ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.08.07 р.                                                                               Справа № 15/246

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  товариства з обмеженою відповідальністю “Торгово-експортна компанія” м. Луганськ

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю “А.В.С” м. Донецьк

про стягнення 10000,00 грн., 3% річних в сумі 300,00 грн., інфляції у розмірі 3350,00 грн., пені у сумі 1687,40 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Булатов В.А. за довіреністю № 95 від 18.05.2007 р.

від відповідача: не з’явився

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю “Торгово-експортна компанія” м. Луганськ до товариства з обмеженою відповідальністю “А.В.С” м. Донецьк про стягнення заборгованості у сумі 15337,40 грн., у т.ч. основний борг – 10000,00 грн., пеня – 1687,40 грн., 3% річних – 300,00 грн. та інфляційні нарахування – 3350,00 грн.

Ухвалою суду від 10.08.2007 р. позовна заява була прийнята до розгляду та порушено провадження у справі №15/246, судове засідання було призначено на 28.08.2007 р., сторони були зобов’язані представити до суду документи та учинити певні дії.

Відповідач у судове засідання  28.08.2007 р. не з’явився, письмово не повідомив про причини своєї неявки,  хоча про місце, дату і час розгляду справи був судом належним чином повідомлений.

У судовому засіданні 28.08.2007 р. від представника позивача було заявлено письмове клопотання  про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті  81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалося фіксування судового процесу.

Судом, відповідно до вимог статті  81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Суд ухвалою про порушення провадження у справі від 10.08.2007 р. зобов’язував відповідача  - ТОВ “А.В.С” м. Донецьк надати до суду певні документи, у т.ч. відзив на позовну заяву.

Але, відповідачем вимоги вищевказаної ухвали суду щодо надання зазначених документів не виконані, витребувані документи до суду  не надані,  вимоги позивача товариства з обмеженою відповідальністю “Торгово-експортна компанія” м. Луганськ відповідачем не спростовані.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив та витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Зважаючи на достатність представлених позивачем документів, неповідомлення відповідачем про поважні причини неявки у судове засідання, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

У відповідності до пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, основними засадами  судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення  доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні  перед судом їх переконливості.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем –  ТОВ “Торгово-експортна компанія” м. Луганськ (постачальник) та відповідачем – ТОВ “А.В.С”  м. Донецьк (покупець) був укладений договір поставки № 01/01-04 від 01.01.2004р. (надалі – Договір), зі зміною № 1 від 01.04.2004 р. та додатковою угодою № 2 від 01.06.2004 р., які були підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств.

Згідно пункту 1.1. Договору постачальник зобов’язується поставити та передати, а покупець – прийняти та сплатити у відповідності з умовами даного договору товар.

Згідно пункту 5.1. Договору покупець зобов’язується здійснити розрахунок за товар шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, зробивши передплату 100% за кожну погоджену партію товару.

Відповідно до пункту 13.1 даний Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє по 31.12.2004р.

Згідно пункту 10.1. Договору ні одна із сторін не може в односторонньому порядку розірвати договір, вносити зміни та доповнення до нього.

Дослідивши Договір, з якого виникли права та обов’язки сторін, суд дійшов до висновку, що укладений між сторонами договір за своїм змістом, своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264 – 271 Господарського кодексу України.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України, а майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

За приписом пункту 1 статті 11, пункту 2 статті 509 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України зобов’язання  виникають, зокрема, з договору.

Як встановлено судом, внаслідок підписання сторонами договору № 01/01-04 від 01.01.2004 р.  у позивача та відповідача виникли відповідні права та обов’язки.

У відповідача виникло зобов’язання поставити продукцію, обумовлену вказаним договором. А у позивача виникло право вимагати поставити продукцію з урахуванням вимог розділу 3 Договору № 01/01-04 від 01.01.2004 р. та зобов’язання сплатити вартість поставленої продукції.

У відповідності до вимог статті 265 Господарського кодексу України, статті 712 Цивільного кодексу України та розділу 3 Договору, постачальник зобов’язався поставити та передати у власність покупця товар, а саме рудничное долготьє (рудстройка) з деревини хвойних порід довжиною – 2м, 3м, 4м, 6м та діаметром – від 10 см до 20 см. Поставка товару здійснюється узгодженими партіями протягом 5 календарних днів з моменту отримання постачальником передплати від покупця.

Платіжним дорученням № 425 від 02.09.2004 р. ТОВ „Торгово-експортна компанія” зробило передплату у розмірі 10000,00 грн., але товар у передбачений строк поставлений не був. Тобто, строк виконання зобов’язання щодо поставки товару для відповідача закінчився 07.09.2006 р., прострочка поставки почалася з 08.09.2006 р.

Згідно п. 8.2. Договору ТОВ „А.В.С” м.  Донецьк у разі прострочення поставки чи недопоставки товару сплачує пеню у розмірі 0,5 % від вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення поставки та зобов’язано поставити недопоставлений товар у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту прострочення поставки.

Тобто, умовами договору передбачено додаткове зобов’язання протягом 10 днів поставити непоставлений у встановлений строк товар, що відповідач також не виконав. Строк виконання додаткового зобов’язання щодо поставки товару закінчився 17.09.2006 р.

Відповідно до п. 8.3 Договору передбачено, що якщо ТОВ „А.В.С” м. Донецьк зі спливом 10 днів не здійснить поставку ТОВ „Торгово-експортна компанія” м. Луганськ недопоставленого товару, то ТОВ „А.В.С” м. Донецьк зобов’язується протягом одного дня з моменту спливу 10-денного строку перерахувати на розрахунковий рахунок покупця кошти сплачені за товар.

Тобто, з 18.09.2006 р. у відповідача припинилося зобов’язання щодо поставки товару та виникло зобов’язання щодо повернення суми попередньої оплати (грошове зобов’язання).

Відповідач свої зобов’язання згідно договору не виконав, товар не поставив, а також не виконав зобов’язання з повернення грошових коштів.

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України  у разі порушення зобов'язання настають  правові  наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними    санкціями    визнаються господарські санкції у вигляді грошової  суми  (неустойка,  штраф, пеня),  яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним  правил  здійснення  господарської  діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Оскільки мало місце невиконання умов договору відповідачем, позивачем - ТОВ „Торгово-експортна компанія” м. Луганськ на підставі статей 216, 217, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, статей 610-612, 624, 625 Цивільного кодексу України нараховано та пред’явлено до стягнення 10000,00 грн. боргу, пеню у сумі 1687,40 грн., а також  3% річних – 300,00 грн. та інфляційні нарахування – 3350,00 грн.

Із розрахунку пені вбачається, що позивачем невірно нарахована пеня за період з 01.07.2006 р. по 01.07.2007 р. у розмірі 1687,40 грн., оскільки згідно п. 8.2 договору пеня нараховується в розмірі 0,5% від вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення поставки та постачальник зобов’язаний поставити недопоставлений товар у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту прострочення поставки. Пеня перерахована судом відповідно до діючого законодавства та умов договору і складає 500,00 грн. за період з 08.09.2004 р. по 17.09.2004 р., тобто за невиконання умов договору за поставку товару у встановлений строк. За невиконання умов договору щодо грошового зобов’язання про повернення попередньої оплати стягнення пені договором не передбачалося.

За таких обставин, та приймаючи до уваги, що позов позивачем за винятком пені обґрунтований, відповідає законодавству, фактичним обставинам справи та підтверджений відповідними доказами, вимоги ТОВ “Торгово-експортна компанія” м. Луганськ до ТОВ “А.В.С” м. Донецьк про стягнення основного боргу – 10000,00 грн., 3% річних – 300,00 грн. та інфляційних нарахувань – 3350,00 грн. підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог по пені, то суд задовольняє ці вимоги частково на суму 500,00 грн., в іншій частині у задоволенні вимог відмовляє (1687,40 грн.–500,00 грн.=1187,40 грн.)

Розмір  судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог позивача, складають: витрати на сплату державного мито – 141,50 грн. та витрати на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу – 108,86 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтею 129 Конституції України; статтями 12; 32-34; 36; 43; 49; 75; 82 - 85; 115; 116 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “А.В.С” м. Донецьк (адреса – 83062, м. Донецьк, вул. Куйбишева, 6, , розрахунковий рахунок 8490 в філії ГУ Промінвестбанку в Донецькій області, МФО 334635) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Торгово-експортна компанія” м. Луганськ (адреса – 91055, м. Луганськ, вул. К.Маркса, 7, приміщення 1, , розрахунковий рахунок 260008871 у ЛОД ВАТ „Райффайзен Банк Аваль”, МФО 304007) суму 14150,00 грн., а саме: (суму боргу – 10000,00 грн., пеню – 500,00 грн., 3% річних –300,00 грн. та інфляційні нарахування – 3350,00 грн.), крім того витрати на сплату державного мита у розмірі 141,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 108,86 грн.

Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення пені на суму 1187,40 грн.

У судовому засіданні 28.08.2007 р. оголошено текст рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі  подання  апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення,  якщо його не скасовано,  набирає  законної  сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя