ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.07                                                                                        Справа №  22/167/06

Суддя

За позовом:   Акціонерного товариства відкритого типу “Галичфарм” (79024, м. Львів, вул.. Опришківська, 6/8)

до відповідача: Закритого акціонерного товариства фармацевтичної фабрики “Віола”, (69063, м. Запоріжж, вул. Кірова, 75)

Суддя Скиданова Ю.О.

Представники:

Від позивача:     не з’явився

Від відповідача: Нестерець Ю.С. –представник за довіреністю б/н від 30.05.2005 р.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлені позовні вимоги про зобов’язання ЗАТ ФФ “Віола” припинити дії, які порушують права АТВТ “Галичфарм” як власника свідоцтва України №33522 на знак для товарів і послуг СЕДАВІТ, а саме: нанесення позначення “СЕДАВІОЛ” на товар-екстракт заспокійливий, упаковку, в якій міститься цей товар, етикетку, зберігання такого товару із нанесенням зазначеного позначення з метою пропонування для продажу,  пропонування його для продажу, продажу такого товару із нанесенням зазначеного позначення, застосування його в діловій документації, в рекламі та в мережі Інтернет. Зобов’язання відповідача знищити виготовлені зображення позначення “СЕДАВІОЛ”, схожого із зареєстрованим знаком “СЕДАВІТ” настільки,  що їх можна сплутати на товарах, упаковках, етикетках. Зобов’язання відповідача вилучити з цивільного обороту товари, на яких нанесено позначення “СЕДАВІОЛ”.

03.07.2006 р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №22/167/06, справу призначено до розгляду на 09.08.2006 р.

Ухвалою від 09.08.2006 р.,  за клопотанням представників сторін на підставі ст. 69 ГПК України  продовжено строк розгляду спору до 29.10.2006 р., розгляд справи  на підставі ст. 77 ГПУ України відкладалося на 28.08.2006 р..

У судовому засіданні 28.08.2006 р. представник позивача надав заяву про уточнення позовних вимог, яка фактично є письмовими поясненнями по суті спору, дані пояснення судом прийняті до розгляду.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.08.2006 р., на підставі ст. 41 ГПК України по справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства Юстиції України. На  вирішення експертизи поставлено наступні питання:

1)              чи є порівнювані позначення “СЕДАВІТ” та “СЕДАВІОЛ” схожими за

ступенем змішування настільки, що їх можна сплутати?

2)          чи є частина “СЕДА” словесного позначення за свідоцтвом України №33522 на знак для товарів і послуг загальновживаним для назв фармацевтичних препаратів, а саме заспокійливих (седативних) препаратів?

3)          чи має словесне позначення “СЕДА”, яке є частиною товарного знака за свідоцтвом України №33522, розрізняльну здатність для товарів 05 класу Міжнародної класифікації товарів та послуг (МКТП)?

4)          чи є товари, для яких використовуються позначення “СЕДАВІТ” та “СЕДАВІОЛ” спорідненими?

5)          чи є етикетки, що розміщені на упаковці товару, що використовуються акціонерним товариством відкритого типу “Галичфарм” та закритим акціонерним товариством фармацевтичною фабрикою “Віола” ідентичними?

Цією самою ухвалою господарського суду сторони було зобов’язано надати судовому експерту всі матеріали, необхідні для проведення експертизи, а провадження у справі №22/167/06 зупинено на підставі п.1 ч.2 ст. 79 ГПК України.

Ухвалою від 12.02.2007 р. поновлено провадження у справі з 15.03.2007 р., судове засідання призначено на 15.03.2007 р..

У судовому засіданні 15.03.2007 р. розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частину рішення (за згодою представника відповідача).

Позовні вимоги ґрунтуються на положеннях п. 5 ст. 16, ч. ч. 1, 2 ст. 20 Закону України “Про охорону прав на знаки для товарів і послуг” п.п. 3,4 ст. 432 Цивільного кодексу України, Позивач вважає, що позначення “СЕДАВІТ” та “СЕДАВІОЛ” в цілому є фантазійними словами, які не мають конкретного значення; для споживача слова “СЕДАВІТ” та “СЕДАВІОЛ” не мають стійкого асоціативного зв’язку з певним значенням, а тому, семантична схожість вказаних позначень є досить високою. Вважає, що відповідач порушує його право власності на зареєстрований знак для товарів і послуг (свідоцтво на знак для товарів і послуг №33522 від 15.07.2003р., видане Державним департаментом інтелектуальної власності) шляхом використання для маркування товарів словесного позначення, схожого з зареєстрованим настільки, що їх можна сплутати, зокрема зазначає, що в словесних позначеннях “СЕДАВІТ” та “СЕДАВІОЛ” співпало 6 перших звуків, і це забезпечує їм фонетичну схожість, змісту позначення не мають, написання їх схоже, а тому є підстави для висновку про таку схожість вказаних позначень, що вони можуть бути змішаними. Позивач вважає, що використання відповідачем позначення “СЕДАВІОЛ” може ввести в оману споживачів щодо особи, яка виробляє товар, тобто про оманливість вказаного позначення.

Відповідач проти позову заперечив, позовні вимоги вважає безпідставними і необґрунтованими. На думку відповідача, словесні позначення “СЕДАВІТ” та “СЕДАВІОЛ” є скороченнями від слів, поєднання яких мають конкретні значення, а тому не можуть бути визнаними фантазійними, позбавленими стійкого конкретного змісту, ці позначення не є схожими настільки, що їх можна сплутати. Отже, в діях відповідача по випуску та реалізації екстракту заспокійливого “СЕДАВІОЛ” порушень прав власника свідоцтва України №33522 на словесний знак для товарів і послуг “СЕДАВІТ” не вбачається. Така позиція відповідача знайшла своє відображення у висновку патентного повіреного України Грушанського Олександра Андрійовича, здійсненого за замовленням відповідача у справі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані сторонами в судовому  засіданні додаткові документи, вислухавши пояснення представників сторін, враховуючи надані висновки експерта суд вважає заявлені позивачем  вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що акціонерне товариство відкритого типу “Галичфарм” з 28.08.2001 р. є власником на території України знаку для товарів і послуг “СЕДАВІТ”: сертифікат для товарів класу №5 Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків –Лікарські засоби для людини, що підтверджується свідоцтвом №33522 на знак для товарів і послуг СЕДАВІТ, який зареєстровано для товарів 5 класу МКТП (копія якого знаходиться в матеріалах справи).

В матеріалах справи міститься Висновок №53 судової експертизи об’єктів права інтелектуальної власності по господарській справі №22/167/06 від 29.01.2007 р., згідно якого експертом зроблені висновки наступного змісту:

1)          порівнювані словесні позначення “СЕДАВІОЛ” та знак для товарів і послуг за свідоцтвом України №33522 “СЕДАВІТ”,  стосовно товарів і послуг, споріднених із наведеними у свідоцтві, не є схожими настільки, що це позначення і знак можна сплутати;

2)          використання упаковки екстракту заспокійливого з нанесеним на неї словесним позначенням “СЕДАВІОЛ” (виробництва ЗАТ ФФ “Віола”) не може призвести до змішування з діяльністю АТВ “Галичфарм”, яке виробляє заспокійливий засіб в упаковці з нанесеним на неї знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України №33522 “СЕДАВІТ”.

Відповідно до ч.2. ст. 16 Закону України “Про охорону прав на знаки для товарів і послуг” (далі –Закон) свідоцтво  надає його власнику виключне право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом.

Використанням знака визнається нанесення його   на   будь-який   товар,   для   якого   знак зареєстровано,  упаковку,  в якій міститься такий товар,  вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет,  зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування  для  продажу,  пропонування  його  для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);     застосування його  під  час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в  рекламі  та  в мережі Інтернет, у тому числі в доменних іменах.     Знак визнається  використаним,  якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака,  а також  у  формі,  що  відрізняється  від зареєстрованого знака лише окремими елементами,  якщо це не змінює в цілому відмітності знака. із введенням зазначених товарів і послуг у господарському обороті ( ч.4. ст. 16 Закону).

Згідно з  ч. 5 ст. 16 Закону свідоцтво надає його власнику право забороняти іншим особам використовувати зареєстрований знак без його дозволу, за винятком випадків, коли використання знака не визнається згідно з цим Законом порушенням прав власника свідоцтва.

Відповідно до ст. 20 Закону будь-яке  посягання  на   права    власника    свідоцтва, передбачені  статтею  16  цього  Закону, в тому числі вчинення без згоди  власника  свідоцтва  дій,  що  потребують  його  згоди,  та готування  до  вчинення  таких  дій,  вважається  порушенням  прав власника  свідоцтва,  що  тягне за собою відповідальність згідно з чинним  законодавством  України.

Власник свідоцтва може також вимагати усунення з товару, його упаковки незаконно використаного знака або  позначення, подібного до нього настільки, що їх можна сплутати, або знищення виготовлених зображень знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання про невідповідність оспорюваного знака умовам надання правової охорони з огляду на твердження позивача у позовній заяві, що об’єкт цього знака є: оманливим або таким, що може ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу; є тотожним або схожим настільки, що їх можна сплутати з протиставленим знаком позивача.

Судом здійснено оцінку наявного у справі висновку судової експертизи, та встановлено, що ним повністю спростовуються позовні вимоги акціонерного товариства відкритого типу “Галичфарм”.

З огляду на вищевикладене господарський суд Запорізької області вирішив у позові акціонерному товариству відкритого типу “Галичфарм” відмовити у повному обсязі.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом.

Оплату  за проведення судової експертизи сплачено сторони пропорційно.

Судові витрати у справі згідно із приписами ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись   ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,  суд

ВИРІШИВ :

1.          В позові відмовити.

2.          Стягнути з акціонерного товариства відкритого типу “Галичфарм” (72024, м. Львів, вул. Опришківська, 6/8, р/р8980 в філії “ЛРУ” банку “Фінанси та кредит”, ТОВ, МФО 325923,  ) на користь закритого акціонерного товариства “Фармацевтична фабрика “Віола” (69063, м. Запоріжжя, вул. Кірова, 75, р/р0001 в АКБ “Індустріалбанк”, МФО 313849,) 4251,00 грн. витрат на проведення судової експертизи. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили  після  закінчення  десятиденного  строку  з дня  його  підпису.

Рішення оформлене і підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 23.04.2007р.

Суддя                                                      Ю.О. Скиданова