ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

12:20 год.                                                                                               м.Одеса

"09" липня 2007 р.
Справа  № 28/168-07-3332А

За позовом  Товариство з обмеженою відповідальністю "Алвона";

до відповідача  Головне Одеське обласне управління у справах захисту прав споживачів;

про визнання нечинною постанови

Суддя                  Гуляк Г.І.

при секретарі     Бандиш Г.І.

Представники:

Від позивача: Васильєв П.П.  - за дорученням;

Від відповідача: Неклеса Ю.В. - за дорученням;

Суть спору: позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю „Алвона”, звернулося до господарського суду Одеської області з адміністративним позовом про визнання нечинною постанову Головного Одеського обласного управління у справах захисту прав споживачів.

Позивач мотивує свої вимоги наступним: 13 квітня 2007 р. на підставі направлення на право проведення перевірки № 00000847 від 06.04.2007р. До початку перевірки була проведена контрольна перевірка правильності розрахунків зі споживачами під час реалізації туристичного продукту та представниками відповідача було виявлено бажання замовити туристичну поїздку до Єгипту з 21.04.2007р. по 28.04.2007р. на одну особу, вартість якої складає  4 424  гривень Сплативши аванс за бажану поїздку у розмірі 2 000 гривень, та отримавши квитанцію, що підтверджувала прийняття зазначеної суми авансу, перевіряючи особи склали акт № 00009669 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 13.04.2007р., згідно якого були зазначені порушення з боку позивача вимог законів, а саме: ненадання позивачем до укладення договору на туристичне обслуговування та до початку надання туристичної послуги необхідної інформації.

Позивач обґрунтовує та посилається на ч.3 ст.20 Закону України «Про туризм», договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі відповідно до закону. Договір на туристичне обслуговування може укладатися шляхом видачі ваучера, таким чином, лише складення письмового (електронного) документу чи видача ваучера може бути доказом укладення договору на туристичне обслуговування. Згідно ч.1 ст.20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (тур оператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт)». З моменту укладення договору суб'єкт туристичної діяльності зобов'язаний виконувати свої обов'язки і вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, відповідно до ч.9 ст.20 Закону України «Про туризм».

Крім того позивач зазначає, що туристичній продукт, який був замовлений відповідачем -  розроблений та надається ТОВ «Пегас Туристік», що є тур оператором даного туристичного продукту, а ТОВ «Алвона»здійснює лише посередницьку діяльність з реалізації зазначеного туристичного продукту і виступає у якості туристичного агента ТОВ «Пегас Туристік», що підтверджується агентським договором №433 від 0908.2005 року укладеного між ТОВ «Алвона» та  ТОВ  «Пегас Туристік».

При цьому згідно ч.12 ст. 20 Закону України «Про туризм»«права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між: тур оператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також; цим Законом». А частина  ст.297 ГК України визначає, що за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені нього суб'єкта і за його рахунок. Згідно ч.2 ст.305 ГК України, до агентських відносин можуть застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України, якими регулюються відносини доручення.

Також позивача посилається на ч.1 ст.1000 ЦК України, відповідно якої за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин , вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки довірителя.

23 квітня 2007 року заступником начальника головного Одеським обласним управлінням у справах захисту прав споживачів була прийнята постанова про накладання стягнення, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів». Вказаною постановою застосовані штрафні санкції за порушення передбачене п.7 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію.

За таких обставин позивач звернувся до суду з позовом про визнання нечинною постанову  головного Одеського обласного управління у справах захисту прав споживачів за №471 від  23 квітня 2007 року про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю „Алвона” у розмірі 1327,20 гривень.

Відповідачем  Головне Одеське обласне управління у справах захисту прав споживачів 23 травня 2007 року, надав заперечення  відповідно до ст.. 49,51 КАС України в якому проти позову заперечує та вказує, що  позовна заява подана безпідставно, позовні вимоги необґрунтовані, а постанова №471 від 23 квітня 2007 року прийнята згідно з вимогами чинного законодавства та в межах компетенції, просить суд у задоволені позову відмовити.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позов підтримує та просить суд визнати нечинною постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України „Про захист прав споживачів” за №471 від 23 квітня 2007 року, прийняту головним Одеським обласним управлінням у справах захисту прав споживачів.

Представник відповідача в судове засідання з’явився, вимоги позивача не визнає та просить суд у задоволені позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд  дійшов наступних висновків:

13 квітня 2007 року  на підприємстві позивача –ТОВ „Амвона”, було здійснено перевірку фахівцями Головного Одеського обласного управління у справах захисту прав споживачів: завідуючим сектором Обод М.П. та головним спеціалістом Неклеса Ю.В. на підставі направлення на право проведення перевірки за №00000847 від 6 квітня 2007 року та складено акт за №00009669 про перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів від 13 квітня 2007 року, згідно якого були виявлені порушення законодавства про захист прав споживачів, туризм та туристичну діяльність, а саме: після здійснення замовлення перевіряючим туристичної послуги (поїздки до Єгипту на одну особу), а також оплати авансу у розмірі 2000 гривень у порушення вимог ст. 20 Закону України «Про туризм»до укладення договору на туристичне обслуговування особою, що прийняла замовлення Почтарь І.О. не була надана інформація, що передбачена п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 4 цієї статті, а саме: основні вимоги пропонованих до оформлення виїзних/в'їзних документів (паспорт, дозвіл (віза) на в'їзд/виїзд до країни тимчасового перебування), у тому числі інформацію щодо термінів їх оформлення; медичні застереження стосовно здійснення туристичної поїздки, у тому числі протипоказання через певні захворювання, особливості фізичного стану (фізичні недоліки) і віку туристів для участі в поїздці; туроператора (турагента), його місцезнаходження і поштові реквізити; розмір фінансового забезпечення туроператора чи турагента на випадок його неплатоспроможності чи неспроможності (банкрутства) та кредитну установу, яка надала таке забезпечення. В порушення статті 16 Закону України «Про туризм» до укладення договору на туристичне обслуговування перевіряючому, що здійснював замовлення не була надана інформація про умови обов'язкового страхування.

Вказана перевірка проводилася на підставі скарги громадян Ткаленко М.А. та Ткаленко (Козуніті) Н.В. № Т-46/2 від 29.03.2007 року.

На підставі результатів перевірки було надано керівнику господарюючого суб’єкта припис, згідно якого зобов’язано усунути недоліки вказані в акті перевірки та в строк до 23 квітня 2007 року надати інформацію головному Одеському обласному управлінні захисту прав споживачів.

23 квітня 2007 року було прийнято постанову за № 471 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю „Амвона” штрафних санкцій у розмірі 1 327,20  гривень.

Відповідно до п. 4 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів”, затвердженого постановою КМ України N 1177 від 17 серпня 2002 р., визначає, що “Рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб'єкта господарської діяльності та інших матеріалів, пов'язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Положення, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Держстандартом. Питання про накладення штрафу розглядається за участю представника суб'єкта господарської діяльності. У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб'єкта господарської діяльності про місце і час розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що представник позивача звертався до відповідача з заявою про відкладення розгляду заяви. Також слід відмітити, що рішення про накладення штрафу було прийняте за участю представника ТОВ „Амвона” –Васильєвим П.П., про що свідчить особистий підпис на постанові №471.

Посилання позивача стосовно того що постанова прийнята з порушенням норм діючого законодавства є необґрунтованими та безпідставними,  оскільки відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 4 ст. 20 Закону України «Про туризм»до укладення договору на туристичне обслуговування споживачу туристичного продукту має бути надана інформація про: основні   вимоги   пропонованих   до   оформлення   виїзних/в'їзних   документів (паспорт, дозвіл (віза) на в'їзд/виїзд до країни тимчасового перебування), у тому числі інформацію щодо термінів їх оформлення; медичні застереження стосовно здійснення туристичної поїздки, у тому числі протипоказання через певні захворювання, особливості фізичного стану (фізичні недоліки) і віку туристів для участі в поїздці; туроператора (турагента), його місцезнаходження і поштові реквізити, наявність ліцензії   на   здійснення   туристичної   діяльності,   сертифікатів   відповідності   та   іншу інформацію відповідно до законодавства про захист прав споживачів; розмір фінансового забезпечення туроператора чи турагента на випадок його неплатоспроможності чи неспроможності (банкрутства) та кредитну установу, яка надала таке забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів»споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Таким чином, надання споживачеві інформації, що передбачена діючим законодавством, повинно здійснюватись до придбанням ним товару замовлення роботи (послуги).

Як вбачається з матеріалів справи, до початку проведення перевірки, уповноваженою службовою особою головного Одеського обласного управління у справах захисту прав споживачів - Неклесою Ю.В. було здійснено контрольне замовлення туристичної послуги - поїздки до Єгипту на одну особу, та сплачено позивачеві аванс  у розмірі 2 000,00 гривень, що підтверджується складеним актом контрольної перевірки правильності розрахунків за реалізовані товари, надані послуги до акту від 13 квітня 2007 року за №9669 серії 03.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Таким чином, факт прийняття позивачем авансу свідчить про виникнення між ним та споживачем, двостороннього зобов'язання щодо надання позивачем туристичної послуги, а отже і передбаченого законодавством обов'язку позивача надати споживачеві інформацію, що передбачена ст. 20 Закону України «Про туризм».

Також суд зазначає, що фактом виникнення зобов'язання між особою, що проводила контрольне замовлення та позивачем, підтверджується листом бронювання туристичної послуги, у якому зазначена попередня вартість замовлення у розмірі 4 424,00 гривень, розмір авансу  - 2 000 гривень.

Відповідно до п, 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів»суб'єктів господарювання сфери торгівельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги.

Судом також встановлено, що під час проведення перевірки було виявлено, що позивач безпосередньо туристичні послуги не надає, а виконує лише функції турагента ТОВ «Пегас Туристік»на підставі, укладеного з ним агентського договору № 433 від 09.03.2007 р., останній є туроператором, що безпосередньо надає туристичні послуги споживачам. А згідно ст. 5 Закону України «Про туризм» туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність.

Туристичними агентами, відповідно до положень зазначеного Закону, є юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на турагентську діяльність. Таким чином, виконавцем туристичної послуги у випадку її замовлення через турагента, виступає туроператор, що діє на підставі укладеного з турагентом агентського договору, а відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів»споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Інформація про продукцію, згідно п. 12 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», повинна містити у тому числі відомості щодо найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача.

Таким чином, постанова № 471 від 23 квітня 2007 року прийнята згідно з вимогами чинного законодавства та в межах компетенції Головного Одеського обласного управління у справах захисту прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ч. 3 ст. 105 КАС України позивач має право вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд Одеської області вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані , не відповідають вимогам чинного законодавства  та не підлягають задоволенню.

Керуючись  ст. 161-164 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили у порядку ст.254  Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя