Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2007 р.                                                           Справа № 44/457-06

Судова колегія у складі: головуючого судді Олійника В.Ф., суддів Кравець Т.В., суддів Гончар Т.В.

при секретарі Кобзєвій Л.О.

за участю представників сторін:

позивача –Соловйова В.В., Горішної Н.С.,

відповідача –Князева В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства “Благодатне”, с. Кам’яна Яруга (вх.№2480Х/2-5) на рішення господарського суду Харківської області від 10.05.2007 року по справі  №44/457-06

за позовом Акціонерного комерційного банку “Мрія” в особі Харківської дирекції Акціонерного комерційного банку “Мрія”, м. Харків

до Приватного сільськогосподарського підприємства “Благодатне”, с. Кам’яна Яруга

про стягнення 407492,82 грн.

встановила:

У листопаді 2006 року позивач, Акціонерний комерційний банк “Мрія” в особі Харківської дирекції звернувся до господарського суду з позовом, та після всіх уточнень до позову, які прийняті судом першої інстанції, просить суд стягнути з відповідача –ПСП «Благодатне», суму заборгованості за кредитним договором № 23-Ю від 21.02.2005р у розмірі 326804,80 грн., суму боргу по несплаченим процентам 29695,70 грн. та суму індексу інфляції 10605,00 грн., з посиланням на неналежне виконанням відповідачем умов кредитного договору № 23-Ю від 21.02.2005р. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 4074,93 грн. витрат, пов'язаних зі сплатою державного мита, та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.05.2007 року позовні вимоги задоволені, стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства «Благодатне», с. Кам'яна Яруга на користь Акціонерного комерційного банку «Мрія»в особі Харківської філії Акціонерного комерційного банку «Мрія», м. Харків, суму заборгованості по кредиту 326804,80грн., сума заборгованості по процентам 29695,70грн., 10605грн. індексу інфляції, 4074,93грн. державного мита і 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач звернувся до господарського суду з апеляційною скаргою, в якої ставиться питання про його скасування та прийняття нового рішення, яким позивач просить задовольнити позовні вимоги. В скарзі апелянтом зазначено, що при винесенні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини справи, які мають значення для справи, судом першої інстанції невірно надана оцінка доказам, які є у матеріалах справи,  та порушено норми матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач вважає рішення господарського суду Харківської області від 10.05.2007 року законним та обґрунтованим, на його думку підстав для його скасування не має.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників присутніх сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем (АКБ «Мрія») та відповідачем (ПП «Благодатне») 21.02.2005р. укладено кредитний договір № 23-Ю, у відповідності до умов якого банк відкриває позичальникові відкличну невідновлювальну кредитну лінію на строк до 01.12.2006р. (в редакції додаткової угоди № 2 від 28.12.2005р.). Протягом визначеного строку банк зобов'язується в межах кредитної лінії надавати позичальникові кредити у майбутньому у розмірах та на умовах, визначених договором, без проведення додаткових спеціальних переговорів, а позичальник зобов'язується повністю повернути кредит та сплатити проценти у той же строк.

Згідно п. 1.1.2 кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 27.04.2005р.) загальний обсяг наданих протягом дії невідновлювальної кредитної лінії коштів (по дебету позичкового рахунку) не може перевищувати ліміту кредитної лінії - 450000грн.

Крім того, у відповідності до п. 2.1 договору позичальник сплачує проценти за користування кредитом за ставкою 21 відсоток річних.

У відповідності до п. 8.2 кредитного договору повернення кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів з поточного рахунку позичальника на рахунок банку в терміни, що встановлені графіком погашення до цього договору (додаток № 1).

З метою забезпечення виконання відповідачем умов кредитного договору № 23-Ю, між позивачем та відповідачем 28.12.2005р. укладено договір застави рухомого майна, у відповідності до умов якого відповідачем передано в заставу рухоме майно, а саме: майбутній врожай озимої пшениці 2006 року в кількості не менше 1768,5 т, що посіяна на полях площею 450 гектарів; поголів'я бичків кількістю 90 голів загальною вагою 13500 кг, поголів'я свиней кількістю 130 голів загальною вагою 17940 кг.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, грошові кошти у визначеному розмірі на вимогу відповідача перерахував.

Однак, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, кредит у визначені графіком погашення заборгованості терміни не повернув, в результаті у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 390000грн., що підтверджується матеріалами справи.

В зв'язку з простроченням відповідачем повернення кредиту позивачем на Універсальній біржі "Україна" було продано заставлене майно відповідача на загальну суму 63195,20грн. (договір купівлі-продажу № Ф1-105/2006 від 18.12.2006р.).

Матеріалами справи підтверджується, що на даний час у відповідача в зв'язку з неповерненням ним кредиту перед позивачем існує заборгованість по кредиту у розмірі 326804,80грн.

Крім того, у відповідача утворилась перед позивачем заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 29695,70грн., у зв’язку з частковою несплатою відсотків за користування кредитною лінією, що також підтверджується матеріалами справи.

Позивач, в обґрунтування своєї позиції по справі, посилається на статтю  статті 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, зобов'язання має виконуватися належним чином  відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно де звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Що стосується посилань відповідача щодо ненастання терміну для звернення позивача до суду з даним позовом, оскільки строк дії кредитного договору не закінчився, колегія суддів зазначає, що відповідач порушував свій обов'язок по погашенню кредиту частинами згідно встановленого графіку, що підтверджується даними виписки про рух грошових коштів по рахунку відповідача, який наданий суду. Право банку на подання позову про стягнення заборгованості до настання остаточного строку погашення кредиту ґрунтується на положеннях ч. 2 ст. 1050 ЦК України, яка передбачає, що у разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів що залишилися йому.

Крім того, пунктом 9.1 кредитного договору сторони встановили, що у разі несвоєчасного повернення кредиту позичальник зобов'язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30% річних від простроченої суми.

Таким чином, позивач правомірно нарахував відповідачу індекс інфляції у розмірі 10605грн. враховуючи, що відповідач порушив терміни повернення кредиту та сплати процентів, тобто прострочив виконання грошового зобов'язання, нарахований позивачем індекс інфляції у розмірі 10605грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується посилань відповідача щодо неправомірного примусового продажу заставного майна відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, наступне.

Позивач, реалізуючі своє право, яке надано йому на підставі п. 4.1.договору застави від 28.12.2005 року та Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», прийняв рішення самостійно реалізувати заставне майно (поголів’я свиней) на публічних торгах.

Згідно Закону України «Про товарну біржу»та Правилам біржової торгівлі на Універсальній біржі «Україна»13.12.2006 року, біржею були проведені публічні торги, про що складено 5 протоколів, копії яких є в матеріалах справи. Повідомлення про виставлення майна на торги було опубліковано в рекламно-інформаційної газеті «Інформ Город»та газеті «Прем’єр»відповідно 30.11.2006р., 02.12.2006 р., 13.12.2006 року. Після проведення торгів 15.12.2006 року у присутності представників відповідача,  представників позивача та представників покупця було складено акт прийому-передачі свиней, загальною вагою 15357 кг. та у кількості 371 голів. Договір купівлі-продажу поголів’я свиней було укладено 18.12.2006 року, загальна сума договору складає 63195,20 грн.

Таким чином, протиріччя між датами проведення торгів, складання акту прийому-передачі, та укладання договору купівлі-продажу свиней відсутнє і позивачем повністю доведене, що вартість заставного майна у вигляді 371 голів свиней, вагою 15340 кг., можу бути оцінена у сумі 68500,00 грн.

Наведене дає підстави колегії суддів прийти до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду, про відсутність порушень судом першої  інстанції матеріального та процесуального права, та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, одностайно, -

постановила:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства “Благодатне”, с. Кам’яна Яруга залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 10.05.2007 року по справі  №44/457-07 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                    Олійник В.Ф.

Судді                                                                    Гончар Т.В.

Кравець Т.В.