ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2007 р.
№ 39/8

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Ходаківська І.П.

судді
Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

за участю представників сторін
позивача -
відповідача -

розглянувши  матеріали касаційної скарги

пр. Краснов В.М. –дов. №07-1540 від 26.12.06р.
пр. Андрєєнков А.В. – дов. №Н-01/1572 від 16.05.07р.
державного підприємства “Донецька залізниця”

у справі
господарського суду Донецької області

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 08.05.2007р.

за позовом
відкритого акціонерного товариства "Макіївський коксохімічний завод"

до
державного підприємства “Донецька залізниця”

про
стягнення 2 764грн. 28коп.

Розпорядженням №02-12.2/168 від 18.07.2007р. у зв’язку з відпусткою судді Першикова Є.В. змінено склад  колегії суддів у справі №39/8 призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2006 року відкрите акціонерне товариство "Макіївський коксохімічний завод" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до державного підприємства “Донецька залізниця” про стягнення 2764,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача, неправомірне нарахування Донецькою залізницею ПДВ на плату за користування вагонами власності Російських залізниць (іновагони) є безпідставним збагаченням залізниці і просить повернути безпідставно списані кошти з його рахунку на підставі ст.1212 ЦК України.

У відзиві на позовну заяву Донецька залізниця зазначає, що відповідач користувався іновагонами, за що повинен сплатити плату, яка обкладається ПДВ. Залізницею відповідачу передано податкові накладні, на підставі яких у ВАТ "Макіївський коксохімічний завод" виник податковий кредит.

Утриманий залізницею податок перерахований до Держбюджету, тому залізниця не може вважатись такою, що безпідставно збагатилась.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.01.07р. у заявленому Донецькою залізницею письмову клопотанні №28 від 19.01.07р. з проханням залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку було відмовлено, оскільки на думку суду першої інстанції, рішення по даній справі не може вплинути на права та обов'язки Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 11.10.2006 року (суддя Скобєлкін С.В.) залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.05.07р. (судді Шевкова Т.А., Діброва Г.І., Акулова Н.В.) позов задоволено, стягнуто з державного підприємства "Донецька залізниця" на користь відкритого акціонерного товариства "Макіївський коксохімічний завод" суму 2 764,28грн., державне мито в сумі 102грн. та витрати на інформаційне забезпечення судового процесу в сумі 118грн.

Зазначені рішення попередніх інстанцій ґрунтуються на тому, що відшкодування плати за користування іновагонами не може вважатися об'єктом оподаткування.

У касаційній скарзі Донецька залізниця посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, і просила скасувати постанову Донецького апеляційного суду від 08.05.07р. та рішення господарського суду Донецької області від 21.02.07р., та відмовити у задоволенні позовних вимог.

У запереченні на касаційну скаргу відкрите акціонерне товариство "Макіївський коксохімічний завод" зазначило, що постанова та рішення господарських судів є законними та обґрунтованими і просить їх залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія  суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, що 16.05.06р. між позивачем та відповідачем був укладений договір №369/85 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Відповідно до пункту 2.3 Договору залізниця зобов'язалась здійснювати розрахунки безготівкові та готівкою з товаровласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станції Ясинувата, Макіївка.

Для проведення розрахунків і обліку сплачених сум залізниця відкрила для вантажовласника особистий рахунок з присвоєнням коду.

Вантажовласник зобов'язався здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під'їзній колії на рахунок залізниці в ТехПД Ясинувата. Одержані кошти залізниця зараховує на особовий рахунок вантажовласника.

Розділом 3 Договору встановлений порядок проведення розрахунків за надані послуги.

Частиною 6 пункту 3.2 Договору визначено, що розмір плати за користування вагонами, наданими на під'їзні колії, вантажовласник сплачує згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами.

Позивач протягом вересня-листопада 2006 року отримував від відповідача транспортні послуги, в тому числі і послуги по користуванню вагонами.

Таким чином, відповідач є покупцем послуг по користуванню вагонами, як парку Укрзалізниці, так і парку іноземних держав, що підтверджуються оформленими відомостями плати за користування вагонами, а отже, відповідно до Закону України "Про податок на додану вартість" залізниця є платником ПДВ і зобов'язана включити ПДВ у ціну наданих послуг та утримати його з покупця цих послуг і перерахувати до Державного бюджету України.

Судами встановлено, що відомості плати за користування іновагонами були підписані без зауважень, і тому залізниця за ТехПД-1 Переліками списала з особистого рахунку позивача суму 19 349,96грн., в тому числі і суму 2764,28грн., яка є податком на додану вартість, нарахованим на суму плати за користування іновагонами.

Приймаючи до уваги, що предметом позову є правомірність нарахування ПДВ на плату за користування іновагонами, та перерахування залізницею нарахованого податку до державного бюджету, а відповідно до ст.2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати податків і зборів покладено на органи державної податкової служби.

З урахуванням цих положень Закону рішення по справі може вплинути на право податкової інспекції вимагати у Донецької залізниці внесення ПДВ на плату за користування іновагонами до Державного бюджету України, а у разі задоволення позову повернення з Державного бюджету України сплаченого залізницею ПДВ. За таких обставин судом першої інстанції безпідставно відхилено клопотання державного підприємства "Донецька залізниця" і не залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку.

Окрім того, судами попередніх інстанцій не встановлено, чи використав ВАТ "Макіївський коксохімічний завод" податковий кредит на суму позову, чим порушено вимоги ст. 43 ГПК України щодо повноти та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року за № 11 "Про судове рішення" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин касаційна скарга державного підприємства "Донецька залізниця" на постанову Донецького апеляційного суду від 08.05.07р. та рішення господарського суду Донецької області від 21.02.07р. підлягає частковому задоволенню, судові рішення господарського суду першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до господарського суду.

Під час розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги викладене, вжити передбачені законом заходи для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись статтями 27, 43, 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу державного підприємства “Донецька залізниця”  задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.05.2007р. та рішення господарського суду Донецької області від 21.02.2007р. скасувати, справу №39/8 направити на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий                                                                                  Ходаківська І.П.

Судді                                                                                              Данилова Т.Б.

Савенко Г.В.