ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.06.07 р.                                                                               Справа № 32/183

Господарський суд Донецької області у складі судді О.М. Сковородіної при секретарі судового засідання: Журби А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Оберемко Ю.О. – довіреність від 27.12.06р.

від відповідача: Анохіна Т.І. – довіреність від 31.12.06р.

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі Харцизьких електричних мереж м. Харцизьк

до відповідача: Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” в особі виробничої одиниці „Торезтепломережа” м. Донецьк

про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, пені в сумі 433971,83грн.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Донецькоблнерго” в особі Харцизьких електричних мереж м. Харцизьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” в особі виробничої одиниці „Торезтепломережа” м. Донецьк про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, пені в сумі 433971,83грн.

В обґрунтування  позовних вимог позивач посилається на договір про постачання електричної енергії № 143 від 31.03.2004р., акт звіряння взаєморозрахунків, акти прийому-передачі, рахунки, повідомлення про припинення подачі електроенергії.

Відповідач позовні вимоги визнає частково в сумі 424122,16грн. (основний борг), вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідача просив, враховуючи об’єктивні причини виникнення заборгованості, та й те, що продукція підприємства є суспільно необхідною для споживача, розстрочити виконання рішення строком на 12 місяців.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про постачання електричної енергії № 143 від 31.03.2004р., за яким позивач зобов’язувався постачати електричну енергію споживачу, а споживач був зобов’язаний сплачувати постачальнику електричної енергії її вартість згідно з умовами цього договору та додатків до нього, що є його невід’ємними частинами.

Позивач виконав свої зобов’язання за договором. Факт постачання позивачем електроенергії, а також обсяг та відповідно споживання відповідачем електроенергії підтверджується актами прийому-передачі, рахунками.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 2.2.2. договору відповідач був зобов’язаний оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатку  № 5 „Порядок розрахунків за електроенергію”.

Проте, свої зобов’язання за договором, як про це заявлено позивачем,  відповідач,  всупереч ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, належним чином не виконав. Внаслідок цього, станом на 01.01.07р. утворилась заборгованість за реактивну енергію в розмірі 31554,21грн. з ПДВ, за активну енергію в сумі 392567,95грн. з ПДВ, факт чого позивач підтверджує наданими документами, зокрема, рахунками.

З урахуванням обставин справи та наданих  доказів, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в сумі 424122,16грн.

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитору зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі згаданої норми позивач наполягає на стягненні з відповідача нарахованих на часткову суму боргу 415464,49грн., 3% річних в сумі 5185,18грн. та індекс інфляції в сумі 4654,09грн.

Проте, згідно з наданим розрахунком фактично сума нарахованого індексу інфляції становить 4645,09грн. Такий розрахунок є вірним, і тому саме в цій сумі суд задовольняє вимоги щодо стягнення нарахованого індексу інфляції.

Таким чином, вимоги позивача щодо застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов’язання у вигляді стягнення нарахованого індексу інфляції на суму боргу в розмірі 4645,09грн., 3% річних за прострочку виконання грошових зобов’язань в сумі 5185,18грн. підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 10,40грн., суд виходить з наступного. Відповідно до п. 4.2.1 договору за внесення платежів, передбачених п.п. 2.2.2-2.2.3 цього договору з порушенням термінів, визначених Додатком № 5 „Порядок розрахунків за електроенергію” споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню в розмірі 0,1% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

При цьому, нарахування пені позивачем зроблено в розмірі 0,001%, що не  суперечить приписам Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”, що і є правомірним.

Враховуючи наявність порушень, заборгованості з боку відповідача несплати недооблікованої енергії, положень ст.ст.610, 611 ЦК України, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 10,40рн. є правомірними та підлягають  задоволенню.

Відповідач просив суд розстрочити виконання рішення на 1 рік, посилаючись на скрутне фінансове становище. Звертав увагу суду на те, що спірна заборгованість фактично є неналежним виконанням зобов’язань населенням (яке складає 80% споживачів відповідача), дебіторська заборгованість якого складає 201,6 млн. грн. станом на 01.06.07р., що підтверджується довідкою про дебіторську заборгованість станом на 01.06.07р., балансом станом на 01.04.07р.

Проте, суд, з урахуванням заперечень позивача, вважає, що відповідач при належному використанні своїх прав відповідачем щодо стягнення заборгованості вже з його боржників (як в межах досудового врегулювання спорів, так і в ході виконавчого провадження за рішеннями суду), він в змозі буде проводити погашення заборгованості протягом 6 місяців.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України керуючись ст. ст. 22, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі Харцизьких електричних мереж м. Харцизьк  до Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” в особі виробничої одиниці „Торезтепломережа” м. Донецьк про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, пені в сумі 433971,83грн.

Стягнути з Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” в особі виробничої одиниці „Торезтепломережа” м. Донецьк  (83089, м. Донецьк, вул. Донецька, 38, , п/р 0 в АК „Донгорбанк”, код банку 334970) на користь Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі Харцизьких електричних мереж м. Харцизьк (84600, Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, 11, , п/р 0283 в ЦГО Промінвестбанку, код банку 334464) заборгованість в сумі 424122,16грн., 3% річних в сумі 5185,18грн., індекс інфляції в сумі 4645,09грн., пеню в сумі 10,40грн., витрати з державного мита в сумі  4339,62грн., та  118,00грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Розстрочити виконання рішення у справі на шість місяців рівними частками по 72327,13грн. на місяць (5 місяців) та  72327,18грн. в останній місяць.

Повний текст рішення підписаний 22.06.07р.

Рішення набирає законної сили 03.07.07р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд  згідно розділу XII ГПК України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя