суд    Чернігівської  області
м.Чернігів,пр.Миру,20
справа №14/149
За позовом: Державного
підприємства “Центральна торгівельно-закупівельна база Міністерства оборони
України” (вул.Молодогвардійська,28а, м. Київ) в особі Філії “Гончарівський
До відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності -ОСОБА_1, АДРЕСА_1
звільнення приміщення та відшкодування збитків 750грн.
Суддя   Книш Н.Ю.
03.07.07р. -ОСОБА_3 начальник філії, довіреність №63 від 25.04.07р., Швидкий
О.В. фахівець в галузі права, довіреність №63 від 25.04.07р., 04.07.07р.
-ОСОБА_3 начальник філії, довіреність №63 від 25.04.07р.
03.07.07р. -ОСОБА_1, суб'єкт підприємницької діяльності, 04.07.07р. -ОСОБА_1,
суб'єкт підприємницької діяльності, ОСОБА_2, представник, довіреність НОМЕР_1.
Рішення прийнято після перерви,
оголошеної в судовому засіданні з 03.07.07р. по 04.07.07р. згідно ч.3 ст. 77
Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про
зобов'язання відповідача звільнити орендоване по договору оренди НОМЕР_2
приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 та стягнення з
відповідача збитків у вигляді оплати витрат на правову допомогу в сумі 750грн.

Представник позивача в судовому
засіданні 03.07.07р. надав уточнення позовних вимог стосовно площі приміщення,
яке передано відповідачу по договору оренди від 01.03.2006р., та у зв'язку з
чим позивач просить зобов'язати відповідача звільнити нежитлове приміщення
загальною площею 113,7кв.м в будівлі АДРЕСА_2, що знаходиться на балансі філії
Гончарівського військторгу і розташоване за адресою: АДРЕСА_3.

Суд прийняв подане представником
позивача уточнення позовних вимог, оскільки воно не суперечить діючому
законодавству та не порушує нічиї права та охоронювані законом інтереси.

В судове засідання 03.07.07р. від
відповідача прибув гр. ОСОБА_2, який не був допущений до участі в судовому
засіданні, оскільки подана довіреність від 16.06.07р. не відповідала вимогам
Закону України “Про нотаріат”, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій
посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних
депутатів України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції 25.08.94р. за
№22/5.

Відповідач у відзиві на позов від
03.07.07р. проти вимог позивача заперечує, посилаючись на те, що позивач
заявляє тільки одну підставу для звільнення приміщення -закінчення строку дії
договору у відповідності до вимоги п.10.1. ст.10 договору, при цьому відсутні
посилання на норми матеріального права, які дають підстави заявляти такі
вимоги. Відповідач зазначає, що 01.03.06р. договір оренди НОМЕР_3. було
продовжено шляхом укладання нового договору оренди НОМЕР_2, згідно якого строк
дії договору оренди встановлено з 01.03.06р. по 27.02.07р., що умови п.10.6
договору НОМЕР_2 повністю відповідають вимогам п.4. ст.284 ГК України.
Відповідач стверджує, що після 27.02.07р. жодна із сторін не заявляла вимог про
розірвання договору, що відповідач не отримував ніяких усних чи письмових
повідомлень від позивача щодо припинення дії договору, що позивач після
27.02.07р. продовжував виконувати умови договору і виставляв рахунки на оплату
орендованого приміщення (рахунок НОМЕР_4, НОМЕР_5,НОМЕР_6, НОМЕР_7), а
відповідач після 27.02.07р. продовжував користуватися орендованим приміщенням
згідно умов договору та здійснювати оплату оренди (квитанції від 22.05.07.,
15.06.07р., 23.06.07р.), а також відповідач посилаючись на п.1 ст.285 ГК
України вважає, що має переважне право на продовження терміну оренди
приміщення. У відзиві на позов відповідач зазначив, що оскільки, після
закінчення терміну дії договору на протязі місяця відсутні заяви про припинення
договору, сторони продовжують належним чином виконувати умови договору, то
відповідно до вимог п.10.6. ст.10 договору, п.4. 284 ГК України дія договору
НОМЕР_2 продовжується до 27.02.2008р. Крім того, відповідач заперечує проти
стягнення збитків в розмірі 750,00грн. -витрат на послуги юридичної компанії,
посилаючись на належне виконання відповідачем умов договору, на відсутність
кредиторської заборгованості, на наявність юридичної служби у складі
Міністерства оборони України (якому підпорядкований позивач), в обов'язок якої
входить надання юридичних послуг підрозділам МО України.

Розглянувши подані матеріали,
дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вислухавши
пояснення повноважних представників позивача та відповідача, з'ясувавши
фактичні обставини справи, господарський суд встановив:

Згідно ч.1 ст.283 Господарського
кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій
стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення
господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених
цим Кодексом (ч.6 ст.283 Господарського кодексу України).

Між Державним підприємством
“Центральна торгівельна закупівельна база” Міністерства оборони України, в
особі начальника філії Гончарівського військторгу ДП ЦТЗБ МОУ ОСОБА_3, та
суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1, який діє на підставі свідоцтва
про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, зареєстрованого
Чернігівською районною державною адміністрацією Чернігівської області
11.08.94р. за номером НОМЕР_8, укладено договір оренди нерухомого військового
майна НОМЕР_2, який підписаний сторонами 17.03.2006р.

Відповідно до умов договору (пункт
1.1.) орендодавець (балансоутримувач, позивач у справі) передає, а орендар
(відповідач у справі) приймає в строкове платне користування нерухоме військове
майно - нежитлове приміщення загальною площею 113,7 кв.м. (корисна - 113,7
кв.м.) в будівлі АДРЕСА_2, що знаходиться на балансі філії Гончарівського
військторгу, розташоване за адресою АДРЕСА_3, вартість якого визначена згідно з
незалежною оцінкою, здійсненою станом на 30.09.2005р. і становить 43825,00грн.

17.03.06р. між сторонами складено
акт прийому-передачі нежитлових приміщень в оренду площею 113,7кв.м.

Згідно п.2.2. договору передача
майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це
майно, власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом
строку оренди.

Відповідно до п. 3.1 договору
орендна плата за базовий місяць розрахунку визначена на підставі Методики
розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України від
04.10.95р. №768, становить за базовий місяць розрахунку - січень 2006 року
380,88грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку
визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди
березень 2006р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий
місяць на індекси інфляції за лютий, березень 2006р.

Орендна плата за кожний наступний
місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на
індекс інфляції за наступний місяць (п.3.2. договору).

У пункті 3.3. договору сторони
передбачили, що орендна плата у розмірі 70% перераховується орендарем на
рахунок орендодавця, а 30% перераховується до Державного бюджету щомісячно не
пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним.

У частині 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється
плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до п.10.1 договору він
діяв до 27 лютого 2007 року.

В обґрунтування свої вимог позивач
в тексті позовної заяви посилається на те, що на протязі кількох місяців
неодноразово звертався до відповідача з вимогою звільнити орендоване приміщення
у зв'язку із закінченням строку чинності договору оренди та підписати акт
прийому-передачі, що відповідач під різними доводами ухиляється від підписання
актів та звільнення займаного приміщення (при цьому жодних коштів за орендоване
приміщення не сплачує).

Позивачем до матеріалів справи
подано лист НОМЕР_9, в якому він повідомляє відповідача, що 27.02.07р.
закінчується термін дії договору НОМЕР_2, що у зв'язку з виробничою
необхідністю просить звільнити приміщення згідно п.10.1 договору НОМЕР_2. В
підтвердження отримання 26.01.07р. відповідачем вказаного листа позивачем
подано поштове повідомлення НОМЕР_10.

Під час розгляду справи відповідач
заперечував отримання листа позивача НОМЕР_9 про звільнення приміщення.

Під час огляду в судовому засіданні
оригіналів поштових повідомлень наявних в матеріалах справи, в тому числі
поштового повідомлення НОМЕР_10., відповідач - СПД ОСОБА_1 стверджував, що в
графі вручено особисто відсутній його підпис, та зазначив, що проживає сам, що
його підпис, який є на довіреності, у відзиві на позов не відповідає тим
підписам, які містяться в оригіналах поштових повідомлень.

Представник позивачаОСОБА_3
стверджувала, що повідомлення від 26.01.07р. листоношею вручено відповідачу,
рахунки на оплату орендної плати виставлялись відповідачу для оплати за
рекомендацією Фонду держмайна та у зв'язку з користуванням відповідачем приміщенням
та його не звільненням.

Представник позивача в судовому
засіданні підтвердив, що відповідачу у строк передбачений п.10.6 договору не
направлялись повідомлення про припинення договору.

У п.10.6 договору НОМЕР_2 сторони
передбачили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або
зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного
місяця, договір вважається поновленим на той самий термін і на тих самих
умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві
на дату поновлення цього договору.

Умови пункту 10.6 договору
відповідають вимогам ч.4 ст. 284 Господарського кодексу України, та
кореспондуються із приписами ст. 764 Цивільного кодексу України, яким и
встановлено, що якщо наймач продовжує користуватись майном після закінчення
строку договору, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного
місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений
договором.

Відповідно до ст. 17 Закону України
від 10.04.1992р. „Про оренду державного та комунального майна” термін договору
оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У відповідності до пункту 4 частини
третьої статті 129 Конституції України, та статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для справи. При цьому, обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності зі статті 43
Господарського процесуального кодексу України наявні докази підлягають оцінці у
їх сукупності, і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Як зазначається в частині першій
статі 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

В матеріалах справи відсутні докази
неодноразово звернення позивача до відповідача з вимогою звільнити орендоване
приміщення у зв'язку із закінченням строку чинності договору оренди та
підписати акт прийому-передачі майна.

Наданий позивачем суду лист
НОМЕР_11 судом, як належний доказ повідомлення відповідача про припинення дії
договору, до уваги не приймається, з огляду на відсутність доведення позивачем
належного вручення відповідачу, виходячи з наступного: відповідач заперечує
отримання листа НОМЕР_11, в зв'язку з чим належним доказом вручення
рекомендованої кореспонденції повинно бути повідомлення про вручення вказаного
листа особисто відповідачу або уповноваженій СПД ОСОБА_1 особі (по довіреності
згідно п.105 Правил надання послуг поштового зв'язку). В матеріалах справи
відсутні докази отримання спірної кореспонденції (лист НОМЕР_11) уповноваженою
відповідачем особою, а також особисто відповідачем, оскільки в графі вручено
особисто поштового повідомлення НОМЕР_12 наявний напис “ОСОБА_1” який
відрізняється від особистого підпису відповідача наявного в довіреності
НОМЕР_1. та у відзиві на позов від 03.07.07р.

Крім того, враховуючи дату
направлення цього листа відповідачу, а саме 26.01.2007 року, до настання
встановленого ст.764 Цивільного кодексу України, ст.284 Господарського кодексу України
строку та пунктом 10.6 договору, лист не може вважатись належним та своєчасним
попередженням про припинення дії договору НОМЕР_2, оскільки у встановлений
законодавством місячний строк з 27.02.07р. по 27.03.07р. письмово позивач не
звернувся до відповідача з наміром припинити дію договору.

Окрім того, позивач своєю
поведінкою, а саме продовженням виставлення відповідачу рахунків НОМЕР_4,
НОМЕР_5,НОМЕР_6 та НОМЕР_7 на оплату оренди, експлуатаційних витрат, плати за
землю в період з березня 2007 року по червень 2007 року, вчинив дії по
продовженню орендних правовідносин з відповідачем.

Відповідачем до матеріалів справи
подані квитанції від 22.05.07р., від 15.06.07р., від 23.06.07р., як свідчать
про оплату виставлених позивачем рахунків та перерахування орендної плати до
державного бюджету.

Згідно ст. 26 Закону України „Про
оренду державного та комунального майна” одностороння відмова від договору
оренди не допускається.

Враховуючи вище викладене, оцінивши
докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному
і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку що договір НОМЕР_2 є поновленим на строк, який
був встановлений раніше договором НОМЕР_2, а саме до 27 лютого 2008 року.

З огляду на викладене та враховуючи
фактичні обставини суд доходить висновку, що позовні вимоги про зобов'язання
відповідача звільнити орендоване приміщення по договору оренди НОМЕР_2
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 224
Господарського кодексу України та ч.2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, які
особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 22 Господарського
кодексу України понесені позивачем збитки мають бути відшкодовані у повному
обсязі особою, з вини якої вони завдані.

Позивач просить стягнути з
відповідача суму понесених збитків у вигляді оплати витрат на правову допомогу
в сумі 750грн., посилаючись на договір НОМЕР_13 про надання юридичних послуг.

Вимоги позивача про стягнення з
відповідача збитків у вигляді оплати витрат на правову допомогу в сумі 750грн.
судом не задовольняються, оскільки у відповідача відсутня вина у понесенні
позивачем витрат у сумі 750,00грн., такі витрати не мають обов'язкового
характеру і факт їх наявності та розмір не знаходяться у необхідному зв'язку з
заявленими позовними вимогами, а також факт оплати позивачем юридичних послуг
не є підставою для відшкодування витрат за рахунок відповідача враховуючи
відмову суду у задоволенні позову про звільнення орендованого приміщення
відповідачем.

Керуючись Законом України „Про
оренду державного та комунального майна”, ст.224, 225, 283, 284 Господарського
кодексу України, ст.ст. 22, 32, 33, 34, 77, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові
відмовити повністю.

Суддя
Н.Ю.Книш

Рішення підписано 09.07.2007р.

Суддя
Н.Ю.Книш