ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.06.07р.

Справа № 34/173-07(20/378(11/36)

За позовом  Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк",м. Київ в особі Дніпродзержинської філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

до  Відкритого акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Уніпромсервіс", м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про стягнення 1 048 823 грн. 12 коп.

Суддя  Примак С.А.

Представники:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Гаврилов А.А., предст., дов. №42 від 06.06.06 р.

від третьої особи - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк", м. Київ в особі Дніпродзержинської філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" м. Дніпродзержинськ  звернувся з позовом до суду  в якому просить стягнути з відповідача, відкритого акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського" м. Дніпродзержинськ  суму боргу в розмірі 1 048 823, 12 грн. що виникла внаслідок невиконання умов договорів № 253/21-0488-02 від 22.02.2001 року та № 203/22-0409-02 від 14.12.2001 року, право вимоги якої позивачу було уступлено товариством з обмеженою відповідальністю "Уніпромсервіс" відповідно до договору уступки вимоги під відкладальною умовою №1 від 25.02.2004року.

Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що боржник  не довів дійсність вимоги і відповідач має право не виконувати свого обов'язку новому кредитору до надання йому доказів переходу до нового кредитора прав в зобов'язанні. Оскільки на думку останнього такі документи передані не були, позивач не має права на задоволення цих вимог.  Крім того ,  відповідач посилається на закінчення строку позовної давності за договорами № 253/21-0488-02 від 22.02.01року та № 203/22-0409-02 від 14.12.2001року. Відповідач надав докази часткового погашення боргу :   копії платіжних доручень, вексель № 4327, та заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Рішенням  господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2006 року   по справі № 11/36  (суддя Мельниченко І.Ф.) позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача  908 061 грн. основного боргу, 9 080 грн.61 коп. витрат по сплаті держмита  та 92 грн. 04 коп. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

Постановою  Вищого господарського суду  від 25 липня 2006 року  по справі № 11/36 рішення суду скасовано і справа передана на новий розгляд .

18.10.2006року  суддя  Пархоменко Н.В. рішенням  по справі  20/378(11/36)  задовольнила  позов  позивача  частково та  стягнула  з  відповідача  908 061 грн. основного боргу, 9 080 грн.61 коп. витрат по сплаті держмита  та 92 грн. 04 коп. витрат по інформаційно-технічному  забезпеченню  судового  процесу.

Постановою   Вищого господарського суду  від 13.02.2007р.  рішення  по  справі  20/378(11/36)  було  скасовано і  справу було  передано  на новий  розгляд  до  господарського  суду   Дніпропетровської   області.

Розпорядженням   голови  господарського  суду   від 14.03.2007р.  справа  №20/378(11/36)  була  передана   для  розгляду   судді  Примак С.А.

При новому розгляді спору, позивач підтримав свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 908063 грн. основного боргу , 9080 грн.61 коп. держмита , 92 грн.04 коп.  витрат на інформаційно –технічне забезпечення процесу.

З-тя особа підтримала позовні вимоги  позивача, та просить їх задовольнити.

Відповідач заперечує проти задоволення позову  з підстав які були викладені ним  у відзивах, і звернувся  до  суду  з  зустрічним позовом   в  якому  просить  визнати   недійсною  угоду  відступлення  права  вимоги  від 25.02.2004р. укладеної  між  позивачем  та  ТОВ „Уніпромсервіс”.

Ухвалою   від  05.04.2007р.  господарським  судом  було  прийнято зустрічний позов  для спільного  розгляду  з  первісним.

Позивач (за  первісним  позовом)  та третя  особа  не   надали   письмових  пояснень  на  зустрічний позов відповідача ( за  первісним  позовом).

По справі  оголошувалась перерва  відповідно до ст.77 ГПК України до   31.05.2007 р., до   14.06.2007р. , до  20.06.2007р.

Термін  справи  був  продовжений  до  15.06.2007р.  на  підставі   ст. 69  ч.3 ГПК України.

Строк вирішення спору продовжувався  до 20.06.2007 року відповідно до  частини 4 статті   69 ГПК України  за згодою сторін.

В судовому засіданні 20.06.2007р. була  оголошена вступна та резолютивна частини рішення  .

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.02.2004 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", м. Київ в особі керуючого  Дніпродзержинською філією Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" м. Дніпродзержинськ  - ( банком) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Уніпромсервіс", м. Дніпродзержинськ  -( клієнтом ) була укладена генеральна угода №105/4-3-4 врахування векселів з реверсом, згідно якої банк надає клієнту  відновлювальний кредит  , з максимальним лімітом заборгованості до одного мільйона гривень шляхом врахування векселів зі сплатою 21,5 відсотків річних , виписаних ТОВ „ Кодекс-97 „   а Клієнт зобов’язався передати у власність банку векселі шляхом здійснення бланкового індосаменту на векселях та викупити векселі до настання строку їх оплати, в порядку визначеному цією  угодою.

Згідно п.1.2 угоди Клієнт був зобов’язаний здійснити зворотній викуп всіх векселів в строк до 24.02.2005 року. Зобов’язання за цією угодою були забезпечені договором застави майнових прав №1 від 25.02.2004 року; відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Уніпромсервіс", м. Дніпродзержинськ  - заставодавець передав у заставу майнові права, вимоги суми дебіторської заборгованості в розмірі 351 009, 43 грн., що виникла за договором №253/21-0488-02 від 22.02.2001 року, укладеного між заставодавцем  та відкритим акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського" м. Дніпродзержинськ, та майнові права за вимоги суми дебіторської заборгованості в розмірі 697 813, 69 грн., що виникла за договором №203/22-0409-02 від 14.12.2001 року, що укладено тими ж сторонами.

25.02.2004 року сторонами за договором застави був укладений договір уступки вимоги №1 під відкладальною умовою, за яким перший кредитор - товариство з обмеженою відповідальністю "Уніпромсервіс", м. Дніпродзержинськ передав новому кредитору -  Акціонерно-комерційному  банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", м. Київ в особі Дніпродзержинської філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" м. Дніпродзержинськ  право вимоги сум дебіторської заборгованості в розмірі 351 009, 43 грн. та 697 813, 69 грн., що виникли за договорами №253/21-0488-02 від 22.02.2001 року та №203/22-0409-02 від 14.12.2001 року укладеними між першим кредитором та відкритим акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського" м. Дніпродзержинськ.

Згідно п.1.2  зазначеного вище договору право вимоги Банку виникало в разі якщо Перший кредитор - товариство з обмеженою відповідальністю "Уніпромсервіс", м. Дніпродзержинськ  не виконує (або виконає неповністю) взяті на себе зобов’язання перед Новим кредитором - Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", м. Київ в особі Дніпродзержинської філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" м. Дніпродзержинськ   по генеральній угоді врахування векселів з реверсом №105/4-3-4 від 25.02.2004 року.

Згідно реєстру №3 від 22.04.2004 року та акту приймання передачі векселя №5 від 22.04.2004 року позивачу був пред’явлений до обліку простий вексель №8341, виданий 26.02.2006 року, номінальною вартість 997 823 грн. з умовою зворотного викупу (реверсу) та процентною ставкою 21,5% річних,  викуп якого товариство з обмеженою відповідальністю "Уніпромсервіс", м. Дніпродзержинськ  не здійснив.

Відповідно до вимог ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавець) зобов’язання, забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо не встановлено законом (право заставити).

Згідно ч.1 ст. 20 Закону України „Про заставу” заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов’язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Уніпромсервіс", м. Дніпродзержинськ  згідно договору уступки вимоги №1 під відкладальною умовою передано новому  кредитору -  Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", м. Київ в особі Дніпродзержинської філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" м. Дніпродзержинськ  право вимоги сум дебіторської заборгованості в розмірі 351 009, 43 грн. за договором №253/21-0488-02 від 22.02.2001 року та 697 813, 69 грн. за договором №203/22-0409-02 від 14.12.2001 року, проте, в процесі розгляду спору (при здійснені звірки) було встановлено, що заборгованість відповідача за договором №253/21-0488-02 від 22.02.2001 року складає 328 650, 28 грн. а, за договором №203/22-0409-02 від 14.12.2001 року складає –579 410, 72 грн., а всього  908 061 грн.00 коп.

Відповідно до пункту  1 частини1 статті 512 Цивільного кодексу України  кредитор у зобов’язанні може бути  замінений іншою  особою  внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за право чином  (відступлення права вимоги) . При цьому згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора  у зобов’язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено   договором або законом.

Статтею 517 ЦК України встановлено , що первісний кредитор у зобов’язанні повинен передати новому кредиторові  документи, які  засвідчують права , що передаються , та інформацію , яка є важливою  для їх здійснення; боржник має право не виконувати свого обов’язку новому кредиторові  до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов’язанні.

Господарським  судом  було  досліджено  обставини  пов’язані  зі  складанням  акту  передачі  документів  передбаченого п.2.1.2  договору  уступки, як  зазначається   в письмових  поясненнях   позивача  (за  первісним  позовом)  та  третьою  особою   відповідно  до  п.2.1.2  договору перший  кредитор (ТОВ „Уніпромсервіс”)  зобов’язаний  в  термін  до  п’яти  днів  з  дати  настання відкладальної  умови, передбаченої у п.1.2  договору передати новому  кредитору  всі  документи, що  підтверджує  право  вимоги, які є предметом  цього  договору.Термін  на  підставі  якого  третя  особа  повинна  була  передати документи   наступила  після 26.05.2004року, однак  третя  сторона  не  змогла  передати  до  цього  терміну  документи  новому  кредитору  так  як   вони  були  викрадені 18.03.2004року  про  що  є  підтвердження  довідки СВ Довгінцевського РВ КМУ УМВС  України  в  Дніпропетровській  області № 7179  від 11.05.2004р

Суд вважає, що  матеріалами справи встановлено що первісний кредитор (ТОВ „ Уніпромсервіс” ) передав новому кредитору –позивачу   25.02.2004 року  документи , які  засвідчують права , що передаються, а саме:   копії договорів № 253/21-0488-02 від 22.02.2001 року, № 203/22-0409-02 від 14.12.2001 року, актів приймання –передачі виконаних робіт по ним, та рахунки, які були виставлені відповідачу для оплати ( Том №2  стор. 2-197, Том №3  стор. 70-96). Оригінали документів  ТОВ „ Уніпромсервіс”  передати не змогло з поважних причин, оскільки вони були викрадені до виникнення у Позивача права вимоги на заставлені майнові права , що підтверджується довідкою  СВ Довгинцевського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області  від 11.05.2004 року  № 7179  (том 1 стор.122 ) .

Відповідно до статті  518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги  нового кредитора у зобов’язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення  про заміну кредитора ; якщо  боржник не був  письмово повідомлений  про заміну кредитора у зобов’язанні , він має  право висунути  проти вимоги  нового кредитора заперечення , які він мав  проти первісного кредитора  на момент пред’явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо  боржник виконав свій обов’язок до його пред’явлення  йому вимоги новим кредитором ,- на момент його виконання.

Суд вважає що відповідач своєчасно та належним чином був повідомлений  про передачу права вимоги  майнових прав від ТОВ „ Уніпромсервіс” до АКБ „ Укрсоцбанк” про що свідчать повідомлення  ТОВ „ Уніпромсервіс” від 30.07.2004 року № 30/7 та від 17.08.2004 року № 17/08 -04  з відмітками відповідача про отримання.

Крім того,  Банк направив відповідачу Платіжну вимогу  № 29-02/341/1 від 09.02.2005 року  і одночасно повідомив про заміну  кредитора , що він є новим кредитором  , отримання відповідачем вимоги підтверджується  матеріалами  справи.

Таким чином матеріалами справи підтверджено дійсність вимоги.

Відповідно до статті 519 ЦК України визначено , що первісний кредитор  у зобов’язанні відповідає перед новим кредитором за необхідність переданої йому вимоги , але не відповідає за невиконання боржником свого обов’язку, крім випадків, коли первісний кредитор  поручився за боржника перед новим кредитором.

Господарським судом встановлено, що право вимоги про стягнення заборгованості позивачем з відповідача на підставі Генеральної угоди №105/4-3-4 від 25.02.04 р. та договору уступки права вимоги від 25.02.04 р. №1 за рахунок заставленого майна настає після 24.02.05, що підтверджується постановою Вищого господарського суду України від 12.07.05 р. по справі №30/191(18/413) , яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти,   встановлені  рішенням  господарського  суду  (іншого органу,  який  вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи,  не  доводяться  знову  при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

При дослідженні матеріалів справи  судом було встановлено, що до умов виконання  договору  від 22.01.2001р. за № 253/21-0488-02  укладеного  між  відповідачем  та  ТОВ „Уніпромсервіс”,  що  відповідачем по справі до наступного  часу  не  оплачені грошові  кошти  у  розмірі   328 650,28 грн.

Згідно  умов  договору    між  сторонами  по  вищевказаному  договору  не  були  узгоджені  остаточні  конкретні  терміни  оплати  за  виконання  робот  по  ремонту  обладнання,  в  наслідку  чого  третя  особа  по  справі  виставила   відповідачу  рахунки  на  оплату за  виконану роботу  як  вимогу  у  порядку ст.530 ЦК  України.

Відповідно  до вимог ст.530 ЦК  України  якщо  термін  виконання  боржником  обов’язку  не  встановлений  або  визначений  моментом  пред’явлення  вимоги, кредитор  має  право  вимагати  його  виконання у будь  який  час, боржник  повинен  виконати  такий  обов’язок  у  семиденний  термін  від  дня  пред’явлення  вимоги, якщо  обов’язок  негайно  виконання  не  випливає  із  договору  або  актів  цивільного законодавства.

У  даному  випадку  суд  вважає, що  рахунки за  період  часу  з 28.02.2001р.  по 27.12.2001р.   які  були  виставлені  третьою  особою  відповідачу  є  вимогою  в порядку ст.530 ЦК України. При  досліджені   матеріалів справи  суд  дійшов  висновку,  що  час  виникнення  заборгованості по вищевказаному  договору  настав  через 7  днів  після  виставлення   несплачених  рахунків, а саме  по рахунку №1279 від 18.09.2001  року, і на думку  суду  перебіг  позовної  давності  починається  саме  з  26.09.2001 р.  і  право  вимоги, по рахункам №№ 1525,1526  від 30.11.2001р.  перебіг  позовної давності  і  право  вимоги  починається  з 07.12.2001р., по  рахункам №№1361,1362,1364,1365  від 31.10.2001р.  перебіг  позовної  давності і  право  вимоги починається  з  08.11.2001р.,  по  рахунку №1332  від 25.10.2001р.  перебіг  позовної  давності  і право  вимоги  починається  з 02.11.2001р., по  рахунках  №№1641,1643,1644,1645  від 27.12.2001р.  перебіг  позовної  давності  починається  і  право  вимоги  з  04.01.2002р.

Що  стосується    виконання  сторонами  договору № 203/22-0409-02  від 14.12.2001р. то  суд  встановив , що   відповідач (за  первісним  позовом) не  виконав  умови  договору  і  не  розрахувався  з  третьою   особою (ТОВ „Уніпромсервіс”)  за  виконання  ремонтних  робот  у  повному  обсязі.

У  відповідності  з  вимогами п.2.2  договору   розрахунки за  виконані  роботи  повинні  бути  здійсненні   протягом 60-ти банківських  днів  з  дня  виставлення  платіжних  вимог.

В  угоду   договору  третя  особа  виставила  в  адресу  відповідача (за  первісним  позовом)   в  межах  часу  з  29.03.2002р.  по  31.12.2002р.  платіжних  вимог   на  загальну  суму  1566 629,19 грн.  на  цей  час  не  сплачено   заборгованість  у  розмірі  579410 грн. 72  коп.  яка  встановлена  матеріалами  справи.

Під  платіжними  вимогами  суд  розуміє  рахунки, які третя  особа  виставила  в  адресу   відповідача ( за  первісним  позовом) , по  рахункам   по  яким  відповідач  не  розрахувався №№1116, 1171, 1173, 1174, 1175, 1176, 1181, 1183, 1184, 1225, 1227, 1228, 1229, 1230, 1231, 1232, 1233, 1235, 1286, 1287, 1288, 1289, 1290, 1291, 1292, 1320, 1321, 1322, 1323, 1326, 1329, 1415, 1416, 1417, 1420, 1421, 1422, 1425  при  досліджені  судом  було  встановлено, що  перебіг  позовної  давності  і  право  вимоги  по  вищевказаним  рахункам настає  в  термін  з 24.12.2002р.  по 12.05.2003р.

Відповідач ( за  первісним  позовом)  подав   до  суду  відзив  від 20.02.2006р. за  №017/192  в  якому  наполягає  на  тому, що  строки позовної  давності  за договорами №№253/21-0488-02  від 22.02.2001р.,203/22-0409-02 від 14.12.2001р.  закінчились.

Позивачем  09.03.2006р.  було  подано  клопотання   про  відновлення термінів  позовної  давності .

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, за приписами статті 261 ЦК України  перебіг строку позовної давності починається від дня , коли особа  довідалась або могла довідатись про порушення свого права.

Відповідно  до  вимог ст.267 ЦК  України  позовна  давність  застосовується  судом  лише  за  заявою  сторони у  спорі, зробленою до  винесення  ним  рішення, сплив  позовної  давності, про застосування якої  заявлено  стороною  у  спорі  є  підставою  для  відмови  у  позові.

Господарський  суд, дослідивши  пояснення  сторін  щодо позовної давності,  встановив, що  даний  позов  був  поданий  до  суду  31.01.2006р. і якщо  застосувати   позовну  давність  як  того  вимагає  відповідач  за  первісним  позовом  то  стягнення  заборгованості  по  вищевказаним  договорам  підряду  можливе  тільки  по  тім  рахункам –вимогам, які  були  пред’явлені  третьою  особою  вимоги  по  яким  наступають  після 31.01.2003р., однак  у  своїх   поясненнях  третя  особа  ТОВ „Уніпромсервіс” наполягає  на  тому , що  перебіг  позовної  давності  по  договорах   підряду  №№ 253/21-0488-02  та 203/22-0490-02  переривається  саме  з 11.11.2004р.  коли  був  поданий  позов  позивачем  і  була  порушена  справа  30/191(18/413)  на  підставі  ст.264 ЦК  України.

Відповідно  до  вимоги ч.2 ст.264 ЦК України  позовна  давність  переривається  у  разі  пред’явлення  особою  позову  до  одного  із  кількох боржників, а  також  якщо  предметом позову  є лише  частина  вимоги , право  на  яку  має  позивач.

На   розсуд  суду  у  даному  випадку  слід  застосувати  умови  ч.2 ст.264 ЦК  України так  як  на  погляд  суду  позовна  заява  яка  була  подано  до  господарського  суду  Дніпропетровської  області 11.11.2004р. по  якій  було  порушено  справу №30/191(18/413) неопосередковано  має  відношення  до  виконання  умов  вищевказаних  договорів  підряду. У  такому  випадку  відповідно  до  вимог ч.3. ст.264 ЦК  України  після  переривання  перебіг  позовної  давності  починається  заново.

На  підставі  того, що  суд  застосував  умови  ст.264 ЦК  України, то  суд  вважає,  що  термін  позовної  давності  по  рахунках  №№1641,1643,1644,1645  від 27.12.2001р.  №№ 1525,1526  від 30.11.2001р  по  договору від 22.01.2001р. за № 253/21-0488-02 на  загальну  суму 192685грн.20коп. та по рахункам №№1116, 1171, 1173, 1174, 1175, 1176, 1181, 1183, 1184, 1225, 1227, 1228, 1229, 1230, 1231, 1232, 1233, 1235, 1286, 1287, 1288, 1289, 1290, 1291, 1292, 1320, 1321, 1322, 1323, 1326, 1329, 1415, 1416, 1417, 1420, 1421, 1422, 1425  по договору № 203/22-0409-02  від 14.12.2001р. на загальну суму 579410грн.72 коп. не  закінчився, внаслідок   чого  суд  вважає  стягнути  з  відповідача  заборгованості  у  розмірі  772095 грн. 92 коп. в  решті  позову  слід  відмовити, так  як на  розсуд  суду   по рахунках №1279 від 18.09.2001  року,   №№1361, 1362, 1364, 1365  від 31.10.2001р. №1332  від 25.10.2001р.  термін  позовної  давності  закінчився.

Зустрічний позов.

Відповідач  за  первісним  позовом   подав  до  суду зустрічний  позов  про  визнання  недійсною  угоду  відступлення  права  вимоги  від 25.02.2004р.  укладеної  між Акціонерним  комерційним   банком  соціального  розвитку  „Укрсоцбанк”, м. Київ  в  особі  його  Дніпродзержинської  філії  та  товариством  з  обмеженою  відповідальністю  „Уніпромсервіс”  на  підставі  ч.3  ст.215 ЦК  України.

Відповідно  до  вимог  ч.3 ст.215 ЦК  України якщо  недійсність  правочину прямо  не  встановлена  законом, але одна  із  сторін  або  інша  заінтересована  особа  заперечує  його дійсність  на  підставах, встановлених  законом, такий  правочин може  бути  визнаний  судом  недійсним.

Дослідивши  матеріали  справи господарський  суд  надійшов  висновку   що  підстав  для  визнання  судом недійсним  угоди  відступлення  права  вимоги   від 25.02.2004р.  не  існує, на  підставі  чого  суд  вважає  відмовити  в  задоволенні   зустрічного  позову.

Відповідно до  статті 49   ГПК України судові витрати розподіляються пропорційно задоволених вимог

Керуючись  ст.ст. 49, 82-85 , 116 Господарського кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний  позов задовольнити  частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського" (51902, Дніпропетровська область , м. Дніпродзержинськ, вул.. Кірова 18-б , ) на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", м. Київ в особі Дніпродзержинської філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" (51929, Дніпропетровська область , м.Дніпродзержинськ , пр. Леніна, 2 )  772 095  (сімсот сімдесят дві тис. нуль дев'яносто п'ять) грн. 92 коп. основного боргу,  7761 (сім тис. сімсот шістдесят одна) грн. 29 коп. держмита, 86 (вісімдесят шість грн.) грн. 86 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

У  зустрічному  позову  відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

С.А. Примак

Рішення підписано 02.07.07 р.