КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2007                                                                                           № 3/205

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Дворницький О.Б. (дов. б/н. від 26.02.2006р.);

від відповідача : Коломоєць Є.А. (дов. № 7 від 01.05.07р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міленіум"

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.04.2007

у справі № 3/205

за позовом                               Науково-дослідного інституту українознавства

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Міленіум"

про                                                  стягнення 4 842,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 3/205 від 24.04.2007р. задоволено повністю позов Науково – дослідного інституту українознавства, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Міленіум” на користь Науково – дослідного інституту українознавства 4842,03 грн. основного боргу, 102 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю “Міленіум” звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва по справі № 3/205 від 24.04.2007р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Науково – дослідного інституту українознавства в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що оспорюване рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального права, оскільки судом першої інстанції залишився недослідженим факт проведення розрахунку по договору № 01/05-05 від 01.05.2005р., що є суттєвою обставиною, без дослідження якої неможливо прийняти обґрунтоване рішення.

Розглянувши апеляційну скаргу, наявні матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне:

01.05.2005р. між Науково – дослідним інститутом українознавства Міністерства освіти і науки України (Орендодавець) та Навчально – науково – виробничим комплексом “Академія дистанційної освіти” (Орендар) укладено договір № 01/05-05 оренди нежитлового приміщення (надалі – Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Науково – дослідний інститут українознавства Міністерства освіти і науки України передав, а Навчально – науково – виробничий комплекс “Академія дистанційної освіти” прийняв в строкове платне користування приміщення, розташоване за адресою: вул. Ісаакяна, 18 м. Київ, 01135, на 1 поверсі, кімната № 105, загальною площею 145,45 кв.м.

Зазначене підтверджується актом приймання – передачі в оренду                    нежитлового приміщення від 01.05.2005р.

Згідно п. 3.3 Договору орендна плата сплачується за безготівковим розрахунком на розрахунковий рахунок Науково – дослідного інституту українознавства Міністерства освіти і науки України наперед за кожний місяць не пізніше 15 числа календарного місяця, що передує календарному місяцю, за який здійснюється оплата з урахуванням індексу інфляції.

Пунктом 3.7 Договору встановлено, що орендна плата згідно наказу Навчально – науково – виробничого комплексу “Академія дистанційної освіти” № 3 від 14.09.2004р. сплачується ТОВ “Міленіум”, як одним із засновників ННВК “Академія дистанційної освіти” на підставі спільного наказу Міністерства освіти і науки України, Академії наук України, Української академії державного управління при Президентові України № 343/43/102 від 12.06.2002р. та Положення “Про ННВК “Академія дистанційної освіти” у національній валюті України.

Відповідно до п. 3.8 Договору обов’язковими умовами здійснення оплати за орендоване приміщення є надання Орендодавцем Орендареві рахунку – фактури, підписання сторонами акта наданих послуг і надання Орендодавцем податкової накладної на суму перерахованої Орендарем орендної плати.

Згідно п. 3.9 Договору крім сплати орендної плати, Навчально – науково – виробничий комплекс “Академія дистанційної освіти” компенсує Науково – дослідному інституту українознавства Міністерства освіти і науки України його витрати, пов’язані з утриманням приміщення, що орендується, та місць загального користування, що включає в себе компенсацію в повному обсязі вартості витраченої Орендарем електроенергії, опалення приміщення, що орендується, а також витрат Орендодавця на утримання приміщення, що здається в оренду, зокрема водопостачання та водовідведення, податку на землю, профдезинфекції.

Договір укладено строком на 11 місяців, що діє з 01.05.2005р. до 31.03.2006р. (п. 15.1 Договору).

Враховуючи те, що орендна плата та компенсаційні витрати за договором        № 01/05-05 оренди нежитлового приміщення від 01.05.2005р. в повному обсязі не сплачені, Науково – дослідний інститут українознавства звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Міленіум” суму основного боргу у розмірі 4842,03 грн.

Приймаючи оспорюване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю “Міленіум”, в порушення умов договору № 01/05-05 оренди нежитлового приміщення від 01.05.2005р. не виконано основного обов’язку орендаря – Навчально – науково виробничого комплексу “Академія дистанційної освіти”, а саме не внесено повністю орендні платежі, в результаті чого і виникла заборгованість в розмірі 4842,02, то відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України, позовні вимоги Науково – дослідного інституту українознавства щодо стягнення з ТОВ “Міленіум” 4842,03 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Проте, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не може погодитись з зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є: договори та інші правочини, створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Юридичними фактами є конкретні обставини реальної дійсності, з якими норми цивільного права пов’язують виникнення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Статтею 208 Цивільного кодексу України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти у тому числі і правочини між юридичними особами.

Згідно ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Міленіум” не є стороною за договором № 01/05-05 оренди нежитлового приміщення від 01.05.2005р., зазначений Договір не підписувався уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю “Міленіум”.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на п. 3.7 договору № 01/05-05 оренди нежитлового приміщення від 01.05.2005р. згідно якого орендну плату за цим Договором повинно сплачувати ТОВ “Міленіум”, оскільки як зазначалось вище, ТОВ “Міленіум” не є стороною за зазначеним Договором а тому не може нести відповідальність за невиконання його умов.

Також слід зазначити, що Науково – дослідним інститутом українознавства Міністерства освіти і науки України в порушення норм ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не надано належних доказів в підтвердження того, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Міленіум” брало на себе зобов’язання щодо сплати за Навчально – науково – виробничий комплекс “Академія дистанційної освіти” орендної плати за договором № 01/05-05 оренди нежитлового приміщення від 01.05.2005р.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог Науково – дослідного інституту українознавства про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Міленіум” суми основного боргу за договором № 01/05-05 оренди нежитлового приміщення від 01.05.2005р.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Мілленіум” на рішення Господарського суду м. Києва у справі № 3/205 від 24.04.2007р.

2. Скасувати рішення Господарського суду м. Києва у справі № 3/205 від 24.04.2007р.

3. В позові відмовити.

4. Стягнути з Науково – дослідного інституту українознавства Міністерства освіти і науки України (інд. 01135 м. Київ, вул. Ісаакяна, 18, , р/р. 0077 УДК м. Києва, МФО 820019) а у випадку відсутності коштів з будь – якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення господарського суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Міленіум” (м. Київ, вул. Хрещатик, 32-П/П-С-1, , р/р. в ВАТ СЕБ Банк у м. Києві, МФО 300733) 51 (п’ятдесят одну) грн. витрат по сплаті державного мита за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду м. Києва.

6. Повернути до Господарського суду м. Києва матеріали справи № 3/205.

Головуючий суддя

Судді

31.05.07 (відправлено)