ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.08.07р.

Справа № 16/166-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю  виробничо-комерційної  фірми "СААВ", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

до  відповідача-1: Обласного комунального підприємства "Дніпродзержинське Бюро технічної інвентаризації", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

до відповідача-2 : Курилівської селищної  ради, с. Курилівка  Дніпропетровської   області

до відповідача-3:  Регіонального відділення Фонду  державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про визнання права власності

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники сторін:

від позивача: Черненко Т.Б.- представник, дов. від 01.03.2007р.№0103/07-1;

від відповідача - 1: Кохан О.О.- представник, дов. від 09.07.2007р. №1105;

від  відповідача - 2: не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином;

відповідача-3: Батюк Д.В.- спеціаліст 1-ої категорії юрисконсульт,                    дов. від 15.01.2007р. №9.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить визнати за ним право власності   на туристичну базу  в цілому, що розташована за адресою: селище  Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області, вул. Дубовий Гай, 7 та складається з:

- адміністративно-побутової будівлі  (літ.А-1) загальною  площею 53,7 кв.м, у тому числі: - коридору (1)  загальною площею 6,6 кв.м, комори (2) - загальною площею       10,5 кв.м, комори (3) - загальною площею 23,3 кв.м, кімнати охоронця (4) - загальною площею  8,8 кв.м, коридору (5) - загальною площею 4,5 кв.м;

-          прибудови (літ. а-1);

-          навісу (літ. а1-1);

-          кухні (літ. Б-1);

-          огорожі №1;

-          воріт №2.

Відповідач-1 у відзиві на позов (вх.№12063 від 10.07.07р.) позовні вимоги не визнає та  вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що:                     - відповідач ніколи не оспорював  право власності  позивача на туристичну базу;               - відповідач  не наділений  компетенцією  визнавати  або не визнавати  за будь ким право власності, а лише здійснює  державну  реєстрацію прав власності  на нерухоме майно  на підставі наданих правовстановлювальних  документів; - реєстратори відповідача ніколи не приймали рішення про неможливість реєстрації за позивачем права власності  на вищевказану  базу відпочинку, тому відповідач не згоден з тим, що саме до нього пред'явлений позов.

Відповідач-2  відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надав, його представник у судове засідання не з'явився, а звернувся до суду з клопотанням (вх.№12777 від 18.07.07р.), в якому зазначив, що  відомостями щодо права третіх осіб на спірне майно відповідач-2 не володіє.

Відповідач-3 у відзиві на позов (вх.№13778 від 01.08.07р.)  зазначає, що об’єкт нерухомості –туристична база, розташована за адресою: с. Кирилівка Петриківського району Дніпропетровської області, вул. Дубовий Гай, 7, не належить до державної власності  та не управляється  державою, відомості  щодо прав третіх осіб на спірний  об’єкт нерухомості у відповідача-3 відсутні.

За згодою представників позивача та відповідачів-1,3 у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідачів -1, 3   господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

- 20.03.1993р. між Дніпродзержинським СУ-1 треста “Дніпрококсохімремонт” (продавцем) та позивачем –Виробничо –комерційною фірмою “СААВ” (покупцем) було укладено договір №20/03-93-001, згідно з розділом 1 якого продавець продав, а покупець купив туристичну базу, що розташована на території Курилівської сільської ради; на території туристичної бази знаходиться: адміністративно-побутова будівля, прибудова до будівлі, навіс, кухня; - об’єкт огороджений металевим забором, в’їзд через металеві ворота;

- відповідно до розділу 2, пункту 3.2 зазначеного договору ціна туристичної бази складає 600 000 крб. 00 коп.; об’єкт стає власністю покупця після оплати його повної вартості;

- розділом 4 договору передбачено, що передача туристичної бази продавцем і приймання покупцем здійснюється тільки їх уповноваженими представниками з оформленням і підписами обома сторонами акта приймання-передачі основних засобів і підписанням акта встановлених меж земельної ділянки;

- на виконання умов договору позивачем на підставі рахунку від 25.03.1993р. №29 було сплачено продавцю за туристичну базу 600 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 25.03.1993р.;

- 30.03.1993р. на підставі акту приймання-передачі туристичної бази по договору №20/03-93-001 від 20.03.1993р. позивачем було прийнято туристичну базу, що знаходиться на території Курилівської сільської ради;

- 02.06.1993р. на підставі акту встановлення меж земельної ділянки в натурі були встановлені в натурі межі земельної ділянки площею 0,56 га, які відводяться Виробничо-комерційній фірмі” “СААВ” для розміщення туристичної бази;

- згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого позивачу Курилівською селищною Радою народних депутатів, землекористувачу –Виробничо-комерційній фірмі “СААВ” надається у постійне користування 0,56 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування для розміщення туристичної бази;

- відповідно до технічного паспорту на громадський будинок, виготовленого відповідачем-1 станом на 06.02.2007р., база відпочинку у селищі Курилівка вул. Дубовий Гай, №7 має таку літерацію та площі:

·          адміністративно-побутова будівля  (літ.А-1) загальною  площею 53,7 кв.м, у тому числі: - коридор (1)  загальною площею 6,6 кв.м, комора (2) - загальною площею   10,5 кв.м, комора (3) - загальною площею 23,3 кв.м, кімната охоронця (4) - загальною площею  8,8 кв.м, коридор (5) - загальною площею 4,5 кв.м;

·          прибудова (літ. а-1);

·          навіс (літ. а1-1);

·           кухня (літ. Б-1);

·           огорожа №1;

·          ворота №2;

- згідно із статтею  316 Цивільного кодексу України правом власності є  право особи на річ  (майно), яке  вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб;

- відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні;

- статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право  власності набувається на підставах, що не заборонені  законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом;

- стаття 16 Цивільного кодексу  України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та  інтересу; способом захисту цивільних прав та  інтересів може бути визнання права;

- визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем не порушує права інших осіб (доказів не надано);

- суд не може погодитися з думкою відповідача-3, що спірне майно увійшло в процесі приватизації до статутного фонду ВАТ “Дніпрококсохімремонт”, оскільки наданий відповідачем-3 акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства “Дніпрококсохімремонт” складено 30.09.1994р., а туристичну базу було продано 20.03.1993р., тобто до приватизації ВАТ “Дніпрококсохімремонт”.

З урахуванням викладеного  позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49  Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на позивача, оскільки вина відповідачів у виникненні спору відсутня.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою „СААВ” (51900, м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області,                           проспект Комсомольський, 29-1; ) право власності  на туристичну базу, що розташована по вул. Дубовий Гай, 7 у селищі Кирилівка Петриківського району Дніпропетровської області, і складається з:

- адміністративно-побутової будівлі  (літ.А-1) загальною  площею 53,7 кв.м, у тому числі: - коридору (1)  загальною площею 6,6 кв.м, комори (2) - загальною площею       10,5 кв.м, комори (3) - загальною площею 23,3 кв.м, кімнати охоронця (4) - загальною площею  8,8 кв.м, коридору (5) - загальною площею 4,5 кв.м;

-          прибудови (літ. а-1);

-          навісу (літ. а1-1);

-          кухні (літ. Б-1);

-          огорожі №1;

-          воріт №2.

Судові витрати у справі віднести за рахунок позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня  підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України

СУДДЯ                                                                                 Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

„ 07 „ серпня  2007р.