Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2007 року                                                           Справа № 49/05-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Олійник В.Ф., судді Істоміної О.А., Кравець Т.В.

при секретарі Кобзєвій Л.О.

за участю представників сторін:

позивача – Кошарського О.В., дов.№07/57 від 24.02.07 р. (у справі)

відповідача – Карчевского Ю.М., дов.№1-64 від 18.01.07 р. (у справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Газ-Тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вх. № 1850Х/2)

на рішення  господарського суду Харківської області від 26 квітня 2007 року по справі  № 49/05-07

за позовом  Дочірнього підприємства "Газ-Тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до   Закритого акціонерного товариства "Теплоелектроцентраль-3", м. Харків

про стягнення 10020698,05 грн.,  -

встановила:

У січні 2007 року Дочірнього підприємства "Газ-Тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просило стягнути з відповідача - Закритого акціонерного товариства "Теплоелектроцентраль-3" заборгованість згідно договору комісії №12/04-374 від 01 жовтня 2004 року у розмірі 10020698,02 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26 квітня 2007 року (суддя Кононова О.В.) в задоволені позовних вимог було відмолено.

Дочірнє підприємство "Газ-Тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" з рішенням господарського суду Харківської області від 26 квітня 2007 року не погодилася, надіслало апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування рішення та прийняття нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що дане рішення було прийняте з порушенням вимог норм матеріального та процесуального права.

Закрите акціонерне товариство "Теплоелектроцентраль-3" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду Харківської області від 26 квітня 2007 року залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Перевіривши, в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, повноту встановлення обставин справи і докази по справі на їх підтвердження та їх юридичну оцінку судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 01 жовтня 2004 року між Дочірнім підприємством "Газ-Тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (Комітент) та Закритим акціонерним товариством "Теплоелектроцентраль-3 (Комісіонер) був укладений договір комісії №12/04-374, відповідно до пункту 2.1. якого позивач доручає, а відповідач зобов’язаний здійснювати діяльність по продажу обумовленої договором теплової енергії відповідно до умов договору та, укласти від свого імені, але за рахунок позивача та відповідно до вказівок останнього угоди із споживачами. Пунктом 4.7. договору, відповідач зобов’язався забезпечити своєчасну оплату споживачами за спожиту теплову енергію по угодам, укладеним на виконання договору, а пунктом 4.8. договору, відповідач взяв на себе поруку (делькредере) перед позивачем за виконання споживачами зобов’язань по Угодах.

Позивач, Дочірнє підприємство "Газ-Тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", свої зобов’язання виконав, на підставі вищезазначеного договору в період з жовтня 2004 року по вересень 2005 року здійснив відпуск теплової енергії відповідачу в розмірі 326066,134 Гкал на загальну суму 24067495,67 грн., що підтверджується матеріалами справи, а саме актами приймання - передачі теплової енергії за цей період, підписаними обома сторонами. Крім того, в матеріалах справи наявні звіти комісіонера, підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств, відповідно яких сума боргу комісіонера за продаж теплової енергії згідно п. 4.9. договору станом на 01 грудня 2005 року складає 10021139,02 грн.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від  дня  пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Дотримуючись даної норми позивач направив на адресу відповідача вимогу №54/10-562-5478 21 грудня 2006 року про сплату заборгованості на виконання умов договору комісії №12/04-374.

Але відповідач стверджує, що на теперішній час заборгованість погашена в повному обсязі шляхом проведення взаємозаліків.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи та заслухавши присутніх представників сторін під час судового засідання, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

На підтвердження своїх заперечень відповідач надав:

- повідомлення №4-1191 від 17 серпня 2006 року, відповідно до якого станом на 31 липня 2006 року ДП „Газ-тепло” має заборгованість перед ЗАТ „Теплоелектроцентраль-3” за послуги з переробки давального газу згідно договору №17/04-372/406 від 01 жовтня 2004 року,

- рішення господарського суду м. Києва № 42/507 від 01 листопада 2005 року в сумі 5991430,26 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 998571,71 грн.; а ЗАТ „Теплоелектроцентраль-3” станом на 31 липня 2006 року має заборгованість перед ДП „Газ-тепло” за теплову енергію згідно договору комісії №12/04-374 від 01 жовтня 2004 року в сумі 10020698,02 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 1670116,34 грн.

З огляду на викладене, відповідач повідомляє про припинення в порядку статті 601 Цивільного кодексу України зобов’язань на суму 3000000,00 грн. зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Пізніше відповідач направив на адресу позивача:

- повідомлення №4-1379 від 28 вересня 2006 року, відповідно якого станом на 31 серпня 2006 року ДП „Газ-тепло” має заборгованість перед ЗАТ „Теплоелектроцентраль-3” за послуги з переробки давального газу згідно договору №17/04-372/406 від 01 жовтня 2004 року,

- рішення господарського суду м. Києва №42/507 від 01 листопада 2005 року в сумі 2991430,26 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 498571,71 грн.; станом на 31 серпня 2006 року ДП „Газ –тепло” має заборгованість перед ЗАТ „Теплоелектроцентраль-3” за послуги з переробки давального газу згідно договору №17/04-373/407 від 01 жовтня 2004 року,

- рішення господарського суду м. Києва № 44/619 від 16 лютого 2006 року в сумі 655898,96 грн., в т.ч. ПДВ 20 % - 1092316,49 грн., а ЗАТ „Теплоелектроцентраль-3” станом на 31 серпня 2006 року має заборгованість перед ДП „Газ-тепло” за теплову енергію згідно договору комісії №12/04-374 від 01 жовтня 2004 року в сумі 7020698,02 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 1170116,34 грн.

З огляду на викладене, відповідач повідомляє про припинення в порядку статті 601 Цивільного кодексу України зобов’язань на суму 3000000,00 грн. зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

У листопаді 2006 року відповідач направив на адресу позивача:

- повідомлення №4-1726 від 30 листопада 2006 року, відповідно якого відповідач вказує, що станом на 30 листопада 2006 року ДП „Газ-тепло” має заборгованість перед ЗАТ „Теплоелектроцентраль-3” за послуги з переробки давального газу згідно договору №17/04-372/407 від 01 жовтня 2004 року,

- рішення господарського суду м. Києва №44/619 від 16 лютого 2006 року в сумі 5306520,08 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 884420,01 грн.; а ЗАТ „Теплоелектроцентраль-3” станом на 30 листопада 2006 року має заборгованість перед ДП „Газ-тепло” за теплову енергію згідно договору комісії №12/04-374 від 01 жовтня 2004 року в сумі 4020698,02 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 670116,34 грн.

З урахуванням цих фактів відповідач повідомляв про зменшення в порядку статті 601 Цивільного кодексу України заборгованості ДП „Газ –тепло” за послуги з переробки давального газу згідно договору №17/04-373/407 від 01 жовтня 2004 року, рішення господарського суду м. Києва №44/619 від 16 лютого 2006 року на суму 4020698,02 грн. та зменшення заборгованості ЗАТ „Теплоелектроцентраль-3” перед ДП „Газ-тепло” за теплову енергію згідно договору комісії №12/04-374 від 01 жовтня 2004 року на суму 4020698,02 грн.

Згідно статті 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Пунктом 2 цієї ж статті передбачено, що зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Припинення зобов’язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог –це одностороння угода, яка оформлюється заявою однієї із сторін. Якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, спір повинен вирішуватись по суті з урахуванням всіх матеріалів та обставин справи.

В даному випадку оспорюється наявність або розмір заборгованості по яким проведений залік, але не сам факт проведення заліку по дійсним вимогам.

Позивачем не було надано ані в суд першої інстанції, а ні в суд апеляційної інстанції жодного доказу в підтвердження того, що він заперечував проти припинення взаємних зобов’язань відповідним зарахуванням та звертався до суду щодо вирішення цього спору.

У відповідності до частини 1 статті 202 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами, а також відповідно частини 2 цієї ж статті, у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Отже залік зустрічних однорідних вимог є односторонньою угодою, а тому її умови визначаються стороною, яка ініціює проведення взаємозаліку.

Таким чином, суд першої інстанції цілком обгрунтовано визнав відповідачем в повідомленнях грошові вимоги сторін однорідними, зрілими та такими які можуть бути предметом зарахування відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України.

В своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що рішення господарського суду м. Києва №44/619 від 16 лютого 2006 року та №42/507 від 01 листопада 2005 року знаходяться на примусовому виконанні в Відділі примусового виконання рішень державної виконавчої служби м. Києва, а отже порядок їх виконання регулюється відповідними положеннями процесуального законодавства та Законом України „Про виконавче провадження”, який не містить приписів про можливість виконання судового рішення на стадії примусового виконання шляхом заліку зустрічних однорідних вимог. Тому, на думку позивача, вказані заліки не можуть бути проведеними.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 37 Закону України „Про виконавче провадження” виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Крім того, підприємство відповідача звернулось із заявою про закінчення виконавчого провадження, відповідно до якої 17 квітня 2007 року підрозділом примусового виконання рішень була винесена відповідна постанова про закінчення виконавчого провадження.

Отже, з урахуванням викладеного, господарське зобов'язання відповідача, яке виникло з договору комісії №12/04-374 від 01 жовтня 2004 року в розмірі 10020698,02 грн. вважається припиненим зарахуванням зустрічних однорідних вимог відповідно до заяв №4-1191 від 17 серпня 2006 року, №4-1379 від 28 вересня 2006 року, №4-1726 від 30 листопада 2006 року, а тому дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, колегія суддів вважає, що Дочірнім підприємством "Газ-Тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" не було надано доказів, які б спростували доводи відповідача, а тому його вимоги щодо скасування рішення задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що заперечення Дочірнього підприємства "Газ-Тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", наведені в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, на їх підтвердження не було надано відповідних доказів, а господарський суд Харківської області дав належну юридичну оцінку обставинам справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 26 квітня 2007 року  по справі № 49/05-07 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись  статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105  Господарсько процесуального кодексу  України, -

постановила:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Газ-Тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 26 квітня 2007 року  по справі № 49/05-07 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                     В.Ф. Олійник

суддя                                                                    О.А. Істоміна

суддя                                                                     Т.В. Кравець