ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.09.07 р.                                                                               Справа № 24/151пд

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В.Ломовцевої

При секретарі Бєліковій Н.А.

за участю:

Представників сторін:

від позивача   не з’явився

від відповідача   не з’явився

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом   Відкритого акціонерного товариства „Олександрійська фірма „Віра-Сервіс” м. Олександрія

До відповідача   Закритого акціонерного товариства „Енерговугілля” м. Донецьк

про визнання договору оренди майна № 55 від 05.05.2004р. недійсним та зобов’язання відповідача повернути орендоване майно позивачу, яке знаходиться за адресою: м.Олександрія, Кіровоградська область, пр. Леніна, 191, ОРРЗ.

СУТЬ СПОРУ:               В судовому засіданні 03.09.2007р. оголошена перерва до 14.09.2007р. відповідно до ст. 77 ГПК України.

Відкрите акціонерне товариство „Олександрійська фірма „Віра-Сервіс” м.Олександрія звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Закритого акціонерного товариства „Енерговугілля” м. Донецьк про визнання договору оренди майна № 55 від 05.05.2004р. недійсним та зобов’язання відповідача повернути орендоване майно позивачу, яке знаходиться за адресою: м. Олександрія, Кіровоградська область, пр. Леніна, 191, ОРРЗ.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір оренди майна № 55 від 05.05.2004р., додаткову угоду від 04.05.2006р., протокол розбіжностей до договору, бухгалтерську довідку, претензію про розірвання договору оренди від 21.06.2007р., претензію від 27.04.2007р., лист від 26.03.2007р.

Позивач наполягає на позовних вимогах, у судовому засіданні 03.09.2007р. повідомив, що письмово не звертався до 31.12.2006р. з пропозицією щодо не продовження строку спірного договору, що зафіксовано відповідним протоколом судового засідання.  надав пояснення від 14.02.2007р. та від 28.03.2007р., якими конкретизував позовні вимоги.

Відповідач надав відзиви на позов від 16.08.2007р. та від 31.08.2007р., проти позовних вимог заперечує, посилаючись на відсутність підстав визнавати договір недійсним з огляду на приписи ст. 207 Господарського кодексу України, а також на те, що відповідно до п. 4.2 договору та ст. 764 Цивільного кодексу України договір оренди майна № 55 від 05.05.2004р. вважається продовженим до 31.12.2008р.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд ВСТАНОВИВ:

Між ВАТ „Олександрійська фірма „Віра-Сервіс” (орендодавець) та ЗАТ „Енерговугілля” (орендатор) укладено договір оренди обладнання № 55 від 05.05.2004р.

Відповідно до п. 1 договору, позивач передає, а відповідач приймає в тимчасове володіння та користування поворотний пристрой для обробки деталей на станку 2Е656.

Згідно п. 4.1 договору майно, що орендується, вважається переданим орендареві з моменту підписання акту приймання майна, що орендується.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 договору, розмір орендних платежів складає 251,57 грн. у місяць (з ПДВ). Орендна плата сплачується в безготівковому порядку на рахунок орендодавця наперед не пізніше 10 числа кожного місяця.

Згідно акту передачі-приймання обладнання від 05.05.2004р., підписаного обома сторонами, позивач передав, а відповідач прийняв в оренду майно, обумовлене у п. 1 договору.

Відповідно до п. 4.2 термін оренди складає 2 роки з моменту прийняття майна, що орендується, за актом приймання.

Додатковою угодою від 04.05.2006р. до спірного договору, підписаною обома сторонами без зауважень, строк оренди майна продовжено до 31.12.2006р.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Позивач звернувся до суду з вимогою визнати договір оренди майна № 55 від 05.05.2004р. недійсним.

Відповідно до ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб. Нікчемними  визнаються, зокрема, такі умови типових договорів і договорів приєднання, що: виключають або обмежують відповідальність виробника продукції, виконавця робіт (послуг) або взагалі не покладають на зобов'язану сторону певних обов'язків; допускають односторонню відмову від зобов'язання з боку виконавця або односторонню зміну виконавцем його умов;  вимагають від одержувача товару (послуги) сплати непропорційно великого розміру санкцій у разі відмови його від договору і не встановлюють аналогічної санкції для виконавця.

Також, згідно ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 – 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу (а саме, зміст правочину суперечить діючому законодавству, особа, яка вчинила правочин, не має необхідного обсягу цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину не є відповідає його внутрішній волі, правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, правочин вчинений батьками, що суперечить інтересам їх неповнолітніх та недієздатних дітей). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує проти його дійсності на підставах, встановлених законом.

В обґрунтування своєї вимоги щодо визнання договору оренди недійсним, позивач посилається на те, що підставою для визнання договору недійсним є неповернення майна  відповідачем. Беручи до уваги приписи ст. 207 Господарського кодексу України та ст. 215 Цивільного кодексу України, зазначений довід позивача не ґрунтується на нормах права.

З матеріалів справи, пояснень позивача та відповідача судом встановлено, що майно, яке передане в оренду за договором № 55 від 05.05.2004р., після 31.12.2006р. не повернуто позивачу і відповідач продовжує ним користуватися.

Статтею 764 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Таким чином, відповідно до п. 4.2 договору та ст. 764 Цивільного кодексу України договір оренди майна № 55 від 05.05.2004р. вважається продовженим ще на 2 роки, тобто до 31.12.2008р.

Враховуючи відсутність підстав визнавати договір недійсним, з огляду на приписи ст. 207 Господарського кодексу України та ст. 215 Цивільного кодексу України, суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що не підлягають задоволенню.

Також позивач просить зобов’язати відповідача повернути орендоване за договором № 55 від 05.05.2004р. майно позивачу, яке знаходиться за адресою: м.Олександрія, Кіровоградська область, пр. Леніна, 191, ОРРЗ.

Відповідно до п. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше е встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

В позовній заяві позивач посилається на ст. 782 Цивільного кодексу України, згідно якої наймодавець має право відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Разом з цим, відповідно до п.п. 1, 2 ст. 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку на який йог було укладено, викупу (приватизації) об’єкта оренди, ліквідація суб’єкта господарювання – орендаря, загибелі (знищення) об’єкта оренди.

При цьому, суд виходить з того, що норми Цивільного кодексу України є нормами загальної дії, а Господарського кодексу України – спеціальними.

Крім того,  Цивільний кодекс України містить підстави припинення договорів, а Господарський кодекс України – порядок їх припинення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що договір оренди обладнання № 55 від 05.05.2004р. є продовженим на підставі ст. 764 Цивільного кодексу України, не розірваний в установленому порядку і тому у позивача, на момент розгляду справи, відсутнє право вимагати від відповідача повернення майна, яке передано останньому за договором оренди № 55 від 05.05.2004р.

Враховуючи наведене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

В судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст.ст. 203, 215, 526, 527, 651, 764, 782 Цивільного кодексу України, ст.ст. 188, 193, 207, 291 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 32, 33, 34, 38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України,  господарський суд –

В И Р I Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Олександрійська фірма „Віра-Сервіс” м. Олександрія до Закритого акціонерного товариства „Енерговугілля” м. Донецьк про визнання договору оренди майна № 55 від 05.05.2004р. недійсним та зобов’язання відповідача повернути орендоване майно позивачу, яке знаходиться за адресою: м. Олександрія, Кіровоградська область, пр. Леніна, 191, ОРРЗ  відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту його прийняття.

Суддя