ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

03.07.07                                                                                           Справа  № 01-18/93

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії: Головуючого-судді                                                            М.Г. Слука

Суддів                                                                                          В.В. Онишкевич

П.Д. Скрутовський

при секретарі Тренич А.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об’єднання (далі ДТГО) «Львівська залізниця»за № ною-2/703 від 12.04.07 р.

на ухвалу господарського суду Волинської області від 29.03.07р.

у справі № 01-18/93

за позовом ДТГО «Львівська залізниця»,  м. Львів

до відповідача Ківерцівської міської ради, м. Ківерці, Волинської області

про визнання права власності

за участю представників:

від позивача: Паранчук Г.М. –довіреність № НЮ-1084 від 22.09.06 р.;

від відповідача: не з’явився.

Ухвалою від 14.06.07 р. призначено розгляд апеляційної скарги на 03.07.07 р. і витребувано від сторін докази зазначені в ухвалі.

Відповідач не зявився в судове засідання, про час і місце розгляду апеляційної скарги належно повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 240579, не виконав вимог ухвали суду апеляційної інстанції і не надав відзиву на апеляційну скаргу.

До початку судового засідання представнику позивача роз’яснено права обов’язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України і задоволено клопотання про відмову від технічної фіксації судового процесу.

Апеляційна скарга розглядається за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши представника позивача, судом встановлено:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 29.03.07р. у справі № 01-18/93 (суддя Пахолюк В.А.) позовну заяву ДТГО «Львівська залізниця»про визнання за державою в особі Верховної Ради України права державної власності на об’єкти нерухомого майна, що знаходяться у повному господарському віданні ДТГО «Львівська залізниця», входять до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України (орган управління майном) на службове приміщення стрілецької групи станції Ківерці за адресою: провулок Привокзальний, 7, м. Ківерці, Волинської області, повернуто позивачу без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що: відповідно до ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються докази сплати державного мита в установленому порядку та розмірах, документи, які підтверджують обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги; ціна позову про визнання права власності визначається вартістю нерухомого майна, відносно якого встановлюється право власності; позивач сплатив державне мито в розмірі 85 грн. як за розгляд справи немайнового характеру; крім того, позивач не подав докази про фактичну вартість об’єкта нерухомого майна, на яке просить визнати право власності.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що: ухвала суду постановлена з неправильним застосуванням норм процесуального права; дана позовна заява є немайнового характеру і державне мито сплачується у розмірі 5-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 85 грн.; доказом знаходження даного об’єкта на балансі є інвентарна картка № 01002 і технічний паспорт; майно, що є державною власністю і закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання; суб’єктом права загальнодержавної власності є держава в особі Верховної Ради України; просить скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 29.03.07 р. у справі № 01-18/93 і передати справу на розгляд місцевого господарського суду.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу суду апеляційної інстанції не надав.

Колегія судів Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Волинської області від 29.03.07 р. у справі № 01-18/93 - скасуванню, виходячи з такого:

Як видно з матеріалів справи, ДТГО «Львівська залізниця»подано позовну заяву за № ною-2/420 від 03.03.07 р. про визнання за державою в особі Верховної Ради України права державної власності на об’єкти нерухомого майна, що знаходяться у повному господарському віданні ДТГО «Львівська залізниця», входять до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України (орган управління майном) на службове приміщення стрілецької групи станції Ківерці за адресою: провулок Привокзальний, 7, м. Ківерці, Волинської області.

Дана позовна заява має немайновий характер, тому відповідно до підпункту «б»п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»№ 7-93 від 21.03.07 р., за позовними заявами немайнового характеру державне мито сплачується у розмірі 5-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 85 грн., що і було зроблено позивачем (платіжне доручення №208 від 01.03.07 р.).

Позивачем надано суду першої інстанції документи, які підтверджують фактичне користування та знаходження службового приміщення стрілецької групи станції Ківерці на балансі: копія інвентарної картки № 10 та копія технічного паспорта від 17.01.06 р.

Як видно з доданої позивачем до апеляційної скарги позовної заяви, позивач надав суду першої інстанції ряд доказів вказаних в додатку, які є достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду.

Відповідно до ст. 38 ГПК України, в разі недостатності доказів наданих суду, суд витребує від сторін такі докази.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, при необхідності певних доказів, суд відкладає розгляд справи і витребує їх від сторін чи інших організацій або підприємств.

Як зазначено в п. 3.2 роз’яснення президії ВАС України від 18.09.07 р. № 02-5/289 «Про деякі питання практики застосування ГПК України», суд не вправі повернути позовну заяву з мотиву недодання документів, що є доказами, оскільки позивач може їх надати, а суд –вимагати до закінчення розгляду справи.

Відсутність доказів в обґрунтування правових підстав для визнання права власності на об’єкт нерухомого майна за Верховною Радою України, як зазначено в оспорюваній ухвалі, не позбавляє суд можливості витребувати такі докази, як при прийнятті позовної заяви, так і в процесі розгляду справи по суті, а також затребувати такі докази від інших підприємств і організацій.

Таким чином, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що судом першої інстанції помилково повернуто позовну заяву з додатком, а тому ухвалу від 29.03.07 р. у справі № 01-18/93 слід скасувати, а позовну заяву з додатком направити в суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 38, 63, 77, 86, 91, 101-106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задоволити.

Ухвалу господарського суду Волинської області від 29.03.07р. у справі № 01-18/93, скасувати.

Матеріали справи направити в господарський суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                                            Слука М.Г.

Судді                                                                                 Онишкевич В.В.

Скрутовський П.Д.