ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.07.07 р.                                                                               Справа № 44/241

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою відкритого акціонерного товариства „Точмаш” (представник Асямочкіна І.О., довіреність 10юр від 16.07.07 року) до приватного підприємства „Інжинірингова виробнича компанія” (представник до судового засідання не з’явився), про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 10’500 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Точмаш” (далі – Орендодавець) 02.07.07 року звернулося до суду з позовом до приватного підприємства „Інжинірингова виробнича компанія” (далі – Орендар) про стягнення боргу 10’500 грн. Позовні вимоги Орендодавця ґрунтуються на неналежному виконанні Орендарем умов договору оренди № 4082 від 28.03.05 року у частині обов’язку вчасно сплачувати орендну плату.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та надав суду для звірення оригінали деяких документів, якими обґрунтовані позовні вимоги.

Представник Орендаря до судового засідання не з’явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання, що підтверджено реєстром вихідної пошти за 05.07.07 року, однак суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки ненаданий суду відзив не може істотно вплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, крім того, надання відзиву є правом, а не обов’язком відповідача.

Вислухавши у судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що суд має задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки Орендаря та Орендодавця, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором майнового найму (оренди), який підпадає під правове регулювання норм статей 759-786 ЦК України.

Таким чином, в силу статті 758 ЦК України, а також розділу 1 Договору Орендодавець зобов’язався надати, а Орендар – прийняти у строкове платне користування нерухоме майно – частину дільниці дрібних серій цеху № 20 площею 700 м2 (далі – Приміщення), розташовані в місті Донецьку, вулиця Жмури 1.

За змістом пункту 2.1 Договору відповідач вступає у строкове платне користування Приміщеннями з моменту підписання акту приймання-передачі. В порядку статті 765 ЦК України, 25.04.05 року сторони підписали акт прийому-передачі Приміщення.

Згідно пункту 4.1 Договору, розмір щомісячної орендної плати складає 10’500 грн. за місяць. Означена плата вноситься попередньо, не пізніше п’яти днів до початку звітного місяця, що зазначено у пункті 5.1 Договору.

Згідно розрахунків позивача, доданих до позовної заяви, розмір заборгованості Орендатора за Договором за січень 2006 року в частині орендної плати складає 10’500 грн. Жодних доказів щодо незгоди відповідача з належністю виконання позивачем власних зобов’язань за Договором, або доказів оплати суми боргу за зазначений період – суду не надано. Таким чином, грошове зобов’язання Орендаря перед позивачем зі сплати орендної плати на суму 10’500 грн. на момент прийняття рішення – не виконане, на порушення норм статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є протиправне порушення Орендарем умов Договору, а також норм ЦК України, які регулюють загальні умови виконання зобов’язань та правила виконання договорів найму (оренди).

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідача.

На підставі ст.ст.6, 203, 215, 217, 237, 244, 245, 525-526, 627, 759-786 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 66-67, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов відкритого акціонерного товариства „Точмаш” до приватного підприємства „Інжинірингова виробнича компанія” про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 10’500 грн.

Стягнути з приватного підприємства „Інжинірингова виробнича компанія” на користь відкритого акціонерного товариства „Точмаш” суму боргу 10’500 грн., а також відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 105 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області