СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03.08.07                                                                                 Справа № 15/319н-ад.

Суддя Пономаренко Є.Ю.,

при секретарі судового засідання Подколзіній С.С.

розглянувши матеріали справи за позовом

Державного підприємства «Антрацитвантажтранс», м. Антрацит

до Антрацитівської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Антрацит

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Державне підприємство «Антрацит», м. Антрацит

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

за участю представників:
від позивача –Хруппа Т.Б. - юрисконсульт, довіреність № 120 від 19.02.07, Фенько Є.Г. - заст. гол. бухгалтера, довіреність № 483 від 03.08.07,  ;
від відповідача –Черевко Н.О. –гол. держ. податк. інспект. юр. від., довіреність № 2, від 09.01.07.;
від третьої особи –не прибув.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування  судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв’язку з чим відповідно до п. 21 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України  таке фіксування судом не здійснювалося.

У судовому засіданні 16.02.2007р.  оголошувалася перерва до 06.03.2007р. о 10 год. 15 хв., про що представники сторін були повідомлені належним чином.

Суть спору: позивачем, за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, заявлено вимоги про:

- визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /1 від 28.04.2007р. про сплату штрафу у розмірі 299571 грн. 99 коп.

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення, якими підтримав позов у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, посилаючись на те, що він не є правонаступником ДП «Антрацит»за сумою штрафу  визначеною оскаржуваним повідомленням-рішенням, оскільки вона не увійшла до розподільчого балансу підприємства позивача.

Представник відповідача –проти позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву від 02.07.2007р., поясненнях по справі від 02.08.2007р.

Сторони не досягли примирення.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що наведені позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Державне підприємство «Антрацитвантажтранс»(позивач у справі) зареєстровано 21.12.2006р., про що видано свідоцтво про державну реєстрацію серії А00 №451747 і відповідно з зазначеної дати державної реєстрації підприємство позивача вважається створеним та таким, що набуло право- та дієздатність.

Відповідно до плану-графіка проведення документальних перевірок суб’єктів господарювання на 1 квартал 2007 року (наказ ОДПІ №16 від 25.01.2007р.) працівниками Антрацитівської ОДПІ була проведена виїзна планова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання Відокремленим підрозділом ВТУ "Антрацитвантажтранс" Державного підприємства "Антрацит" вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005р. по 31.12.2006р.

Перевіркою встановлено порушення ДП "Антрацит" п.п. 5.3.1. п. 5.3. ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами " від 21 грудня 2000 року № 2181 (далі Закон № 2181), яким встановлено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного терміну, передбаченого п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 Закону №2181».

Перевірка проводилася з 05.02.2007р. по 23.02.2007р., про що зазначено в п. 2.1. акту перевірки.

Акт №108/23-26403056 про результати зазначеної перевірки ВТУ "Антрацитвантажтранс" Державного підприємства "Антрацит" складено податковим органом відповідача 28.02.2007р.

На підставі зазначеної перевірки Антрацитівською ОДПІ винесено оскаржуване у даній справі податкове повідомлення-рішення від 28.02.2007р.

Згідно даного повідомлення-рішення визначено, що штраф у сумі 299571 грн.  99 коп. зобов’язано сплатити відокремлений структурний підрозділ «Вантажно-транспортне управління «Антрацитвантажтранс»Державного підприємства «Антрацит».

Так, юридичною особою якій визначено податкове зобов’язання зі сплати штрафу за оскаржуваним повідомленням-рішенням є Державне підприємство "Антрацит", а не підприємство позивача у справі.

Положеннями пункту 4.2. Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»передбачено право податкового органу визначати податкове зобов’язання платнику податків.

Згідно  п.п. 17.1.7. п. 17.1. ст. 17  цього  Закону  штрафні санкції за порушення податкового  законодавства накладаються  на  платника  податків

- у разі коли платник  податків  не  сплачує  узгоджену суму   податкового   зобов'язання   протягом   граничних  строків, визначених  цим  Законом,  такий  платник   податку   зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

- при затримці  до  30 календарних днів,  наступних за останнім днем  граничного  строку  сплати   узгодженої   суми   податкового зобов'язання,   -   у  розмірі  десяти  відсотків  погашеної  суми податкового боргу;

- при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за  останнім  днем  граничного  строку  сплати   узгодженої   суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці,  що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання,  -  у  розмірі  п'ятдесяти  відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п.п. 5.2.1. Закону 2181 податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Відповідно до пп.5.3.1. Закону №2181 у разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Згідно  п.п. 5.3.1. п. 5.3. ст. 5 Закону 2181   платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового  зобов'язання,  зазначену  у  поданій  ним  податковій декларації,  протягом  десяти  календарних  днів,   наступних   за  останнім   днем   відповідного  граничного  строку,  передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті  4  цього  Закону  для  подання податкової декларації.

Станом на день винесення оскаржуваного повідомлення рішення 28.02.2007р., яким визначено податкове зобов’язання у структурного підрозділу юридичної особи - Державного підприємства «Антрацит», вже було зареєстроване (21.12.2006р.) Державне підприємство «Антрацитвантажтранс», але до якого (до позивача) не визначено податкове зобов’язання за даним повідомленням-рішенням.

Державне підприємство «Антрацитвантажтранс»(позивач у справі) зареєстровано 21.12.2006р., про що державним реєстратором видано свідоцтво про державну реєстрацію серії А00 №451747.

Відповідно до ч. 4 ст. 87 Цивільного кодексу України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Так, з 21.12.2006р., тобто до прийняття оскаржуваного повідомлення-рішення, було створено та набуло правосуб’єктності підприємство позивача.

Відповідно до п. 3.3. Статуту Державного підприємства «Антрацитвантажтранс»(позивача у справі) підприємство є правонаступником прав та обов’язків відокремленого підрозділу «Вантажно-транспортне управління «Антрацитвантажтранс»Державного підприємства «Антрацит»згідно з розподільчім балансом. До розподільчого балансу сума податкового зобов’язання у вигляді штрафної санкції встановленої оскаржуваним повідомленням-рішенням  28.02.2007р. не увійшла і не могла увійти, оскільки дане податкове зобов’язання визначено (виникло) після створення ДП «Антрацитвантажтранс».

Положення щодо правонаступництва взагалі не підлягають застосуванню у даному випадку, оскільки факт виникнення податкового зобов’язання зі сплати штрафу за оскаржуваним повідомленням-рішенням від 28.02.2007р. настав вже після створення Державного підприємства «Антрацитвантажтранс»(позивача у справі).

Крім того, слід зазначити, що суду не надано доказів припинення у встановленому законом порядку відокремленого підрозділу «Вантажно-транспортне управління «Антрацитвантажтранс»Державного підприємства «Антрацит».

Податковим органом відповідачем у справі надано письмові відомості про те, що даний структурний підрозділ ДП «Антрацит»на даний час не знятий з податкового обліку.

Таким чином, доводи про те, що на підставі даного податкового повідомлення рішення зобов’язання зі сплати штрафу виникає у Державного підприємства «Антрацитвантажтранс» є безпідставними.

Питання правомірності визначення податкового зобов’язання зі сплати штрафу може бути розглянуто судом по суті за позовом ДП «Антрацитвантажтранс»у разі якщо таке повідомлення-рішення буде винесено відносно ДП «Антрацитвантажтранс» про що буде зазначено безпосередньо в повідомленні-рішенні.

Згідно ст. 2  Кодексу адміністративного судочинства  України  завданням  адміністративного  судочинства  є  захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,  прав  та  інтересів  юридичних осіб  у  сфері  публічно-правових  відносин  від  порушень  з боку органів державної влади,  органів місцевого самоврядування,  їхніх посадових  і  службових осіб,  інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій  на  основі  законодавства,  в  тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем може бути особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Оскільки, виходячи зі змісту оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та враховуючи вищенаведені підстави, у позивача не виникає податкове зобов’язання зі сплати штрафної санкції визначеної даним повідомленням-рішенням, то права позивача і не порушуються оскаржуваним повідомленням-рішенням. Так, позивач  не  надав  ніяких доказів того,  що  вказаним  податковим   повідомленням  –рішенням   порушені   саме  його  права.

Таким чином, у задоволенні позову Державному підприємству «Антрацитвантажтранс»слід відмовити.

Судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду у складі судового збору у сумі 3 грн. 40 коп. покладаються на нього.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 157, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1.          У задоволенні позову відмовити повністю.

2.          Судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду у складі судового збору у сумі 03 грн. 40 коп. покласти на позивача.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 08.08.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко