ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.07
Справа №АС16/236-07.

Господарський суд Сумської області у складі:

Головуючого судді – Моїсеєнко В.М.

секретаря судового засідання – Сорока Л.М.

розглянувши справу

За позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю « Розсоші», В-Писарівського району

до відповідача     Охтирської  міжрайонної державної податкової інспекції

про скасування  податкових повідомлень- рішень від 28.07.2006р. № 15/17-23/33219504, від 01.08.2006р.№ 1/0,

за участю представників сторін:

Від позивача                     Мірошниченко В.І.

Від відповідача:                Педько І.Г.

В судовому засіданні оголошувалася перерва  до 9 год.50 хв. 11.06.2007р.

Суть спору: Позивач просить суд скасувати  податкові повідомлення-рішення Охтирської  МДПІ  від 28.07.2006р. №15/17-23/33219504 та від 01.08.2006р. № 1/0 , відповідно до яких визначено суму податкових зобов’язань по податку з доходів фізичних осіб  в сумі  30147 грн.69 коп. та по податку на додану вартість в сумі 41542 грн.00 коп.

Відповідач подав заперечення на адміністративний позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

07.06.2007р. від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, в якій  він  змінює позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення Охтирської МДПІ від 28.07.2006р. за № 15/17-23/33219504, відповідно до якого визначено суму податкового зобов’язання  по податку з доходів фізичних осіб в сумі 30147 грн.69 коп. ,  просить скасувати його частково, в сумі 27276 грн.51 коп.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази по справі, суд встановив наступне :

Спірні повідомлення-рішення від 28.07.2006р. № 15/17-23/33219504, від 01.08.2006р. № 1/0, відповідно до яких позивачу визначено суму податкових зобов’язань по податку з доходів фізичних осіб  в сумі 30147 грн.69 коп. та по податку на додану вартість в сумі 41542 грн.00 коп. прийняті на підставі акту перевірки від 27.07.2006р.  № 131/233/33219504  про результати виїзної планової перевірки позивача  з питань дотримання вимог податкового , валютного та іншого законодавства за період з 09.11.2004р. по 31.03.2006р.

Перевіркою встановлено порушення п.п.7.3.1. п. 7.3, пп.. 7.2.1., 7.2.6. п.7.2 та пп.. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України « Про  податок на додану вартість» від 03.04.1997р. № 168/97-ВР, а також п.4.2.1 п.4.2 ст.4 Закону України « про податок з доходів фізичних осіб» № 889-1У від 22.05.2003р., п.п.8.1.2 п.8.1 ст. 8 Закону України « Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-1У від 22.05.2003р.

З зазначеними повідомленнями-рішеннями позивач не погоджується, посилаючись на те , що первинні документи  бухгалтерського та податкового обліку  свідчать,  що згідно листа від 19.11.2004р. ПП Бірюк О.О. передав ТОВ «Розсоші» товар   згідно акту прийому-передачі від 01.12.2004р. та накладних №№ 9, 10,11 від 01.12.2004р. на загальну суму 167998 грн.00 коп. з відстрочкою платежу до 20.12.2004р.  В зв’язку з відсутністю оплати з боку позивача   та відповідно до  листа ПП Бірюк О.О. від 14.12.04р. весь зазначений товар був повернутий ПП Бірюк О.О.  згідно акту прийому-передачі від 30.12.2004р. та накладними №№ 1, 2, 3 від 30.12.2004р.  При цьому позивач посилається  на п.4.5 ст.4 Закону України « Про податок на додану вартість» , зазначивши , що у разі коли після  продажу  товарів ( робіт, послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації за продаж товарів ( робіт, послуг), включаючи  перерахунок у випадках повернення проданих  товарів чи права власності на такі товари продавцю, податок, нарахований у зв’язку з таким продажем, перераховується відповідно до змін  бази оподаткування.   В обґрунтування своїх вимог стосовно податку з доходів фізичних осіб позивач вважає  , що відповідно до укладених договорів з фізичною особою –підприємцем Пивоваровим О.С. від 01.08.2005р.  останнім в серпні - вересні  2005 2005р. виконані роботи по збиранню зернових  культур, що  підтверджується актами виконаних робіт від 08.09.2005р. та 18.09.2005р. За виконані роботи  сплачено 69534 грн.00 коп. , як вважає позивач п.9.12.1 ст.9 Закону України « про податок з доходів фізичних осіб» встановлено, що оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу  нею товарів ( надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без  створення юридичної особи, здійснюється за правилами, встановленими  спеціальним законодавством з цих питань.

Суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Позивач в своїй позовній заяві стверджує, що податкові накладні по ПДВ від 26.10.2004р. були виписані помилково, а фактично згідно листа ТОВ «Розсоші» від 19.11.2004р. ПП Бірюк О.О. передав ТОВ «Розсоші» товар- сільськогосподарську техніку на худобу – згідно акту приймання –передачі від 01.12.2004р. та накладних № 9, 10,11 від 01.12.2004р. на загальну суму 167998 грн.00 коп. Однак, дане твердження позивача не відповідає дійсності, так як податкові накладні № 11 та № 12 датовані 01.12.2004р. для перевірки не надані. Як вбачається з матеріалів справи  11.05.2006р. відділом оподаткування фізичних осіб Охтирської МДПІ на адресу Великописарівського відділення Охтирської МДПІ було направлено листа згідно якого, у зв’язку з проведенням планової документальної перевірки СПД-ФО Бірюк Олега Олексійовича (м.Охтирка, вул. Орджонікідзе,1) з метою вирішення питання щодо  обґрунтованості включення в податкові зобов’язання сум ПДВ була проведена  зустрічна перевірку  ТОВ «Розсоші» по  слідуючим податковим накладним:  № 10 від 26.10.2004р. – поставка товарів  , вартість без ПДВ – 20125 грн.00 коп., сума  ПДВ – 4025 грн.00 коп., з правом включення до податкового зобов’язання – 4025 грн.00 коп., №  11 від 26.10.2004р. - поставка товарів  , вартість без ПДВ – 83155 грн.00 коп., сума  ПДВ – 16631 грн.00 коп., з правом включення до податкового зобов’язання –16631 грн.00 коп, № 12  від 26.10.2004р.- поставка товарів  , вартість без ПДВ – 56843 грн.34 коп., сума  ПДВ – 11368 грн.66 коп., з правом включення до податкового зобов’язання – 11368 грн.00 коп.,  від 28.12.2004р., № 12 від 29.01.2005р., № 3 від 14.02.2005р., № 27 від 31.03.2005р., № 26 від 31.03.2005р., № 28 від 15.04.2005р., № 40 від 29.12.2005р., № 39 від 29.12.2005р. , всього  вартість  по поставки товарів ( послуг) без ПДВ на  502064 грн.18 коп., 100412 грн.82 коп. –ПДВ , з правом включення до податкового зобов’язання – 100412 грн.82 коп. Отже , як видно  з  запиту, ніяких податкових накладних датованих  01.12.2004р. СПД-ФО Бірюк О.О. на адресу позивача – ТОВ «Розсоші» не виписував, а навпаки, СПД-ФО Бірюк О.О. включив до податкового зобов’язання суми ПДВ по податкових накладних №№ 10, 11, 12 від 26.10.2004р. На виконання даного запиту, ТОВ « Розсоші» було запропоновано в десятиденний  термін подати письмове підтвердження факту оприбуткування товару. 22.05.2006р.  листом за № 41 директор ТОВ «Розсоші» Дяченко Н.В. пояснює, що згідно переліку всі податкові  накладні включено до реєстру податкових накладних по скорочених  деклараціях № 1  та № 2, і додатково повідомляє, що стосується техніки та обладнання , яке було відпущене по податковій накладній № 1 від 30.12.2004р., то це було повернення раніше придбаної техніки та обладнання ПП Бірюк згідно податкової накладної № 11 від 26.10.2004р. з цього підприємства, тобто як видно з цього листа  керівник позивача  підтверджує факт включення податкової накладної № 11 від 26.10.2004р. до податкового кредиту.

Факт оприбуткування товару у жовтні 2004р. також підтверджують копії накладних №10,11,9 виписаних на отримання товару через Хоруженко Ю.В.та Богословського А.В., які мають печатку СПД - ФО Бірюк О. О і копії яких завірені керівником позивача.

Також встановлено,, що позивачем  у грудні 2004р., віднесено до податкового кредиту по спеціальних деклараціях № 1та № 2 суми ПДВ по податкових накладних М 12 від 26.10.2004р., ПДВ -11368.66грн. М 10 від 26.10.2004р., де ПДВ -4025грн., та №11 від 26.10.2004р., де ПДВ -16631,0грн, на одержання товарів від СПД-ФО Бірюк Олега Олексійовича (ик.:, м.Охтирка, вул.Орджонікідзе,1), які заповненні з порушенням вимог ст.7 п.7.2 пп. 7.2.1 Закону України „Про податок на додану вартість" згідно якої платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками, зокрема г) податковий номер платника податку (продавця і покупця), в той час, як платником податку на додану вартість ТОВ „Розсоші" зареєстровано 22.11.2004р., а отже дані внесені в податкову накладну виписану 26.10.2004р., являються такими, що не відповідають вимогам ст. 7п.7.2 пп.7.2.1 Закону України "Про податок на додану вартість " № 168/97-ВР від 3.04.1997року зі змінами та доповненнями., тому, що на момент складання податкової накладної ТОВ „Розсоші" не був присвоєний індивідуальний податковий номер, що передбачено п. 9.2 ст. 9 Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР від 3.04.1997 року зі змінами та доповненнями: будь-якій особі, діяльність якої підлягає оподаткуванню, присвоюється індивідуальний податковий номер, що використовується для справляння податку. Крім того судовою практикою, зокрема, згідно оглядового листа Вищого господарського суду України від 23.11.2001 року №01-8/1271, відсутність вище перерахованих реквізитів податкової накладної позбавляє права платника на включення до податкового кредиту витрат із сплати податку на додану вартість на підставі такої накладної, оскільки вона не відповідає вимогам Закону.

Як свідчать матеріали справи,в результаті перевірки суми ПДВ по даних податкових накладних виключені з податкового кредиту по спеціальних деклараціях. Але отриманий товар від СПД-ФО Бірюк Олега Олексійовича (і.к.:), м.Охтирка, вул.ОрджонікідзеД реалізовано знову ж СПД-ФО Бірюк Олегу Олексійовичу (і.к.:) згідно податкової накладної № 1 від 30.12.2004р. на суму 166173,0грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 27695,49грн.(копія податкової накладної додається) яка була включена до: спеціальної декларації № 1 по тваринництву за січень 2005р., податок на додану вартість в сумі 11065грн., та спеціальної декларації № 2 по рослинництву за січень 2005р., податок на додану вартість в сумі 16631грн. що суперечить п.11.21. ст.11 Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР від 3.04.1997 року зі змінами та доповненнями, яким передбачено, що до 1 січня 2004 року сума податку на додану вартість, що повинна сплачуватися до бюджету переробними підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко та молочну продукцію , м'ясо та м'ясопродукти , у повному обсязі спрямовується виключно для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко і м'ясо в живій вазі. Сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко , худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, повністю залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств і спрямовується на підтримку власного виробництва тваринницької продукції та продукції птахівництва. Порядок нарахування і використання зазначених коштів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Дію пункту 11.21 ст.11 продовжено до до 1 січня 2005 року згідно із Законом України від 28.11.2003 року №1352-1У, до 1 січня 2006 року - згідно із Законом України від 23.12.2004 року №2287-IV.

Також це суперечить п.11.29 ст.11 Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР від 3.04.1997 року зі змінами та доповненнями, згідно якого до 1 січня 2004 року зупинено дію п.7.7 ст.7, п.п.10.1 і 10.2 ст.10 цього Закону в частині сплати до бюджету ПДВ щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюється сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, в яких сума одержана від поставки сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий рік, становить не менше 50 відсотків загальної суми валового доходу підприємства. Для новостворених сільськогосподарських товаровиробників різних форм власності питома вага сільськогосподарської продукції в загальній сумі валового доходу підприємства в поточному році визначається за даними звітного періоду. Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку. Дію пункту 11.29 ст.11 продовжено до 1 січня 2005 року згідно із Законом України від 28.11.2003 року №1352-ІУ, до 1 січня 2006 року - згідно із Законом України від 23.12.2004 року №2287-ІУ.

Отже виходячи із вищевикладеного вбачається, що в даному випадку реалізовувався покупний товар, а не продукція власного виробництва, а реалізація покупного товару відображається по загальній (бюджетній) декларації.

Також позивач  не погоджується з донарахуванням податку з доходів фізичних осіб, мотивуючи тим, що відповідно до укладених договорів з СПД-ФО  Пивоваровим О.С. від 01.08.05р. виконані роботи по збиранню зернових культур.За виконання  роботи  сплачено  69534,0  грн.  Свою  незгоду  позивач  мотивує п.п.9.12.1 ст.9 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб".

Однак, як свідчать матеріали справи, документальною перевіркою встановлено, що ТОВ „Розсоші" в перевіряємому періоді займалося вирощуванням зернових культур. Для виконання окремих видів робіт були залучені фізичні особи Піскур Ю.С. (виконував роботи у квітні, травні і вересні 2005 року на загальну суму 30994 грн.) Черкашин В.О.(виконував роботи у травні 2005 року на суму 3968 грн.) та Білий В.М. (виконував роботи у вересні 2005 року на суму 41934 грн.)

Але, первинні бухгалтерська документів, а саме проводки №1 „Каса" були виявлені слідуючи видаткові касові ордери по яких сплачено:

-Черкащину В.О. касовий ордер від 07.05.2005 року на суму 3968 грн.   Піскуру Ю.С. касовий ордер від 23.04.2005 року на суму 1658 грн.-Піскуру Ю.С. касовий ордер від 07.05.2005 року на суму 1736 грн. Піскуру Ю.С. касовий ордер від 18.09.2005 року на суму 27600 грн.

Білому В.М. касовий ордер від 08.09.2005 року на суму 41934 грн.

робіт.  Договори та акти виконаних робіт були підписані керівником  позивача  та виконавцями робіт і завірені печаткою ТОВ „Розсоші".

Позивач стверджує, що дані договори нібито були переукладені з СПД-ФО Пивоваровим О.С. 01.08.2005 року та йому були сплачені фактично кошти згідно касових ордерів від 18.09.2005 року та від 08.09.2005 року. Однак,  як вбачається із матеріалів справи переукладеними могли бути лише один договір з Піскур Ю.С. на суму 27600 грн. та договір з Білим В.М. на суму 41934 грн., так як роботи по іншим договорам виконувались в квітні - травні 2005 року і ці роботи назвати збиранням зернових культур навряд чи можна. Однак,  позивач посилаючись на факт переукладення договорів, просить скасувати податкове повідомлення-рішення по податку з доходів фізичних осіб в повному обсязі  проте мотивів не згоди по іншим касовим ордерам не наводить. Крім того акти виконаних робіт до кожного договору підписані всіма сторонами і скріплені печаткою юридичної особи.

Згідно п.1.3 ст.1 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" визначено, що дохід з джерелом його походження з України - це будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України.

Згідно із п. 1.15 ст.1 зазначеного Закону податковий агент -юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ)або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Згідно із п.п. 4.2.1 п. 4.2 ст.4 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються, доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору.

Відповідно до підпункту 4.3.25 п.4.3 ст.4 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються дохід (прибуток), одержаний самозайнятою особою від здійснення нею підприємницької або незалежної професійної діяльності, якщо така особа обрала спеціальну (спрощену) систему оподаткування такого доходу (прибутку) відповідно до закону. Якщо суб'єкт підприємницької діяльності, який обрав спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, одержує протягом звітного року доходи від іншої діяльності, крім зазначених у Свідоцтві про сплату єдиного податку, то такі доходи протягом року підлягають оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб на загальних підставах, за ставками та у порядку, встановленими Законом України „Про податок з доходів фізичних осіб" .

Згідно з положенням Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого Наказом ДПА України від 29 жовтня 1999 року №599, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за №752/4045, для одержання Свідоцтва про сплату єдиного податку, фізична особа- суб'єкт підприємницької діяльності подає до податкового органу за місцем державної реєстрації письмову заяву, в якій зазначає вид (види) діяльності, якими передбачає займатись, оскільки саме від виду (видівІ діяльності залежить розмір єдиного податку.

Підпунктом 9.12.2 п.9.12 ст.9 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб* визначено, що якщо   фізична особа- суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж ті. що визначені у   межах   іі   підприємницької   діяльності,   то   такі   доходи   оподатковуються   за загальними правилами, встановленими дим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах ст.7 цього Закону.

Згідно із п.22.3 ст.22 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" починаючи з 1 січня 2004 року та до 31 грудня 2006 року ставка оподаткування, визначена пунктом 7.1. ст.7 цього Закону, встановлюється нарівні 13 відсотків від об'єкта оподаткування.

Підпунктом 17.1.9 п.17.1.ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" передбачено, що у разі коли платник податків здійснює грошові виплати без попереднього нарахування та сплати податку, збору (обов'язкового платежу), якщо відповідно до законодавства таке нарахування та сплата є обов'язковою передумовою виплати, такий платник податків сплачує штраф у подвійному розмірі від суми зобов'язання з такого податку, збору (обов'язкового платежу).

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що суперечать вимогам закону. Отже - не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.                    В задоволені позову відмовити.

2.         Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                В.М.МОЇСЕЄНКО

В судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складений і підписаний 12.062007р.