СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
ПОСТАНОВА

05.06.07
Справа№ 1/320-20/74А

За позовом:
Виконавчого комітету Моршинської міської ради, м.Моршин

до відповідача:
Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Моршин

про
знесення самочинного будівництва.

Суддя  Манюк П.Т.

При секретарі Кравець В.П.

Представники:

від позивача: Бойчук
У.О. - представник

від відповідача:
ОСОБА_1 -приватний підприємець

Суть спору.

Позов заявлено Виконавчим комітетом Моршинської міської ради до
Приватного підприємця ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва.

Розгляд справи відкладався, з
підстав викладених у відповідних ухвалах суду.

Представник Позивача в судових
засіданнях позовні вимоги підтримав.

Відповідач  в судові засідання з”явився, подав відзив, в
якому позовні вимоги заперечив.

В судовому засіданні 22.05.2007 року
свідок ОСОБА_2 подала пояснення по суті позовних вимог.

Повний текст постанови підписаний
та направлений сторонам 14.06.2007 року.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Позивач звернувся до господарського
суду Львівської області із позовною заявою, в якій просить суд постановити
рішення яким зобов'язати приватного підприємця ОСОБА_1 знести самочинно
збудовану прибудову до павільйону споруду (магазин).

В обґрунтування позовних вимог
вказує на те, що відповідачем збудовано прибудову до павільйону - одноповерхову
споруду за межею земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка на правах приватної
власності належить відповідачу. Крім цього, дозвіл на будівництво прибудованої
споруди, передбачений Положенням про порядок надання дозволу на виконання
будівельних робіт, затверджений наказом Держкомбуду від 05.12.2000 року і
зареєстрований в Мін”юсті 25.12.2000 року за № 945/5166 у відповідача
відсутній.

У представленому відзиві відповідач
позовні вимоги заперечив, покликаючись на те, що будівництво проведено за
наявності належно оформлених документів щодо власності на земельну ділянку,
дозволу на реконструкцію, а тому відсутні правові підстави для визнання
збудованого об'єкту самочинним будівництвом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності,
суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити
виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 375 Цивільного
кодексу України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та
споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти
будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову
здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних,
екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної
ділянки за її цільовим призначенням.

Виходячи із приписів  статтей 90-91 Земельного кодексу України,
власники землі, якщо інше не передбачено законом, мають право споруджувати
виробничі та інші будівлі та споруди та зобов'язані забезпечувати використання
землі за цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 126 Земельного
кодексу України право власності на земельну ділянку підтверджується державним
актом.

Виходячи із приписів ст. 24 Закону
України „Про планування і забудову територій”, у разі прийняття міською радою
рішення про надання земельної ділянки із земель комунальної власності для
розміщення об'єкта містобудування в порядку, визначеному земельним
законодавством, зазначене рішення одночасно є дозволом на будівництво цього
об'єкта.

Судом встановлено, що у відповідача
наявні документи, що підтверджують право використання земельної ділянки на
АДРЕСА_1 у місті Моршині для будівництва прибудови до павільйону одноповерхової
споруди, оскільки згідно договору купівлі-продажу від 02.02.2003 року
відповідач є власником земельної ділянки площею 0,0350 га з цільовим
призначенням земельної ділянки для обслуговування майстерні по ремонту взуття,
відповідно до якого отримав державний акт на право власності на земельну
ділянку.

Як повідомили в судових засіданнях
відповідач та свідок ОСОБА_3, спірна споруда збудована літом 2000 року.

Як вбачається із акту обстеження
земельної ділянки від 31.05.2007 року та схеми земельної ділянки, відповідачем
спірна споруда збудована в межах земельної ділянки, що перебуває у його
власності.

20.04.2005 року  Виконавчим комітетом Моршинської міської ради
прийнято рішення НОМЕР_1, яким надано відповідачу дозвіл на реконструкцію
павільйону по ремонту взуття по АДРЕСА_1 та зобов”язано проект реконструкції
павільйону по ремонту подати для погодження у відділ архітектури і
містобудування на виконком Моршинської міської ради. 20.05.2006 року
відповідачем було подано проектні пропозиції у Моршинську міську раду на
затвердження, однак відповіді не отримано.

16.05.2006 року Моршинською міською
радою прийнято рішення НОМЕР_2, яким відповідачу надано дозвіл на виготовлення
проекту відведення земельної ділянки для долучення до землеволодіння площею
0,0083 га по АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 376
Цивільного кодексу України,  житловий
будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 7 статті 376 Цивільного
кодексу України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення,
яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести
відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа,
яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке
нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням
земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до вимог ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не представлено доказів,
які б свідчили про те, що спірна споруда споруджена відповідачем з істотним
відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином суд прийшов до висновку
про те, що  у задоволенні позовних вимог
слід відмовити за безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376, 415 Цивільного кодексу
України, ст. 95-96, 125, 126 Земельного кодексу України, ст.ст. 24-25 Закону
України „Про оренду землі”, ст.ст. 71,160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України,  суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позовних вимог
Виконавчого комітету Моршинської міської ради до Приватного підприємця ОСОБА_1
про знесення самочинно збудованої прибудови до павільйону споруди (магазин) на
АДРЕСА_1 відмовити повністю.

2. Постанова може бути оскаржена в
порядку, передбаченому  ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

3. Постанова набирає чинності в
порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя