ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 р.
№ 31/485

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т.Б. Дроботової –головуючого,
Н.О. Волковицької,
Л.І. Рогач

за участю представників:

позивача
Бойко Д.Ю.

відповідача
Любка М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Приватної фірми "Полтавамоторсервіс"

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2007р.

у справі
№ 31/485 господарського суду міста Києва

за позовом
Приватної фірми "Полтавамоторсервіс"

до

Закритого акціонерного товариства "Спеціальний науково-реставраційний проектний інститут"

про
розірвання договору підряду та додаткової угоди до нього

ВСТАНОВИВ:

Приватна фірма "Полтавамоторсервіс" звернулась до господарського суду міста Києва з позовом про розірвання договору підряду № 02/05 від 12.01.2005р. та додаткової угоди № 1 від 02.11.2005р. до договору № 02/05 на виконання проектно-кошторисної документації на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України, оскільки відповідачем істотно порушено договір - не виконано у встановлений строк обумовлене договором зобов'язання по виконанню проектно-кошторисної документації по реконструкції малосімейного гуртожитку під житловий будинок з надбудовою п'ятого поверху з мансардою за адресою с.м.т. Гурзуф, вул. Артемівська, 4. Також позивач просив стягнути з відповідача кошти в сумі 20540грн. та 1545грн. пені.

27.10.06р. позивач подав уточнення позовних вимог (а.с.35), в якому просив суд визнати відповідача стороною в договорі, що не виконала його умови, розірвати договір № 02/05 від 12.01.2005р. та додаткову угоду № 1 від 02.11.05р. до нього.

21.11.06р. о 09год.37хв. до суду надійшла заява про зміну позовних вимог (а.с.69-71), відповідно до якої позивач просить суд розірвати договір від 12.01.05р. та додаткову угоду до нього від 02.11.05р., стягнути з відповідача 20540грн. збитків та 1545грн. пені, посилаючись на статті 526, 530, 611, 612 Цивільного кодексу України. На останній сторінці заяви міститься напис про те, що позивач змінює предмет позову, просить вимогу про стягнення збитків відхилити та повернути зайво сплачене мито.

Відповідач відхилив позовні вимоги повністю, вказавши, що несвоєчасне виконання проектно-кошторисної документації пов'язано з ненаданням позивачем вихідних даних, що є необхідними для належного виконання договірних зобов'язань та надаються позивачем в силу положень статті 888 Цивільного кодексу України, а також неповним перерахуванням позивачем суми авансу; з огляду на викладене відповідач зупинив виконання розпочатих робіт відповідно до статті 851 Цивільного кодексу України та за статтею 613 Цивільного кодексу України не є таким, що прострочив.

Також відповідач вказав на порушення статті 58 Господарського процесуального кодексу України через помилкове об'єднання в одному позові  позовних вимог, що підлягають окремому розгляду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.11.2006р. (суддя Качан Н.І.)  позов задоволено; договір № 02/05 від 12.01.05р. на виконання проектно-кошторисної документації по реконструкції малосімейного гуртожитку під житловий будинок з надбудовою п'ятого поверху з мансардою за адресою с.м.т. Гурзуф, вул. Артеківська, 4 (ІІ етап надбудова п'ятого поверху з мансардою) та додаткову угоду до нього № 1 від 02.11.05р. розірвано з ініціативи замовника; з відповідача на користь позивача стягнуто 203грн. судових витрат; в іншій частині позову провадження у справі припинено на підставі пункту 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України; повернути позивачу 85грн. зайво сплаченого державного мита.

Судове рішення вмотивовано статтями 651, 837 Цивільного кодексу України, статтею 173 Господарського кодексу України, обґрунтованістю вимог позивача в порядку статті 33 Господарського процесуального кодексу України, встановленими обставинами справи щодо допущених істотних порушень договору як зі сторони відповідача, так і зі сторони позивача; укладенням сторонами договору № 02/05 від 12.01.2005р., за умовами якого відповідач, як виконавець, зобов'язався виконати, затвердити в дозвільних установах, та пройти експертизу, за завданням позивача, як замовника, проектно-кошторисну документацію по реконструкції малосімейного гуртожитку під житловий будинок з надбудовою п'ятого поверху з мансардою, а позивач як замовник прийняти та оплатити виконання зазначених робіт на умовах, викладених у договорі, також сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 від 02.11.2005р, якою сторони  доповнили виконання робіт, а саме відповідач зобов'язався додатково виконати проект ліфтів та пройти експертизу за завданням позивача. Також суд встановив, що відповідач виконав частково можливі роботи та передав документацію згідно накладних від 28.09.05р., 05.12.05р., 14.06.06р. та 24.07.06р., натомість листом №36/1 від 25.07.06р. повідомив позивача про зупинення проектних робіт в зв'язку з  відсутністю технічних умов на підключення до інженерних мереж с.м.т. Гурзуф.

Припинення провадження у справі в частині майнових вимог здійснено на підставі пункту 4 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України з посиланням на відмову позивача від позову в цій частині.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2007р. (головуючий –Алданова С.О., судді Зубець Л.П., Шипко В.В.) рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін з мотивів правильного встановлення обставин справи, додержання норм матеріального та процесуального права, правомірністю висновку про порушення договору як позивачем, так і відповідачем, що є підставою для розірвання договору підряду та додаткової угоди до нього. Відхиливши доводи апеляційної скарги позивача про допущені процесуальні порушення, апеляційна інстанція вказала на подану до прийняття рішення по суті заяву позивача (а.с.69-71), в якій він відмовляється від нарахування збитків та пені, що є підставою для припинення провадження у справі в цій частині.

Не погоджуючись з судовими рішенням та постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову у даній справі скасувати в частині припинення провадження у справі та прийняти нове рішення, яким вимоги позивача до відповідача задовольнити (в редакції уточнень до касаційної скарги, поданих в судовому засіданні).

Скаржник вважає, що місцевим господарським судом порушено норми процесуального права, а саме, статтю 78 Господарського процесуального кодексу України, оскільки під час судового засідання суд не прийняв відмову позивача від позову (позивач від позову не відмовлявся), не виніс та не оголосив відповідну ухвалу, не роз'яснив сторонам наслідки процесуальних дій; посилання у рішенні на відмову позивача від позову є безпідставним.

В свою чергу апеляційний господарський суд порушив статті 104 та 105 Господарського процесуального кодексу України, погодившись із порушенням, допущеним місцевим господарським судом.

Доводів щодо неправильного застосування чи порушення судами норм матеріального права у касаційній скарзі не наведено, крім посилання на фактичні обставини справи.

Відповідач направив відзив, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційної інстанції без змін з огляду на її відповідність нормам матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скар га підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підстав встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази.

Відповідно до статей 22 та 78 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі здійснити процесуальні дії, що полягають у відмові від позову або у зменшенні позовних вимог, та вчинюються у письмовій формі шляхом подання позивачем суду відповідної заяви. Ця заява повинна бути безумовною та містити недвозначно виражену волю позивача щодо його позовних вимог чи їх певної частини.

Натомість з наявних у справі письмових заяв позивача вбачається, що ним неодноразово змінювалась редакція його позовних вимог, однак в них не містилось волевиявлення щодо зазначених у первісній позовній заяві майнових вимог.

Прийнятий судом першої інстанції в якості відмови від позову в частині заявлених до стягнення збитків та пені напис на останній сторінці заяви від 20.11.2006р. не відповідає вимогам статей 22 та 78 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не містить чіткої та однозначно вираженої волі позивача. Крім того, в ньому не зазначено волевиявлення позивача щодо наслідків розгляду його позовних вимог в частині нарахованої до стягнення пені.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний господарський суд на вказане порушення уваги не звернув та не усунув його.

Таким чином, судова колегія погоджується з доводами касаційної скарги про порушення судами норм процесуального права, що впливає на законність оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями, рішення є законним  тоді,  коли  суд,  виконавши  всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,  вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і   правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення та постанова вказаним вимогам не відповідає з вище зазначених підстав.

З огляду на межі повноважень касаційної інстанції, визначені статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України, рішення та постанова  господарського суду підлягає скасуванню в частині припинення провадження у справі, а справа -  направленню в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті рішення та постанова не оскаржувались; касаційна скарга не містить доводів щодо їх суперечності нормам матеріального чи процесуального права.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід врахувати вищенаведене, та вирішити спір у відповідності до вимог чинного законодавства.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського  процесуального кодексу України,  Вищий  господарський  суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  Приватної фірми "Полтавамоторсервіс" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2007р. у справі № 31/485 господарського суду міста Києва та рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2006р. скасувати в частині припинення провадження у справі.

Справу у цій частині направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

В решті рішення та постанову залишити без змін.

Головуючий                                                                                  Т. Дроботова

Судді:                                                                                             Н. Волковицька

Л. Рогач