ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.07 р.                                                                                 Справа № 19/188а

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді ДучалН.М.

При секретарі Мішиній М.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: Гончаров В.М., за довіреністю;

Від відповідача: Бабінець Г.М., за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративного позову Державного підприємства “УкрНДІметалургмаш” м.Слов’янськ Донецької області

до відповідача: Управління Пенсійного фонду України в м. Слов’янськ  Донецької області

про визнання нечинним Рішення № 566 від 15.12.06р. Управління Пенсійного фонду України в м. Слов’янськ про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) ДП “УкрНДІметалургмаш” штрафних санкцій на суму 70 416,60грн., пені на суму 26 655,97грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство “УкрНДІметалургмаш” м.Слов’янськ Донецької області звернулось до господарського суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Слов’янську  Донецької області про визнання нечинним Рішення № 566 від 15.12.06р. Управління Пенсійного фонду України в м. Слов’янськ про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) ДП “УкрНДІметалургмаш” штрафних санкцій на суму 70 416,60грн., пені на суму 26 655,97грн.

Ухвалою від 18.05.2007р. відкрито провадження в адміністративній справі № 19/188а.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що Рішення № 566 від 15.12.06р. Управління Пенсійного фонду України в м. Слов’янську про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) ДП “УкрНДІметалургмаш” штрафних санкцій на суму 70 416,60грн., пені на суму 26 655,97грн. є незаконним, прийнятим з порушенням Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”. Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені повинні прийматись після кінцевого строку сплати – 21 числа кожного місяця при наявності недоїмки по внесках до Пенсійного фонду України згідно п. 9.3.2 Постанови Пенсійного фонду України “Про затвердження Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”.

Водночас позивач підтверджує факт несвоєчасності сплати внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування та не оспорює суми фінансових санкцій та пені у розмірі, зазначеному в Рішенні № 566 від 15.12.06р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування).

В поясненнях, наданих 10.07.07р., посилається на ст. 19 Конституції України, вважає, що відповідач без законних підстав зобов’язує ДП “УкрНДІметалургмаш”  сплатити грошові кошти, які є майном позивача.

Відповідач, Управління Пенсійного фонду України в м. Слов’янську, надав заперечення на адміністративний позов (вх.№ 02-41/22797 від 06.06.07р.), в якому посилається на п. 6 ст. 20, п. 2 ч. 9, ч. 13, ч. 15 ст. 106 Закону України  “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, п.п. 9.3.2 п. 9 Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”.

10.07.07р. представник відповідача письмово повідомив (вх.№ 02-41/27629 від 10.07.07р.), що станом на 01.07.07р. фінансова санкція і пеня, застосовані Рішенням № 566 від 15.12.06р., були частково погашені ДП “УкрНДІметалургмаш” у сумі 35165,86грн., в підтвердження чого надав витяг з картки особового рахунку ДП “УкрНДІметалургмаш”.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами  судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення  доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні  перед судом їх переконливості.

Відповідно ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України – розгляд і вирішення справ в адміністративних судах  здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно п. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у  справах  щодо  оскарження рішень,  дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на   підставі,   у  межах  повноважень  та  у  спосіб,  що передбачені Конституцією  та законами України;

2) з  використанням  повноваження  з   метою,   з   якою   це повноваження надано;

3) обґрунтовано,  тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з  урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд при вирішенні справи керується  принципом  законності, відповідно  до  якого  органи  державної  влади,  органи місцевого самоврядування,  їхні посадові і службові особи зобов'язані  діяти лише на підставі,  в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та  законів України,  а  також  міжнародних  договорів,  згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд  застосовує  інші  нормативно-правові  акти,  прийняті відповідним органом на підставі,  у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України. У   разі   невідповідності  нормативно-правового акта Конституції України,  закону України,  міжнародному договору,  згода на обов'язковість якого  надана  Верховною  Радою України,  або  іншому  правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу ( ст. 9 КАС України).

З огляду на матеріали справи та норми чинного  законодавства, слід зазначити наступне.

Державне підприємство “УкрНДІметалургмаш” (), зареєстроване в якості юридичної особи, про свідчить свідоцтво про державну реєстрацію сер. АОО № 328387, видане Виконавчим комітетом Слов’янської міської ради (дата реєстрації 27.05.1993 р., номер реєстрації – 1  000186). Діє на підставі Статуту, затвердженого наказом Міністерства промислової політики України від 12.09.02р. № 398. Включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка № 7-22-226 з ЄДРПОУ).

ДП “УкрНДІметалургмаш” зареєстроване в якості платника страхових внесків в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Слов’янськ Донецької області.

15.12.2006р. начальником Управління Пенсійного фонду в м. Слов’янськ було прийнято рішення № 566  про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду,  яким на підставі п.2 ч.9 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”  до ДП  “УкрНДІметалургмаш” застосовано фінансові санкції у вигляді стягнення  штрафу в сумі 70 416,60 грн. та нарахування  пені в сумі 26 655,97грн.

Суми, зазначені у рішенні, підлягають сплаті в 10-денний строк з дня одержання цього рішення. Оскарження рішення платником страхових внесків може бути здійснено протягом 10 робочих днів з дня отримання цього рішення, у порядку, визначеному ч.13 ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Як вбачається з позовної заяви, позивач  просить визнати нечинним рішення № 566 від     15 грудня 2006 р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду на підставах, викладених у позові.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених Законом.  Кожен зобов’язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України  ( ст. ст. 67,68 Конституції України).

Невиконання цього обов’язку страхувальниками приводить до неповного формування коштів Пенсійного фонду України, і як наслідок, до несвоєчасних виплат пенсій пенсіонерам,  що є порушенням Конституції України та Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

За приписами ст. 58 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» № 1058,  Пенсійний фонд є органом,  який  здійснює  керівництво  та управління  солідарною  системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує  своєчасне  і  в  повному  обсязі фінансування  та  виплату  пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль  за  цільовим  використанням  коштів  Пенсійного  фонду, вирішує питання,  пов'язані з веденням  обліку  пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Пенсійний фонд  є  самоврядною  неприбутковою  організацією і здійснює свою діяльність на підставі статуту,  який затверджується його правлінням.  Органами  управління  Пенсійного  фонду  є  правління   та виконавча дирекція Пенсійного фонду ( ст. 59 того ж Закону).

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. № 8-2 з наступними змінами та доповненнями, Управління  Пенсійного  фонду  України  (далі - Фонд)  у районах,  містах і районах у містах (далі - управління) є органами Фонду,   підвідомчими  відповідно  головним  управлінням  Фонду  в Автономній  Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі  -  регіональні  управління),  що  разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду.

Згідно пп. 6 п.2.2 вказаного Положення Управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, контролює надходження страхових внесків та інших платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів,  звітів та  інших  документів  щодо  правильності  обчислення  та  сплати страхових   внесків,   цільового   використання   коштів  Фонду  в організаціях,  що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Управління, зокрема,  має право застосовувати фінансові санкції, передбачені законом (пп.6 п 2.3 цього ж Положення).

Статтею 1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” визначено, що страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше;  кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону, страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»  встановлено, що  цей  Закон регулює відносини,  що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного  пенсійного  страхування. Дія  інших  нормативно-правових  актів  може  поширюватися  на  ці відносини  лише  у  випадках,  передбачених  цим  Законом,  або  в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються:  платники страхових внесків, їх права та обов'язки;  порядок нарахування,  обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками, та ін.

Страхувальниками за Законом є роботодавці та інші особи, які відповідно до цього  Закону  сплачують  страхові  внески  на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а саме: роботодавці - підприємства, установи і організації,  створені відповідно до законодавства  України,  незалежно  від  форми   власності,   виду діяльності  та  господарювання,  об'єднання громадян,  профспілки, політичні партії (у тому числі філії,  представництва,  відділення та  інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств,  установ, організацій,  об'єднань громадян,  профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс  і  самостійно  ведуть  розрахунки  із застрахованими  особами) та інш. (ст. ст. 1, 14 Закону № 1058).

Страхувальник зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески до Пенсійного фонду (пп. 6 п.2 ст. 17 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”).

За приписами ст. 20 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”  № 1058, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі,  у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі ( п.1).

Сплата страхових внесків здійснюється виключно в  грошовій формі  шляхом  внесення  відповідних  сум  страхових  внесків  до солідарної  системи  на  банківські  рахунки  виконавчих   органів Пенсійного  фонду ( п.4).

Страхові  внески   сплачуються   страхувальниками   шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків( п.5).

За пунктом 6 статті 20  Закону № 1058 страхувальники  зобов'язані  сплачувати  страхові  внески, нараховані за відповідний базовий звітний період,  не пізніше  ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Базовим звітним періодом є:

для  страхувальників,  зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього  Закону, - календарний місяць;

для страхувальників,  зазначених у пункті 5 статті  14  цього Закону, - квартал.

При цьому   в  разі  здійснення  протягом  базового  звітного періоду виплат (виплати доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески,  страхувальники одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати авансові платежі  у  вигляді сум  страхових  внесків,  що  підлягають  нарахуванню на зазначені виплати (дохід).

У разі недостатності у страхувальника коштів для здійснення в повному  обсязі  виплати  заробітної  плати (доходу) та одночасної сплати відповідних авансових платежів виплата  зазначених  сум  та сплата  страхових  внесків  здійснюється в пропорційних розмірах у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду.

У разі  несплати  авансових   платежів   до   страхувальників застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням)  коштів  на  оплату  праці (виплату  доходу),  у  тому  числі  в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації  товарів  (послуг).  При  цьому фактичним  одержанням  (перерахуванням)  коштів  на  оплату  праці (виплати доходу) вважається одержання  відповідних  сум  готівкою, зарахування  на  банківський рахунок одержувача,  перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або  будь-яких  інших  матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат  (доходу),  фактичне  здійснення  із  цих  виплат  (доходу) відрахувань,   передбачених   законодавством  або  за  виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

Днем сплати страхових внесків вважається:

у разі перерахування сум страхових  внесків  у  безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду або у випадках,  передбачених цим Законом;

у разі сплати сум  страхових внесків готівкою - день внесення страхувальником коштів у банківську установу чи відділення зв'язку для  перерахування  на  банківські рахунки органу Пенсійного фонду та/або Накопичувального фонду ( п. 9).

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в  повному  обсязі сплачують   страхові   внески,  до  них  застосовуються  фінансові санкції,  передбачені цим  Законом,  а  посадові  особи,  винні  в порушенні  законодавства  про  сплату  страхових  внесків,  несуть дисциплінарну,  адміністративну,  цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом ( п. 10).

Страхові   внески   підлягають   сплаті   незалежно   від фінансового стану платника страхових внесків ( п. 12 ст. 20 Закону № 1058).

Базовим звітним періодом ДП “УкрНДІметалургмаш”, як страхувальника, визначеного ч.1 ст. 14 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, є календарний місяць.

З матеріалів справи вбачається, що штрафні санкції та пеня, застосовані оспорюваним  рішенням, нараховані відповідачем за період: з 19 вересня 2006р. по 11 грудня 2006р. на підставі картки особового рахунку позивача, та враховуючи розрахунки суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за червень-вересень 2006 року, керуючись  приписами Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058 та Інструкції  про порядок обчислення  і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 р.

Згідно ч.1 статті 19 Закону № 1058, страхові внески до солідарної системи нараховуються:  для роботодавця - на суми фактичних витрат  на  оплату  праці (грошового  забезпечення)  працівників,  що  включають  витрати на виплату  основної  і  додаткової   заробітної   плати   та   інших заохочувальних   та   компенсаційних   виплат,  у  тому  числі  в натуральній  формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами,  прийнятими  відповідно  до  Закону  України  "Про  оплату праці",  виплату  винагород  фізичним  особам   за виконання  робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності,  яка здійснюється  за  рахунок  коштів  роботодавця,  та  допомоги   по тимчасовій непрацездатності.

Страхові   внески   нараховуються  на  суми,  зазначені  в частинах першій та другій цієї статті,  незалежно  від  джерел  їх фінансування,  форми,  порядку,  місця виплати та використання,  а також  незалежно  від  того,  чи  були  зазначені  суми   фактично виплачені після їх нарахування до сплати  ( ч.6 ст. 19 Закону № 1058).

Відносини між суб’єктами системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування регулюються винятково Законом України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”. Відповідно до ч. 15 Перехідних положень даного Закону № 1058, до приведення  законодавства  України у відповідність із цим  Законом,  закони  України  та  інші  нормативно-правові   акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», у разі виявлення  своєчасно  не  сплачених  сум  страхових внесків  страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею ( п. 1).

Суми  страхових  внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  статтею  20  цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті  20  цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і  стягуються  з  нарахуванням  пені  та застосуванням фінансових санкцій ( п. 2).

Пунктом 2  частини 9 ст. 106 Закону встановлено, що  виконавчими  органами   Пенсійного фонду  за  несплату  (неперерахування)  або  несвоєчасну   сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків,  у тому  числі  донарахованих  страхувальниками або територіальними органами  Пенсійного фонду,  до страхувальників застосовуються  фінансові санкції у вигляді штрафу залежно від строку затримки платежу в розмірі:

10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум -  у  разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно;

20 відсотків  зазначених  сум  -  у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно;

50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно на  суми  своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових  внесків  і  фінансових  санкцій  нараховується  пеня  в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів,  розрахована за кожний день прострочення платежу.

Строк  давності щодо стягнення недоїмки,  пені та штрафів не застосовується ( п. 15 ст. 106 Закону).

Про нарахування пені та накладення штрафів,  передбачених частинами  дев'ятою  і  десятою  цієї   статті,   посадові   особи виконавчих  органів  Пенсійного  фонду  в  порядку,  встановленому правлінням Пенсійного фонду,  виносять рішення, які протягом трьох робочих  днів  із  дня  їх  винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.  Суми пені  та  штрафів,  передбачених  частинами  дев'ятою  і десятою цієї статті,  підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією,  яка здійснює виплату і  доставку  пенсій,  протягом десяти  робочих  днів  з  дня одержання відповідного рішення.  При цьому в цей же  строк  страхувальник,  банк  чи  організація,  яка здійснює виплату і доставку пенсій,  має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним    обов'язковим    письмовим   повідомленням   про   це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення ( п. 13 ст. 106 Закону № 1058).

Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1), розроблена  відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове    державне  пенсійне  страхування" та  Закону  України  "Про  збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (п. 1.1. Інструкції).

Страхові внески нараховуються незалежно від джерел  їх фінансування,  форми,  порядку,  місця виплати та використання,  а також  незалежно  від  того,  чи  були  зазначені  суми   фактично виплачені після їх нарахування до сплати (п. 5.1.3. Інструкції).

Пунктом 9.3.2. Інструкції встановлено, що у разі, коли страхувальник не сплачує (не перераховує) або несвоєчасно сплачує (несвоєчасно перераховує) страхові внески, у тому числі донараховані ним самостійно або органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі:

при затримці їх сплати у строк до 30 календарних днів включно, - 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум;

при затримці їх сплати у строк до 90 календарних днів включно, - 20 відсотків зазначених сум;

при затримці їх сплати понад 90 календарних днів, - 50 відсотків зазначених сум.

При цьому складається рішення за формою згідно з додатком 14.

Рішення про застосування штрафів, зазначених у цьому підпункті, складається в залежності від терміну затримки сплати (погашення) страхових внесків:

1) при затримці до 30 календарних днів включно, на наступний день після закінчення зазначених 30 календарних днів рішення про застосування штрафу виноситься у розмірі десяти відсотків від суми фактично сплаченої (погашеної) за цей період недоїмки.

Тобто, рішення виноситься одне на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки за період з 1 до 30 календарного дня незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період;

2) при затримці сплати страхових внесків до 90 календарних днів включно, на наступний день після закінчення зазначених 90 календарних днів рішення про застосування штрафу виноситься у розмірі двадцяти відсотків від суми фактично сплаченої (погашеної) за цей період недоїмки.

Тобто, рішення приймається одне на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки за період з 31 до 90 календарного дня незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період;

3) при затримці сплати страхових внесків, що є більшою 90 календарних днів, рішення виноситься у розмірі п'ятдесяти відсотків від суми фактично сплаченої (погашеної) недоїмки.

Рішення приймається одне на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки за період від 91 календарного дня до дня фактичного погашення всієї суми недоїмки, незалежно від кількості випадків сплати за цей період.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника.

Згідно п.9.5 Інструкції, рішення про  застосування  штрафу за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про  порушення  приймає  начальник  управління Пенсійного фонду України в районі,  місті, районі у місті або його заступник.  Рішення приймаються  за  встановленою  формою  у  двох примірниках.

Перший примірник рішення,  протягом трьох робочих днів із дня його  винесення,  вручається  під  підпис  керівнику або головному бухгалтеру страхувальника,  банку чи  фізичній  особі  -  суб'єкту підприємницької діяльності або надсилається листом з повідомленням про вручення.

Другий примірник  залишається  в структурному підрозділі,  на який покладено обов'язки з організації  контролю  за  надходженням сум страхових внесків та інших платежів до Пенсійного фонду.

Рішення № 566 від 15 грудня 2006р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду отримано позивачем  21.12.2006р. вх. № 1562, про що свідчить відповідний штамп підприємства на зазначеному рішенні.

Суми пені  та  штрафів,  передбачених  частинами  дев'ятою  і десятою цієї статті,  підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією,  яка здійснює виплату і  доставку  пенсій,  протягом десяти  робочих  днів  з  дня одержання відповідного рішення.  При цьому в цей же  строк  страхувальник,  банк  чи  організація,  яка здійснює виплату і доставку пенсій,  має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним    обов'язковим    письмовим   повідомленням   про   це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення ( п.13 ст. 106 Закону № 1058).

Адміністративний позов датований 10.05.2007р., надійшов до суду 17.05.2007р.

Отже, позивачем порушений строк оскарження рішення № 566 від  15.12.2006р., встановлений п.13 ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Суд зазначає, що позивачем не додавалося до матеріалів справи повідомлення про поважність причин пропущення строку оскарження рішення № 566 від 31.08.2006 р., встановленого п.13 ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, не наведено ніяких обставин, які об’єктивно заважали позивачу в установлений строк оскаржити рішення.

Посилання позивача на положення п. 9.3.2 Постанови Пенсійного фонду України “Про затвердження Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України” стосовно недодержання УПФ України в м. Слов’янську  порядку прийняття Рішення № 566 від 15 грудня 2006р. є безпідставним з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, УПФ України в м. Слов’янську  при прийнятті Рішення № 566  від 15.12.2006р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені,  розмір штрафу та пені нараховані в порядку, передбаченому п. 9.3.2 Постанови Пенсійного фонду України “Про затвердження Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”, тобто при визначені розміру штрафу та пені УПФ України в м. Слов’янську не порушило майнових прав позивача і мало всі правові підстави для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені.

Позивач не навів доказів порушення прав позивача з боку УПФУ в м. Слов”янськ Донецької області, прийняттям рішення, що є предметом спору. Не додано до матеріалів справи і доказів своєчасності та повноти сплати внесків на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування, в період за який Рішенням № 566 від 15.12.2006 р. застосовані санкції.

Позивач не оскаржує факт несвоєчасності сплати  внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування та наявність у ДП “УкрНДІметалургмаш” заборгованості зі сплати фінансових санкцій та пені у сумі, зазначеній в Рішенні № 566  від 15.12.2006р., позивачем не оспорюються правові підстави застосування до нього штрафних санкцій та пені, не оскаржуються підстави прийняття Рішення № 566  від 15.12.2006р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

Крім того, позивачем у добровільному порядку частково погашені фінансова санкція і пеня, у сумі 35165,86грн., що свідчить про фактичне визнання позивачем сум фінансових санкцій та пені, застосованих Рішенням № 566 від 15.12.06р.

Підпунктом 6 п.2 ст. 17 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” встановлено обов’язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески до Пенсійного фонду.

Обґрунтованість прийняття відповідачем Рішення № 566 від 15 грудня 2006р. підтверджено документами, наданими відповідачем до  матеріалів справи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання рішення             № 566 від 15 грудня 2006р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду нечинним, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 17, 48, 49, 51, 69, 71, 86, 94, 122-154, 160, 162, 163, 167, 185, 186, 254 пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України,   суд –

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Державному підприємству “УкрНДІметалургмаш” м.Слов’янськ Донецької області у задоволенні позову до Управління Пенсійного фонду України в м. Слов’янську  Донецької області про визнання нечинним Рішення № 566 від 15.12.06р. Управління Пенсійного фонду України в м. Слов’янськ про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) ДП “УкрНДІметалургмаш” штрафних санкцій на суму 70 416,60грн., пені на суму 26 655,97грн.

В судовому засіданні 18.07.2007 р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний  20.07.2007 р.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня виготовлення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Вик. М.В.В.

Надруковано в 3 екземплярах:

1 – позивачу;

1- відповідачу;

1-          у справу.