СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

25 квітня 2007 року

Справа № 2-25/14910-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Котлярової О.Л.,

суддів                                                                      Антонової І.В.,

Ткаченка М.І.,

за участю представників сторін:

прокурора : Шаблін Є.М. за посвідченням;

позивача: не з'явився;

1 відповідача: Чечель Д.В. за довіреністю;

2 відповідача: Капран М.В. за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Прокурора Автономної Республіки Крим та Кримської митниці, яка приєдналася до апеляційних вимог прокурора Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Маргарітов М.В.) від 04 грудня 2006 року у справі № 2-25/14910-2006А

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоцентр-Крим" (11-й км. Московського шосе, Аграрне, м. Сімферополь, 95492)

до           Кримської митниці (вул. Мальченка, 22, Аерофлотський, АРК, 95491)

до Головного управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим (вул. Севастопольська, 19, Сімферополь, 95015)

заявник апеляційної скарги: Прокурор Автономної Республіки Крим  (вул. Севастопольська, 21, Сімферополь, 95000)

про визнання нечинними карток, талонів відмови та рішення про митну оцінку

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автоцентр-Крим" звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом  до Кримської митниці, до Головного Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим про визнання нечинними карток відмови у прийнятті митних декларацій та талонів до них, рішень Кримської митниці відносно визначення митної вартості товарів, оформлених Актом від 18 серпня 2006 року «Про проведення консультації щодо визначення митної вартості автомобілів» за вантажними митними деклараціями та зобов'язати відповідача зарахувати в рахунок наступних митних платежів суму зайво сплаченої Кримської митниці у розмірі 302394,70грн. по 42 автомобілях марки «Тіаnmа Drаgоn»за вантажними митними деклараціями від 22 серпня 2006 року.

26 жовтня 2006 року позивач уточнив позовні вимоги та просив господарський суд визнати дії відповідача по складанню карток відмови в прийнятті митних декларацій, митного оформлення або пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України за № 600000001600202, № 600000001600204-600000001600244 від 17 серпня 2006 року і талонів до них –неправомірними. Зобов'язати відповідача застосувати митну вартість, заявлену товариством з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Крим»до митного оформлення за ВМД у кількості 42 штук: за №№ 6000000016000016006762 від 14 серпня 2006 року. Крім того, просив визнати другим відповідачем – Головне Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим та стягнути з Державного бюджету України зайво сплачені податки та збори (обов'язкові платежі) у сумі 305942,03грн.

Ухвалою від 21 вересня 2006 року господарський суд  вжив заходи із забезпечення позову.

Ухвалою від 26 жовтня 2006 року господарським судом залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головного Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим.

Відповідно до статей 35, 36-1 Закону України „Про прокуратуру”, статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки даний спір зачіпає інтереси держави, ускладнює забезпечення реалізації державної політики в сфері податкової діяльності, виконуючи повноваження, передбачені статтею 121 Конституції України, прокурор вступив до процесу у справі.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим у справі №2-25/14910-2006А від 04 грудня 2006 року (суддя Маргаритов М.В.) позов товариства з обмеженою відповідальністю "Автоцентр-Крим" до Кримської митниці, до Головного Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, за участю прокурора Автономної Республіки Крим про визнання нечинними карток, талонів відмови та рішення про митну оцінку, задоволено. Визнано дії відповідача зі складання карток відмови в прийнятті митних декларацій, митного оформлення або пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України за №600000001/6/00202, за №600000001/6/00204-600000001/6/00244 від 17 серпня 2006 року і талонів до них - неправомірними. Зобов’язано відповідача застосувати митну вартість, заявлену товариством з обмеженою відповідальністю „Автоцентр-Крим” до митного оформлення за ВМД у кількості 42 штук  за №№ 600000001/6/00001/6/006762 від 14 серпня 2006 року у сумі 644128,47 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Автоцентр-Крим” зайво сплачені податки та збори (обов’язкові платежі) у сумі 305942,03 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Автоцентр-Крим” 1703,40 грн. судових витрат.

Не погодившись з винесеною постановою господарського суду, прокурор звернувся з апеляційною скаргою до Севастопольського апеляційного господарського суду, в якій просить дану постанову скасувати.

На думку апелянта, постанова суду прийнята в порушення норм матеріального та процесуального права, а саме, порушені вимоги Митного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, Конституції України. Більш детальніше доводи вказані в апеляційній скарзі.

До суду апеляційної інстанції надійшла заява Головного Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим про апеляційне оскарження постанови господарського суду Автономної Республіки Крим від 04 грудня 2006 року у справі 2-25/14910-2006А, але, судова колегія зазначає, що самої апеляційної скарги з додатковою документацією скеровано до суду не було.

У заяві про приєднання до апеляційної  скарги прокурора Автономної Республіки Крим - Кримська митниця підтримала вимоги зазначеної апеляційної скарги на  постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 04 грудня 2006 року у справі 2-25/14910-2006А.

На адресу суду апеляційної інстанції були надіслані повернення ухвал, скерованих товариству з обмеженою відповідальністю "Автоцентр-Крим"   Севастопольським апеляційним господарським судом про відкриття провадження у апеляційній скарзі прокурора від 01 березня 2007 року та 12 березня 2007 року про призначення апеляційної скарги до розгляду. На відмітках, що прикріплені до обох поштових конвертів зазначено: „за истечением срока хранения” (наявні в матеріалах справи).

13 квітня 2007 року судова колегія ухвалила за необхідне відкласти розгляд справи слуханням на 25 квітня 2007 року, у зв'язку з не з'явленням у судове засідання представника позивача та прокурора, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Сотула В.В. від 13 квітня 2007 року у справі № 2-25/14910-2006А суддів Заплава Л.М. та Латиніна О.А. було замінено на суддів Гоголя Ю.М. та Ткаченка М.І.

25 квітня 2007 року у судове засідання не з’явився вдруге представник позивача, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду  з повідомленнями.

З цього слід, що апеляційною інстанцією були зроблені усі дії для належного повідомлення про розгляд вищезгаданої апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Автоцентр-Крим.

Враховуючи, що чинне законодавство не обмежує коло представників юридичних осіб при розгляді адміністративної справи,  а також те, що відповідно до пункту 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб,  які беруть участь у справі,  належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду,  не перешкоджає  судовому  розгляду справи, судова колегія вважає  можливим розглянути справу за відсутності не з’явившегося представника позивача.

Представники Головного Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, Кримської митниці та прокурор підтримали апеляційну скаргу.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Сотула В.В. від 25 квітня 2007 року у справі № 2-25/14910-2006А суддю Ткаченка М.І. було замінено на суддю Антонову І.В.

Судова колегія, відповідно до вимог статті 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, вислухавши присутніх у судовому засіданні представників сторін і прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 261 Митного кодексу України (надалі –МК України), митна вартість товарів є базою для нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів).

Згідно статті 189 МК України, обов'язковою умовою переміщення товарів в режимі імпорту є сплата податків і зборів, якими обкладаються товари під час ввезення на митну територію України відповідно до законів України.

Таким чином, митне оформлення та пропуск товарів на митну територію України можливий лише при правильному визначенні декларантом митної вартості та сплати розрахованих на її базі податків та зборів.

За контрактом № ВБТМ06-037 від 03 травня 2006 року, товариство з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Крим» придбало у фірми «Боадінг Автомобілі Ко, ЛТД» (Китай), автомобілі в кількості 42 штук.

Вказані автомобілі були заявлені позивачем до митного оформлення за вантажними митними деклараціями за №№ 6000000016006721- 6000000016006762 від 14 серпня 2006 року.

Позивачем в деклараціях митної вартості, форми ДМВ-1 до них, була заявлена митна вартість придбаних автомобілів, визначена по першому (основному) методу визначення митної вартості - методу оцінки за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.

Заявлена митна вартість позивачем підтверджується контрактом з китайською фірмою-продавцем № ВБТМ06-037 від 06 травня 2006 року, інвойсом до контракту. При цьому, загальна митна вартість сорока двох автомобілів склала 644128, 47 грн.

17 серпня 2006 року Кримською митницею були складені картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні або пропуском товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 600000001600202, № 600000001600204-600000001600244 від 17 серпня 2006 року. Товариству з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Крим»були видані відповідні талони відмови у пропуску через митний кордон України.

Кримська митниця листом від 16 серпня 2006 року (за вих.№ 07-12X5155) повідомила товариство з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Крим», що перший метод визначення митної вартості не може бути вибраний декларантом, у зв'язку з невідповідністю контракту за № ВБТМ06-037 положенням статті 267 Митного кодексу України та запропонувала провести процедуру консультації для обґрунтованого визначення митної вартості.

18 серпня 2006 року Кримською митницею була проведена консультація в порядку статті 266 Митного кодексу України з товариством з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Крим». На підставі консультації Кримською митницею складений спільний Акт відносно визначення митної вартості автомобілів

Судова колегія зазначає, що Акт від 18 серпня 2006 року про проведення консультацій, є двостороннім документом, який фіксує лише вчинені дії, та не є рішенням митного органу щодо визначення митної вартості товарів. Кримською митницею не здійснювалася оцінка ввезених позивачем товарів, оскільки відповідного рішення митного органу не існує.

На підставі цієї згоди позивачем були надані до митного оформлення тимчасові вантажні митні декларації (за текстом ВМД) за №№600000001/6/00001/6/007166, 600000001/6/00001/6/007193 від 22 серпня 2006 року, за якими були сплачені податки та збори, а товари були випущені у вільний обіг на митній території України.  При цьому, загальна митна вартість склала 950070,50грн., які були сплачені позивачем до бюджету.

Згідно пунктів 5, 8 Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09 червня 1997 року за №574, після реєстрації вантажної митної декларації декларант несе відповідальність за зазначені у ній відомості, а оформлена вантажна митна декларація є підтвердженням надання особі права на розміщення товарів та транспортних засобів у заявленому митному режимі й прав та обов'язків зазначених у вантажній митній декларації осіб, щодо здійснення ними відповідних фінансових, господарських та інших операцій.

Судова колегія вважає, що висновок господарського суду про визнання неправомірними дій митниці щодо складання карток відмови та талонів до них суперечить нормам матеріального права, у зв’язку з наступним.

Наказом Державної митної служби України від 12 грудня 2005 року за №1227 (зареєстрований в Міністерстві Юстиції України 26 грудня 2005 року за №1562/11842) скасовано наказ Державної митної служби України від 24 квітня 1999 року за №239 та затверджено новий «Порядок оформлення й використання Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України» (далі - Порядок), який не передбачає оформлення талонів відмови.

Згідно до пункту 1 зазначеного Порядку, він визначає механізм надання митним органом письмового повідомлення заінтересованим особам про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Підставою відмови у митному оформленні, згідно виданих позивачу карток відмови, є невірне визначення митної вартості, що підтверджується рішенням Кримської митниці №07-12/5155 від 16 серпня 2006 року щодо неможливості обрання першого методу визначення митної вартості у зв'язку з невідповідністю контракту №ВБТМ06-037 від 03 травня 2006 року положенням статті 267 МК України.

Отже, картки відмови складені митницею за формою та у відповідності з Порядком, а дії митниці щодо їх складання є правомірними, оскільки передбачені чинним законодавством.

Пунктом 11 Порядку встановлено, що на підставі оформленої Картки, можуть бути   оскаржені   не   дії  митниці,   а   безпосередньо   відмова   в   прийнятті   митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Втім, позивачем не були оскаржені у встановленому порядку ні відмова митного органу у митному оформленні та пропуску товарів через митний кордон України, ні попереднє рішення митниці про неможливість застосування першого методу визначення митної вартості.

На думку судової колегії, судом першої інстанції безпідставно було прийнято до уваги лист китайського підприємства-постачальника автомобілів від 14 червня 2006 року щодо тлумачення положень зовнішньоекономічного контракту.

Як пояснив представник кримської митниці, зазначений лист не надавався позивачем на момент митного оформлення та містить тлумачення термінів, зокрема "географічний регіон", що взагалі не міститься у контракті. Вказаний документ не є належним доказом у справі, оскільки на англійську мову автентичний текст перекладався за допомогою комп'ютерної техніки, що не дає можливості встановити справжній зміст написаного.

Крім того, господарський суд невірно з'ясував обставини справи.

Згідно граф 42 та 45 ВМД за №600000001/6/00001/6/006762 від 14 серпня 2006 року, загальна сума митної вартості 42 автомобілів складає 1 165 540,00 грн., тому, як  зазначено судом першої інстанції, Кримська митниця зобов'язана застосувати митну вартість, яка заявлена позивачем за вказаними ВМД у сумі 644128,47 грн.

Судова колегія вважає, що господарський суд помилково дійшов висновку про безпідставність повернення з державного бюджету позивачу суми сплачених податків та зборів в розмірі 305 942,03 грн.

Згідно із долученим до матеріалів справи листом Кримської митниці від 27 листопада 2006 року за№17-07/7744, сума збільшення сплачених до державного бюджету податків та зборів внаслідок збільшення митної вартості складає 304 060,42 грн.

Згідно до статті 264 МК України, повернення сплачених до бюджету податків та зборів можливе лише за умови скасування рішення митного органу про неможливість застосування обраного декларантом методу оцінки товарів. Зазначене рішення на цей час є чинним, та предметом розгляду у даній справі не було.

Задовольняючи вимоги про повернення з державного бюджету податку на додану вартість, суд першої інстанції не прийняв до уваги вимоги підпункту 7.2.7. пункту 7.2. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", відповідно до якого, у разі імпорту товарів на митну територію України, документом, що посвідчує право на отримання податкового кредиту, вважається ВМД, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку на додану вартість, або погашений податковий вексель.

Сплата податку на додану вартість здійснена позивачем за ВМД  №600000001/6/007147 - 600000001/6/007166, 600000001/6/00001/6/007193 від 22 серпня 2006 року, що підтверджується графами 47, В та штампом "сплачено" на них.

Підпунктом 7.5.2 пункту 7.5 ст.7 Закону визначається, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит для операцій імпорту товарів вважається дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з підпунктом 7.3.6 цієї статті (дата подання митної декларації із зазначенням у ній суми податку, що підлягає сплаті).

Законом не передбачено інших способів повернення з бюджету сплаченого податку на додану вартість (в тому числі, сплаченого помилково або надмірно). Стягнення сплаченого податку на додану вартість у судовому порядку є лише спробою отримання подвійного бюджетного відшкодування з цього податку.

Керуючись статтями 192, 24, 195, пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 1 та 4 частини 1 статті 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу прокурора Автономної Республіки Крим та Кримської митниці, яка приєдналася до апеляційних вимог прокурора Автономної Республіки Крим задовольнити.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 04 грудня 2006 року у справі № 2-25/14910-2006А скасувати.

3. У позові відмовити.

4. Скасувати заходи забезпечення позову про зобов'язання Кримської митниці продовження строку дії тимчасових митних декларацій товариства з обмеженою відповідальністю "Автоцентр-Крим" на 42 (сорок два) автомобіля за тимчасовими вантажними митними деклараціями за №№  600000001/6/00001/6/007166, 60000001/6/00001/6/007193 від 22 серпня 2006 року, застосовані ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 вересня 2006 року у даній справі.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу або постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                              підпис

Судді                                                            підпис

підпис