ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.06.07 р.
Справа № 8/36пд

за позовом Регіонального відділення
Фонду державного майна України поДонецькій

області, ,
м.Донецьк

до відповідача 1. Товариства з
обмеженою відповідальністю "Жилагрострой",

,
м.Донецьк

до відповідача 2. ОСОБА_1, код
НОМЕР_1, м.Донецьк

про визнання договору недійсним

Суддя  Ємельянов А.С.

Представники:

від позивача: Савченко В.В.-гол.
спец.

від відповідача 1: Базарова Т.П.-по
дов., Тіщенко А.І.-по дов.

від відповідача 2: ОСОБА_2-по дов.

В засіданні суду брали участь:

Згідно із ст.77 ГПК України в засіданні суду

оголошувалась перерва з 31.05. по 12.06.2007р.

СУТЬ СПРАВИ:

Регіональне відділення Фонду
державного майна України по Донецькій області, м.Донецьк, позивач, звернувся до
господарського суду з позовною заявою до відповідача 1, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Жилагрострой", м.Донецьк, до відповідача 2,
ОСОБА_1, м.Донецьк, про визнання недійсним договору купівлі-продажу НОМЕР_2 від
01.07.2002р. 33/100 частин нежитлових приміщень, загальною площею 581,9 кв.м.,
що складає 194,3 кв.м. (приміщення другого поверху), розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

В обгрунтування своїх вимог позивач
посилається на невідповідність спірного договору вимогам закону, враховуючи
відсутність у ньому умов, які були передбачені раніше укладеним між позивачем
та відповідачем 1 договором купівлі-продажу НОМЕР_3 від 12.12.2001р.

Відповідач 1 надав відзив на
позовну заяву НОМЕР_4 від 11.05.2007р., в якому проти позовних вимог заперечує.
В обгрунтування своїх заперечень проти позову відповідач 1 посилається на
недоведеність з боку позивача наявності підстав для визнання спірного договору
недійсним.

Відповідач 2  у відзиві на позовну заяву НОМЕР_5 від
24.05.2007р. позовні вимоги не визнав, посилаючись на підписання між ним та
відповідачем 2 додаткової угоди до спірного договору, в якій сторонами було
узгоджено всіх необхідні умови спірного договору. Крім цього, до матеріалів
справи відповідачем 2 надано заяву НОМЕР_6 від 24.05.2007р. про застосування
судом строків позовної давності.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та відповідачів, господарський суд встановив:

12.12.2001р. між позивачем та
відповідачем 1 був підписаний договір НОМЕР_3 купівлі-продажу нежитлових
приміщень, за умовами якого позивач зобов'язався передати у власність
відповідача 1 нежитлові приміщення загальною площею 581,9 кв.м., у тому числі
приміщення підвалу площею 203,3 кв.м., приміщення другого поверху площею 194,3
кв.м. та приміщення третього поверху площею 184,3 кв.м., розташовані за
адресою: 83055 АДРЕСА_1.

В п.5.5 договору НОМЕР_3 від
12.12.2001р. сторонами встановлений обов'язок відповідача 1 надавати по вимозі
позивача необхідні матеріали, відомості, документи та інше про виконання ним
умов договору.

При цьому, при зміні власника
об'єкта приватизації за вимогами п.5.6 договору НОМЕР_3 від 12.12.2001р.
передбачений обов'язок відповідача 1 передати всі свої зобов'язання за даним
договором  новому власнику.

01.07.2002р. між відповідачем 1 та
відповідачем 2 був підписаний договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, за
умовами якого відповідач 1 продав, а відповідач 2 придбав 33/100 частини
нежитлових приміщень загальною площею 581,90 кв.м., що складає 194,30 кв.м.
(приміщення другого поверху), розташованого за адресою: 83055 АДРЕСА_1.

Виходячи зі змісту позовної заяви,
договір від 01.07.2002р. є таким, що не відповідає вимогам закону, враховуючи,
що у ньому не відображені всі зобов'язання, які були покладені на відповідача 1
в договорі НОМЕР_3 від 12.12.2001р.

Крім цього, як вказує позивач,
договір від 01.07.2002р. був укладений відповідачами без отримання його згоди.

За таких обставин, позивачем
заявлені вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу НОМЕР_2 від
01.07.2002р. 33/100 частин нежитлових приміщень, загальною площею 581,9 кв.м.,
що складає 194,3 кв.м. (приміщення другого поверху), розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідачі проти позовних вимог
заперечують з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву НОМЕР_4 від
11.05.2007р., НОМЕР_5 від 24.05.2007р.

Одночасно, відповідачами заявлено
про застосування судом строків позовної давності щодо вимог про визнання
недійсним договору від 01.07.2002р.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги
позивача такими, що підлягають залишенню без задоволення враховуючи наступне:

В ст.257 Цивільного кодексу України
встановлений загальний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність), у
три роки.

За змістом ст.261 Цивільного
кодексу України перебіг позовної давності починається від дня,  коли особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено судом, обґрунтовуючи
вимоги про визнання недійсним договору від 01.07.2002р., позивач посилається на
укладання відповідачами вказаного договору без його згоди,  а також на відсутність у спірному договорі
обов'язкових умов для відповідача 2, які були раніше покладені на відповідача 1
у договорі НОМЕР_3 від 12.12.2001р.

Таким чином, з урахуванням вимог
ст.261 Цивільного кодексу України право позивача на позов про визнання
недійсним вказаного вище договору виникає з моменту, коли позивач дізнався або
міг дізнатися про факт укладання відповідачами договору від 01.07.2002р.

Як вказувалось вище, спірний
договір купівлі-продажу був укладений відповідачами 01.07.2002р.

Відповідно до п.21 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 14.06.1994р. №18/5 (яка діяла на момент
укладання спірного договору), при посвідченні договорів про відчуження частки
майна (або частки від частки) на правовстановлювальних документах, що
повертаються відчужувачам, робиться напис про зміст посвідченого договору,
наприклад: "Продано 1/4 частину цього будинку за договором, посвідченим 15
лютого 1993 року за реєстром N1231", дата, підпис нотаріуса, що
скріплюються печаткою нотаріуса.

Таким чином, за вимогами вказаної
Інструкції, враховуючи, що відповідач 1 був відчужувачем частки майна, на
правовстановлювальному документі відповідача 1 має міститись відповідна
відмітка нотаріуса

Як встановлено судом, згідно з
наданим до матеріалів справи примірником договору НОМЕР_3 від 12.12.2001р.
відповідача 1 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу
ОСОБА_3 на договорі було зроблено відмітку про посвідчення ним 01.07.2002р.
договору купівлі-продажу 33/100 частини нежитлових приміщень загальною площею
581,90 кв.м., що складає 194,30 кв.м. (приміщення другого поверху).

19.03.2003р. Відділом
контрольно-ревізійної та постприватизаційної роботи Регіонального відділення
Фонду державного майна України по Донецькій області було складено акт поточної
перевірки виконання умов договору купівлі-продажу нежитлових приміщень,
загальною площею 581,9 кв.м.

Зокрема, виходячи зі змісту
вказаного акту позивачем було перевірено виконання умов, передбачених договором
купівлі-продажу НОМЕР_3 від 12.01.2001р., укладеним між позивачем та
відповідачем 1.

При цьому, за результатами
проведеної перевірки позивачем було встановлено, що умови договору
купівлі-продажу від 12.12.2001р. НОМЕР_3 станом на 19.03.2003р. відповідачем 1
виконуються.

Виходячи з того, що перевірка
виконання відповідачем 1 умов договору НОМЕР_3 від 12.12.2001р. була проведена
позивачем у березні 2003р., враховуючи наявність на примірнику договору
відповідача 1 НОМЕР_3 від 12.01.2001р. відмітки нотаріуса про посвідчення ним
01.07.2002р. договору купівлі-продажу від 01.07.2002р., суд дійшов висновку, що
на момент проведення вказаної вище перевірки позивач міг та повинен був знати
про наявність спірного договору від 01.07.2002р.

З боку позивача твердження
відповідачів щодо можливості дізнатися про наявність договору від 01.07.2002р.
в момент проведення перевірки у березні 2003р. не спростовані.

Таким чином, з урахуванням
викладеного, суд дійшов висновку, що право позивача на позов виникло з
19.03.2003р.

Виходячи з того, що позовна заява
направлена до суду 03.04.2007р. (згідно зі штампом канцелярії), судом
встановлено, що позивачем пропущено встановлений ст.257 Цивільного кодексу
України трирічний строк позовної давності.

При цьому, посилання позивача на ті
обставини, що строк позовної давності по вимогах про визнання недійсним
договору НОМЕР_2 від 01.07.2002р. має розпочинатися з моменту закінчення
терміну контролю органом приватизації цього договору, тобто, з 12.12.2006р.,
судом до уваги не прийняті як безпідставні.

За приписом п.5 ст.267 Цивільного
кодексу України суд може поновити пропущений строк позовної давності, якщо
визнає поважними причини пропуску такого строку. В такому випадку порушене
право підлягає захисту.

При цьому, поважними причинами є
такі обставини, які роблять своєчасне пред'явлення позову до суду неможливим
або ускладенним.

Відповідного клопотання про
поновлення строків позовної давності позивачем до матеріалів справи не надано.

Наявності поважних причин пропуску
позивачем встановленого трирічного строку позовної давності на звернення до
суду з вимогами про визнання недійсним договору від 01.07.2002р. судом не
встановлено.

Згідно із п.4 ст.267 Цивільного
кодексу України закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є
підставою для відмови в позовних вимогах.

При розгляді цієї справи судом було
застосовано норми Цивільного кодексу України, враховуючи, що строк пред'явлення
позову, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання
чинності цим кодексом (п.6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного
кодексу України).

За таких обставин, враховуючи, що
позивачем пропущено встановлений строк для звернення до суду за захистом
порушеного права, вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу
НОМЕР_2 від 01.07.2002р. 33/100 частин нежитлових приміщень, загальною площею
581,9 кв.м., що складає 194,3 кв.м. (приміщення другого поверху), розташованого
за адресою: АДРЕСА_1,  підлягають
залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні
позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по
Донецькій області, м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю
"Жилагрострой", м.Донецьк, ОСОБА_1, м.Донецьк, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу НОМЕР_2 від 01.07.2002р. 33/100 частин нежитлових
приміщень, загальною площею 581,9 кв.м., що складає 194,3 кв.м. (приміщення
другого поверху), розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні 12.06.2007р.
оголошено повний текст рішення.

Суддя
Ємельянов А.С.