ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2007 р.

Справа №  6/175/07

м. Миколаїв

Позивач:    Відкрите акціонерне товариство “Суднобудівний завод “Лиман”, м. Миколаїв, вул.   Портова, 2.

Відповідач:   СДПІ ВПП у м.Миколаєві

Відповідач:   Головне управління Державного казначейства України у Миколаївській   області, м. Миколаїв, пр-т Леніна, 141-в.

про:                 скасування рішення і стягнення бюджетного відшкодування

Суддя                                                                                                     О.В. Ткаченко

Секретар                                                                                                    О.О. Засядівко

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача:      Філевський Р.М.

Від відповідача:  Бойко О.В.

Від відповідача:  Хіврич К.В.

ПРЕДМЕТ СПОРУ: За результатами перевірки товариства податковою службою встановлено, що в порушення підпункту 7.7.1, підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок додану вартість" №168/97 - ВР від 3 квітня 1997 року із змінами та доповненнями (в редакції від березня 2005 року №2505 - IV) ВАТ "Суднобудівний завод "Лиман" у вересні місяці 2006 р завищено заявлену суму бюджетного відшкодування на 72 806,00 грн., в результаті чого занижено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 140 877,00 грн. (рядок 26) розділ III податкової декларації з ПДВ за вересень місяць 2006 року). Відповідно до статті 6 "Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість", затвердженого наказом ДПА України від 30 травня 1997 року №166 (у редакції наказу від 15 червня 2005 року №213) затвердженого в Міністерстві юстиції України 30 червня 2005 року №702/10982, встановлені особливі правила для підприємств суднобудування і літакобудування. При від'ємному значенні сум податку на додану вартість, обрахованих у порядку, передбаченому в підпункті 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України від 03 квітня 1997 року №168/97 - ВР "Про податок на додану вартість" (в редакції від березня 2005 року №2505 - IV) таким підприємствам відшкодування з бюджету здійснюється у податковому періоді, наступному за звітним періодом, у якому виникло від'ємне сальдо податку у  порядку і строки, передбачені у пункті 7.7. статті 7 даного Закону. При цьому дана сума, відображена у рядку 22.2 податкової декларації поточного звітного податкового періоду, переноситься до рядка 23.1 податкової декларації цього самого звітного періоду.

29.12.2006р. відповідачем прийнято повідомлення –рішення за №00002836/0, яким бюджетне відшкодування зменшено на суму 72 806,00 грн.

Товариство звернулося з позовом про скасування рішення, посилаючись на те, що сума відшкодування визначена у відповідності з пп. 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997  № 168/97-ВР. Крім того, заявило вимогу про стягнення з бюджету 72 806,00 грн.

Податкова служба позов не визнала з підстав, зазначених в акті перевірки.

Держказначейство вважає неможливим стягнення коштів з бюджету за відсутності висновку податкової служби і реєстру.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з пп. 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997  № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість"(з урахуванням п.6 "Особливі правила для підприємств суднобудування і літакобудування" Наказу ДПА України від 30.05.1997  № 166 "Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання") якщо у звітному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у звітному податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Матеріалами перевірки встановлено і сторонами не заперечується, що сума податку, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 Закону у вересні 2006р. має від’ємне значення 81119грн. і що товариством сплачено 72806грн. податку.

Таким чином, товариство правомірно заявило до відшкодування 72806грн.

Позовні вимоги в частині стягнення коштів бюджету не підлягають задоволенню, оскільки  в діючий редакції закону такий порядок судового захисту  платників податку не передбачений. Бюджетне відшкодування здійснюється на підставі висновку податкової служби.(пп. 7.7.5, 7.7.8 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997  № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість), з позовом про зобов’язання надати який, позивач може звернутися у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 161-163 КАС України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення –рішення СДПІ ВПП у м.Миколаєві від 29.12.2006р. №00002836/0.

В позовних вимогах про стягнення суми бюджетного відшкодування відмовити.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя