ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.07
р.
Справа № 41/417пн

м. Донецьк, вул. Артема, 157 к. 223

Суддя господарського суду Донецької
області           Гончаров С.А.

при секретарі судового засідання
Говор О.С.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовною заявою Шахтарської
об'єднаної державної податкової інспекції,

м. Шахтарськ

до відповідача:           Відділу державної виконавчої служби
Шахтарського міськрайонного

управління юстиції

треті особи: 1. Державне
підприємство „Шахтарськантрацит”, м. Шахтарськ

2. Суб'єкт
господарювання-фізична особа ОСОБА_1,

м. Шахтарськ

про           визнання протиправними дії
державного виконавця щодо продажу 08.12.2003р.

заставленого майна ДП
„Шахтарськантрацит” - гостинного комплексу „Шахтар”, визнання нечинним акту
опису й арешту майна від 05.08.2003р. та прийняття рішення про поворот
виконання шляхом повернення ОСОБА_1 Державному підприємству „Шахтарськантрацит”
гостинного комплексу „Шахтар”, а Державною виконавчою службою у Шахтарському
районі ОСОБА_1 отриманих грошових коштів у сумі 21400,00 грн.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Шахтарська об'єднана
державна податкова інспекція, звернувся до суду з позовною заявою до Державної
виконавчої служби у Шахтарському районі про визнання протиправними дії
державного виконавця щодо продажу 08.12.2003р. заставленого майна ДП
„Шахтарськантрацит” - гостинного комплексу „Шахтар”, визнання нечинним акту
опису й арешту майна від 05.08.2003р. та прийняття рішення про поворот
виконання шляхом повернення ОСОБА_1 Державному підприємству „Шахтарськантрацит”
гостинного комплексу „Шахтар”, а Державною виконавчою службою у Шахтарському
районі ОСОБА_1 отримані грошові кошти у сумі 21400,00 грн.

Ухвалою суду від 08.02.2007р. було
відкрито провадження в адміністративній справі № 41/417пн.

Ухвалою по справі від 06.03.2007
року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору з боку відповідача: Державне підприємство
„Шахтарськантрацит” та Суб'єкт господарювання - фізична особа ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 15.05.2007 року
замінено відповідача у справі, Державну виконавчу службу у Шахтарському районі,
на її правонаступника - Відділ Державної виконавчої служби Шахтарського
міськрайонного управління юстиції (м. Шахтарськ, вул. Крупської, 14).

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що на виконання рішення господарського суду
Донецької області від 05.03.2002 року по справі № 9/12 за заявою ОДПІ
відповідачем 08.04.2002 року було винесено постанову про відкриття виконавчого
провадження, проте, рішення суду до теперішнього часу залишається не виконаним.
Позивач зазначив, що починаючи з 01.09.2000 року у боржника виникла податкова
застава, після реорганізації боржника податковий борг ДП „ША” склав 84159056,31
грн., податкова застава активів ДП „ША” була зареєстрована 12.11.2003 року під
№ 1812-5869. Позивач стверджує, що податкова застава є публічним обтяженням,
зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями того ж
рухомого майна, які були зареєстровані раніше моменту реєстрації публічного
обтяження.

Позивач наполягає на тому, що
відповідачем були порушені права податкового органу як обтяжувала майна,
оскільки в рахунок погашення податкового боргу на виконання рішення суду
боржником було виділене майно, в тому числі гостинний комплекс „Шахтар”. Під
час проведення планової документальної перевірки СГ ОСОБА_1 позивачем було
встановлено придбання ним гостинного комплексу „Шахтар”. Позивач зазначає, що
актом опису й арешту майна від 05.08.2003 року відповідачем було арештовано
гостинний комплекс „Шахтар”, актом виконаних робіт від 03.12.2003 року було
підтверджено проведення дій по продажу вказаного арештованого майна, вартість
реалізації майна склала 21400,00 грн. Свідоцтво на право власності майна, яке
складається з будівлі гостинного комплексу „Шахтар” було отримано ОСОБА_1
Відповідачем кошти від продажу майна в рахунок виконання судового рішення не
направлені, у теперішній час спірне майно використовується.

Вказаними діями відповідача, як
вважає позивач, порушені норми матеріального права, а саме, Закону України „Про
введення мораторію на примусову реалізацію майна”, Закону України „Про
виконавче провадження”, Бюджетного кодексу України, Закону України „Про порядок
погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”,
Закону України „Про заставу”, Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів
та реєстрацію обтяжень”.

Позивач стверджує, що обставини
справи доводять те, що діями відповідача ОДПІ була позбавлена права захисту
своїх прав заставодержателя - правом звернення до суду з позовом про звільнення
майна з-під арешту, а також направлення отриманих від реалізації майна коштів
на виконання судового рішення в рахунок погашення податкового боргу, та
зазначає, що, якщо в результаті  видання
органом державної виконавчої влади акта, який не відповідає чинному
законодавству і яким порушуються права заставодержателя або інших осіб щодо
володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт
відповідно до ст. 58 Закону України „Про заставу” визнається судом недійсним.

Відповідач проти позову заперечив,
посилаючись на те, що, по-перше, відповідач не є правонаступником прав та
обов'язків ліквідованого відділу ДВС Шахтарського міського управління юстиції,
яким були проведені дії щодо опису та реалізації спірного майна та по-друге,
позивачем втрачено термін на оскарження дій державного виконавця щодо складання
опису та арешту майна через те, що позивач знав про вчинення державними
виконавця заходів примусового характеру відносно РШБУ № 1 з 2005 року. Крім
того, будь-який учасник прилюдних торгів вправі оскаржувати їх результати в
суді за місцем знаходження нерухомого майна, при цьому для таких вимог закон
встановлює спеціальний строк позовної давності - три місяці.

Стосовно реалізації майна  РШБУ № 1 ДВС у Шахтарському районі пояснює
наступне. Наказ господарського суду по справі № 9/12 від 05.03.2002 року
увійшов у постанову про зведене виконавче провадження на загальну суму
1169602,23 грн. від 01.10.2002 року. У відділі ДВС на виконанні знаходились
документи стягувачів по заробітній платі з 1999 року. Законом України „Про
введення мораторію на примусову реалізацію майна” не заборонено звертати стягнення
на майно підприємств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше
25 %, при виконанні рішень суду щодо стягнення заборгованості по заробітній
платі та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими
відносинами. На підставі цього закону відділ ДВС звернувся до РШБУ № 1 із
вимогою надати перелік майна, яке не задіяне в основному виробництві
підприємства. Листом РШБУ № 1 було підтверджено, що гостинний комплекс „Шахтар”
не забезпечує виробничого процесу підприємства. Таким чином, як вважає
відповідач, відділом ДВС не було порушено вимог Закону України „Про введення
мораторію на примусову реалізацію майна”, державний виконавець зобов'язаний був
звернути стягнення на зазначене майно задля забезпечення виконання рішень суду.

Відповідач стверджує, що в
розумінні Закону України „Про заставу” ОДПІ не є заставодержателем майна РШБУ №
1, а отже, на задоволення вимог ОДПІ за наказом господарського суду по справі №
9/12 не може бути застосовано норми ЗУ „Про виконавче провадження”. Право
застави виникло набагато пізніше, ніж винесення Шахтарським міським судом
рішень про стягнення коштів на задоволення вимог по заробітній платі, та, таким
чином, державний виконавець мав право звертати стягнення на заставлене майно
для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Як зазначено відповідачем, майно
придбане гр. ОСОБА_1 як переможцем на прилюдних торгах по продажу майна в
рахунок погашення заборгованості РШБУ № 1 за судовими рішеннями. Таким чином,
ОСОБА_1 відповідно до ст. 388 ЦК України є добросовісним набувачем та майно не
може бути в нього витребувано.

Третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору з боку відповідача, Суб'єкт господарювання -
фізична особа ОСОБА_1, заперечив проти позову з тих підстав, що він є добросовісним
набувачем будівлі гостинного комплексу „Шахтар”, капіталовкладення з
відновлення комплексу склали близько трьох млн.грн. ОСОБА_1 було заперечено, що
про факт продажу гостинного комплексу позивачу стало відомо тільки при
проведення перевірки.

Відособленим підрозділом ДП
„Шахтарськантрацит” „Ремонтно-будівельним управлінням” надано суду відзив на
позовну заяву, відповідно до якого реалізація гостинного комплексу „Шахтар”
здійснена у відповідності до діючого законодавства та підстав для перегляду реалізації
об'єкта немає.

У судовому засіданні судом
досліджені надані сторонами документи: про правовий статус відповідача та
третіх осіб, довідки про наявність податкового боргу ДП „Шахтарськантрацит”
станом на 12.11.2003 року, 03.12.2003 року, витяг про внесення запису до
Державного реєстру застав рухомого майна від 27.09.2000 року, рішення
господарського суду Донецької області від 05.03.2002 року по справі № 9/12,
наказ господарського суду Донецької області від 18.03.2002 року по справі №
9/12, акт опису від 14.03.2002 року, лист НОМЕР_1, постанова про відкриття
виконавчого провадження від 08.04.2002 року, постанова від 15.04.2002 року,
лист НОМЕР_2, запит НОМЕР_3, лист НОМЕР_4, постанова від 01.10.2002 року про
приєднання до зведеного виконавчого провадження, перелік реалізації майна по
РШСУ № 1 від 14.11.2002 року, лист НОМЕР_5,лист НОМЕР_6, довідка РШБУ № 1,
виконавчий лист від 22.06.1999 року, постанова про відкриття виконавчого
провадження від 01.10.1999 року, заява про роз'яснення рішення від 25.06.2003
року, постанова про зупинення виконавчого провадження від 25.06.2003 року №
3-1524, супровідний лист від 25.06.2003 року, ухвала господарського суду
Донецької області від 07.07.2003 року по справі № 9/12 про роз'яснення рішення,
постанова від 17.07.2003 року № 2591/3-3904-02 про поновлення виконавчого
провадження, супровідний лист від 17.07.2003 року, акт опису й арешту майна від
05.08.2003 року, договір НОМЕР_7 на проведення експертної оцінки, акт прийому
передачі робіт з експертної оцінки від 05.09.2003 року з додатками, звіт про
оцінку будівлі гостинного комплексу „Шахтар”, зведений акт вартості будинків,
оціночний акт, експлікації, подання НОМЕР_8, договір НОМЕР_9 про реалізацію
арештованого майна, протокол НОМЕР_10 проведення прилюдних торгів від 27.11.2003
року, акт прийому передачі від 03.12.2003 року, акт від 08.12.2003 року про
проведення прилюдних торгів, свідоцтво від 04.12.2003 року про право власності,
витяг про реєстрацію права власності на нерухому майно від 09.06.2005 року,
довідка НОМЕР_11, довідка про залишок заборгованості ДП „Шахтарськантрацит”
НОМЕР_12, ухвала господарського суду Донецької області від 22.04.2005 року по
справі № 9/12, лист НОМЕР_13, узгодження про відкриття підприємства
ресторанного господарства НОМЕР_14, реєстраційне посвідчення НОМЕР_15,
державний акт на право власності на земельну ділянку, договір купівлі-продажу
земельної ділянки від 27.03.2007 року, акт перевірки НОМЕР_16.

Розглянувши матеріали справи та
додатково надані сторонами документи, заслухавши пояснення та заперечення
представників сторін, суд встановив:

Відповідач, Відділ державної
виконавчої служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції, є юридичною
особою, зареєстрований виконавчим комітетом Шахтарської міської ради 27.03.2007
року, включений до ЄДРПОУ за кодом 34594897, є правонаступником Державної
виконавчої служби в Шахтарському районі.

Позивач наполягає на тому, що при
складанні акту опису та арешту майна порушені його права, як заставодержателя,
оскільки майно знаходилось в податковій заставі, а тому акт опису та арешту
майна підлягає визнанню недійсним.

Особливості звернення стягнення на
заставлене майно визначені статтею 52 Закону України “Про виконавче
провадження”, яка визначає, що:

стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для
задоволення вимог стягувача - заставодержателя. У разі коли коштів, одержаних
від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто
стягнення на заставлене майно, виконавчий документ повертається
стягувачу-заставодержателю в порядку, визначеному пунктом 6 частини першої
статті 40 цього Закону.

Для задоволення вимог стягувачів,
які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути
звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про
стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір
заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на
заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями,
державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня
після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що
арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під
арешту. Реалізація заставленого майна провадиться в порядку, встановленому цим
Законом.

Рішенням господарського суду Донецької
області від 05.03.2002 року по справі № 9/12 задоволені позовні вимоги
Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції до
Ремонтно-шахтобудівельного управління № 1 ДХК „Шахтарськантрацит” про стягнення
заборгованості перед бюджетом у сумі 1033827,72 грн., звернувши стягнення на
майно боржника.

На виконання зазначеного рішення
18.03.2002 року судом було видано наказ про стягнення з рахунку РШБУ № 1 ДХК
„Шахтарськантрацит” на користь Державного бюджету України заборгованість перед
бюджетом у сумі 1033827,72 грн., звернувши стягнення на майно боржника.

Відповідно до акту опису від
14.03.2002 року податковим керуючим було проведено опис активів РШБУ № 1 ДХК
„Шахтарськантрацит”, в тому числі, гостинного комплексу „Шахтар”, залишкова
балансова вартість якого склала 1316217 грн.

Листом НОМЕР_1 Шахтарською ОДПІ
було направлено до Шахтарського міського управління юстиції для виконання наказ
господарського суду Донецької області № 9/12 про стягнення заборгованості по
платежам до бюджету в сумі 1033827,72 грн.

Постановою заступника начальника
Шахтарського міського відділу ДВС НОМЕР_17 було відкрито виконавче провадження
по примусовому виконанню звернення стягнення на майно РШБУ - 1 ДХК „ША” на
користь Державного бюджету на суму 1033827,72 грн., боржнику запропоновано
добровільно виконати рішення в строк до 15.04.2002 року.  Цією ж постановою з метою забезпечення
виконання рішення накладено арешт на майно боржника вартістю 1085519,11 грн.

Постановою заступника начальника
Шахтарського ВДВС НОМЕР_18 встановлено, що боржником в наданий строк постанову
не виконано та постановлено стягнути з РШБУ - 1 виконавчий збір в розмірі
51691,39 грн.

Ремонтно-шахтобудівельним
управлінням № 1 ДХК „Шахтарськантрацит” було направлено начальнику Шахтарської
ОДПІ лист НОМЕР_2, в якому було запропоновано для реалізації майно, яке не
використовується в процесі виробництва та у подальшому експлуатація
здійснюватися не буде. В перелік зазначеного майна увійшов гостинний комплекс
„Шахтар”.

10.06.2002 року позивач звернувся
до Начальника Шахтарського міського управління юстиції із запитом про
направлення інформації про виконання наказу господарського суду Донецької
області від 5.03.2002 року № 9/12.

На зазначений запит Шахтарським
міським ВДВС на адресу позивача було направлено відповідь НОМЕР_4, у якій
повідомлено про те, що: наказ господарського суду Донецької області від
05.03.2002 року надійшов на виконання 05.04.2002 року, 08.04.2002 року винесена
постанова про відкриття виконавчого провадження, на рахунки боржника накладено
арешт, грошові кошти, які надходять на депозитний рахунок відділу ДВС, у разі
примусового виконання, розподіляються між стягувачами згідно ст. 44 Закону
України „Про виконавче провадження” та п. 4.19.3 Інструкції „Про провадження
виконавчих дій” з урахуванням календарних строків надходження виконавчих
документів. У листі зазначено, що на виконанні у відділі знаходяться виконавчі
документи про стягнення на користь громадян. Щодо опису та арешту майна
підприємства-боржника, то відділом ДВС повідомлено позивача про те, що на
підставі Закону України „Про введення мораторію на примусову реалізацію майна”
встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних
підприємств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25
відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової
реалізації майна.

01.10.2002 року відповідно до ст.
49 Закону України „Про виконавче провадження” державним виконавцем прийнято
Постанову, у якій встановлено, що у відділ протягом з 01.01.2002 року по
01.10.2002 року надійшли виконавчі документи про стягнення заборгованості з
Ремонтно-шахтобудівельного управління № 1 ДХК „ША”: 31 вик/лист про стягнення
заборгованості на користь громадян в сумі 126033,78 грн., 28 вик/листа про
стягнення держмита на користь держави, 1 наказ господарського суду Донецької
області на загальну суму 1033827,72 грн. та 1 платіжна вимога на загальну суму
8235,28 грн. та встановлено, що 05.03.2001 року винесена постанова про зведене
виконавче провадження щодо боржника Ремонтно-шахтобудівельного управління № 1
ДХК „ША”.

Зазначеною постановою від
01.10.2002 року приєднано до зведеного виконавчого провадження всі виконавчі
документи, які надходили на виконання протягом з 01.01.2002 року по 01.10.2002
року, стосовно стягнень заборгованості з боржника - РШБУ № 1 ДХК „ША” на
користь громадян, на користь держави та на користь інших підприємств на
загальну суму 1169602,33 грн.

Таким чином, з моменту прийняття
наведеної постанови, будь-які виконавчі дії здійснювались відповідачем та стягнення
заборгованості проводилось в тому числі і на виконання вимог Шахтарської ОДПІ,
як стягувача - заставодержателя.

14.11.2002 року Технічним
директором ДХК „Шахтарськантрацит” головою комісії  затверджено перелік реалізації майна по РШБУ
№ 1 ДХК „Шахтарськантрацит”, у зазначений перелік увійшла будівля гостинного
комплексу „Шахтар”.

Позивач звернувся до Начальника
відділу ДВС міського управління юстиції з клопотанням НОМЕР_5 про зарахування
коштів в сумі 11129,94 грн., що надійшли до бюджету та були стягнуті з
підприємства за рахунок реалізації його майна, в рахунок виконання рішення
суду.

Листом НОМЕР_6 на підставі
телефонограми за № 3 від 13.01.2003 року начальником РШБУ № 1 ДХК „ША” надано
відділу ДВС Шахтарського міського управління юстиції перелік основних засобів,
що не використовуються в основному виробництві підприємства. У зазначений
перелік увійшов, крім іншого, гостинний комплекс „Шахтар”. Начальником та
головним бухгалтером РШБУ № 1 додатково складено довідку про те, що гостинний
комплекс „Шахтар”, що знаходиться за адресою: м. Шахтарськ, вул. Кірова, 19, не
забезпечує виробничого процесу підприємства.

Відділ ДВС Шахтарського міського
управління юстиції звернувся до господарського суду Донецької області з заявою
від 25.06.2003 року про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню та просив
роз'яснити, яким саме чином має бути виконано наказ № 9/12 від 05.03.2002 року
про стягнення з Ремонтно-шахтобудівельного управління № 1 Державної холдінгової
компанії „Шахтарськантрацит” заборгованості перед бюджетом у сумі 1033827,72
грн. - шляхом звернення стягнення на рахунок боржника або на його майно.

Постановою заступника начальника
Шахтарського міського ВДВС НОМЕР_20, у зв'язку зі зверненням до господарського
суду Донецької області із заявою про роз'яснення способу виконання, зупинено
виконавче провадження по примусовому виконанню стягнення з РШБУ - 1 на користь
Державного бюджету України суми 1033827,72 грн. до розгляду питання по суті.
Супровідним листом від 25.06.2003 року копію зазначеної постанови було
направлено сторонам виконавчого провадження, в тому числі, Шахтарській ОДПІ.

Ухвалою господарського суду
Донецької області від 07.07.2003 року по справі № 9/12 роз'яснено рішення
господарського суду Донецької області № 9/12 від 05.03.2002 року та зазначено,
що резолютивну частину рішення слід розуміти як стягнення заборгованості перед
бюджетом шляхом звернення стягнення на майно боржника у сумі 1033827,72 грн.

Постановою державного виконавця від
17.07.2003 року № 2591/3-3904/02 поновлено виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого документа - наказу господарського суду Донецької області
по справі № 9/12 від 05.03.2002 року, виданого 18.03.2002 року про стягнення з
рахунку РШБУ № 1 ДХК „Шахтарськантрацит” на користь державного бюджету заборгованість
перед бюджетом у сумі 1033827,72 грн., звернувши стягнення на майно боржника.
Супровідним листом від 17.07.2003 року копію зазначеної постанови було
направлено Шахтарській ОДПІ.

05.08.2003 року державним
виконавцем Шахтарського міського управління юстиції складено акт опису й арешту
майна, відповідно до якого проведено опис майна, що належить боржнику, РШБУ №
1, описано та накладено арешт на Будівлю гостинного комплексу по вул. Кірова -
„Шахтар”.

З огляду на викладені обставини
справи, у суду відсутні підстави вважати, що наведений акт опису й арешту майна
складений у порушення вимог законодавства та з порушенням прав позивача, як
стягувача-заставодержателя. Як зазначалось, судом встановлено, що цей акт
складений в межах зведеного виконавчого провадження у якому стягувачем є
позивач, а тому складання спірного акту цілком відповідає наведеним вище
вимогам статті 52 Закону України „Про виконавче провадження” та ніяким чином не
порушує права позивача як заставодержателя.

Враховуючи наведене, вимоги позивача
щодо визнання акту опису й арешту майна від 05.08.2003 року є необґрунтованими.

В акті опису й арешту майна
зазначено, що залишкова вартість гостинного комплексу „Шахтар” становить 287587
грн., для визначення вартості описаного та арештованого майна буде залучений
оцінювач.

Відповідно до ст. 57 Закону України
„Про виконавче провадження”, оцінка майна боржника провадиться державним
виконавцем, якщо вартість майна не перевищує сто неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, за ринковими цінами, які діють на день проведення оцінки.

Якщо оцінити окремі предмети
складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого
майна боржника на реалізацію за оцінкою, проведеною державним виконавцем,
останній запрошує експерта (спеціаліста) для визначення вартості майна. Витрати
на призначення експерта несе сторона, яка оспорює оцінку майна, проведену
державним виконавцем.

14.08.2003 року між Відділом
державної виконавчої служби Шахтарського районного управління юстиції та
„Експертним центром Товарної Біржі „Даліса” був укладений договір НОМЕР_7 на
проведення експертної оцінки, відповідно до умов якого ВДВС Шахтарського
районного управління юстиції доручає, а „Експертний центр Товарної Біржі
„Даліса” приймає на себе обов'язки по виконанню робіт по визначенню вартості
гостинного комплексу „Шахтар”, розташованого за адресою: м. Шахтарськ, вул.
Кірова, 19.

Відповідно до акту
приймання-передачі робіт з експертної оцінки від 05.09.2003 року експерт
виконав роботи згідно договору НОМЕР_7 та у звіті про оцінку будівлі гостинного
комплексу „Шахтар”, розташованого за адресою: м. Шахтарськ, вул. Кірова, 19,
експертом встановлено, що стартова ринкова вартість будівлі, що стоїть окремо,
складає 20932 грн.

Згідно до ст. 61 Закону України
„Про виконавче провадження”, реалізація арештованого майна, здійснюється
спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній)
основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та
спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах,
аукціонах.

16.10.2003 року між Відділом
державної виконавчої служби Шахтарського районного управління юстиції та ДАК
„Національна мережа аукціонних центрів” Філія „Донецький аукціонний центр” був
укладений договір НОМЕР_9 про реалізацію арештованого майна, предметом якого є
здійснення сторонами дій, пов'язаних з наданням послуг по реалізації
арештованого майна шляхом продажу нерухомого майна на прилюдних торгах, на яке
звернено стягнення відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до
договору Відділ ДВС Шахтарського районного управління юстиції доручає, а ДАК
„Національна мережа аукціонних центрів” Філія „Донецький аукціонний центр”
зобов'язується згідно заяви НОМЕР_21, здійснити реалізацію нерухомого майна,
яке належить РШБУ № 1 ДХК „Шахтарськантрацит”, а саме, будівлі гостинного
комплексу „Шахтар” загальною площею 1759 м2, яка розташована за адресою: м.
Шахтарськ, вул. Кірова, 19.

Відповідно до протоколу НОМЕР_10
проведення прилюдних торгів з реалізації майна, що належить РШБУ № 1 ДХК „Шахтарськантрацит”,
ініціатором яких була ДАК „Національна мережа аукціонних центрів” Філія
„Донецький аукціонний центр” у виконання Договору НОМЕР_9, переможцем ЛОТА,
будівлі гостинного комплексу „Шахтар”, став учасник № 1 - ОСОБА_1, якому надано
право на придбання об'єкту по остаточній ціні 25680,00 грн., у тому числі ПДВ.

Відповідно до акту прийому-передачі
від 03.12.2003 року, за результатами проведення Філією „Донецький аукціонний
центр” ДАК „НМАЦ” торгів з реалізації арештованого майна, а саме, будівлі гостинного
комплексу „Шахтар”, розташованої за адресою: м. Шахтарськ Донецької області,
вул. Кірова, 19, яке належить РШБУ № 1 ДХК „Шахтарськантрацит”, у виконання
Договору НОМЕР_9 про реалізацію арештованого майна, укладеного з відділом ДВС
Шахтарського районного управління юстиції 16.10.2003 року, Верещак Олена
Петрівна (заступник начальника відділу з реалізації арештованого майна)
передає, а ОСОБА_1 приймає Технічний паспорт.

08.12.2003 року на підставі
протоколу НОМЕР_10 та квитанції про сплату ОСОБА_1 грошових коштів за придбане
майно від 27.11.2003 року заступником начальника Шахтарського районного відділу
ДВС складено акт про проведення прилюдних торгів, відповідно до якого
реалізації підлягала Будівля гостинного комплексу „Шахтар”, розташована за адресою:
Донецька область, м. Шахтарськ, вул. Кірова, 19, переможцем прилюдних торгів за
придбане майно визнано ОСОБА_1.

04.12.2003 року Приватним
нотаріусом  ОСОБА_2 видано свідоцтво
НОМЕР_19, яким посвідчено, що ОСОБА_1, що мешкає АДРЕСА_1, належить право власності
на майно, яке складається з будівлі гостинного комплексу „Шахтар” загальна
площа 1759,0 кв.м., в тому числі основна - 961,9 кв.м., розташованої у м.
Шахтарську по вулиці Кірова, будинок номер 19, будівля гостинного комплексу
„Шахтар” була придбана ОСОБА_1 за 21400 грн. Зазначене свідоцтво на право
власності було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме
майно 09.06.2005 року, про що свідчить відповідна відмітка на зворотному боці
свідоцтва.

З огляду на наведені вимоги
законодавства та обставини справи суд вважає, що реалізація майна за актом
опису та арешту проведена відповідачем правомірно, а тому необґрунтованими є
вимоги позивача про визнання дій відповідача щодо продажу 08.12.2003р.
гостинного комплексу „Шахтар” протиправними. Обставини, які обумовлюють таку
протиправність позивачем не визначені, а надані відповідачем докази свідчать
про зворотне.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що позивачем пропущений встановлений законодавством строк для
звернення до суду за захистом порушених прав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 99
Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Позивачем до суду заявлені вимоги
про визнання протиправними дій державного виконавця щодо продажу 08.12.2003р.
заставленого майна ДП „Шахтарськантрацит” - гостинного комплексу „Шахтар”,
визнання нечинним акту опису й арешту майна від 05.08.2003р.

Як зазначалось, акт опису й арешту
майна, відповідно до якого описано та накладено арешт на Будівлю гостинного
комплексу по вул. Кірова - „Шахтар” був складений державним виконавцем
Шахтарського міського управління юстиції 05.08.2003 року. Акт про проведення
прилюдних торгів, відповідно до якого реалізації підлягала Будівля  гостинного комплексу „Шахтар”, розташованої
за адресою: Донецька область, м. Шахтарськ, вул. Кірова, 19, складений
08.12.2003 року.

Відповідно до ст. 11-1 Закону
України „Про виконавче провадження” сторони та
інші учасники виконавчого провадження мають право, зокрема, знайомитися
з матеріалами виконавчого провадження,
робити  з  них виписки,
знімати  копії,  заявляти клопотання, брати участь у
провадженні виконавчих дій.

Відповідно до ст. 11 Закону України
„Про виконавче провадження” сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і
боржник. У виконавчих провадженнях про стягнення  сум  у  доход Державного  бюджету
України  стягувачем є орган, за
позовом якого судом  винесено  відповідне рішення, або орган, який
відповідно до закону   прийняв  таке
рішення.

Оскільки виконавче провадження з
примусового виконання наказу господарського суду Донецької області по справі №
9/12 відкрито по примусовому виконанню звернення стягнення на майно РШБУ -1 ДХК
„ША” на користь Державного бюджету України на суму 1033827,72 грн., а справу №
9/12 розглянуто господарським судом Донецької області за позовом Шахтарської
об'єднаної державної податкової інспекції, Шахтарська об'єднана державна
податкова інспекція є стороною такого виконавчого провадження, а саме,
стягувачем.

Таким чином, Шахтарська ОДПІ
протягом періоду, починаючи з 05.08.2003р. як сторона виконавчого провадження
повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а тому суд доходить до
висновку, що позов пред'явлений позивачем з пропуском річного строку,
встановленого ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ст. 102 Кодексу
адміністративного судочинства України пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а
процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням
особи, яка бере участь у справі.

Позивачем у позовній заяві та в
ході розгляду спору не обґрунтовано клопотання про поновлення процесуального
строку для звернення до суду за захистом порушених прав та не надано доказів на
підтвердження того, що строк для звернення до суду за захистом порушених прав,
був пропущений ним з поважних причин.

Таким чином, наявності підстав, з
якими закон пов'язує можливість поновлення пропущеного процесуального строку
для звернення до суду за захистом порушених прав, позивачем не доведено.

Відповідно до ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України, пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З огляду на викладене, позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 49, 52, 55, 57, 61
Закону України „Про виконавче провадження”, ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 45-46,
47-51, 56-59,   69-71, 79, 86, 87, 94,
99, 100, 102, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167,
185-186, 254 пунктами 6, 7 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог
Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції до Державної виконавчої
служби у Шахтарському районі про визнання протиправними дії державного
виконавця щодо продажу 08.12.2003р. заставленого майна ДП „Шахтарськантрацит” -
гостинного комплексу „Шахтар”, визнання нечинним акту опису й арешту майна від
05.08.2003р. та прийняття рішення про поворот виконання шляхом повернення
ОСОБА_1 Державному підприємству „Шахтарськантрацит” гостинного комплексу
„Шахтар”, а Державною виконавчою службою у Шахтарському районі ОСОБА_1
отриманих грошових коштів у сумі 21400,00 грн. - відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя