ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 квітня 2007 р.

№ 13/2411

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Кота О.В.,

суддів:

Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.,

розглянув касаційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Черкаська виробничо-торгова компанія"

на постанову

Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 12.12.2006р.

та рішення

господарського суду Черкаської
області від 27.07.2006р.

у справі

№13/2411

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Черкаська виробничо-торгова компанія"

про

спонукання до пролонгації
Договору оренди торгового місця та зобов'язання укладення Договору
(продовження строку дії договору оренди та визнання пролонгованим Договору
оренди НОМЕР_1 від 31.05.2005р. торгового місця ІНФОРМАЦІЯ_1 строком до
01.07.2006р. та зобов'язання ТОВ “Черкаська виробничо-торгова компанія”
укласти з суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1
договір оренди торгового місця ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на один рік з 02.01.2006
року),

за
участю представників:

-          позивача: не з'явились,

-          відповідача: Крусь Ю.І. (дов. №21 від
16.01.2007р.);

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2006 року Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа
ОСОБА_1 звернулась до господарського суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Черкаська виробничо-торгова компанія" про
спонукання до пролонгації договору оренди НОМЕР_1 від 31.05.2005р. торгового
приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 строком до 01.07.2006р. та зобов'язання ТОВ “Черкаська
виробничо-торгова компанія” укласти з суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_1 договір оренди торгового приміщенняІНФОРМАЦІЯ_1 строком
на один рік з дня подання пропозиції про продовження строку дії договору.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач послався на ч.1 ст.285 ГК України, стверджуючи про переважне
право на продовження строку дії договору оренди.

29.05.2006р. позивач, в порядку ст.
22 ГПК України, змінив позовні вимоги, посилаючись на ч. 1 ст. 777 ЦК України,
просив визнати укладеним договір оренди торгового місця ІНФОРМАЦІЯ_1 між  ТОВ "Черкаська виробничо-торгова
компанія" та СПД-ФО ОСОБА_1 з 02.01.2006р. строком на один рік.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 27.07.2006р. у справі №13/2411 (суддя: Скиба Г.М.) позов
задоволено частково. Визнано укладеним договір оренди торгового місця
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2 січня 2006 року строком до 1 липня 2006 року. Стягнуто з ТОВ
"Черкаська виробничо-торгова компанія" на користь СПД -ФО ОСОБА_1 85
грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. В решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні
вимоги позивача, суд послався на безпідставне та необґрунтоване підвищення
відповідачем розміру орендної плати, що не відповідає ст. 627 ЦК України.

Стверджуючи, що відповідач належним
чином не відреагував на пропозицію позивача від 16.01.2006р. стосовно укладення
договору оренди торгового приміщення, суд визнав дану пропозицію прийнятою, а
заперечення відповідача такими, що не відповідають обставинам по суті спору.

В решті позову відмовлено з підстав
необґрунтованості.

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 12.12.2006р. у справі №13/2411 (колегія
суддів у складі головуючого судді Поліщука В.Ю., суддів Фаловської І.М.,
Агрикової О.В.) рішення господарського суду Черкаської області від 27.07.2006р.
у даній справі змінено. Абзац 2, 3 резолютивної частини рішення господарського
суду Черкаської області від 27.07.2006р. по справі №13/2411 викладено в  наступній редакції: “Визнати укладеним
Договір оренди частини торгового приміщення (датований січнем 2006р.), а саме:
торгового місця ІНФОРМАЦІЯ_1 з 16 січня 2006 року строком на один рік. Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю “Черкаська виробничо-торгова
компанія” на користь суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особиОСОБА_1
42,50 грн. -в якості відшкодування витрат по сплаті державного мита за подання
позовної заяви, 59 грн. -в якості відшкодування витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу". В решті частин рішення господарського суду
Черкаської області від 27.07.2006р. залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції у частині дати укладення договору оренди частини торгового приміщення
та строку його дії, апеляційний господарський суд виходив з того, що позивачем
проект договору був направлений відповідачу 16.01.2006р.

Не погоджуючись з рішенням
місцевого господарського суду та постановою суду апеляційної інстанції,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаська виробничо-торгова
компанія" звернулось до Вищого господарського суду України  з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 27.07.2006р. та
постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від
12.12.2006р. у справі №13/2411, прийняти рішення про відмову у позові повністю,
посилаючись на порушення та неправильне застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши представника
відповідача, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та на підставі
встановлених в ній фактичних обставин справи, проаналізувавши правильність
застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права,
суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, оскаржувані
рішення та постанова -скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до Роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у п.п.1, 6 постанови від 29.12.1976 №11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу з
нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин,
а за їх відсутності -на підставі закону, що регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у
судовому засіданні.

Рішення місцевого господарського
суду та постанова суду апеляційної інстанції не відповідають зазначеним
вимогам, оскільки не ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді
в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що 31.05.2005р. між позивачем (орендарем) та
відповідачем (орендодавцем) був укладений Договір НОМЕР_1 здачі в оперативну
оренду основних засобів ТОВ "Черкаська виробничо-торгова компанія",
предметом якого є строкове платне користування торговим місцемІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п.3.1 договору
орендна плата складає 4910грн. (з ПДВ) в місяць.

Пунктом 6.1 договору передбачено,
що договір вступає в силу з 1 червня 2005 року і діє по 1 січня 2006 року.

У випадку закінчення строку дії
договору оперативної оренди або його дострокового розірвання Орендар сплачує
Орендодавцеві плату за користування об'єктом оренди (з урахуванням комунальних
послуг) по день фактичної передачі основних засобів (п.6.3 договору).

У випадку відсутності заперечень
орендодавця протягом місяця після закінчення терміну дії договору, він
вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, що буди
передбачені даним договором (п.6.5 договору в редакції угоди від 01.07.2005р.
про зміну умов договору від 31.05.2005р.).

Листами НОМЕР_2 від 15.11.2005р.,
НОМЕР_3 від 30.12.2005р., НОМЕР_4 від 13.01.2006р., НОМЕР_5 від 24.02.2006р.,
НОМЕР_6 від 20.03.2006р., НОМЕР_7 від 17.04.2006р., НОМЕР_8 від 23.05.2006р.
ТОВ "Черкаська виробничо-торгова компанія" повідомила позивача про
припинення дії Договору оренди НОМЕР_1 від 31.05.2005р. і що внесена ним
орендна плата за користування торгівельним місцем є неустойкою у зв'язку із
невиконанням обов'язку щодо своєчасного повернення орендованого майна,
передбаченою ч.2 ст.785 ЦК України.

16.01.2006р. позивачем на адресу
відповідача був надісланий лист в порядку ст.181 ГК України з пропозицією до
пролонгації договору оренди торгового місця та укладення договору оренди на
новий строк, разом з проектом договору оренди частини торгового місця від січня
2006р., підписаного позивачем.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позов про визнання укладеним договору оренди торгового місця
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2 січня 2006року строком до 1 липня 2006 року, у рішенні
зазначив, що відповідач безмотивно та необґрунтовано збільшив розмір орендної
плати, а також письмово повідомив про небажання укладати з позивачем новий договір
оренди, що не відповідає звичаям ділового обороту, принципам розумності та
справедливості відповідно до ст. 627 ЦК України.

В обґрунтування зміни рішення суду
першої інстанції, суд апеляційної інстанції послався на припинення договірних
зобов'язань, що існували між сторонами по договору НОМЕР_1 від 31.05.2005р.,
здійснення позивачем подальшого користування орендованим приміщенням згідно
наданого проекту договору оренди, зі сплатою орендної плати, визначеної умовами
поданого позивачем Договору оренди, яку відповідач отримував та використовував
у власній господарській діяльності.

Проте, погодитись з такими
висновками судів першої та апеляційної інстанцій неможливо, оскільки суди
дійшли до них без повного з'ясування обставин справи.

Загальний порядок укладення
господарських договорів визначений в ст.181 ГК України. Однак в порушення вимог
ст.181 ГК України, суд першої інстанції визнав укладеним договір оренди з 2
січня 2006р. до 1 липня 2006р. на тих же умовах, які викладені в договорі
НОМЕР_1 від 31.05.2005р., тоді як суд апеляційної інстанції змінив лише дату
укладення цього договору та строк його дії, без врахування неправильності
визнання судом першої інстанції укладеним наданого позивачем відповідачу
проекту договору оренди торгового місця ІНФОРМАЦІЯ_1 (який містить визначені
позивачем умови його укладення) із зазначенням про його укладення на тих же
умовах, які викладені в договорі НОМЕР_1 від 31.05.2005р.

Судами з'ясовано, що позивачем на
адресу відповідача 16.01.2006р. було направлено листа з пропозицією до
пролонгації договору оренди торгового місця та укладення проекту договору
оренди частини торгового приміщення від січня 2006 року, проте вказаний проект
договору оренди зі зміненими істотними умовами, зокрема розміру орендної плати,
відповідачем позивачу не повертався.

Згідно ст.11 ЦК України підставами
до виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини.

В обґрунтування визнання вказаного
договору укладеним, суд апеляційної інстанції виклав суперечливі твердження щодо
здійснення відповідачем фактичних дій по прийняттю умов запропонованого
позивачем 16.01.2006р. Договору оренди частини торгового приміщення (торгового
місця ІНФОРМАЦІЯ_1) у вигляді прийняття оплати протягом одинадцяти місяців з
дня подання пропозиції та проекту договору.

Відповідно до частини першої ст.11110
ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи
апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду
є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального
права.

Оскільки передбачені процесуальним
законом (ст.1117 ГПК України) межі перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що
не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що постанова Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 12.12.2006р. та рішення господарського
суду Черкаської області від 27.07.2006р. у справі №13/2411 підлягають
скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду
Черкаської області в іншому складі суду.

Під час нового розгляду справи
місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити
докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті,
і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове
рішення.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, п.3 ст. 1119, ст.ст.11110-11112
ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Черкаська виробничо-торгова компанія"
задовольнити частково.

2.          Постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 12.12.2006р. та рішення господарського
суду Черкаської області від 27.07.2006р. у справі №13/2411 скасувати.

3.          Справу №13/2411 передати на новий
розгляд до господарського суду Черкаської області в іншому складі суду.

Головуючий

О. Кот

Судді:

С. Владимиренко

С. Шевчук