ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 червня 2007 р.

№ 16/418-06-11375

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Козир Т.П.- головуючого, Плюшка
І.А., Стратієнко Л.В.,

за участю представника відповідача
-Курочкіна Ю.А дов. №57 від 01.09.2006 року,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу СПД -фізичної особи ОСОБА_1 на постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 29 березня 2007 року у справі
господарського суду Одеської області за позовом СПД -фізичної особи ОСОБА_1 до
ТОВ "ІнвестСтройТорг" про зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В
И В:

У жовтні 2006 року СПД -фізична особа ОСОБА_1 звернулась до
господарського суду з позовом до ТОВ "ІнвестСтройТорг" про визнання
незаконним одностороннє дострокове розірвання ТОВ „ІнвестСтройТорг” договору
від 1 травня 2004 року НОМЕР_1 (з доповненнями) в частині оренди ОСОБА_1
контейнера НОМЕР_2 площею 14,4 кв.м. по АДРЕСА_1, просила зобов'язати ТОВ
„ІнвестСтройТорг” продовжити дію договору від 1 травня 2004 року (з
доповненнями) у повному обсязі, а також зобов'язати відповідача - ТОВ  „ІнвестСтройТорг” відповідно до п.10.1.
договору від 1 травня 2004 року надати ОСОБА_1 інший об'єкт торгівлі, контейнер
площею 14,4 кв.м. по АДРЕСА_1.

Заявою про уточнення позовних вимог
від 23 листопада 2006 року позивачка просила суд зобов'язати ТОВ „ІнвестСтройТорг”
відповідно до п.10.1. договору від 1 травня 2004 року надати ОСОБА_1 інший
об'єкт торгівлі, контейнер площею не менше як 14,4 кв.м.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 29 січня 2007 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що
позивачем невірно здійснюється тлумачення змісту пункту 10.1. договору оренди
НОМЕР_1 від 1 травня 2004 року, оскільки умовами даного пункту передбачена
реконструкція або капітальний ремонт саме об'єкту оренди, тобто, контейнера,
який був переданий у користування позивача. Оскільки ж відповідач  запропонував позивачу звільнити контейнер у
зв'язку з реконструкцією частини вулиці, на якій даний контейнер розташований,
то підстав для застосування положень п.10.1. зазначеного договору, за висновком
суду, немає.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 29 березня 2007 року апеляційна скарга СПД -фізичної
особи ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення господарського суду Одеської
області від 29 січня 2007 року - без змін.

Постанова мотивована тим, що
договором оренди на відповідача не покладається обов'язок надати орендарю саме
контейнер площею не менше 14, 4 м2, оскільки договором взагалі не
визначено, який саме інший об'єкт торгівлі відповідач повинен надати позивачу.

Крім того, суд, відмовляючи в
задоволенні апеляційної скарги, виходив також і з того, що на момент розгляду
справи в суді у відповідача вільними були в наявності об'єкти торгівлі, зокрема
, лотки.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення господарського суду Одеської області від 29 січня 2007 року
та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29 березня 2007
року, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

СПД -фізична особа ОСОБА_1 стверджує, що
суди порушили положення ст. ст. 41- 44, 83, 84 ГПК
України, та неправильно застосували положення ст. ст. 526, 617, 651 ЦК України,
ст. ст. 193, 218, 291 ГК України.

Стверджує, що відповідач порушив зобов'язання,
а суди не витребували необхідних документів, на підставі яких можна зробити
висновок про відсутність можливості у відповідача надати друге рівнозначне
торгове місце позивачеві.

У судове засідання не з'явився
представник позивача, а від СПД ОСОБА_1 надійшло клопотання відкласти розгляд
касаційної скарги в зв'язку з несвоєчасним повідомленням про час слухання.

Враховуючи, що про час і місце
розгляду касаційної скарги сторони повідомлені належним чином, суд вважає за
можливе розглянути справу за відсутності позивача.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи,
суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 1 травня
2004 року між позивачем і відповідачем
укладений договір оренди контейнера НОМЕР_1, за умовами якого відповідач
передає, а позивач приймає у строкове платне користування два контейнери
НОМЕР_2 і НОМЕР_3 з метою здійснення торгівельної діяльності у відповідності до
вимог „Правил торгівлі на ринках”, законів України „Про захист прав
споживачів”, „Про оренду державного та комунального майна”, „Про ветеринарну
медицину”.

У п.2.2. цього договору
встановлено, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення у позивача
права власності на це майно. Власником орендованого майна є ДП
„Укрспецобладнання”.

Відповідно  до умов п.3.1. договору оплата за цим
договором включає в себе оренду плату, згідно затвердженого тарифу за послуги
підприємства при упорядженні торгівлі, та ринковий збір (місцевий податок),
розмір якого затверджується сесією Одеської міської ради народних депутатів.

Відповідно до розділу 6 договору
він вступає в дію з дня його підписання обома сторонами і діє безстроково. Для
припинення дії цього договору будь-яка із сторін попереджує про це іншу сторону
письмово не менш як за один місяць до дня припинення.

Дія цього договору припиняється
також внаслідок продажу об'єкта оренди за участю позивача і після переходу
права власності до нього; загибелі об'єкта оренди; за згодою сторін або за
рішенням господарського суду; банкрутства або ліквідації позивача; в інших
випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п.10.1. цього
договору позивач зобов'язується звільнити зайнятий об'єкт торгівлі у разі, якщо
цей об'єкт занесено до плану реконструкції (капітального ремонту,
переобладнання). При цьому відповідач у випадку, якщо це можливо, надає
позивачу інший об'єкт торгівлі на час проведення реконструкції або капітального
ремонту. В разі неможливості надання іншого об'єкту торгівлі на час
реконструкції відповідач надає позивачу інший об'єкт торгівлі протягом одного
місяця після закінчення реконструкції.

Суд також прийшов до висновку, що
контейнери, передані в оренду в якості об'єкту торгівлі, фактично є  торгівельними місцями.

Встановлено, що  відповідно до повідомлення відповідача  від 22 вересня 2006 року за вих.НОМЕР_4 та
листа від 25 вересня 2006 року за вих.НОМЕР_5 останній зобов'язував позивача звільнити
контейнер НОМЕР_2 на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської
ради НОМЕР_6 від 15 січня 2004 року і НОМЕР_7 від 9 червня 2006 року.

Крім того, листом від 25 вересня
2006 року за вих.НОМЕР_5 відповідач повідомив позивача про розірвання
договірних відносин з власником контейнерів та необхідність повернення
останньому орендованого відповідачем майна, у тому числі і контейнера НОМЕР_2.

Однак, судом апеляційної інстанції
з пояснень представника відповідача у засіданні суду було встановлено, що
посилання відповідача у повідомленні та у листі на рішення виконавчого комітету
Одеської міської ради НОМЕР_6 від 15.01.2004р. і НОМЕР_7 від 09.06.2006р. є
помилковими.

Було з'ясовано, що відповідач
просив позивача звільнити переданий в суборенду контейнер НОМЕР_2 на підставі Припису
ДАІ НОМЕР_8 від 22.08.2006р., згідно з яким начальник ВНПНВ та СД УДАІ УМВС
України в Одеській області на підставі ст.ст.10,11 Закону України „Про міліцію”
вимагає від відповідача демонтувати торгові об'єкти, які розташовані по
АДРЕСА_1 в місцях проведення ремонтних робіт у зв'язку з відкриттям
автомобільного руху.

Про існування вказаного припису
відповідач позивача не повідомляв.

Судом апеляційної інстанції
встановлено на підставі довідки відповідача від 26.12.2006р. за вих.НОМЕР_9, що
на момент розгляду справи у суді першої інстанції  у відповідача в наявності були вільні
торгівельні місця (об'єкти) -лотки, площею до 2 кв.м. в кількості 32 штук. До
суду апеляційної інстанції відповідач не надав будь-яких відомостей щодо
наявності інших вільних об'єктів торгівлі, в тому числі й контейнерів.

Крім того, встановлено, що
відповідно до довіреності відповідача від 25.09.2006р. НОМЕР_10, накладної
НОМЕР_11 та акту прийому-передачі НОМЕР_12 від 28.09.2006р., 16 контейнерів, в
тому числі і контейнер НОМЕР_2, який знаходився в суборенді позивача,
відповідач повернув власнику цих контейнерів -ДП „Укрспецобладння”.

Відмовляючи в позові, суд виходив з
того, що предметом позовних вимог СПД -фізичної особи ОСОБА_1 є зобов'язання
відповідача надати позивачу інший об'єкт торгівлі, а саме, контейнер площею не
менше як 14,4 кв.м.,  тоді як в
укладеному договорі сторони взагалі не визначили умов, який саме інший об'єкт
торгівлі (інше торгівельне місце) відповідач зобов'язаний надати позивачу (або
контейнер, або лоток, або кіоск, або інший об'єкт).

Однак, враховуючи встановлені судом
обставини, з зазначеним висновком погодитись не можна.

Статтею 525 ЦК України встановлено
заборону односторонньої зміни або відмови від виконання зобов'язання, в разі
якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов
договору…

Стаття 43 ГПК України покладає на
суд обов'язок всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в
їх сукупності.

В порушення положень ст. 38, 43 ГПК
України, суди не перевірили доводи відповідача про неможливість надання
ідентичного контейнеру площею не менше як 14,4 кв.м. торгового місця та не
витребували необхідні для цього докази і не звернули уваги на те, що зі змісту
п. 10.1 договору не вбачається обмежень в розумінні площі торгового місця, що
може бути надано позивачу в разі настання обставин, передбачених даним пунктом
договору.

Судом не перевірялась та обставина,
чи надсилалась відповідачем позивачці пропозиція щодо надання іншого торгового
місця або місць, що за площею відповідають орендованому за договором оренди від
1 травня 2004 року НОМЕР_1, замість демонтованого контейнеру.

Крім того, суди не перевірили
обставини правомірності демонтажу контейнеру, що орендувала позивачка, оскільки
з встановлених судом обставин не вбачається, що в приписі ДАІ міститься вимога
щодо демонтажу конкретно визначеного контейнера позивачки.

Також не було перевірено та
досліджено питання, на виконання яких саме актів відповідних органів місцевого
самоврядування, установ, відповідних служб було видано припис ДАІ.

Поза увагою судів залишились також
доводи позивача щодо того, що обставини, про які йдеться в приписі ДАІ,
насправді не мали місце, і на місці контейнера позивачки відразу було зведене
інше торгове місце. Суди не витребували необхідних документів, що б
підтверджували факт проведення зазначених в приписі робіт, зокрема, саме в
місці розташування контейнера позивачки.

Приймаючи оскаржувані судові
рішення, суди також не надали відповідної правової оцінки обставинам,
викладеним в повідомленні відповідача
від 22 вересня 2006 року за вих.НОМЕР_4 та листі від 25 вересня 2006
року за вих. НОМЕР_5, які були підставою для висунення вимоги про звільнення,
та не встановили, чи є зазначені обставини форс-мажорними обставинами в
розумінні чинного законодавства та яким чином дані повідомлення кореспондуються
з умовами договору оренди НОМЕР_1 від 1 травня 2004 року.

Встановлення зазначених обставин
безпосередньо впливає на правильність вирішення спору по суті.

Відтак, враховуючи викладене, Вищий
господарський суд України приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення
є передчасними, в зв'язку з чим їх визнати законними та обґрунтованими не
можна, а тому вони підлягають скасуванню а справа - направленню на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду
необхідно врахувати наведене, витребувати необхідні для встановлення дійсних
обставин справи докази підставності винесення припису ДАІ, підставності
демонтажу орендованого контейнеру, належні докази відсутності аналогічного
торгового місця у відповідача, шляхом витребування відомостей про всі торгові
точки відповідача та належні докази занятості відповідних торгових точок іншими
суб'єктами підприємницької діяльності, більш ретельно перевірити доводи сторін,
встановити дійсні обставини справи і прийняти рішення відповідно до вимог
закону.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117 -11112 Господарського процесуального кодексу України
суд,

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу задовольнити.

Скасувати постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 29 березня 2007 року і рішення
господарського суду Одеської області від 29 січня 2007 року.

Справу передати до господарського
суду Одеської області на новий розгляд в іншому складі суддів.

Головуючий
Т. Козир

Судді
І. Плюшко

Л.Стратієнко