ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
_________________________________________________________________________________________________
11 липня 2007 р.                                   Справа 13/272-07
Господарський суд Вінницької області  у складі:
Головуючий  суддя                             С. Тісецький
Секретар судового засідання              Л. Новожилова
позивача :     Колайда О.Д., за дорученням
відповідача:  не з'явився
прокурора:    Сокольвяк Я.А.
Місце розгляду справи: приміщення суду, кімн. №1115.
Посилаючись на Земельний кодекс України прокурор просить винести рішення, яким зобов'язати відповідача повернути державі в особі Немирівської районної державної адміністрації самовільно зайняту земельну ділянку земель запасу площею 30,5 га, яка розташована на землях сільськогосподарського призначення на території Ометинської сільської ради та земельну ділянку площею 144 га, що розташована на території Ситковецької селищної ради, а також зобов'язати відповідача привести земельні ділянки у придатний для використання стан.
Відповідач відзив на позовну заяву, витребувані судом докази та повноважного представника у судове засідання не направив. Про дату і час розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що стверджується штампом канцелярії суду на ухвалі суду від 11.06.07 про направлення останньої відповідачу рекомендованим листом, у зв’язку з чим суд вважає, що ним вжито усіх заходів для забезпечення захисту прав та інтересів відповідача та вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі документами відповідно до ст.75 ГПК України.
Фіксація судового процесу шляхом звукозапису не здійснювалась в зв’язку з неподанням клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу,  оскільки відповідно до ч.7 ст.81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу це право, а не обов’язок суду.
Заслухавши представника позивача та прокурора, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, прокуратурою Немирівського району із залученням фахівців управління з контролю за використанням та охороною земель у Вінницькій області проведено перевірки додержання вимог земельного законодавства ТОВ "Ситковецьке" при використанні земельної ділянки земель запасу площею 30,5 га, яка розташована на землях сільськогосподарського призначення на території Ометинської сільської ради та земельної ділянки площею 144 га, що розташована на території Ситковецької селищної ради, за результатами якої складено акти від 19.06.06, 21.07.06 та 18.09.06.
Перевірками встановлено, що відповідачем, без наявності правовстановлюючих документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою відповідно до вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, використовується для виробництва товарної сільськогосподарської продукції земельна ділянка площею 144 га невитребуваних земельних часток (паїв) земель сільськогосподарського призначення на території Ситковецької селищної ради та земельна ділянка земель запасу площею 30,5 га, яка розташовані на землях сільськогосподарського призначення Ометинської сільської ради.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право  постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.
Як вбачається з ч. 3 ст. 125 Земельного кодексу України приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.
Згідно ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням                         та охороною земель" будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації кваліфікується як самовільне зайняття земельних ділянок.
Отже, як вбачається з вищевказаних фактичних обставин справи та аналізу норм Земельного кодексу України та Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" відповідач безпідставно користується земельною ділянкою площею 144 га невитребуваних земельних часток (паїв) земель сільськогосподарського призначення на території Ситковецької селищної ради та земельною ділянкою земель запасу площею 30,5 га, яка розташована на землях сільськогосподарського призначення Ометинської сільської ради, здійснивши самовільне їх зайняття.
В той же час, згідно ст. 211 Земельного кодексу України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.
Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
З ч. 2 вказаної статті вбачається, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.
Згідно ст. 29 ГПК України прокурор бере  участь у розгляді справ за його позовами,  а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави.
Відповідно до ст. 33  ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
З урахуванням викладеного, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що вимоги прокурора обґрунтовані, відповідають обставинам та матеріалам справи, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі ст.49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача.
Керуючись ст.ст.33, 34, 36, 43, 44, 49, 82-84, 115, 116  ГПК України, -
1.  Позов задовольнити
4.   Видати накази після набрання рішенням законної сили.
5.   Рішення направити сторонам, прокурору.
Суддя                                   С. Тісецький
Резолютивну частину рішення оголошено 11.07.2007 р.
Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 13.07.2007 р.
Суддя                                             Тісецький С.С.
Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.85ГПК України  13.07.07