004 року під заставу кредиту
та перерахування грошових коштів, що підтверджується платіжним дорученням № 86
від 27.02.2004 року.

Відповідно до пункту 3.1 договору
НОМЕР_1 від 22.09.2003 року при виконанні зобов'язань по даному договору
селянське фермерське об'єднання "Володимирівське" прераховує фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1 одержані від реалізації 50т насіння еліти соняшнику
урожаю 2004 року та 50т товарного насіння, отриманого в результаті очистки
еліти насіння соняшнику кошти в сумі 100000,00 грн., необхідних для погашення
кредиту, одержаного в банку позивачем, відшкодовує проценти та інші витрати
виплачені позивачем за користування кредитом на підставі документів, які
підтверджують ці витрати.

Позивачем повернуто кредит в
розмірі 100000,00 грн. акціонерному товариству "Індустріально-експортний
банк" про що свідчать платіжні доручення: № 3 від 10.01.2005 року на суму
5000,00 грн.; № 14 від 31.01.2005 року - 60000,00 грн.; № 16 від 01.02.2005
року - 30000,00 грн.; № 20 від 17.02.2005 року - 5000,00 грн.

Крім того позивачем сплачено
відсотки за користування кредитом, які становлять 22639,01 грн. Зазначене
підтверджується платіжними дорученнями: № 89 від 27.02.2004 року на суму 262,30
грн.; № 93 від 31.03.2004 року - 2032,79 грн.; № 101 від 30.04.2004 року -
1967.21 грн.; № 107 від 28.05.2004 року - 2032,79 грн.; № 88 від 30.06.2004
року  - 1967,21 грн.; № 94 від 30.07.2004
року - 2032,79 грн.; № 98 від 31.08.2004 року - 2031,79 грн.; № 193 від
30.09.2004 року - 1967,21 грн.; № 199 від 29.10.2004 року - 2032,79 грн.; № 187
від 30.11.2004 року - 1967,21 грн.; № 10 від 31.01.2005 року - 2211,78 грн.; №
21 від 22.02.2005 року - 59,18 грн.

Загальна сума виплачена позивачем
банку за кредит становить 122 639,01 грн.

29.12.2004 року та 31.01.2005 року
відповідачем на виконання пункту 3.1 договору НОМЕР_1 від 22.09.2003 року
перераховано на рахунок позивача відповідно 10000,00 грн. та  90000,00 грн., необхідних для погашення
кредиту та відсотків за його користування.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем частково виконано умови договору НОМЕР_1 від 22.09.2003 року
оскільки сплачено 100000, 00 грн. необхідних для погашення кредиту, і не
сплачено проценти за користування кредитом. Також, відповідач допустив
прострочку повернення коштів, оскільки порушив строки сплати, передбачені
пунктом 3.2 договору НОМЕР_1 від 22.09.2003 року.

Пунктом 4.4 договору НОМЕР_1 від
22.09.2003 року встановлено відповідальність за порушення договірних
зобов'язань, а саме, виплата винною стороною штрафу у розмірі 20% від суми
витрат, понесених стороною, яка постраждала. З урахуванням виплачених
відповідачем 29.12.2003 року та 31.01.2005 року грошових коштів розмір штрафу,
який підлягає стягненню, складає 4527,80 грн.

Відповідно до ст.1117 ГПК
України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція
на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що згідно
пункту 2 статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Відповідно до вимог статті 526
Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином.

Як встановлено судом та підтверджується
матеріалами справи відповідач своє грошове зобов'язання відповідно до договору
не виконав.

Доводи відповідача про те, що сторони
виконували договір позики від 22.09.03 НОМЕР_1 спростовуються вищенаведеними
обставинами.

Посилання скаржника на порушення
апеляційним судом норм процесуального права та неправомірний склад колегії
суддів спростовується наявними в матеріалах справи протоколами судових засідань
та відповідними розпорядженнями про зміну колегії суддів.

Отже, оскаржувана постанова
апеляційного суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права і
підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись, ст.ст. 111-5,  111-9, 111-7, 111-11   Господарського процесуального кодексу
України,   Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Селянського
фермерського об'єднання "Володимірівське" залишити без задоволення.

Постанову від 05.03.2007р.
Дніпропетровського апеляційного господарського суду залишити без змін.

Головуючий    суддя
Є. Першиков

Судді
Т. Данилова

І.  Ходаківська