КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2007                                                                                           № 21/630

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Андрієнка  В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Алфімова В.В.

від відповідача - Коваль В.В.

від третьої особи - Панченко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Влад"

на рішення Господарського суду м.Києва від 01.02.2007

у справі № 21/630

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Влад"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтозахист"

третя особа           Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта"

про                                                  визнання недійсним та скасування рішення зборів від 17.01.2006

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Влад» звернулося до суду з позовом про визнання недійсним та скасування викладеного в протоколі №3 рішення Зборів Учасників ТОВ «Нафтозахист» від 17.01.2002р.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 01.02.2007 р. в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ «Влад» звернулась  до Київського апеляційного господарського суду  з апеляційною скаргою,  в якій просить  рішення скасувати та прийняти нове рішення про  задоволення позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального  права.

Зокрема заявник посилається на те, що що прийняті рішення на Зборах Учасників 17.01.2002р. та оформлені Протоколом №3, є недійсними, так як Збори Учасників були неповноважними через відсутність на них повноважного представника ВАТ «Укрнафта», яке придбало 50% статутного фонду ТОВ «Нафтозахист». Решта, учасників, що були присутні на Зборах володіли в сукупності 50% голосів, що згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» є недостатнім для того, щоб збори вважалися повноважними.

Відповідач   просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила  наступне.

17.01.2002р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Влад» та Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта» укладено Договір №27/16—ін купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному фонді.

За умовами цього Договору у зв’язку зі згодою решти учасників ТОВ «Нафтозахист», оформленою листом ГУ ДСО при МВС України №11/8-329 від 04.12.2001р., ТОВ «Влад» продав, а ВАТ «Укрнафта» купило належну ТОВ «Влад» частку у статутному фонді ТОВ «Нафтозахист».

Згідно з підпунктами 1.3.1., 1.3.2. цього Договору розмір частки на момент укладання Договору становить 90% статутного фонду ТОВ «Нафтозахист», що складає 90 000,00 грн. Розмір частини частки ТОВ «Влад», що відступається ВАТ «Укрнафта» становить 50% статутного фонду ТОВ «Нафтозахист», що складає 50 000,00 гривень.

Відповідно до п. 1.4. Договору з дати підписання цього договору до ВАТ «Укранафта» переходять всі права та, обов»язки, що належали ТОВ «Влад» на вищевказану частину частки статутного фонду, що відступається.

Згідно з ст. З Договору з укладанням цього Договору ТОВ «Влад» втрачає всі права та обов»язки по відношенню до інших учасників, які були обумовлені його статутом, як учасника Товариства на частину частки статутного фонду, вказану в п. 1.3.2., що відчужується. До ВАТ «Укрнафта» при відступленні частки ТОВ «Влад» одночасно переходять усі права та обов»язки останнього, належні йому на момент відступлення частини частки. ВАТ «Укрнафта» з моменту придбання частки у статутному фонді зобов’язується виконувати вимоги установчих документів Товариства, а також нести всі обов»язки учасника, що випливають із статутних документів та чинного законодавства.

У відповідності до ст. 53 Закону України «Про господарські товариства» учасник товариства з обмеженою відповідальністю може за згодою решти учасників відступити свою частку (її частину) одному чи кільком учасникам цього ж товариства, а якщо інше не передбачено установчими документами, то і третім особам. Учасники товариства користуються переважним правом придбання частки (її частини) учасника, який її відступив, пропорційно їх часткам у статутному фонді товариства або в іншому погодженому між ними розмірі. При передачі частки (її частини) третій особі відбувається одночасний перехід до неї всіх прав та обов'язків, що належали учаснику, який відступив її повністю або частково.

Таким чином, до ВАТ «Укрнафта» з дати підписання Договору, тобто з 17.01.2002р., перейшли всі права та обов»язки, що належали ТОВ «Влад», в межах відступленої частини частки.

Також, 17.01.2002р. відбулися Збори Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтозахист», на яких були присутні Головне управління Державної служби охорони при МВС України в особі начальника Шаповалова Володимира Івановича, Товариство з обмеженою відповідальністю «Влад» в особі директора Прокопця Владислава Леонідовича, Відкрите акціонерне товариство «Укрнафта» в особі Глущенка Василя Михайловича, який діяв на підставі довіреності від 11.12.2001р.

Відповідно до ст. 6 Статуту відповідача в редакції, що діяла на момент проведення Зборів Учасників відповідача, учаснику ТОВ «Нафтозахист» Головному управлінню Державної служби охорони при МВС України належить 10% статутного фонду Товариства; учаснику ТОВ «Нафтозахист» Товариству з обмеженою відповідальністю «Влад» - 90% статутного фонду. Однак, як встановлено судом вище, 17.01.2001р. позивач відступив (продав) третій особі частину своєї частки в розмірі 50% статутного капіталу і на підставі ст. 53 Закону України «Про господарські товариства» до третьої особи одночасно при передачі частини частки перейшли всі права та обов»язки, що належали учаснику позивачеві, який відступив її, в межах переданої частки, в тому числі право брати участь в управлінні справами Товариства.

17 січня 2002р. на Зборах Учасників ТОВ «Нафтозахист» прийнято рішення, оформлені Протоколом №3, про:

-          розподіл статутного капіталу у зв»язку з наданням Головним управлінням

Державної служби охорони при МВС України згоди та відступленням ТОВ «Влад»

частини частки статутного фонду ТОВ «Нафтозахист» Відкритому акціонерному

товариству «Укрнафта» наступним чином: ГУ ДСО - 10% (10 000,00 грн.), ТОВ

«Влад» - 40% (40 000,00 грн.), ВАТ «Укрнафта» - 50% (50 000,00 грн.);

-          внесення змін до Статуту та Установчого договору ТОВ «Нафтозахист»

шляхом викладення їх в новій редакції;

-          доручення Прокопцю В.Л. зареєструвати зміни до Статуту та Установчого

договору в Дарницькій районній у м. Києві державній адміністрації;

-          призначення Генеральним директором ТОВ «Нафтозахист» Шилюка С.В.;

директором ТОВ «Нафтозахист» - Прокопця В.Л.

Апелянт стверджує, що прийняті рішення на Зборах Учасників 17.01.2002р. та оформлені Протоколом №3 є недійсними, так як Збори Учасників були неповноважними через відсутність на них повноважного представника ВАТ «Укрнафта», яке придбало 50% статутного фонду ТОВ «Нафтозахист». Решта, учасників, що були присутні на Зборах володіли в сукупності 50% голосів, що згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» є недостатнім для того, щоб збори вважалися повноважними.

Судова колегія вважає такі твердження необґрунтованими з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» Збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Згідно Протоколу №3 від 17.01.2002р. представником ВАТ «Укрнафта» на Зборах Учасників був Глущенко В.М. на підставі довіреності від 11.12.2001р.

Відповідно до Довіреності від 11.12.2001р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олексюк Ю.Е., Глущенку В.М. надані повноваження на укладання та підписання від імені ВАТ «Укрнафта» договору купівлі-продажу частки статутного фонду ТОВ «Натфозахист» у розмірі 50%, що складає 50 000,00 грн. та належить ТОВ «Влад». Для цього йому надано право подавати від імені ВАТ «Укрнафта» заяви, отримувати необхідні довідки та документи, розписуватись від імені ВАТ «Укрнафта», укласти та підписати договір купівлі-продажу частки ВАТ «Влад» та виконувати всі інші необхідні дії, пов»язані з цим дорученням.

Таким чином, зі змісту довіреності вбачається, що Глущенко В.М. не уповноважувався ВАТ «Укрнафта» на участь в проведенні Зборів учасників ТОВ «Нафтозахист», підписання протоколу та здійснення інших дій, пов»язаних з прийняттям рішень на цих Зборах.

В Постанові від 04.03.2003р. Вищий Господарський суд України вказує, що дійсною на участь представника в проведенні зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю є довіреність, якою останній уповноважується представляти інтереси товариства на зборах, підписувати протокол зборів та здійснювати будь-які дії, пов»язані з виконанням цього доручення.

Твердження третьої особи про те, що рішення Зборів учасників від 17.01.2002р. є дійсними, так як схвалені в подальшому ВАТ «Укрнафта» шляхом сплати грошових коштів за придбану частину частки спростовуються наступним.

Як зазначено в Постанові судової палати у господарських справах Верхового суду України від 19.08.2003р. подальше схвалення акціонером, що має 49% акцій закритого акціонерного товариства, рішення загальних зборів акціонерів, у яких він не брав участі, не спростовує неправомочності загальних зборів акціонерів товариства приймати будь-які рішення. Наслідком відсутності на загальних зборах акціонерів, що мають відповідно до статуту товариства більш як 60% голосів, як встановлено Законом, є неправомочність зборів, а отже, й недійсність прийнятих на таких зборах рішень.

Крім того, третьою особою надані суду платіжні доручення №Г2-132 від 22.01.2002р. на суму 15 000,00 грн., №Г2-176 від 25.01.2001р. на суму 20 000,00 грн., Г2-181 від 28.01.2002р. на суму 15000,00 грн. на підтвердження сплати коштів за придбану частину частки ТОВ «Нафтозахист» та схвалення дій представника за довіреністю від 11.12.2001р., які не можуть бути належними, так як на них відсутні відмітки банку про проведення цих платежів.

У відповідності до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 Цивільного кодексу України встановлює загальну позовну давність тривалістю в три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

На підставі наведених норм закону, враховуючи те, що оспорювані рішення прийняті 17.01.2002р., і позивач знав про них з 17.01.2002р., так як був присутнім на Зборах як учасник, строк позовної давності з визнання цих рішень недійсними закінчився через три роки після 17.01.2002р., тобто 17.01.2005р.

Згідно з ч. 2, 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішенням. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи те, що строк позовної давності по заявленій позивачем вимозі сплив та про застосування його заявлено відповідачем та третьою особою на підставі ст. 267 Цивільного кодексу України,  Господарським судом м. Києва обгрутновано відмовлено у позові.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 01.02.2007 року у справі № 21/630 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Влад» підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 01.02.2007 року у справі № 21/630 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Влад»  - без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

29.05.07 (відправлено)