СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.07                                                                                 Справа № 13/461

За позовом дочірнього підприємства “Кюне і Нагель” смт. Гостомель Київської області

до товариства з обмеженою відповідальністю “Редрейтранс ЛТД” м. Красний Луч, Луганської області

про стягнення 23075 грн. 53 коп.

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Буймирська О.В.

Від позивача
Не прибув

Від відповідача
Великородова Л.О. дов. № 271 від 07.06.2007 р.

У судовому засіданні 13.08.2007 р. за участю представників сторін була оголошена перерва до 12 год. 25 хв. 20 серпня 2007 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: Позивач звернувся з позовом про стягнення збитків в сумі 23075 грн. 53 коп. завданих йому відповідачем.

20.08.2007 р. від позивача надійшло клопотання про розгляд справи по суті за наявними в справі матеріалами без участі представника позивача. Зазначене клопотання судом задовольняється.

Відповідач позов не визнає, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

З’ясувавши фактичні  обставини справи,  докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам  сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового процесу, суд

ВСТАНОВИВ, що між сторонами по справі 02 січня 2007 року був укладений договір  КН-125FC за яким відповідач зобов’язався на замовлення позивача надавати послуги з виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом по території України згідно заявок позивача.

Відповідно до п. 6.3 договору відповідач несе повну матеріальну відповідальність за повну або часткову нестачу/втрату вантажу або його пошкодження/псування що трапилось в проміжок часу між прийняттям вантажу до перевезення та його здачею належному вантажоотримувачу відповідно до чинного законодавства України.

Згідно п. 6.8. подача транспортного засобу у стані, непридатному для перевезення вантажу передбаченого заявкою та цим договором прирівнюється до неподачі транспортного засобу під завантаження та має своїм наслідком накладення на відповідача штрафу у розмірі 270 грн.

Позивач діяв укладаючи договір з відповідачем  в якості експедитора на підставі договору на транспортне експедирування № 135/3 укладеного між позивачем та ВАТ “САН Інтербрю Україна”

21.02.2007 р. між сторонами по справі був укладений разовий договір –заявка № 20-1603-702-180 на перевезення за маршрутом м. Чернігів –м. Мелітополь пива, тари  в кількості 24 поддонів; тип рухомого складу –реф/ізотерм. В разовому договорі зазначено № тягача ВВ 2898АІ, № причепу ВВ 3567 ХХ. Зазначений автомобіль був з тентованим напівпричепом.

22.02.2007 р. при одержанні вантажоотримувачем –ТОВ “Сигма Запорожье” вантажу, був складений акт за участю представників вантажовідправника, вантажоортримувача, та водія про факт замороження пива в наступної кількості: Чернігівське світле жб –350; Чернігівське Преміум  жб –210; Стелла ж/б – 70 упаковок.

Претензією від 07 березня 2007 р. № 21 вантажоотримувач –ТОВ “Сигма-Запоріжжя” запропонував позивачу, як перевізнику, відшкодувати завдану шкоду в сумі 23075 грн. 53 коп.

04.04.2007 р. позивач претензією № 162/07СР запропонував відповідачу сплатити фактично завдані збитки в сумі 54447 грн. 01 коп.

05.06.2007 р. позивач платіжним дорученням № 319-17 перерахував ТОВ “Сігма-Запоріжжя” 23075 грн. 53 коп., з найменуванням платежу “Оплата по претензії № 21 від 07.03.2007р”.

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 23075 грн. 53 коп. збитків, обґрунтовуючи свої вимоги положеннями ст. 224 Господарського кодексу України, ст. 610, 611, 623, 924 Цивільного кодексу України.

Відповідач позов не визнає, посилаючись на те, що оскільки ним був поданий під завантаження транспортний засіб неналежного типу, а вантажовідправник не відмовився від його використання, то ризики пошкодження  товару відповідач не несе.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського  процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Між сторонами по справі був укладений договір перевезення вантажу, відповідно до умов якого відповідач (перевізник) зобов'язався  доставити    довірений    їй   другою   стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його  особі, яка  має  право на одержання вантажу (одержувачеві),  а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з  моменту  прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе,  що  втрата,  нестача,  псування  або  пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування  або пошкодження  прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди,  якщо не доведе,  що це сталося не з його вини.

Посилання відповідача на те, що вантажоотримувач був зобов’язаний відмовитися від перевезення, через те, що відповідач подав під завантаження невідповідний транспорт і відповідно відповідач не несе відповідальності за псування вантажу судом відхиляються з огляду на те, що згідно ст. 917 Цивільного кодексу України відправник вантажу має право, а не обов’язок відмовитися від перевезення у разі  надання транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу.

Відповідач прийнявши до перевезення вантаж, був зобов’язаний забезпечити його збереження. Відповідач не довів суду, що псування вантажу відбулося внаслідок обставин, яким він не міг запобігти та усунути.

Згідно ст.. 224 ГКУ Учасник господарських відносин,  який порушив господарське зобов'язання  або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності,  повинен відшкодувати  завдані  цим  збитки  суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під  збитками  розуміються  витрати,  зроблені  управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи,   які  управнена  сторона  одержала  б  у  разі  належного виконання   зобов'язання   або   додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України  до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість   втраченого,  пошкодженого  або  знищеного   майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів  тощо), понесені   стороною,  яка  зазнала  збитків  внаслідок   порушення зобов'язання другою стороною.

З врахуванням викладеного, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача коштів в сумі 23075 грн. 53 коп. є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –230 грн. 75 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст.. 44,49,82-85 Господарського  процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Редрейтранс-ЛТД” Луганська область, м. Красний Луч, шосе Антрацитівське 36 ідентифікаційний код  24194606 на користь дочірнього підприємства “Кюне і Нагель” смт. Гостомель, Київська область, вул. Садова 26А ідентифікаційний код  24596990 кошти в сумі 23075 грн. 53 коп.,  державне мито у сумі –230 грн. 75 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., наказ виати.

У судовому засіданні за згодою сторін була оголошена  тільки вступна  та резолютивна частина рішення.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько

Дата підписання рішення

27.08.2007 р.