ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

23.04.07р.

Справа № А9/3-07

За позовом  Відкритого акціонерного товариства "Орджонікідзевський гірничо-                 збагачувальний комбінат", м.Орджонікідзе Дніпропетровська область

до   Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській

області, м.Дніпропетровськ

про визнання дій неправомірними

Суддя  Подобед І.М.

При секретарі Фуркаленко І.Л.

рППредставники сторін:

Від позивача – Хомік О.В. - юрисконсульт, довіреність №25-1413 від22.12.06р.

Від відповідача - Гусарова К.О. - провідний спеціаліст-юрисконсульт, довіреність №12-

05/09 від 09.01.07р.

СУТЬ СПОРУ:

ВАТ "Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось із позовом до Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, в якому просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо повернення без виконання виконавчих листів про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 1478,12 грн. судових витрат у справі та 739,00 грн. витрат за апеляційною скаргою, а також просить зобов’язати відповідача виконати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.06.2006р. у справі А36/52 та стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 1478,12 грн. судових витрат у справі та 739,00 грн. витрат за апеляційною скаргою.

Вказує у позові, що відповідач із посиланням на лист Державного казначейства України від 11.01.07р. №4.3-03/259 повернув своїм листом за №12-05/212 від 18.01.07р. без виконання  виконавчі листи  господарського суду Дніпропетровської області, що були видані на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.06.06р. у справі № А36/52, якою частково задоволено адміністративний позов ВАТ “Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат” до Орджонікідзевської ОДПІ м.Орджонікідзе та до Відділення Державного казначейства України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області та стягнуто з Державного бюджету України на користь ВАТ “Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат” 1478,12 грн. судових витрат по справі і 739,00 грн. витрат за апеляційною скаргою. Вважає дії Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області щодо повернення зазначених виконавчих листів такими, що суперечить чинному законодавству України, посилаючись на ст. 94 КАС України, якою передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або з відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).  Вказує на те, що ст. 9 Закону України „Про виконавче провадження” передбачено, що виконання рішень про стягнення коштів з рахунків на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетних установ, здійснюються органами Державного казначейства України.

Заявою від 28.03.07р. позивач змінив предмет позову та просить остаточно визнати противоправними дії головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області щодо повернення без виконання виконавчих листів про стягнення з Державного бюджету України на користь ВАТ „Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат” 1478,12 грн. судових витрат по справі та 739,00 грн. витрат за апеляційною скаргою, а також зобов’язати відповідача виконати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.06.06р.  по справі №А36/52 та стягнути з Державного бюджету України на свою користь 1478,12 грн. судових витрат по справі та 739,00 грн. витрат за апеляційною скаргою.

Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області проти позову заперечує. Вказує, що бюджетним кодексом України встановлений принцип цільового використання бюджетних коштів –бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет. Вказує, що в ст.23 Бюджетного кодексу України встановлено, що будь-які бюджетні призначення та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Вважає, що ст. 30 Бюджетного кодексу України, видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет на конкретні цілі. Посилається на ч.2 ст. 95 Конституції України, якою встановлено, що будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих  видатків визначаються виключно законами України про Державний бюджет України на відповідний рік. Зазначає, що Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” не передбачені кошти на відшкодування судових витрат при розгляді адміністративних справ. Крім того, вказує, що на виконання статей 90-95 і пункту 2 розділу УІІ „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27.04.06р. №590 „Про граничні розміри компетенції витрат, пов’язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави”. Звертає увагу на те, що згідно з п. 2 вказаної Постанови, компенсація судових витрат за рахунок держави здійснюється Державною судовою адміністрацією, а не органами Державного казначейства України. Зазначає, що рахунок, з якого б здійснювалось відшкодування судових витрат в Головному управлінні Державного казначейства України у Дніпропетровській області відсутній.

У доповненнях до заперечень на позов від 17.04.07р. відповідач вказує також, що Державне казначейство України та його територіальні органи, зокрема, Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, не наділені  повноваженнями вносити зміни до Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” та встановлювати видатки держави, які цим Законом не передбачені. Вказує також, що Державне казначейство України та його територіальні органи не наділені повноваженнями приймати рішення про виділення коштів з резервного фонду Державного бюджету України для відшкодування позивачу судових витрат по адміністративній справі. Пояснив, що кошти, які обліковуються на вказаному єдиному казначейському рахунку, носять цільовий характер, тому стягнення з нього судових витрат на користь позивача є нецільовим використанням бюджетних коштів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, суд –

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.06.2006р. у справі № А36/52 частково задоволено адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства “Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат” (далі –позивача) до Орджонікідзевської об’єднаної державної податкової інспекції м.Орджонікідзе Дніпропетровської області та до Відділення Державного казначейства України в м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, та стягнуто з Державного бюджету України на користь ВАТ “ОГЗК” проценти в сумі 420922,66 грн., нараховані на бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за серпень 2004р., а також стягнуто 1478,12 грн. судових витрат по справі та 739,00 грн. витрат за апеляційною скаргою.

05.07.2006р. господарським судом Дніпропетровської області видано виконавчі листи по справі № А36/52 щодо стягнення на користь позивача вище зазначених витрат.

Листом № 25-1255 від 29.11.06р. позивач направив зазначені виконавчі листи на виконання до Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області (далі –відповідача).

Однак 22.01.07р. відповідач повернув позивачу виконавчі листи щодо стягнення з Державного бюджету України на користь першого 1478,12 грн. судових витрат по справі, 739,00 грн. витрат за апеляційною скаргою без виконання з посиланням на лист Державного казначейства України № 4.3-03/259 від 11.01.07р., в якому зазначено, що виконавчі листи повертаються у звязку з наявністю обставин, що унеможливлюють їх виконання, а саме чинне законодавство України встановлює принцип цільового використання бюджетних коштів, тому виконнання судових рішень за якими з державного бюджету стягуються судові витрати можливе лише за наявності відповідних бюджетних призначень, Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” бюджетні призначення на відшкодування судових витрат не передбачені, відповідні рахунки у Державному казначействі не відкриті, Державне казначейство України встановлювати чи змінювати видатки Державного бюджету не має права.

З урахуванням встановлених обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають з насупних підстав.

Статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або з відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Статтею 9 Закону України „Про виконавче провадження” передбачено, що виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетних установ, здійснюються органами Державного казначейства України.

Згідно ст. ч.2 ст. 95 Конституції України, виключно законом про Державний  бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні  потреби,  розмір і цільове спрямування цих видатків.

Частинами 1 і 2 статті 23 Бюджетного кодексу України встановлено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет у порядку, визначеному цим Кодексом.

Стаття 30 Бюджетного кодексу України визначає, що видатки Державного  бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України  на конкретні цілі, що пов'язані з реалізацією державних програм, перелік яких визначено статтею 87 цього Кодексу.

Частинами 1-3 ст. 33 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” встановлено, що виконання рішення, яке прийнято органом державної влади, що відповідно до закону має право на його застосування, про стягнення коштів з рахунків,   на яких обліковуються кошти державного бюджету, здійснюється Державним казначейством України за попереднім інформуванням Міністерства фінансів України.  Рішення про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету, передаються до Державного казначейства України. Безспірне списання  коштів   з рахунку державного бюджету здійснюється виключно органами Державного казначейства України за черговістю надходження рішень за рахунок і в межах відповідних бюджетних асигнувань.

Як видно із резолютивної частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.06.2006р. у справі № А36/52, у ній визначено з якого рахунку в УДКУ у Дніпропетровській області мають бути стягнуті з Державного бюджету України на користь ВАТ „Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат” проценти в сумі 420922,66 грн., нараховані на бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за серпень 2004р., проте не зазначено певного рахунку, з якого підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь ВАТ „Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат” грошові кошти у сумі 1478,12 грн. судових витрат та 739,00 грн. витрат за апеляційною скаргою.

Не вказаний такий рахунок і у відповідних виконавчих листах за № А36/52 від 05.07.06р., що були видані господарським судом Дніпропетровської області на виконання вищевказаної постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Постановою Кабінету Міністрів України „Про граничні розміри компенсації витрат, пов’язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави” від 27.04.2006р. №590, відповідно до статей 84-88 і пункту 2 розділу ХІ „Прикінцеві та перехідні положення” Цивільного процесуального кодексу України, статей 90-95 і пункту 2 розділу УІІ „Прикінцеві  та перехідні положення„ Кодексу адміністративного судочинства України, були затверджені граничні розміри компенсації витрат, пов’язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, згідно з додатком.

Відповідно до абзацу 1 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України „Про граничні розміри компенсації витрат, пов’язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави” від 27.04.2006р. №590 встановлено, що коли обидві сторони у цивільній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави Державною судовою адміністрацією в їх фактичному розмірі, але не більше від граничних розмірів компенсації таких витрат, згідно з додатком.

Додаток „Граничні розміри компенсації витрат, пов’язаних з розглядом та адміністративних справ” до вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.№590 будь-яких обмежень щодо розміру сплати судового збору, який згідно ч.1 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України, віднесено до судових витрат, не містить.

Отже, за змістом вищенаведених норм чинного законодавства, понесені позивачем судові витрати за результатами розгляду зазначеної адміністративної справи №А36/52, мають бути компенсовані за рахунок держави Державною судовою адміністрацією в їх фактичному розмірі.

Позивач доказів про звернення до Державної судової адміністрації за отриманням зазначених судових витрат суду не надав.

Таким чином, Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області у даній справі є неналежним відповідачем і у позові до цієї особи слід відмовити повністю.

Судові витрати у даній справі покладаються на позивача, згідно ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 1-2, 4-11, 76, 79, 86, 158-164, 254 ч.6, п.6 Розділу УІІ Перехідних та Прикінцевих положень Кодексу Адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.М. Подобед