ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 р.
№ 43/280пд

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Сервіс-Інвест” на рішення господарського суду Донецької області від 18 жовтня 2006 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27 грудня 2006 року у справі № 43/280пд за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Сервіс-Інвест” до державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет” про врегулювання розбіжностей за договором про постачання електроенергії та спонукання укласти договір,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2006 року товариство з обмеженою відповідальністю “Сервіс-Інвест” передало на вирішення господарського суду Донецької області спір, що виник між державним виробничим підприємством по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет” при укладанні господарського договору про постачання електричної енергії та просило спонукати відповідача укласти договір на умовах, викладених в протоколі узгодження розбіжностей.

Відповідач позов не визнав, стверджуючи про відсутність предмета спору та ненадання згоди про передачу розбіжностей, що залишилися неврегульованими, до суду.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18 жовтня 2006 року (суддя І. Зубченко), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27 грудня 2006 року, відмовлено з мотивів недоведеності.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Сервіс-Інвест” просить зазначені судові акти скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами частин 5, 6 і 7 статті 181 та статті 275 Господарського кодексу України, статті 16 Цивільного кодексу України, статей 12, 43, 82 і 84 Господарського процесуального кодексу України та прийняти нове рішення.

У відзиві на позов підприємство по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет” проти доводів касаційної скарги заперечує, стверджуючи про порушення позивачем порядку укладання господарських договорів і у задоволенні касаційної скарги просить відмовити.

Сторони належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання, проте їхні представники в судове засідання не з’явилися.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено, що позивач направ відповідачеві проект договору про постачання електроенергії за № 1 0031 000 від 22 червня 2006 року (далі-Договір), який той підписав з протоколом розбіжностей від 11 липня 2006 року щодо пунктів 4.3.2., 4.4, 10, а також пунктів 3.1 і 3.2 додатку № 2 до Договору.

Отримавши протокол розбіжностей та включивши до Договору прийнятні пропозиції (пункти 4.3.2., 4.4, 10 Договору), позивач, у свою чергу, направив відповідачеві протокол узгодження розбіжностей, який той не підписав, що й спричинило виникнення спору.

За висновками господарських судів, позивач передав до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, зміст яких відмінний від тих пропозицій, які були надіслані відповідачеві, чим порушив встановлений пунктами 5 і 6 статті 181 Господарського кодексу України порядок укладання господарських договорів і наслідком такого порушення слід вважати укладення Договору на умовах відповідача.

Проте ці висновки не відповідають обставинам справи, а відтак не ґрунтуються на законі.

Порядок укладання господарського договору зумовлюється, зокрема, рівнем, який суб’єкт господарювання, що має намір його укласти, займає на певному ринку товарів (робіт, послуг).

Як вбачається з тексту позовної заяви, позивач повідомив суд що він є суб’єктом природної монополії і за цієї обставини відповідно до вимог пункту 7 статті 181 Господарського кодексу України до предмету доказування в даній справі належить встановлення фактів визнання у встановленому законом порядку цієї особи монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), а також дотримання нею двадцятиденного строку, протягом якого розбіжності, що залишилися неврегульованими, могли бути передані до господарського суду.

Зазначені обставини судами встановлені не були.

Крім того, висновок господарських судів про нетотожність текстів умов Договору, які були передані відповідачеві, а потім на вирішення суду, є помилковими стосовно пункту 3.1 додатку № 2 до Договору.

Поданий позивачем до суду, поряд з протоколом розбіжностей, протокол узгодження розбіжностей має бути оцінений судом відповідно до правила статей 34 і 43 Господарського процесуального кодексу України.

Неповне з’ясування обставин справи та неправильне застосування господарськими судами при вирішенні спору статті 181 Господарського кодексу України зумовлюють скасування рішення і постанови в даній справі та її передачу на новий розгляд, при якому суду слід урахувати викладене, вжити всіх передбачених законом заходів до всебічного, повного й об’єктивного з’ясування обставин справи, дійсних прав та обов’язків сторін і залежно від установленого ухвалити відповідне рішення.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Сервіс-Інвест” задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 18 жовтня 2006 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27 грудня 2006 року у справі № 43/280пд скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий, суддя

М. В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

В. М. Палій