донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

28.02.2007 р.                                                                            справа №6/301

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
не з*явився,

від відповідача:
Миронец О.В. (довіреність №014-2488 від 10.08.2006р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь Дніпропетровської області

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
04.12.2006 року

по справі
№6/301  (суддя Подколзіна Л.Д.)

за позовом
Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь Дніпропетровської області

до
Закритого акціонерного товариства „Єнакієвський коксохімпром” м.Єнакієво Донецької області

про
стягнення 11664грн.23коп.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2006року позивач,  відкрите акціонерне товариство  „Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь, звернувся  до господарського суду Донецької області  про стягнення з Закритого акціонерного товариства „Єнакієвський коксохімпром” м.Єнакієво збитків у сумі 11664грн.23коп., у томі числі залізничного тарифу у сумі 163грн.39коп., ПДВ 20% у сумі 1944грн.04коп. відповідно до договору №1110 від 19.03.2004року.

Рішенням господарський суд Донецької області від 04 грудня 2006року (суддя Подколзіна Л.Д.)   у задоволені позову відмовив у зв'язку з недоведеністю заявлених вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача суму 11664,23грн. вартості вагової недостачі коксової продукції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, заявник скарги посилається на те, що судом першої інстанції  при прийнятті рішення порушені норми матеріального та процесуального права, подані докази не досліджені, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і їм дана неналежна юридична оцінка.

Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Представник позивача у судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, причини неявки невідомі. Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення №№5391489, 5725913, про отримання ухвали апеляційного суду уповноваженою особою.

Ухвалою про порушення апеляційного провадження від 09.01.2007року  судова колегія визначила, що у разі неявки сторін у судове засідання, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами у справі.

Приймаючи  до уваги те, що  позивач не використав наданого законом права на участь свого представника в судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про можливість розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника позивача, оскільки наявних матеріалів достатньо для прийняття обґрунтованого рішення.

Згідно зі ст.ст.28,29 Закону України “Про судоустрій в Україні” розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного суду була призначена нова колегія суддів для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, ст.ст. 44,811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Між Відкритим акціонерним товариством „Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь (позивач) та Закритим акціонерним товариством „Єнакієвський коксохімпром” м.Єнакієве (відповідач) 19.03.2004року був укладений договір №1110 на поставку коксової продукції. Відповідно до умов даного договору відповідач взяв на себе зобов'язання поставити позивачу коксову продукцію в асортименті, за ціною та кількістю, оговорених у специфікаціях, оформлених у виді додатків до даного договору, які є невід'ємною його частиною, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити її вартість на умовах 100% передоплати за кожну узгоджену партію (п.4.1 договору) (а.с.10).

13.04.2004року на адресу позивача надійшли вагони з коксовою продукцією у справному стані, без ознак розкрадення та втрати, у зв'язку з чим вантаж був виданий органом транспорту  комбінату без перевірки ваги згідно статті 52 Статуту Залізниць України 01.05.2005р., про що свідчить відмітка в залізничних накладних №№50749773,50749774,50749770,50749772, 50749768, 50749771, 50749769, 50749767 (арк.спр.21-28).

За умовами договору (п.6.1) приймання продукції по кількості здійснюється у відповідності з  Інструкцією „Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості”  №П-6 від 15.06.1965р. (з доповненнями та змінами).

Як вбачається із матеріалів справи, при прийманні коксової продукції по кількості та зважуванні вантажу  на  100-тоних тензометричних вагонних  вагах  позивачем виявлена недостача –9,2т, про що складено акт №3469/1 від 14.04.2006р. Прийомка продукції була зупинена для здійснення виклику представника відповідача для участі в подальшої прийомки продукції (а.с.13,19).

15.04.2004року прийомка продукції була  продовжена комісійно за участю представників відповідача Сидак Д.І. та Сорокіної Т.Ф., діючих на підставі довіреностей №013-3677 від 29.12.2003р. та №23-048 від 14.04.2004р., (а.с.15,16).  За результатами прийомки була виявлена недостача продукції у 7 вагонах у кількості 5,973тн (з урахуванням  норми природної втрати за сухою вагою) на загальну суму 11468грн.16коп., про що  було складено  акт прийомки №3469/2 від 15.04.2004р. (а.с.20).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що господарський суд Донецької області обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем порушені правила приймання продукції за кількістю, які встановлені Інструкцією П-6, а саме:

- акт прийомки продукції №3469/1 від 14.04.2004року в порушення п.п.9,25 Інструкції П-6 складений не в момент видачі її органом транспорту. Причини несвоєчасної прийомки продукції не вказані. Крім того, у порушення пункту 26 Інструкції, даний акт затверджений керівником  тільки 16.04.2004р., тобто через день після складання акту.

- акт №3469/2 від 15.04.2004р. не містить відомостей про те: чи могла вміститися у вагоні відсутня продукція, чи завантажена вона у відповідності до розділу 2 Технічних умов, згідно якого висота шапки складає 300мм, а також не зазначено, що комісією визначена вага вантажу у відповідності з п.14 Інструкції П-6.

Крім того, у р.12 акту причиною недостачі вантажі комісією зазначено два взаємовиключних висновків:

1. „Неправильне визначення ваги відправником”.

2. „Втрати  допущені на шляху проходження”.

За такими висновками  даний акт не може бути підставою для задоволення вимог за даним позовом.

Крім того, господарським судом  правомірно відмовлено у задоволені позовних вимог про стягнення вартості вагової недостачі на підставі ст.24 Статуту залізниць України, якою передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за усі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних ними в накладній. В даному випадку, позивач не надав ніяких доказів звернення залізниці до відповідача щодо стягнення штрафу у відповідності до ст.122 Статуту залізниць України.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статей 33,34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог,  заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, акти прийомки продукції за кількістю, які знаходяться в матеріалах справи, не відповідають вимогам Інструкції П-6, а тому не можуть бути доказами у справі.

Враховуючи викладене, судова колегія, вважає, що суд першої інстанції правовірно відмовив у задоволені позовних вимог у зв'язку з недоведеністю.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника по справі.

Керуючись ст.ст.33,43,49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь Дніпропетровської області на рішення господарського  суду Донецької області від 04.12.2006року у справі №6/301 залишити без задоволення.

Рішення господарського  суду Донецької області від 04.12.2006року у справі №6/301 залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС