ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

05.07.07                                                                                           Справа№ 5/1018-13/157А

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Станька Л.Л.,  при секретарі Малюшевському А.П., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: ТзОВ „Торговий дім „Галпап”, м.Львів

до відповідача: ДПІ у Личаківському районі м.Львова, м.Львів

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 25.01.07р. №/0/1297

За участю представників сторін:

Від позивача: Черньова Н.Й. –представник

Від відповідача: Саковець В.П. –ст.держ.под.інсп.юр.відділу

Відкрито провадження у справі за позовом ТзОВ „Торговий дім „Галпап”, м.Львів до ДПІ у Личаківському районі м.Львова, м.Львів про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 25.01.07р. №/0/1297.

З”ясовано:

на підставі акта „Про результати виїзної позапланової перевірки ТзОВ „Торговий дім „Галпап" з питань взаєморозрахунків по ланках - ТОВ „Укрпродкомпанія" () - ВАТ „Одеський консервний завод дитячого харчування" () за червень 2004 р." від 16.01.2007 року №10/23-0/22343278 ДПІ в Личаківському р-ні м.Львова прийнято повідомлення-рішення №/0/1297 від 25.01.2007 р. щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 14 819 грн.

Зазначене   рішення  позивачем вважається безпідставним та незаконним, оскільки:

в акті перевірки стверджується про те, що позивачем безпідставно відшкодовано податковий кредит з ПДВ в сумі 14 819 грн на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ „Укрпродкомпанія" з огляду на те, що підприємством, у якого постачальником позивача придбано товар, не сплачено податкових зобов'язань з податку на додану вартість в бюджет. Такі висновки акту перевірки, на думку позивача, не відповідають нормам чинного законодавства і є неправомірними з огляду на наступне:

встановлений факт відсутності декларування і сплати податкових зобов'язань з ПДВ третьої особи, з якою позивач не мав правових відносин, не може розглядатися як підстава для зменшення його податкового кредиту.

Видавши суб'єкту підприємницької діяльності свідоцтво про державну реєстрацію, довідку про взяття на податковий облік і свідоцтво платника податку на додану вартість, держава через свої органи легалізувала діяльність підприємства, тобто взяла на себе певну відповідальність за факт надання підприємству статусу суб'єкта господарювання. Сам по собі факт невиконання податкових зобов'язань стороннього продавця не є підставою для перекладання відповідальності на всіх подальших покупців, оскільки таке не передбачено законом і порушує основні засади цивільного законодавства, зокрема, доведеність вини, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, свободу підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону „Про податок на додану вартість", податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8.1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв"язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.7.5 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР "датою виникнення права на податковий кредит є дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Отже, Закон "Про податок на додану вартість" не пов'язує право покупця на виникнення податкового кредиту з ПДВ з виконанням зобов'язань щодо сплати ПДВ іншими платниками цього податку. Таким чином, з дати отримання податкової накладної на придбання товарів у підприємства позивача виникло право на податковий кредит в сумі 14 819 грн.

Підпунктом 7.4.5 Закону «Про ПДВ»визначено, що «не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними». В ході перевірки не встановлено факту відсутності у ТзОВ „Торгів дім „Галпап" податкових накладних, які підтверджують суми податку, включені нами до складу податкового кредиту. Частиною другою пункту 7.4.5 Закону «Про ПДВ»визначено, що відповідальність платника податку у вигляді застосування до нього фінансових санкцій наступає лише у випадку включення в податковий кредит сум ПДВ, не підтверджених податковою накладною. Відповідальність платника за включення в податковий кредит сум ПДВ, підтверджених податковими накладними, щодо яких особа, яка їх виписала, розрахувалась з бюджетом, а постачальник цієї особи - ні Закон «Про податок на додану вартість»не встановлює.

Закон України «Про податок на додану вартість»не ставить право покупця на податковий кредит в залежність від дій третіх особ, які колись реалізували товар продавцеві цього покупця.

В якості основного аргументу в акті перевірки використано визначення „бюджетного відшкодування". Відповідно до п.1.8 Закону України про ПДВ бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв"язку з надмірною сплатою у випадках, визначених цим Законом". При цьому ДПІ в Личаківському р-ні, довільно трактуючи наведену норму Закону робить висновок: „Тобто, законом чітко передбачено, що однією з обов'язкових підстав включення сум до податкового кредиту з податку на додану вартість є сплата цих сум до Державного бюджету України". А Законом про ПДВ, зокрема, абзацом а) пп.7.7.2 п.7.7 ст.7, натомість, визначено, що „бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від"ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг)".

ТзОВ „Галпап" здійснено оплату за товар постачальнику ТОВ „Укрпродкомпанія" в повному обсязі, в тому числі й ПДВ в сумі 14 819 грн, у зв"язку з чим, правомірно включило цю суму до складу податкового кредиту, і до бюджетного відшкодування.

Закон України „Про податок на додану вартість" в жодній нормі не вказує про те, що право на податковий кредит виникає у покупця товарів лише при сплаті ним сум нарахованого у складі ціни придбання ПДВ до бюджету, бо безпосередньо він його до бюджету не платить. Право на податковий кредит виникає у покупця при умові настання першої з двох подій, передбачених п.7.5 вищезгаданого Закону.

Відповідачем у відзиві позовні вимоги заперечено з підстав, викладених у ньому.

Заслухавши представника відповідача та оцінивши зібрані по справі докази господарський  суд відзначає наступне:

у відповідності до ст. 7 п. 7.4 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року за № 168/97-ВР та Наказу ДПА України від 24.04.2003 року №196/ДКС "Щодо здійснення ефективного контролю за правомірністю відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість юридичним особам", обов'язковим є проведення документальних перевірок декларацій з податку на додану вартість поданих платниками ПДВ. При цьому, в першу чергу документальній перевірці підлягають суми, заявлені до відшкодування на рахунок платника податку чи в рахунок погашення інших податків, зборів (обов'язкових платежів), які зараховуються в Державний бюджет України, потім - в рахунок майбутніх платежів.

Згідно п. 8.1 Наказу ДПА України від 24.04.2003 року №196/ДКС "Щодо здійснення ефективного контролю за правомірністю відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість юридичним особам", обов'язковим є проведення документальних перевірок декларацій з податку на додану вартість поданих платниками ПДВ. При цьому, в першу чергу документальній перевірці підлягають суми, заявлені до відшкодування на рахунок платника податку чи в рахунок погашення інших податків, зборів (обов'язкових платежів), які зараховуються в Державний бюджет України, потім - в рахунок майбутніх платежів.

Пункт 8.3 Наказу встановив обов'язок ОДПС забезпечити в ході документальної перевірки заявленого до відшкодування ПДВ проведення зустрічних перевірок основних постачальників (до виробника чи імпортера товарів, робіт, послуг), при цьому обов'язковим перевіркам підлягають СПД, в яких платником податку, який перевіряється за місяць придбані товари (роботи, послуги), де суми ПДВ складають: 10 тис. грн.. і більше при заявленій до відшкодування сумі ПДВ до 200 тис. грн..; 20 тис. грн.. і більше при заявленій до відшкодування сумі ПДВ до 400 тис. грн..; 30 тис. грн.. і більше при заявленій до відшкодування сумі ПДВ до 1000 тис. грн..; 50 тис. грн.. і більше при заявленій до відшкодування сумі ПДВ до 1000 тис. грн.

Згідно з п.3.4 Порядку заповнення та подання податкової декларації по податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.97р. №166 (у редакції наказу Державної податкової адміністрації України від 18.04.01р. №170) платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов”язання, яку зазначає у декларації. Дані, наведені у декларації, мають відповідати даним бухгалтерського обліку платника та даним книг податкового обліку.

Відповідно до ст.11 ЗУ “Про державну податкову службу в Україні”, органи державної податкової служби здійснюють, зокрема, перевірку бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій.

Вищезазначені акти чітко передбачають те, що дані податкової декларації повинні бути перевірені щодо достовірності зазначених в них відомостей про суму податкового кредиту та суму податкового зобов'язання декларанта за відповідний податковий період.

Саме на підставі даних таких перевірок робляться висновки про те, чи має право підприємство на відшкодування сум ПДВ, який згідно з відповідною податковою декларацією платника податку підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

В свою чергу, Закон України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року за № 168/97-ВР, зокрема п. п.7.4.5. п.7.7 ст.7, встановлює, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг). Частина друга вказаної норми передбачає правило, згідно з яким, у разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Згідно п. п. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року за № 168/97-ВР, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом, який підтверджує сплату платником податку певної суми ПДВ. Платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку передбаченого законодавством для зобов'язань із сплати податків. Саме податкова накладна є тим документом, який свідчить про наявність однієї з подій, яка згідно п. п. 7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року за № 168/97-ВР, є підставою виникнення податкового кредиту: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, а у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Згідно п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” №168/97-ВР, податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов’язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

У пункті 1.8 ст.1 Закону України „Про податок на додану вартість” №168/97-ВР зазначено, що бюджетне відшкодування –це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку на додану вартістьу випадках, визначених Законом.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” №168/97-ВР, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно з п.п.7.7.5 п.7.7 ст.7 цього ж Закону суми податку на додану вартість зараховуються до Державного бюджету України та використовуються у першу чергу для бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно з цим Законом.

Вказані норми права встановлюють, що однією з обов’язкових підстав включення сум податку до податкового кредиту з податку на додану вартість, є сплата цих сум до Державного бюджету України.

Отже, включенню до податкового кредиту підлягають лише суми ПДВ, які сплачені до бюджету. Це випливає з самої суті податку, його основної функції – формування доходів Державного бюджету України (п.19 ст.1, ст.9 Бюджетного кодексу України), а також з поняття платника податку на додану вартість, як особи, яка зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем (п.1.3 ст.1 Закону України „Про податок на додану вартість” №168/97-ВР).

Так, на підставі направлення №16 від 12.01.2007 року працівником ДПІ у Личаківському районі м. Львова проведено позапланову перевірка ТзОВ "Торговий дім "Галпап" з питань взаєморозрахунків по ланках ТзОВ "Укрпродкомпанія" - ВАТ "Одеський консервний завод дитячого харчування" за червень 2004 року. По результату перевірки Позивача було складено акт перевірки від 16.01.2007 року №10/23-0/22343278, в якому знайшли відображення факти порушення податкового законодавства ТзОВ "Торговий дім "Галпап".

Перевіркою встановлено порушення вимог п.1.8 сті, п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. №168/97-ВР (з змінами і доповненнями), що призвело до завищення позивачем бюджетного відшкодування по ПДВ за червень 2004 року на суму 14819 грн.

В ході позапланової перевірки позивача було направлено запит на проведення зустрічної перевірки по питаннях підтвердження податкового кредиту за червень 2004р. до СДПІ у Приморському районі м. Одеси по ТзОВ "Укрпродкомпанія" від 10.02.06 №3254/23-0 на загальну суму ПДВ 14819 грн. В отриманій відповіді від 19.04.06 №1464/7/23-5013/27/83 вказано, що дане підприємство є посередником, постачальник - ВАТ "Одеський консервний завод дитячого харчування". ДПІ у Личаківському районі м. Львова направлено запит до ДПІ у Малинівському районі м. Одеси на проведення зустрічної перевірки ВАТ "Одеський консервний завод дитячого харчування". В отриманій відповіді від 28.08.06 №19768/7/23-514/28/8859 вказано, що ВАТ "Одеський консервний завод дитячого харчування" не мало взаємовідносин з ТзОВ "Укрпродкомпанія" згідно податкової накладної від 31.05.2004р. №80 на суму ПДВ 1611280 грн. Крім того, відповідно до наданої копії листа ВАТ "Одеський завод дитячого харчування" від 04.08.04 №1040, податкова накладна з реквізитами, вказаними в запиті, відсутня і не включалась до податкового зобов'язання ВАТ "Одеський консервний завод дитячого харчування" в даному періоді.

Отже, як видно з вищенаведеного, ненадходження податку на додану вартість є наслідком того, що, згідно зустрічних перевірок (на ІІ-му ланцюгу), постачальник ВАТ "Одеський консервний завод дитячого харчування", який повинен був відобразити відповідні суми податку на додану вартість в податковій Декларації з ПДВ в рядку "податкове зобов'язання" та сплатити до бюджету у відповідному періоді суми податку, не задекларувало та не сплатило ПДВ за червень 2004 року.

Отже, позивачем в порушення вищенаведених норм завищено бюджетне відшкодування за червень 2004р. на суму ПДВ 14819 грн.

Керуючись ст.ст.122-124,127,130,135,143,151-154,160,161,163,167 КАС України, суд, -

постановив:

1.В адміністративному позові відмовити повністю.

2.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження здійснюються згідно вимог ст.ст.186 та 254 КАСУ.

Суддя