ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"22" лютого 2007 р.                                        Справа № 11/365а/17

09 год. 20 хвил.

За позовом: Закрите акціонерне товариство „Науково –виробниче об’єднання „Чернігівеліткартопля”

15522, Чернігівський район, смт. Седнів, вул. Я.Лизогуба, 13

До: Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі

14027, м. Чернігів, вул. Шевченка, 162

Про визнання неправомірними дій, визнання недійсними розрахунків та зобов’язання вчинити дії

Суддя  Ю.М.Бобров

Секретар О.Ю. Михальова

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН :

Від Позивача: не прибув.

Від Відповідача: Любченко О.В. –гол. спеціаліст - юрисконсульт. дов. від 05.01.07 р. № 48/07.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем –Закритим акціонерним товариством „Науково –виробниче об’єднання „Чернігівеліткартопля” смт. Седнів Чернігівського району подано адміністративний позов до Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі про визнання неправомірним дій, визнання недійсними розрахунків та зобов’язання вчинити дії.

На підставі ст. 150 КАСУ в розгляді справи оголошувалась перерва та розгляд справи відкладався.

Від позивача надійшло письмове клопотання від 19.02.07 р. № 24/04-29, в якому він просить суд розглянути справ без участі його представника.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 08.02.07 р. представник позивача підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені у позовній заяві.

Обґрунтовуючи в позовній заяві позовні вимоги, позивач посилається, зокрема, на те, що ЗАТ „НВО „Чернігівеліткартопля” є платником фіксованого сільськогосподарського податку. З 01.01.06 р. набрав чинності Закон України „Про внесення змін до деяких законів              України з питань пенсійного забезпечення працівників сільськогосподарських                підприємств - платників фіксованого сільськогосподарського податку” від 31.05.05 р. № 2613-IV (далі - Закон № 2613), яким внесено зміни до абз. 5 п.п. 1 п. 2 Розділу XV „Прикінцевих положень” Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058), згідно якого виплата пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.97 року № 400/97-ВР (далі –Закон № 400), який також змінено Законом № 2613, для платників збору, визначених пунктами 1 та  2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне  забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Тобто, на думку позивача, виплата пільгових пенсій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, тому вимоги відповідача відшкодовувати витрати на такі виплати позивач вважає безпідставними.

Позивач просить суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі стосовно визначення ЗАТ НВО „Чернігівеліткартопля” сум відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за 2005 рік, визнати недійсними розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за 2005 рік, призначених відповідно до п.п. ”б”- „з” ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, та зобов’язати відповідача здійснити перерахунок сплачених ЗАТ НВО „Чернігівеліткартопля” 19127,67 грн. відшкодувань по пільговим пенсіям за 2005 рік  в рахунок майбутніх платежів.

Відповідач у письмових запереченнях на адміністративний позов позовних вимог не визнає.

У запереченнях на позов відповідач вказує на невірне посилання позивача на абз. 5 п.п.1 п.2 „Прикінцевих положень” Закону № 1058. Ця норма закону регулює взаємовідносини Державного бюджету і Пенсійного фонду при фінансуванні вказаних витрат і не регулює відносини між платником і Пенсійним фондом України, та не звільняє платника від обов’язку здійснювати покриття таких витрат у встановлених розмірах Пенсійному фонду України.            Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення на позов з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Закрите акціонерне товариство „Науково –виробниче об’єднання ”Чернігівеліткартопля” зареєстровано в Управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівському районі як платника страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за № .

ЗАТ НВО „Чернігівеліткартопля” є платником фіксованого сільськогосподарського податку.

Управлінням Пенсійного Фонду України в Чернігівському районі листом від 14.12.05 р. № 4147/02 направлено ЗАТ „НВО „Чернігівеліткартопля” розрахунок про фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058 в частині пенсій, призначених відповідно до п.п.”б” –„з” ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” колишнім працівникам ЗАТ НВО „Чернігівеліткартопля” з зазначенням сум перерахунку пенсій за 2005 рік, який було проведено відповідно до вимог Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 23.12.04 р. № 2291-IV, Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік” та деяких інших законодавчих актів України” від 25.03.05 р. та Розпорядженням КМУ від 02.04.05 р. № 92 –р „Про забезпечення перерахунку та виплати пенсій, призначених згідно із Законом України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Різниця між місячним розміром фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, який був станом на 01.01.05 р., і місячним розміром після проведення перерахунків вказано по кожному пенсіонеру в графі 13 розрахунку.

Загальна сума перерахунку за 2005 рік, на яку збільшились видатки на фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених колишнім працівникам позивача Веремієнко В.В., Веремієнко Л.П., Сергіянській Т.І., Давидову В.І., Валовій Т.П., Хоботня К.І., Ребенок А.П., Приходько В.М, Пожилову Б.І., Півень О.В., Згурській Л.О. та Батову О.П., склала 23375,35 грн.

На день розгляду справи, як зазначає відповідач, заборгованість по відшкодуванню вказаних витрат позивачем сплачена частково в сумі 4247,68 грн., сума 19127,67 грн. є несплаченою.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1058 страхові внески –це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із  законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування  відповідно  до цього Закону.

Пунктом 2 розділу XV „Прикінцевих положень” Закону № 1058 передбачено, що пенсійне забезпечення  застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних  роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт,  професій, посад і показників, затверджених  Кабінетом  Міністрів  України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за  вислугу років,  які  відповідно до законодавства, що діяло раніше,  мали право на пенсію на пільгових умовах або за  вислугу років, здійснюється  згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому  зберігається  порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.1 та 2 ст. 1, абз. 4 п. 1 ст. 2 та абз. 3 п. 1 ст. 4 Закону № 400 для суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднань, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, об'єднань громадян та інших юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філій, відділень та інших відокремлених підрозділів платників податку, зазначених у пункті 1 ст.1, що не мають статусу юридичної особи, розташованих на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на оплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б” - “з” ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.91 року № 1788-XII (далі –Закон № 1788) до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону № 1788 за ставкою 100% від об’єкта оподаткування.

Порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, який діяв до введення в дію Закону № 1058, визначено Законом № 400.

Аналогічна норма закріплена в п.6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженій Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.03 р. № 21-1, зареєстрованій в Мін’юсті України 16.01.04 р. за № 64/8663, згідно якої відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату  та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону № 1058 в розмірі 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону № 1058.

Пунктами 6.4 та 6.8 Інструкції визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 „Прикінцевих положень” Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” платників фіксованого сільськогосподарського податку не було звільнено від сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування.

Закон України № 2613, яким внесені зміни до Закону № 400 та Закону № 1058, і яким виключено обов’язок платників сільськогосподарського податку відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, набрав чинності з 1 січня 2006 року.

Відповідно до ч.3 ст. 27 Бюджетного кодексу України закони України, які впливають на формування доходної чи видаткової частини бюджетів, повинні бути офіційно оприлюднені до 15 серпня року, що передує плановому. В іншому разі норми відповідних законів, що  впливають на формування доходної та/або видаткової частини бюджетів, застосовуються не  раніше початку бюджетного періоду, наступного за плановим. Прийнятий 31.05.05 р.,  тобто після введення в дію Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік”, Закон № 2613, на який посилається позивач, впливає на видаткову частину бюджету. Тому він може бути застосований не раніше 1 січня 2006 року.

Відносини, що виникають із загальнообов’язкового державного пенсійного страхування регулюються відповідним спеціальним законом –Законом № 1058, який містить норму, згідно якої зберігається той порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, який діяв до набрання чинності законом № 1058.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не відшкодував відповідачу витрати в сумі   19127,67 грн. по виплаті та доставці пільгових пенсій, призначених на підставі п.п.”б” –„з” ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” працівникам ЗАТ НВО „Чернігівеліткартопля”, які вийшли на пільгову пенсію, які він повинен був відшкодувати за період з 01.01.05 р. по 31.12.05 р.

Посилання позивачем в обґрунтування своїх вимог на абз. 5 п.п.1 п.2 „Прикінцевих положень” Закону № 1058, яким встановлено, що виплата пільгових пенсій тим категоріям працівників, які мали трудові стосунки з відповідачем, з 01.01.2005 р. здійснюється за рахунок Державного бюджету України, судом не приймаються до уваги, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні правових норм. Слід зазначити, що норма абзацу 5 в контексті з іншими нормами цього підпункту вказує лише на джерело походження коштів, якими сплачуються пільгові пенсії з 01.01.2005 р., однак не звільняє платника страхових внесків здійснювати покриття таких витрат у встановлених розмірах та в адресу Пенсійного фонду України, оскільки абзацом 3 цього підпункту встановлено збереження порядку покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку, що позивачу правомірно визначено суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за 2005 рік, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була  подана у строк, встановлений цим Кодексом,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не  скасовано,  набирає  законної  сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява.

Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Чернігівської області.

Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до Київського апеляційного господарського суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, відповідно до ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після  подання заяви про апеляційне оскарження.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України, в судовому засіданні 22.02.07 р. проголошено тільки в ступну та резолютивну частини постанови.

Постанова суду в повному обсязі виготовлена 27.02.07 р.

Сторони можуть отримати копію постанови, виготовлену в повному обсязі, подавши відповідну заяву на ім’я судді через канцелярію суду.

Суддя                                                             Ю.М. Бобров