ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.09.07 р.                                                                               Справа № 16/403пд

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В.Ломовцевої, суддів: Черноти Л.Ф., Новікової Р.Г.

При секретарі судового засідання Бєліковій Н.А.

за участю:

Представників сторін:

від позивача     не з’явився

від відповідача-1  Бочарова О.Ю. – довір.

від відповідача-2  Бочарова О.Ю. – довір.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Агро-Союз” смт.Ювілейне

До відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче об’єднання „Апекс” м. Донецьк

До відповідача-2 Малого приватного науково-виробничого підприємства „Апекс” м.Донецьк

про визнання недійсним договору № 12/05-1 від 05.12.2005р.

СУТЬ СПОРУ:                         В судовому засіданні 12.09.2007р. оголошена перерва для підготовки повного тексту рішення до 21.09.2007р. відповідно до ст. 77 ГПК України.

Відповідно до Постанови Вищого господарського суду України від 21.06.2007р. до господарського суду Донецької області на новий розгляд надійшла справа № 16/403пд за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Агро-Союз” смт.Ювілейне Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче об’єднання „Апекс” м. Донецьк та до Малого приватного науково-виробничого підприємства „Апекс” м. Донецьк про визнання договору № 12/05-1 від 05.12.2005р. недійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на той факт, що зміст договору суперечить Цивільному кодексу України, законам та іншим актам цивільного законодавства, на те, що договір було оформлено з метою ухилення від виконання рішення господарського суду, відповідно до господарського кодексу відповідачі не мали права укладати договір, посилається на те, що договір не містить істотних умов визначених законодавством та особа яка вчиняла Договір від імені відповідачів не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності на момент укладання договору.

Відповідач-1 та відповідач-2 проти позову заперечують, вважають, що позивачем не доведено факту укладення спірного договору з метою ухилення від виконання відповідачем-1 рішення господарського суду від 14.02.2006р., а також, що при підписанні договору мало місце саме комерційне представництво та посилаються при цьому на Статути, протокол загальних зборів засновників ТОВ „Науково-виробниче об’єднання „Апекс” № 1/12-05 від 05.12.2005р. та розпорядження Малого приватного науково-виробничого підприємства „Апекс” № 5/12/1д від 05.12.2005р.

В ході розгляду справи ТОВ „Компанія „Агро-Союз” неодноразово заявляв клопотання про направлення органам прокуратури повідомлення про вчинення відповідачами злочину не зупиняючи розгляд справи.

При цьому, клопотання від 12.09.2007р. всупереч приписам ст.ст. 42 – 44, 22  Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні не оголошено, а, відповідно, і оговорено не було.

Суд зазначені клопотання залишив без задоволення, оскільки вони ґрунтуються лише на міркуваннях позивача, а свої висновки суд щодо певних дій сторін та наданих документів, виходячи з приписів ст.ст. 85, 90 Господарського процесуального кодексу України, може викласти лише у рішенні, за результатом розгляду справи. Крім того, направлення повідомлення до органів внутрішніх справ чи прокуратури є правом суду і покладено на його розсуд.

Виходячи з наведеного клопотання позивача про направлення органам прокуратури повідомлення про вчинення злочину не зупиняючи розгляду справи залишені судом без задоволення.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 22.08.2007р. справу призначено до розгляду колегіально у складі суддів: Ломовцевої Н.В. (головуюча), Черноти Л.Ф., Новікової Р.Г.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд ВСТАНОВИВ:

05.12.2005р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Апекс” (продавцем) та Малим приватним науково-виробничим підприємством “Апекс” (покупцем) укладено договір №12/05-1, згідно п.1.1 якого продавець зобов’язується поставити, а покупець прийняти та сплатити на умовах, викладених в договорі, товар. Згідно п.6.1 цього договору оплата за товар здійснюється  на протязі двох років з моменту поставки продукції.

Посилаючись на невиконання рішення у справі № 1/482 від 14.12.2006р., яким на кристь ТОВ „Компанія „Агро-Союз” з ТОВ “Науково-виробниче об’єднання “Апекс” стягнуті грошові кошти, позивач вважає, що спірний договір укладнено з метою ухилення відповідача-1 від виконання цього рішення, і не 05.12.2005р., а після 19.06.2006р.

Наведений довід позивач судом до уваги не приймається, виходячи з наступного.

Позивачем надані податкові накладні №№ 6, 7, 8, які внесені до реєстру отриманих та виданих податкових накладних, який є обов’язковим додатком до податкової декларації за червень 2006р., складених згідно з Наказом Державної податкової адміністрації України від 30.06.2005р. № 244.

Визначене позивачем податкове зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 52958,90 грн. (згідно реєстру) відображено у податковій декларації.

Відтак податкові накладні були складені в момент господарської операції, що відповідає вимогам ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів того факту, що договір укладено не 05.12.2005р., а в будь-якій інший період після складення акту опису та арешту майна від 09.08.2006р.

Позивач вказує на те, що даний договір було укладено з метою ухилення Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Апекс” від виконання рішення господарського суду від 14.02.2006р.

Зазначене твердження позивача судом не приймається , оскільки в рішенні по справі № 1/482 вказано, що Товариством з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Апекс” були прийняті заходи для погашення боргу товарами, але Товариство з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агро-Союз” від цього відмовилося, наполягаючи на грошовому виконанні зобов’язання.

Суд не може погодитися з доводами позивача щодо відсутності істотних умов в договорі, а саме: умови Правил ІНКОТЕРМС у редакції 2000р.; у додатку №1 відсутні вимоги щодо якості кожної групи товарів; у додатках №№ 1, 2, 3 відсутні умови поставки товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі достягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до приписів ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони мають право укладати договори які містять елементи різних договорів тобто змішані договори.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона –постачальник зобов’язується передати (поставити) в обумовлені строки другій стороні –покупцеві товар, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити вказаний товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Виходячи з зазначеного сторони при укладанні спірного договору не порушили норми передбачені статтею 265 Господарського кодексу України.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що сторони при укладанні господарського договору зобов’язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умовами договору № 12/05-1 від 05.12.2005р. між сторонами погоджено предмет, ціну та строк дії договору, тому підстав вважати його таким, що не містить істотних умов не має.

Із зазначеними висновками погодився Вищий господарський суд України.

Також позивач вважає, що особа, яка вчинила договір від імені Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Апекс” та Малого приватного науково-виробничого підприємства “Апекс” не мала необхідного обсягу дієздатності та підписала договір № 12/05-1, діючи у власних інтересах як засновник обох юридичних осіб.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов’язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно з ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов’язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Апекс” (далі Статут) його засновником є в тому числі Биковських С.В. Згідно з п. 7.3 Статуту керівництво та управління поточною діяльністю Товариства здійснює виконавча дирекція Товариства, що очолюється директором, яки обирається Загальними зборами засновників.

Відповідно до п. 7.10 Статуту директор, в межах своєї компетенції, без доручення здійснює представництво Товариства в усіх організаціях та установах, підписує договори та інші документи, являється розпорядником коштів Товариства.

Як вбачається з п. 1.1 Статуту Малого приватного науково-виробничого підприємства “Апекс” (далі Статут-1) підприємства створено громадянином України Биковських С.В.

Згідно з п. 1.5 Статуту-1 підприємство має право від свого імені укладати всі види господарських та інших договорів та угод, придбати майнові та особові немайнові права.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 Статуту-1 управління Підприємством здійснюється засновником або директором, який призначається на посаду засновником. Директор здійснює поточне керівництво діяльністю Підприємством.

При таких обставинах, доводи позивача щодо відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності у відповідачів при укладенні договору є такими, що не ґрунтуються на приписах закону.

Суд також не може погодитись з доводом позивача щодо порушення відповідачами при підписанні спірного договору вимог ст. 238 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини третьої ст. 238 Цивільного кодексу України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Тобто наведені в цій частині обмеження не поширюються на випадки вчинення правочинів комерційним представником у порядку, запровадженому ст. 243 Цивільного кодексу України.

При цьому, під комерційним пердставництвом слід розуміти дії особи, яка постійно та самостійно виступає представником підприємств при укладенні ними договорів у сфері підприємницької діяльності.

Законодавець допускає комерційне представництво одночасно кількох сторін правочину у випадку наявності згоди цих сторін та в інших випадках встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи обидві сторонни оспорюванного договору надали тому згоду, на вчинення правочину Биковських С.В., як комерційним представником сторін.

Таке уповноваження не суперечить приписам ч. 3 ст. 243 ЦК України, оскільки згадана норма не містить вичерпний перелік документів, якими мають підтверджуватись повноваження комерційного представника.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатнього обсягу повноважень у представника сторін правочину, наявність вільного волевиявлення сторін та дотримання інших вимог законодавства, які ставляться до визначення правочину чинним.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене судові витрати покладаються на позивача, відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст.ст. 92, 237, 238, 243, 628, 638 Цивільного кодексу України, ст.ст. 180, 265 Господарського кодексу України, Закону України „Про податок на додану вартість”, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Агро-Союз” смт. Ювілейне до Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче об’єднання „Апекс” м. Донецьк та до Малого приватного науково-виробничого підприємства „Апекс” м. Донецьк про визнання договору № 12/05-1 від 05.12.2005р. недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня його прийняття.

Головуючий суддя

суддя                             Чернота Л.Ф.

суддя                                                                                              Новікова Р.Г.