СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

13 серпня 2007 року
Справа № 2-22/1137-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Дугаренко О.В.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Градової О.Г.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: Трегуб В.О., дов. № 16/Т/10-0 від 09.01.07

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Совєтському районі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Яковлєв С.В.) від 22 березня 2007 року по справі № 2-22/1137-2007А

за позовом           Відкритого акціонерного товариства "Совєтський райсількомунгосп" (вул. 50 років СРСР, 2,Совєтський,97200)

до           Державної податкової інспекції в Совєтському районі Автономної Республіки Крим (вул. Механізаторів, 1,Совєтський,97200)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 22 березня 2007 року (повний текст складено та підписано 27 березня 2007 року) позов Відкритого акціонерного товариства „Совєтський Райсількомунгосп” до Державної податкової інспекції в Совєтському районі Автономної Республіки Крим про визнання недійсними податкових-повідомлень-рішень  задоволено частково.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як встановлено судовою колегією, позивач у виконання вимог Закону України "Про порядок погашення зобов'язані, платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", надав розрахунок сплати єдиного податку за 2003 рік відповідно до якого визначено податкове зобов'язання у сумі 1779 грн., розрахунок сплати єдиного податку за 2004 рік за який  визначено сума податкового зобов'язання до сплати у розмірі 9029 гри., розрахунок сплати єдиного податку за 2005 рік, в якому сума податкового зобов'язання визначена у розмірі 35555 грн., розрахунок сплати єдиного податку за 2006 рік, в якому до оплати визначена сума податкового зобов'язання у розмірі 48909 грн.

Перерахування вказаних сум підтверджують копії наданих платіжних доручень (а.с. 68-78, 80-94, 96-10).

Відповідачем  28 липня 2006 року було прийнято  повідомлення-рішення № /0/405/10, відповідно до якого на підставі підпункту  17.1.7. пункту  17.1. статті  17 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за затримку на 25 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі  440.10 грн. позивачу необхідно сплатити  штраф у розмірі 10% у сумі 44.01 грн.

28 липня 2006 року позивачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № /0/405/10 відповідно до якого на підставі підпункту 17.1.7. пункту  17.1. статті  17 Закону України "Про і порядок     погашення     зобов'язань  платників     податків  перед  бюджетами  та  державними цільовими фондами" за затримку на 90 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 42089,82 грн. грн. позивачу   необхідно сплатити   штраф у розмірі 50% в сумі 21044,91 грн.

Також, відповідачем 28 липня 2006 року було прийнято податкове повідомлення-рішення  № 0/405/10, відповідно до якого на підставі підпункту  17.1.7. пункту 7.1. статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за затримку на 83 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 10575,65 грн. позивачу було донараховано штраф у розмірі 20% у сумі 2115. 13  грн.

27 грудня 2006 року відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № /0/2/02 відповідно до якого на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за затримку на 49 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 5673,00 грн. позивачу донарахований  штраф у розмірі 20% у сумі  1134,60 грн.

Також,  27 року 2006 року прийняв повідомлення-рішення № /0/2102, відповідно до якого на підставі підпункту 17.1.7. пункту 17.1. статті  17 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за затримку на 90 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 18606,43 грн. позивачу було донараховано  штраф у розмірі 50% у сумі 9303,24 грн.

Відповідно до положень статті  3 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" суб'єкти підприємницької діяльності-юридичні особи сплачують єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Стаття 4 зазначеного Указу визначає, що суб'єкти підприємницької діяльності - юридичні особи за результатами господарської діяльності за завітний податковий період (квартал) подають до органу державної податкової служби до 20 числа місяця, що наступає за звітним податковим періодом, розрахунки про сплату єдиного податку, а також платіжні доручення про сплату єдиного податку за звітний період з позначкою банку про зарахування коштів.

Колегія суддів зазначає, що спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів) є Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Стаття 1 Закону визначає, що податковим боргом (недоїмкою) є податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку , але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Порядок подання податкових декларацій та визначення суми податкових зобов'язань встановлений статтею  4 вказаного Закону

Пунктом  5.3.1 статті  5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" закріплено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1. статті 4 Закону для подання декларації платника податків.

Згідно з підпунктом 5.4.1 пункту 5.4. статті 5 вищевказаного Закону узгоджена сума податкового зобов'язання, яка не сплачена у строки, визначені у Законі, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Підпунктами 6.2.1, 6.2.2 пункту 6.2 статті 2 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання у встановлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Податкові вимоги також надсилаються платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суму податкових зобов'язань у встановлені законом строки, без попереднього направлення ( вручення) податкового повідомлення.

Відповідно до пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення.

Розміри штрафних санкцій за порушення податкового законодавства, що накладаються на платника податків, визначені статтею 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Так, відповідно до підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 вказаного Закону у разі , коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим законом, він зобов’язаний сплатити штраф у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу - при затримці від 31 до 90 календарних днів, у розмірі 50 % погашеної суми податкового боргу - при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надана копія платіжного доручення № 65 від 19 червня 2001 року на суму 14465 грн. У графі "Призначення платежу "  вказано : "Єдиний податок для малого бізнесу за липень 2001 року , нарахований та перерахований повністю." На зазначеному платіжному дорученні є відмітка банку "Україна" про проведення зазначеного платежу. Також, в матеріалах справи є копія повідомлення регіонального представника ліквідатора банку "Україна" № 11/2-04/87 від 23 серпня 2005 року, в якою вказано, що на перерахований позивачем відповідно до платіжного доручення № 65 від 19 липня 2001 року платіж у сумі 14465 грн. заявила грошові вимоги Державна податкова адміністрація  у місті Сімферополі, зазначені вимоги включені у реєстр кредиторів банку "Україна " у третю чергу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач сплатив узгоджену суму податкового зобов’язання по єдиному податку за липень 2001 року шляхом перерахування  зі свого поточного рахунку, що був відкритий у банку „Україна”, суми 14465 грн. Про що свідчить платіжне доручення № 65 від 19 червня 2001 року.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про підприємства в Україні"( що був чинний на момент здійснення платежу) розрахунки підприємств за своїми  зобов'язаннями  проводяться  через установи  банків у порядку, встановленому Національним банком України. Порядок проведення безготівкових розрахунків в період здійснення платежу визначався Інструкцією № 7 "Про  безготівкові розрахунки в господарському обороті України", затвердженою Постановою Правління Національного  банку України від 02.08.1996 № 204 та Інструкцією "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 29.03.2001 № 135 та іншими  нормативними  актами.

Судовою колегією встановлено, що позивачем було  надане  в АК АПБ "Україна" платіжне доручення, яке, відповідно до названих інструкцій, є розрахунковим документам.

Стаття 12 Закону України "Про систему  оподаткування" передбачає, що  фінансові установи виконують доручення платників податків і зборів (обов'язкових платежів) на перерахування податків і зборів  (обов'язкових платежів) до бюджетів у встановлений законом строк.

Отже, за невиконання належним чином своїх обов'язків по перерахуванню податків до бюджету відповідальність перед бюджетом несуть банки, а не платники податків.

Згідно з пунктом 22.4 статті 22 Закону України "Про платіжні системи  та переказ грошей в Україні", ініціювання  переказу грошей вважається  завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа до виконання. При цьому, банки повинні забезпечити фіксування дати прийняття  розрахункового документа на виконання.

Слід зазначити, що  у даному випадку, невчасне надходження до бюджету сплаченої позивачем за платіжним  дорученням: № 65 від 19 червня 2001 року єдиного податку для малого бізнесу відбулося з вини банку, що прийняв платежі до виконання і що списав вказані в ньому суми з розрахункового рахунку позивача, але  не зарахував гроші до бюджету.

Так як позивач своєчасно здійснив оплату платежу, він не може вважатися таким, який має податковий борг.

Підпункт  16.5.1 пункту 16.5 статті 16 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"  передбачає, що  за порушення строків  перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або  державних цільових фондів з вини банку такий банк сплачує  пеню за кожний день прострочення, а також несе іншу відповідальність, встановлену  Законом, за порушення  порядку своєчасного і повного внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому, платник податків, зборів звільняється від відповідальності за  несвоєчасне  або неповне перерахування таких платежів до бюджетів і державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню і штрафні санкції.

Отже,  судова колегія  наголошує, що після отримання з банку завірених розрахункових документів, позивач по справі  свої зобов'язання перед Державним бюджетом України виконав.

Таким чином, враховуючи, що вказана сума, визначена відповідачем згідно з даними особового рахунку позивача податковим боргом, та враховуючи положення статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про  те, що підлягають задоволенню вимоги по спонуканню відповідача внести зміни до його особового рахунку шляхом відображення платіжного доручення № 65 від 19 липня 2001 року у сумі 14465 грн. з наступною відміною штрафних санкції.

Відповідно до положень Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", колегія суддів вважає, відповідач помилково встановив факт порушенням позивачем граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку, передбаченого Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", підпункту  5.3.1. пункту 5.3. статті 5 Закону України "Про порядок  погашення  зобов'язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Також, колегія суддів вважає, що відповідачем не надані докази наявності у позивача на 28 липня 2006 року та на 27 грудня 2006 року податкового боргу (недоїмки,) в її визначенні статтею 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" по єдиному податку. В зв'язку чим дії посадових осіб відповідача по винесенню податкових повідомлень-рішень № /0/405/10 від 28 липня 2006 року на суму 44.01 грн., № /0405/10 від 28 липня .2006 року па суму 21044,91 грн., № /0/405/10 від 28 липня 2006 року на суму 2115.13 грн.. № /0/2101/10 від 27 грудня 2006 року на суму 9303,24 грн., № /0/2102/10 від 27 грудня 2006 року на суму 1134,60 гри. не відповідають вимогам Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність скасування вищевказаних податкових повідомлень-рішень.

Вимоги, заявлені у позовній заяві відносно визнання позивачу його податкового боргу у сумі 14465 грн. сплаченим відносяться до вимог по встановленню певного факту, тоді як такі спори не підлягають розгляду у господарських судах України. Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що провадження по справі в частині вказаних вимог необхідно закрити.

Керуючись статтями 24, 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Совєтському районі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 22 березня 2007 року у справі № 2-22/1137-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        О.В. Дугаренко

Судді                                                                      К.В. Волков

О.Г. Градова