РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2007 р.
Справа № 16/195-3217

Господарський суд Тернопільської області

судді Хоми С.О.

Розглянув справу

За позовом: Приватного підприємства  «Фабрика меблів «Нова», м. Тернопіль, вул.. Промислова,30

до відповідача: Плотичанської сільської ради, с. Плотича Козівського району Тернопільської області, вул. Грушевського,6

за участю  представників сторін

Позивача: Козак О.Г. - представник, доручення без номера від 06.08.07 року

Відповідача: Савич С.Л. - сільський голова, рішення сесії сільської ради №1 від 18.04.06р.

Суть справи:

Ухвалою суду від 09 серпня 2007 року розгляд справи відкладено відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.77 ГПК України на 21 липня 2007 року на 09 год. 15 хв.

Приватне підприємство «Фабрика меблів «Нова», м. Тернопіль, вул.. Промислова,30 звернулося до суду з позовом до Плотичанської сільської ради, с. Плотича Козівського району Тернопільської області, вул. Грушевського,6 про стягнення 12572 грн. 47 коп. заборгованості (в т. ч. 11366 грн. 40 коп. основного боргу, 865 грн. 08 коп. – процентів за користування чужими грошовими коштами та 340 грн.99 коп. пені).

Як зазначив позивач в позовній заяві, підставою для звернення до суду з позовом до відповідача стало неналежне виконання  грошових зобов’язань щодо оплати за поставлений товар по накладній № 6948 від 30.12.2004р.

Позивачем  суду подано уточнення до позовних вимог № 258 від 20.08.2007р., в якому  просить стягнути з відповідача 11366 грн. 40 коп. основного боргу, 3% річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 865 грн. 08 коп. та 3% річних від прострочено суми в розмірі 340,99 грн.. Зважаючи, що уточнення позовних вимог є правом позивача, встановленим ст. 22 ГПК України, господарський суд  розглядає справу з урахуванням вищезазначеного уточнення позовних вимог.

Відповідач у відзиві на позов та його повноважний представник в судовому засіданні проти суми боргу не заперечує, однак повідомив, що 10.07.2004р. на території села Плотича пройшло стихійне лихо, внаслідок чого село зазнало значних збитків через руйнування будівель села, в зв»язку з чим з державного бюджету були виділені кошти на відновлення села; разом з тим, всіма розрахунками по заборгованості з підприємствами займається вищестоящий орган –Козівська райдержадміністрація, оскільки на рахунки Плотичанської сільської ради накладено арешт, в зв»язку з чим Плотичинська сільська рада просить стягнути  заборгованість в сумі 11366 грн. 40 коп. з Козівської районної державної адміністрації. При цьому відповідач надав лист Козівської районної державної адміністрації № 580-01/18 від 20.08.2007р., де остання повідомляє, що заборгованість Плотичанської сільської ради перед Фабрикою меблів «Нова»в сумі 11366 грн. включена в реєстр заборгованості підприємств станом на 01.07.2007р.

Учасникам судового процесу роз’яснено їх права та обов’язки згідно ст.ст.20,22,81-1 ГПК України. Також роз’яснено наслідки відмови позивача від позову та укладення мирової угоди.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу відповідно до ст.81-1 ГПК України не проводилась за відсутності відповідних клопотань представників сторін.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

30 грудня 2004р. Приватне підприємство   «Фабрика меблів «Нова» за накладною № 6948 від 30.12.2004 року передало, а Плотичанська сільська рада через свого повноважного представника Савич С.Л., що діяв на підставі довіреності серії ЯИЛ № 302481 від 28.12.2004р., одержала товар (меблі) на загальну суму 11366 грн. 40 коп. (належним чином засвідчені копії накладної та довіреності  на отримання товару  знаходяться в матеріалах справи).

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобов’язання, а саме  зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання зобов’язання боржником не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як стверджує позивач ним, поставлено відвідачу товар в повній мірі, однак відповідач прийняті на себе грошові зобов»язання  згідно  накладної № 6948 від 30.12.2004р. належним чином не виконав та станом на  день подання позову  оплати отриманого товару по накладній № 6948 від 30.12.2004р. не здійснив.

З метою вирішення питання щодо повного погашення суми боргу, позивач направив відповідачу претензію № 126 від 24.04.2007р. щодо досудового вирішення спору, а саме  оплати отриманого товару на суму 11389 грн. 90 коп. в добровільному порядку. Однак така залишена без відповіді та задоволення.

На день слухання справи відповідач будь-яких доказів сплати суми боргу перед позивачем не надав.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 11366 грн. 40 коп. боргу по оплаті вартості поставленого товару згідно накладної  № 6948 від 30.12.2004р.  підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та визнані відповідачем.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача  340 грн. 99 коп. - 3% річних від простроченої суми.

Згідно пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, після проведених розрахунків, з врахуванням норм чинного законодавства задовольняє позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 70 грн. 07 коп. - 3% річних. В частині стягнення 3% річних в сумі 270 грн.92 коп. слід відмовити як необґрунтовано заявлені позивачем.

У відповідності до п.2 ст.536 Цивільного кодексу України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Що стосується стягнення  865 грн.08 коп. – 3 % річних за користування чужими грошовими коштами, які позивач просить стягнути з відповідача, то в цій частині позову суд відмовляє у стягненні, оскільки розмір процентів не передбачений ні договором, ні законом, ні іншим актом цивільного законодавства.

Що стосується звернення Плотичанської сільської ради до суду з проханням стягнути заборгованість з Козівської районної державної адміністрації та пояснень відповідача про те, що він знаходиться у скрутному фінансовому стані, викликаному форс-мажорними обставинами –стихійним лихом, то такі судом до уваги не приймаються, оскільки на обґрунтування виняткових обставин сторона повинна (зобов’язана) подати згідно з ст.ст. 33, 34 ГПК України, належні докази, які б підтверджували неможливість виконання рішення суду чи наявність обставин, які унеможливлюють його виконання відповідачем у справі, якими є в даному випадку  відповідні висновки Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини, проте, Плотичанською сільською радою таких доказів не представлено.

Щодо стягнення заборгованості з Козівської районної державної адміністрації, то суд вважає за необхідне зазначити, що Плотичанська сільська рада станом на 02.08.2007р. значиться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України як юридична особа (довідка Головного управління статистики у Тернопільській області   № 31-16 від 02.08.2007р.); повноважний представник відповідача отримала товар згідно накладної № 6948 від 30.12.2004р.; тобто Плотичанська сільська рада прийняла на себе зобов»язання щодо оплати за отриманий товар, а отже, повинна нести відповідальність згідно із законом.

Судові витрати, які  включають 102 грн. державного мита, 118 грн. витрат в оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, понесені позивачем при поданні позову, згідно ст.49 ГПК України покладаються на відповідача  пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43,49,84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Плотичанської сільської ради, вул. Грушевського 6, с. Плотича, Козівський район, Тернопільська область, ідентифікаційний код 04392669 на користь Приватного підприємства „Фабрика меблів „Нова”, вул. Промислова 30, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 30344990 – 11366 грн. 40 коп. боргу, 70 грн. 07 коп. –3% річних з простроченої суми та 221 грн. 70 коп. в повернення сплачених судових витрат.

Видати наказ.

3.В частині позовних вимог щодо стягнення 865 грн. 08 коп. - 3% річних за користування чужими грошовими коштами та 270 грн. 92 коп. - 3% річних з простроченої суми відмовити.

4.Рішення надіслати сторонам по справі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор –апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення  через місцевий господарський суд.

Дата підписання : 27.08.2007 року.

Суддя                                                                                          С.О. Хома