ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.01.07 р.                                                                               Справа № 40/384

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом закритого акціонерного товариства „Гефест” м. Донецьк

до відповідача державного комунального автотранспортного підприємства „ДАП” м. Докучаєвськ

про стягнення 77327 грн. 52  коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача Попкова Є.О. – заступник начальника юридичного відділу

від відповідача не прибув

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлені вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 61513 грн. 82 коп., пені в сумі 15813 грн. 70 коп., що утворилися на підставі договору на постачання дизельного палива № 95/4 від 17.02.05р.

До прийняття рішення по справі позивач згідно ст. 22 ГПК України зменшив розмір позовних вимог і це є його волевиявленням та намагається стягнути з відповідача борг в сумі 61513 грн. 82 коп. та пеню в сумі 5903 грн. 82 коп.

До прийняття зменшення розміру позовних вимог позивачу роз’яснені його процесуальні права, у т.ч. те, що держмито у цій частині поверненню не підлягає і покладається на нього.

Представник відповідача своєчасно у судове засідання не прибув, однак повідомив суд про поважні причини свого спізнення.

Неприбуття у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представника позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що на виконання п. 1.1 укладеного між сторонами договору № 95/4 від 17.02.05р. позивачем було відпущено відповідачеві палива на загальну суму 230524 грн. 72 коп.

Факт відпущення палива підтверджується накладними за період з 28.02.05р. по 31.12.05р., рахунками з 09.03.06р. по 06.12.05р., актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.12.06р.

Згідно п. 3.1 укладеного між сторонами договору розрахунки за паливо можуть здійснюватися шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позивача чи готівковими коштами.

Відповідач свої зобов’язання не виконав, паливо отримав на загальну суму 230524 грн. 72 коп., однак його оплату у повному обсязі не провів, внаслідок чого за ним утворився борг в сумі 61513 грн. 82 коп., який позивач намагається стягнути.

Відповідно до п. 6.4 договору у випадку прострочення оплати відповідач повинен сплатити позивачеві пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, виходячи із суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Оскільки мало місце несвоєчасне виконання зобов’язань, позивачем пред’явлені вимоги щодо стягнення з відповідача пені в сумі 5903 грн. 82 коп. за період з 13.04.06р. по 13.10.06р.

За своєю правовою природою між сторонами укладено договір поставки.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Таким чином за правилами ЦК України відносно істотних умов договору законодавець вимагає: предмет та строк укладення договору. Щодо укладання господарських договорів, то обов’язковими умовами тут є: предмет, ціна та строк його укладання.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продажу, коли інше не передбачено договором, законом або не випливає із характеру правовідносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Тобто, положення про порядок оплаті товару, ціни, тари, упаковки, потрібно брати із загальних положень ЦК України, присвячених купівлі-продажу, а саме використовувати ст.ст. 655-697 ЦК України.

Частиною третьою ст. 712 встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договорів поставки, як це передбачено у частині першої ст. 265 ГК України.

Згідно п. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона – постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього  певну грошову суму.

Господарський кодекс України чітко встановлює, що сторонами договору поставки можуть бути суб’єкти господарювання, вказані у п.п. 1,2 частини другої ст.55 ГПК України.

Таким чином законодавець ще раз чітко розвів принцип, за котрим договір купівлі-продажу та договір поставки: реалізація суб’єктами господарювання товарів не господарюючим суб’єктам здійснюється за правилами купівлі продажу.

Як свідчать докази по справі, сторони є суб’єктами господарювання у розумінні ст. 55 ГК України.

Господарське зобов’язання повинно виконуватися належним чином за договором, законом або за звичаями ділового обігу та припинятися  за приписами ст.ст. 193, 203 ГК України.

Факт неналежного виконання зобов’язань за договором підтверджено доказами по справі, а існування господарських правовідносин підтверджено визнанням відповідачем боргу.

За такими обставинами, позов щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 61513 грн. 82 коп. обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Оскільки мало місце прострочення виконання основного зобов’язання, позов щодо стягнення з відповідача пені в сумі 5903 грн. 82 коп. за період з 13.04.06р. по 13.10.06р. також обґрунтовано та підлягає задоволенню.

У задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача пені в сумі 9909 грн. 88 коп. слід відмовити як необґрунтовано заявлених.

У задоволенні вимог стосовно вжиття заходів щодо забезпечення позову слід відмовити за тих обставин, що позивачем не доведено суду, що майно, у т.ч. грошові суми, цінні папери, тощо, яке є у відповідача, може зникнути, погіршитися за якістю або зменшитися за кількістю на момент винесення рішення господарським судом.

Витрати по держмиту та забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних  вимог за приписами частини п’ятої ст. 49 ГПК України.

Суддя може оголосити в судовому засіданні тільки вступну та резолютивну частини рішення за наявності згоди на це представників як позивача, так і відповідача, присутніх у засіданні. А в разі присутності представника лише однієї сторони - за згодою цього представника. Позивачем надана така згода, тому судом оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення по справі.

На підставі викладеного керуючись ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 712 ЦК України 2003 року, ст. ст. 55, 193, 202, 264, 265 ГК України, ст. ст. 22, 44, частиною п’ятою ст. 49, ст. ст. 66, 67, 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з державного комунального автотранспортного підприємства „ДАП”, 85740, м. Докучаєвськ, Донецька область, вул. Леніна, 51, ід.код 32007981, р/р 0699 в ПІБ м. Докучаєвськ, код банку 334204, на користь:

- закритого акціонерного товариства „Гефест”, 83037, м. Донецьк, вул. Петровського, 4/8, ід. код 23182771, р/р в ДФ ВАТ „Родовід банк”, код банку 394512, борг в сумі 61513 грн. 82 коп., пеню в сумі 5903 грн. 82 коп., витрати по держмиту в сумі 674 грн. 17 коп.,  витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 102 грн. 88 коп., видавши наказ.

3.У задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача пені в сумі 9909 грн. 88 коп. відмовити.

4.У задоволенні вимог стосовно вжиття заходів щодо забезпечення позову відмовити.

5.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 12.01.07р.

Суддя