СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23.05.07
Справа №
12/355-26/169/06-6/237/06-7/286/06-22/38/07

Суддя

За позовом суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ до
відкритого акціонерного товариства “Укрпромметал”, м. Запоріжжя Третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивача Товариство з обмеженою відповідальністю ТПФ “Ліко”, м.
Дніпропетровськ

Суддя

Ю.О. Скиданова

Представники:

від позивача:

ОСОБА_2. представник на підставі
довіреності № НОМЕР_1. ОСОБА_3. представник на підставі довіреності НОМЕР_2.

від відповідача:

Не з'явився

від третьої особи:

Єфімушкіна І.Ю. -керівник, довідка №11274
від 03.11.1998 р.

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Первісно заявлені вимоги про
стягнення з відкритого акціонерного товариства “Укрпромметал” на користь
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 61973,42 грн.
основного боргу за неналежне виконання зобов'язань по Договору № НОМЕР_3.

13.12.2006 р. представник позивача
надав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з
відкритого акціонерного товариства “Укрпромметал” на користь суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 64591,82 грн.

На підставі розпорядження голови
господарського суду від 27.12.2006 р. справу №
12/355-26/169-6/237/06-7/286/06  передано
на розгляд судді Скидановій Ю.О.; ухвалою від 27.12.2006 р. справу прийнято до
провадження., присвоєно № 12/355-26/169-6/237/06-7/286/06-22/38/07, призначено
судове засідання на 07.02.2007 р..

Ухвалою суду від 07.02.2007 р., у
зв'язку з неявкою позивача, в порядку ст. 77 ГПК України, розгляд справи
відкладався до 21.02.2007 р. В судовому засіданні 21.02.2007 р. оголошувалась
перерва до 27.02.2007 р.

Ухвалою голови господарського суду
Запорізької області продовжено строк розгляду даної справи на один місяць -до
27.03.2007р.Розгляд справи відкледено до 22.03.2007 р.

Ухвалою суду від 13.03.2007 р. розгляд
справи перенесено до 27.03.2007 р.

Позивачем неодноразово уточнювалися
позовні вимоги. У судовому засіданні 27.02.2007 р. позивачем надано суду заяву
про уточнення позовних вимог (збільшення їх розміру), в якій останній просить
суд  стягнути з відповідача на користь
позивача 65012,68 грн., які складаються з 52249,77 грн. передоплати, 5600,00
грн. автотранспортних витрат, 4905,07 грн. пені, 2257,84 грн. 3% річних за
користування чужими грошовими коштами.

Заява позивача про уточнення
позовних вимог відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, не порушує діючого
законодавства, прав та охоронюваних законом інтересів сторін учасників судового
процесу та інших осіб, тому судом приймається до розгляду. Судом розглядаються
вищезазначені уточнені позовні вимоги.

Ухвалою суду від 27.03.2007 р.
продовжено процесуальний строк розгляду справи до 16.04.2007 р., розгляд в
справи відкладено 06.04.2007 р..

В судовому засіданні 06.04.2007 р.
оголошено перерву до 11.04.2007 р.

Ухвалою суду від 11.04.07, за
клопотанням представників сторін строк вирішення спору по справі продовжено
до  16.06.2007 р.,, розгляд справи
відкладено на 23.05.2007 р..

В судовому засіданні 23.05.2007
р.,  порядку ст. 85 ГПК України, суддею
оголошено вступну та резолютивну частини рішення за згодою представників
сторін.

Позивач підтримує позовні вимоги,
просить на підставі ст. 530, 610, 611, 612, 662, 663, 689, 693, 690, ЦК України
позов задовольнити. Представник позивача пояснив суду, що 23.08.2005 р.  між сторонами було укладено договір НОМЕР_3,
відповідно до умов  пункту 1.1.
якого  відповідач зобов'язався поставити,
а покупець прийняти та оплатити металопродукцію (далі - товар) в кількості
вказаній у специфікації, яка є невід'ємною частиною цього договору.
Специфікацією сторони визначили, що відповідач зобов'язується поставити, а
позивач прийняти та оплатити металопрокат в кількості 10,180 тон. На загальну
суму 55704,96 грн., строк поставки на протязі чотирнадцяти банківських днів з
моменту надходження грошових коштів в розмірі не менш як 80% від загальної
суми  на рахунок відповідача. Так,
30.08.2005 р. відповідно до умов договору позивачем було перераховано на
рахунок відповідача попередню оплату  в
розмірі 55704,96 грн. , таким чином,
відповідач був зобов'язаний здійснити поставку  металопрокату
до 19.09.2005 р. (включно). Відповідач не виконав зобов'язання по
поставці продукції у встановлений договором строк, у зв'язку з чим позивач
втратив інтерес  до здійснення
відповідної поставки та просив відповідача повернути гроші. 14.12.2005 р.  ВАТ “Укрпромметал” повернуло на рахунок ПП
ОСОБА_1. лише 3455,19 грн. попередньої оплати. Враховуючи вищевикладене,
позивач був змушений звернутися до господарського суду Запорізької області за
захистом своїх порушених прав та інтересів.

Відповідач заперечує проти позову та пояснив,
що вимоги позивача спростовуються
первісними документами. Зокрема представник відповідача у письмовому
відзиві від 10.11.2006 р. вих. № 418/1 зазначає, що23.08.2005 р. між сторонами
укладено договір поставки металопродукції НОМЕР_3 , відповідно до умов якого ПП
ОСОБА_1., як покупець, зобов'язана була оплатити та прийняти металопродукцію.
Відповідачем виставлено на оплату рахунок №НОМЕР_4 за 10,18 тон товару на суму
55704,96 грн. з ПДВ. Оплату ПП ОСОБА_1. провела у повному обсязі 30.08.2005 р.
платіжним дорученням НОМЕР_5. відповідачем було виписано податкову накладну
НОМЕР_6. на суму попередньої оплати з зазначенням ціни та ваги товару,
відповідно до договору. 19.10.2005 р.
відповідачем здійснено поставку товару у кількості 9,07 тон на
франко-склад покупця, що підтверджується видатковою накладною №НОМЕР_7. Однак
позивач листом  НОМЕР_8. відмовився
від  належного оформлення прийняття товару,
посилаючись на те, що листи металопрокату вкриті ржею  та на них відсутнє клеймо. Таким чином,
відповідач зазначає, що позивач вводе суд в оману заперечуючи проти факту
поставки.  У додатковому відзиві на
позовну заяву ( вх. №02-6/5091 від 27.02.2007 р.) відповідач зазначив, що з
позовними вимогами не згоден частково, а саме заборгованість перед позивачем
визнає в розмірі 9167,57 грн.., з розрахунку суми здійсненої попередньої оплати
в сумі 55704,96 грн. з відрахуванням 43082,20 грн. за 9,07 тон поставленого
металобрухту на суму (що підтверджується наданою позивачем  видатковою накладною, що міститься на аркуші
48 справи т2), та 3455,19 грн. повернутої на рахунок позивача попередньої
оплати. Окрім того, відповідач заперечує проти нарахування 3% річних, пені.
Враховуючи вище викладене, відповідач просить суд задовольнити позовні вимоги в
розмірі 9167,57 грн., в іншій частині позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи,  вислухавши пояснення представників сторін,
суд встановив, що 23 серпня 2005 р. між відкритим акціонерним товариством
“Укрпромметал” ( продавець, відповідач по справі) та приватним підприємцем
ОСОБА_1 ( покупець, позивач по справі) було укладено договір НОМЕР_3, ( надалі
Договір), згідно з умовами пункту 1.1 якого
продавець зобов'язався поставити, а покупець прийняти та оплатити
металопродукцію (далі - товар) в кількості вказаній у специфікації, яка є
невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до  п.3.1. Договору металопродукція повинна бути
відгружена в строк, зазначений у специфікації.

Специфікацією НОМЕР_9. сторони
узгодили, що відповідач зобов'язується поставити, а позивач прийняти та
оплатити металопрокат -лист 6х1500х6000 мм ст10ХСНД в кількості 10,180 тон. На
загальну суму 55704,96 грн., строк поставки на протязі чотирнадцяти банківських
днів з моменту надходження грошових коштів в розмірі не менш як 80% від
загальної суми  на рахунок відповідача.

Поставка металопродукції  за договором здійснюється  продавцем на умовах франко-склад покупця (п.
3.3. Договору).

ВАТ “Укрпромметал” 23.08.2005 р.
виставило ПП ОСОБА_1. рахунок-фактуру №НОМЕР_4 на оплату  товару (лист 10ХСНД 6мм у кількості 10,180
тон за ціною 4560,00 грн. без ПДВ та 55704,96 грн. з урахуванням ПДВ).

Платіжним дорученням НОМЕР_10. ПП
ОСОБА_1. перерахувала на розрахунковий рахунок ВАТ “Укрпромметал”  попередню оплату за товар визначений
Договором та специфікацією НОМЕР_9. у сумі 55704,96 грн..

Статтею 174 ГК України передбачено,
що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких,
які йому не суперечать.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за
відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з п.1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вище викладене,
приймаючи до уваги вимоги п.3 специфікації НОМЕР_9. до Договору, зобов'язання
по поставці товару відповідачем повинно було бути виконано  до 18.09.2005 р. (включно)

Як свідчать матеріали справи,
відповідач просив позивача здійснити відстрочення поставки до 20.09.2005 р.
гарантійним листом  НОМЕР_11, до
23.09.2005 р. гарантійним листом  НОМЕР_12,
до 28.09.2005 р. гарантійним листом
НОМЕР_13, до 05.10.2005 р. гарантійним листом НОМЕР_14. (аркуші справи
17-20 том І).

Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК
України, якщо  продавець,  який
одержав  суму  попередньої
оплати товару,  не передав товар у
встановлений строк, покупець має право вимагати  передання
оплаченого   товару   або
повернення   суми попередньої
оплати.

Зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або
законом (ч.1. ст. 651 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 665 ЦК України, у
разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися
від договору купівлі-продажу.

Відповідач взяті на себе
зобов'язання належним чином не виконав, поставку товару у встановлений строк не
здійснив, у зв'язку з чим, позивач листом
НОМЕР_15.  повідомив відповідача про
втрату інтересу до здійснення поставки та просив повернути 55704,96 грн.
попередньої оплати за металопродукцію. Зазначений лист направлено на адресу
відповідача 10.10.2005 р., про що свідчить залучені до матеріалів справи
копії опису вкладення та фіскального чеку видані поштовим відділенням
(оригінали судом оглянуто у судовому засіданні). На виконання зазначеної вимоги
позивача,  ВАТ “Укрпромметал”
перерахувало 14.12.2005 р.  на
розрахунковий рахунок ПП ОСОБА_1. лише 3455,19 грн..

Відповідач наполягає на факті
поставки 19.10.2005 р. (тобто фактично після повідомлення його
позивачем про розірвання Договору) на склад позивача 9,07 тон  металопрокату
на суму 43082,20 грн. (з ПДВ), як на докази зазначеного посилається на
накладну №НОМЕР_7 без дати ( аркуш справи 48 т2) та доручення суворої звітності
серії НОМЕР_16.

Судом залучено до матеріалів справи
довіреність суворої звітності  серії
НОМЕР_16 видану ПП ОСОБА_1. на ім'я
ОСОБА_1 на отримання від ВАТ “Укрпромметал” цінностей за рахунком
№НОМЕР_17. - 9,07 тон металопрокату, доручення
дійсне до 23.12.2005 р.. Окрім того в матеріалах справи міститься
копія  накладної №НОМЕР_7 без дати видачі,
в якій зазначено - видана ВАТ “Укрпромметал” ПП ОСОБА_1. про отримання через
ОСОБА_1. за довіреністю серія НОМЕР_16 9,07 тон товару на загальну суму
43082,10 грн. з ПДВ, накладна підписана
сторонами та на ній міститься печатка відповідача; а також накладна №
НОМЕР_7 від 19.10.2005 р., постачальник ВАТ “Укрпромметал” одержувач ПП ОСОБА_1.
про отримання 9,07 тон товару на загальну суму 49631,04 грн. з ПДВ, накладна
містить підпис лише зі сторони відповідача та його печатку, печатка та підпис з
боку позивача на накладній відсутні.

У судовому засіданні позивач
пояснив суду, що він не отримував фактично товару по Договору за
вищезазначеними накладними та пояснив, що товар, який надійшов на його склад за
накладною №НОМЕР_7 без дати на суму 43082,10 взагалі не відповідав вимогам
зазначеним у розділі 2 Договору ( кількість і якість продукції, упаковка та
маркірування). Даний факт  також було
підтверджено в судовому засіданні керівником ТОВ  ТПФ “Ліко”, якому позивачем було передано
зазначену продукцію на зберігання.

Якщо покупець (одержувач)
відмовився від прийняття товару, переданого
продавцем,  він  зобов'язаний
забезпечити схоронність цього товару, негайно повідомивши про це
продавця.  Продавець  зобов'язаний
забрати   (вивезти)   товар,
не прийнятий покупцем (одержувачем), або розпорядитися ним в розумний
строк. ( ч.ч.1, 2 ст. 690 ЦК України).

Так, в матеріалах справи ( аркуш
справи 127, т2) міститься лист приватного підприємця ОСОБА_1., яким останній
повідомив ВАТ “Укрпромметал”, що 24.10.2005 р.
до позивача прибув представник відповідача гр. ОСОБА_4, який не був
належним чином уповноважений ВАТ “Укрпромметал” для участі в  перевірці спільної перевірки на складі
залишеного на зберігання листа сталевого. У зв'язку з тим, що товар не
відповідав вимогам нормативної документації, що вбачається з акту №01 приймання
товару від 20.10.2005 р., товар не був прийнятий позивачем. Окрім того,
зазначеним листом позивач повідомив відповідача, що неприйнята продукція  знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ,
вул. Краснопільська, 13 на складі ТОВ фірма “Гілас”, та, що гр.. ОСОБА_4 було
повідомлено ( за участю ТОВ фірми “Гілас” та ТОВ ТПФ “Ліко”) про відмову
прийняти товар за якістю та необхідність його вивозу.

Відповідно до п.2.4. “Положення про
документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку” від 24.05.1995 р.,
№ 88  передбачена наявність посади,
прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської
операції і складання первинного документа.

В наданих суду сторонами первинних
документах, а саме накладних відсутні посади, прізвища, печатка з боку ПП
ОСОБА_1..

Згідно з ч. 1 ст. 237, ч.ч. 1, 3
ст. 243, ч.3 ст.244, ч.1 ст.245, ч.1 ст. 246 ЦК України, п.п. 2, 3 “Інструкції
про порядок реєстрації виданих, повернутих та використаних доручень на
отримання цінностей”, товарно-матеріальні цінності  відпускаються покупцем або передаються
безкоштовно лише по дорученню одержувачів, бланк якого є документом строгої
звітності.

При судовому розгляді справи, суд
зобов'язував позивача надати книгу реєстрації та обліку довіреностей за 2005
р., на зазначену вимогу суду було надано оригінал для огляду  (копії листів до матеріалів справи)
зазначеної книги. При огляді зазначеної книги судом встановлено, що доручення
суворої звітності під №НОМЕР_18 дата видачі 14.09.2005 р., строк дії  до 24.09.2005 р. на ім'я ОСОБА_1. на
отримання товарно-матеріальних цінностей від постачальника ВАТ “Укрпромметал”
на підставі рахунку №НОМЕР_19. та доручення суворої звітності під №НОМЕР_20
дата видачі 13.12.2005 р., строк дії  до
23.12.2005 р. на ім'я ОСОБА_1. на отримання товарно-матеріальних цінностей від
постачальника ВАТ “Укрпромметал” на підставі рахунку №НОМЕР_19. пошкоджені.

До матеріали справи було залучено
копії актів №НОМЕР_21 та НОМЕР_22. списання бланків доручень  серії НОМЕР_23 та НОМЕР_20.

Крім того, суд звертає увагу на те,
що відповідач не довів суду, що здійснена ним за накладною №НОМЕР_7 без дати
поставка 9,07 тон листа  6мм10ХСНД,
на  загальну суму 43082,10 грн. відбулася
до направлення позивачем листа про
відмову від договору (розірвання договору) та отримання зазначеного
листа відповідачем. Таким чином, суд дійшов висновку що дана поставка взагалі
не може вважатися договірною.

Згідно зі
ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись
іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК
України , кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається в обґрунтування своїх вимог, і надати докази.

Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК
України, якщо  продавець,  який
одержав  суму  попередньої
оплати товару,  не передав товар у
встановлений строк, покупець має право вимагати
передання  оплаченого   товару
або   повернення   суми попередньої оплати.

Таким чином, заперечення відповідача
проти позовних вимог в частині стягнення суми неповернутої попередньої
оплати  спростовуються матеріалами
справи, позовні вимоги в цій частині судом визнані обґрунтованими, та такими що
підлягається задоволенню. Суд вирішив, стягнути з відповідача на користь
позивача 52249,77 грн. неповернутої попередньої оплати.

Окрім того, позивач просить суд
стягнути з відповідача пеню за період з 19.09.2005 р. по 14.12.2005 р. у сумі
2423,21 грн. (нарахована на суму попередньої оплати 55704,96 грн.) та за період
з 15.12.2005 р. по 19.03.2006 р. у сумі 2481,86 грн. (нарахована на суму
неповернутої попередньої оплати у сумі 52249,77 грн.), загальна сума пені за
визначені періоди 4905,07 грн..

Відповідно до ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний
сплатити при порушенні ним правил здійснення господарської діяльності,
невиконанні або неналежному виконанні господарського зобов'язання.

Пунктом 2 ст. 231 ГК України
передбачає стягнення штрафних санкцій у випадку, коли це передбачено договором.

Пунктом 9.5. Договору ( в редакції
додаткової угоди від 30.08.2005 р.) сторонами встановлено, що  у разі порушення продавцем граничних строків
поставки товару зазначених у п.3.1. договору продавець сплачує покупцю пеню в
розмірі 0,05% за кожен день прострочення починаючи з наступного для після
настання граничного строку до моменту (дня) поставки в повному обсязі.  Розмір пені розраховується виходячи з
загальної вартості товару, зазначеної в відповідній специфікації.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону
України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”
платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір
пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК
України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців
від дня, коли зобов'язання повинно бути виконано.

Позивачем правомірно при
нарахуванні пені застосовані вимоги Закону України “Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошового зобов'язання” щодо обмеження розміру за
невиконання грошового зобов'язання подвійною обліковою ставкою НБУ, враховані
вимоги п. 6 ст. 232 ГК України, та вірно визначений строк нарахування.

З урахуванням вимог вище
перелічених норм законодавства пеня, що підлягає стягненню з ВАТ “Укрпромметал”
за вищезазначені періоди складає 4905,07 грн., суд вирішив в цій частині позов
задовольнити.

Позивачем заявлено до стягнення 3 %
річних за період з 19.09.2005 р. по 14.12.2005 р. у сумі 398,33 грн. (
нараховані на суму попередньої оплати) та за період з 15.12.2005 р. по
27.12.2006 р.  у сумі 1859,51 грн.,
загальна сума  заявлених до стягнення 3%
річних 2257,84 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми.

Розрахунок суми 3% річних позивачем
доданий до матеріалів справи перевірений судом. Судом встановлено, що загальна
сума 2257,84 грн. (за вище зазначені періоди) 3% річних від простроченої
суми  підлягає стягненню з відповідача,
позовні вимоги в цій частині судом задоволено.

Окрім того позивач, просить суд
стягнути з відповідача збитки у вигляді понесених автотранспортних прямих
витрат на загальну суму 5600,00 грн.. зазначену вимоги позивач обґрунтовує  п. 9.6. Договору та ст. 225 ГК України, та
зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе
зобов'язань, позивач був змушений здійснювати закупівлю необхідної продукції у
інших постачальників та доставкою її автотранспортом за свій рахунок. В
підтвердження отримання автотранспортних послуг позивачем надано суду акти
здачі-прийняття  робіт (надання послуг)
(аркуші справи 21-24 Т1).

Пункт 9.6. Договору (в редакції
Додаткової угоди від 30.08.2005 р.), визначає, що затрати понесені
(автотранспорт, простій тощо) не передбачені
договором сторона сплачує в повному обсязі суму витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ГК
України, учасник господарських відносин,
який порушив господарське зобов'язання
або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності,  повинен відшкодувати  завдані
цим  збитки  суб'єкту,
права або законні інтереси якого порушено.

Частина 1 ст. 225 ГК України
визначає, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське правопорушення, включаються: вартість   втраченого,
пошкодженого  або  знищеного
майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково
витрачених матеріалів  тощо),
понесені   стороною,  яка
зазнала  збитків  внаслідок
порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена
вигода), на який сторона,  яка зазнала   збитків,
мала  право  розраховувати
у  разі  належного виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна   компенсація   моральної
шкоди   у   випадках, передбачених законом.

Розглянувши матеріали справи,
приймаючи до уваги вище зазначені норми законодавства та вимоги визначені
Договором, суд вирішив відмовити позивачу у стягнення з відповідача визначених
витрат на понесені автотранспортні послуги в сумі 5600,00 грн., оскільки
зазначені автотранспортні послуги є звичайною господарською діяльністю позивача
як приватного підприємця у господарсько-правових відносинах, та не підпадають
під розуміння збитків зазначених у ст. 225 ГК України, окрім того суду не
надано належних доказів, що зазначені автотранспортні послуги були замовлені
позивачем саме з підстави неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань
за Договором.

Відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК  України, судові витрати слід
покласти на сторони, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44,
49, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з відкритого акціонерного
товариства “Укрпромметал” (юр. адреса: 69008, м. Запоріжжя, вул. Кустанайська
5/3, поштова адреса: м. Київ, вул.. Марії Раскової, б. 19, оф. 1111, р/р
9560 в ЗРУ КБ “Приватбанк” м. Запоріжжя, МФО 313399, ) на користь приватного підприємця ОСОБА_1 (49040, м. Дніпропетровськ,
АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_24 в ДФ АКІБ “Укрсиббанк” м. Дніпропетровськ, МФО
306856,  ІПН НОМЕР_25) 52249,77 грн. -
неповернутої попередньої оплати, 4905,07 грн. -
пені, 2257,84 грн. -3% річних, 594,12грн. державного мита; 107,83  грн. - оплати інформаційно-технічних послуг
по забезпеченню судового процесу. Видати наказ.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Видати приватному підприємцю ОСОБА_1
(49040, м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_24 в ДФ АКІБ “Укрсиббанк” м.
Дніпропетровськ, МФО 306856,  ІПН
НОМЕР_25) довідку про повернення з держаного бюджету 64 грн. 61 коп. надмірно
сплаченого державного мита.

Рішення господарського суду набирає
законної сили  після  закінчення
десятиденного  строку  з дня
його  підпису.

Рішення оформлено і підписано
відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України  25.06.2006 р.

Суддя
Ю.О. Скиданова