ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 р.
№ 4/2360-6/376

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Невдашенко Л.П. –головуючий,

Михайлюка М.В.,

Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Києві касаційну скаргу Будинкоуправління № 3 Львівської КЕЧ району, м. Львів, на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 18 грудня 2006 року у справі № 4/2360-6/376 Господарського суду Львівської області за позовом Відкритого акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів, до Будинкоуправління № 3 Львівської КЕЧ району, м. Львів, про стягнення 272 187,56 грн.,

за участю представників сторін:

позивача: Коваль А.І. (дов. № 502-3739 від 22.12.2006р.);

відповідача: не з"явився,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2006 року позивач ВАТ  "Львівобленерго" пред"явив у господарському суді позов до відповідача  Будинкоуправління № 3 Львівської КЕЧ району про стягнення боргу за спожиту електричну енергію, пені , інфляційних нарахувань та відсотків річних в сумі 272 187,56 грн.

Вказував, що відповідно до умов укладеного з відповідачем договору № 90503 від 1 червня 1992 року на постачання електричної енергії він здійснює постачання електричної енергії відповідачеві.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов"язання по оплаті фактично спожитої електричної енергії в обсягах та на умовах встановлених договором та відмову останнього погасити заборгованість, позивач просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20 листопада 2006 року (суддя Гоменюк З.П.) позов задоволено.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача  239 324 грн 81 коп. основного боргу за активну електроенергію, 21 грн. 07 коп. –за  реактивну електроенергію, 8 562 грн. 99 коп. пені, 7 215 грн. 85 коп. 3% річних та 17 062 грн. 84 коп. інфляційних нарахувань.

Рішення мотивоване посиланнями на неналежне виконання відповідачем умов договору на постачання електричної енергії в частині сплати вартості фактично спожитої електроенергії та виникнення зобов"язання останнього по сплаті боргу, пені, інфляційних нарахувань та 3% річних.

У листопаді 2006 року  відповідач подав коротку за змістом апеляційну скаргу на рішення суду, у якій зазначав про те, що після отримання  копії судового рішення, постановленого судом без його участі, ним буде подана мотивована апеляційна скарга.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18 грудня 2006 року (колегія суддів у складі Кордюк Г.Т.-головуючий, Давид Л.Л., Мурська Х.В.) вказана апеляційна скарга була повернута скаржнику без розгляду з підстав її невідповідності до вимог п.3 ст. 97 ГПК України: за відсутністю доказів сплати держмита.

26 грудня 2006 року відповідач вдруге подав апеляційну  скаргу, у якій просив скасувати рішення з підстав неповного з"ясування судом обставин справи, а саме : неприйняття до уваги факту списання з нього на підставі  листа Виконавчого комітету Львівської міської ради від 12.09.2006 року заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 152 075 грн. та відсутності підстав до визначення обсягів пені, інфляційних нарахувань та річних у встановлених судом розмірах.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 2 січня 2007 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику без розгляду з підстав , що передбачені п.3,4 ст. 97 ГПК України.

У касаційній скарзі на ухвалу суду відповідач просить її скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального законодавства, безпідставність висновків про те, що ним пропущено строк подачі апеляційної скарги  та вказує на долучення ним до мотивованої апеляційної скарги доказів сплати держмита.

Дослідивши матеріали справи, касаційну скаргу, вислухавши доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.94 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати державного мита.

Згідно п.3 ст. 97 ГПК України не надання суду документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку та розмірах передбачено у якості підстави до повернення апеляційної скарги (подання).

З матеріалів справи вбачається, і з цих обставин правильно виходив суд апеляційної інстанції при вирішенні питання про повернення поданої апеляційної скарги, доказів сплати держмита скаржник суду не надав, що підтверджено змістом наявних у справі попередньої апеляційної скарги та копії мотивованої апеляційної скарги, у додатках до яких не зазначено про долучення до скарг зазначених доказів.

Розглядаючи касаційну скаргу відповідача у касаційному провадженні, суд касаційної інстанції надав можливість відповідачеві предоставити в суд докази сплати держмита, проте касатор не надав документів, що могли б свідчити про сплату ним державного мита при подачі апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду.

За таких обставин,  висновки апеляційного господарського суду про наявність підстав до повернення апеляційної скарги відповідача з підстав, що передбачені п.3 ст.97 ГПК України є вірними.

Разом з тим, однією з підстав повернення апеляційної скарги судом є подання  апеляційної скарги скаржником після закінчення строку, встановленого для її подання та без клопотання про відновлення цього строку.

Проте, застосування апеляційним судом  п.4 ст. 97 ГПК України є помилковим. Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції від 20 листопада 2006 року вперше була подана скаржником у листопаді 2006 року в межах процесуального строку, встановленого законом для подачі апеляційної скарги.

Висновки про повернення апеляційної скарги  з зазначених підстав є наслідком неправильного застосування положень п.4 ст. 97 ГПК України, проте ці помилки не можуть слугувати підставою до скасування ухвали суду, з огляду на наявність інших, передбачених законом підстав, до повернення апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що ухвала апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог норм п. 3 ст. 97 ГПК України, підстав до її скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1115 , 1117 , 1119 , 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Будинкоуправління № 3 Львівської КЕЧ району  залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 18 грудня 2006 року у справі № 4/2360-6/376 залишити без змін.

Головуючий:                                                                     Л. Невдашенко

Судді:             М. Михайлюк

Н. Дунаєвська