ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

25.06.2007
Справа №2-5/7859-2007

За позовом – Малоріченської сільської ради, с. Малоріченське, м. Алушта.

До відповідача – Обслуговуючого кооперативу «Лазуріт», м. Сімферополь.

Про визнання недійсним та розірвання договору оренди.

За зустрічним позовом:

Позивач – Обслуговуючий кооператив «Лазуріт», м. Сімферополь.

До відповідача - Малоріченська сільська рада, с. Малоріченське, м. Алушта.

Про визнання договору оренди землі дійсним.

Суддя  М.П.Гаврилюк

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача –   Усатенко Н.О., дов. від 07.06.2007 р.

Від відповідача – Тимофєєва Н.Є., дов. від 25.05.2007 р.

За зустрічним позовом:

Від позивача –  Тимофєєва Н.Є., дов. від 25.05.2007 р.

Від відповідача – Усатенко Н.О., дов. від 07.06.2007 р.

Сутність спору: Малоріченська сільська рада (Автономна Республіка Крим, м. Алушта, с. Малоріченське) звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відповідача Обслуговуючого кооперативу «Лазуріт» (Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь) відповідно до якого просить визнати недійсним договір оренди землі від 19.04.2006 укладений між Малоріченською сільською радою та ОК «Лазуріт». Крім того, позивач за первісним позовом просить розірвати договір оренди землі від 19.04.2006 укладений між Малоріченською сільською радою та ОК «Лазуріт».

Позовні вимоги щодо визнання недійсним та розірвання договору оренди землі від 19.04.2006 обґрунтовані наступним. Так позивач зазначає, що рішення на підставі якого між ним та відповідачем був укладений договір оренди землі визнано у судовому порядку незаконним та скасовано, відтак спірний договір не відповідає ст.ст. 203, 215, 648 Цивільного кодексу України. Крім того, позивач вказує, що відповідачем - ОК «Лазуріт» не виконуються вимоги договору щодо використання земель природо-заповідного призначення, а саме відповідач не в повному обсязі сплатив витрати сільськогосподарського призначення у зв’язку з чим за ним виникла заборгованість в розмірі 19607грн.

Відповідач - ОК «Лазуріт» надав відзив на первісний позов, згідно з яким позовні вимоги не визнає та зазначає, що рішення Малоріченської сільської ради за №2/8 від 18.04.2006 прийняте на 2-ій сесії 5-го скликання, на підставі якого й було укладено спірний договір оренди землі, на час розгляду справи не скасовано в судовому порядку не визнано недійсним, а отже є обов’язковим до виконання та породжує права та обов’язки для ОК «Лазуріт», як землекористувача земельної ділянки наданої в оренду, відповідно до оскарженого договору.

Обслуговуючим кооперативом «Лазуріт», відповідачем за первісним позовом подана зустрічна позовна заява до Малоріченської сільської ради, відповідно до якої просить визнати дійсним договір оренди земельної ділянки, розташованої в межах с. Сонячногірське, в районі прикордонпосту, площею 9,9962га, у тому числі землі, вкриті лісовою рослинністю – 9,1341га, піски (з урахуванням пляжів) – 0,8621га (кадастровий номер :04:001:0174), укладений 19.04.2006 року між Малоріченською сільською радою та Обслуговуючим кооперативом «Лазуріт», зареєстрований в Алуштинському міському відділі Кримського регіонального філіалу ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсам», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.04.2006 за №52.

Зустрічний позов ОК «Лазуріт» щодо визнання договору оренди земельної ділянки дійсним позивач обґрунтовує тим, що Малоріченська сільська рада, як сторона за договором, безпідставно ухилилась від нотаріального посвідчення договору оренди землі від 19.04.2006, тим самим порушивши домовленість щодо укладання договору саме в нотаріальному порядку.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.06.2007 у справі №2-5/7859-2007 зустрічна позовна заява Обслуговуючого кооперативу «Лазуріт» до відповідача Малоріченської сільської ради про визнання договору оренди землі дійсним була прийнята до провадження сумісно з первісним позовом Малоріченської сільської ради до відповідача Обслуговуючого кооперативу про визнання недійним та розірвання договору оренди землі.

Відповідачем за зустрічним позовом - Малоріченською сільською радою надано відзив на зустрічний позов відповідно до якого просить в його задоволенні відмовити в повному обсязі, зазначаючи, що спірний договір містить в собі всі суттєві умови, які передбачені чинним законодавством, а відтак він не підлягав нотаріальному посвідченню, хоч би сторони досягли щодо цього взаємної згоди.

Справа слуханням відкладалася, в порядку ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухав представників сторін, суд -

В с т а н о в и в:

В 2004 році обслуговуючий кооператив «Лазуріт» звернувся до Малоріченської сільської ради із заявою щодо надання земельної ділянки в с.Сонячногірське, орієнтирною площею до 10га, для ведення статутної діяльності, а також надання дозволу на збір матеріалів попереднього узгодження місце розташування.

Заява обслуговуючого кооперативу «Лазуріт» була розглянута 23 грудня 2004 року на 23-ій сесії 24-го скликання Малоріченської сільської ради м. Алушта яка своїм рішенням за №23/54 вирішила надати обслуговуючому кооперативу «Лазуріт» дозвіл на збір матеріалів узгодження місце розташування рекреаційного комплексу.

15 листопада 2005 року на 31-ій сесії 4-го скликання Малоріченської сільської ради було прийнято рішення за №31/46 яким було вирішено затвердити обслуговуючому кооперативу «Лазуріт» матеріали попереднього узгодження місце розташування земельної ділянки площею 9,9962га, розташованої на території Малоріченської сільської ради, в межах с.Сонячногірське, в районі погранпосту, за рахунок земель Алуштинського держлісгоспу, для будівництва рекреаційного комплексу. Зазначеним рішенням обслуговуючому кооперативу «Лазуріт» був наданий дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки площею 9,9962га, розташованої на території Малоріченської сільської ради, в межах с.Сонячногірське, в районі погранпосту, за рахунок земель Алуштинського держлісгоспу, для будівництва рекреаційного комплексу.

На підставі вищезазначеного рішення обслуговуючий кооператив «Лазуріт» склав проект відведення та надав його на затвердження Малоріченської сільської ради, яка вирішення цього питання віднесла та розглянула на 35-ій сесії 4-го скликання та своїм рішенням за №35/137 від 16.03.2006 вирішила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки обслуговуючому кооперативу «Лазуріт» для будівництва бази відпочинку в с.Сонячногірське за рахунок земель Алуштинського держлісгоспу.

Рішення Малоріченської сільської ради було оскаржено до господарського суду Автономної Республіки Крим який постановою від 29.11.2005 у справі №2-25/15446-2005 вирішив скасувати рішення чергової 23-ої сесії 24-го скликання Малоріченської сільської ради м. Алушта від 23.12.2004р. за №23/54 «Про надання обслуговуючому кооперативу «Лазуріт» дозволу на збір матеріалів узгодження місце розташування рекреаційного комплексу».

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.02.2007 у справі №2-22/2613-2007А були визнанні протиправними та нечинними рішення Малоріченської сільської ради м. Алушта за №31/46 від 15.11.2005 «Про затвердження матеріалів узгодження та дозволу проекту відведення земельної ділянки обслуговуючому кооперативу «Лазуріт»», а також рішення за №35/137 від 16.03.2006 «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки в оренду обслуговуючому кооперативу «Лазуріт»».

Відповідно до вищезазначеної постанови Малоріченська сільська рада зобов’язана здійснити дії, спрямовані на розірвання договору оренди земельної ділянки від 19.04.2006, укладеного з обслуговуючим кооперативом «Лазуріт», зареєстрований в Державному реєстрі земель 27.04.2006 під №52.

Вказуючи на вимогу щодо розірвання договору, а також визнання його недійсним позивач за первісним позовом зазначив, що оскільки рішення щодо надання обслуговуючому кооперативу «Лазуріт» дозволу на збір матеріалів узгодження місце розташування рекреаційного комплексу, а також затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки скасовані той договір укладений між Малоріченською сільською радою та обслуговуючим кооперативом «Лазуріт» підлягає визнанню недійсним в порядку ст.ст. 203, 215, оскільки суперечить вимогам ст. 648 Цивільного кодексу України. Крім того, позивач за первісним позовом зазначив, що обслуговуючий кооператив «Лазуріт» порушує вимоги договору, в частині несплати витрат на відшкодування лісогосподарських втрат, що є відповідною підставою для його розірвання.

Суд розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін та надавши всім обставинам справи оцінку, яка ґрунтується на їх повному та всебічному вивчені, вважає, що первісні позовні вимоги задоволенню не підлягають, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду землі», орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Орендарями земельних ділянок можуть бути:

а) районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та  Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом;

б) сільські, селищні, міські, районні та обласні ради, Верховна Рада Автономної Республіки Крим у межах повноважень, визначених законом;

в) громадяни і юридичні особи України, іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи, міжнародні об'єднання та організації, а також іноземні держави.

Право оренди землі, відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до п. 12 перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Аналогічні положення містять в собі норми розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про оренду землі».

Згідно до ст.ст. 116, 117 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Так відповідно до ст.ст. 118, 123, 124 Земельного кодексу України, особа зацікавлена в отримані в оренду земельної ділянки замовляє організації, яка має відповідний дозвіл (ліцензію), розробку проекту відведення земельної ділянки, який надалі погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

У разі, якщо наданий проект відведення земельної ділянки відповідає вимогам закону він підлягає затвердженню відповідною сільською, селищною, міською, районною або обласною радою та відповідно приймається рішення про передання земельної ділянки в порядку ст.ст. 124, 125 Земельного кодексу України шляхом укладання договору оренди.

Судом встановлено, що постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.02.2007 у справі №2-22/2613-2007А визнано нечинним та скасовано рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за №35/137 від 16.03.2006, однак рішення про затвердження проекту відведення та укладання договору оренди земельної ділянки за №2/8 від 18.04.2006 у встановленому законом порядку не оскаржено та на момент розгляду справи у суді є обов’язковим до виконання (ст. 144 Конституції України).

Як вже раніше зазначалось судом, договір оренди землі, укладається на підставі складеного зацікавленою особою проектом відведення, який у встановленому законом порядку затверджується відповідною радою при цьому договір оренди землі має відповідати цьому акту (ст. 648 Цивільного кодексу України).

Так на 2-ій сесії 5-го скликання Малоріченської сільської ради було прийнято рішення за №2/8 від 18.04.2006 яким вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки обслуговуючому кооперативу «Лазуріт» для будівництва рекреаційного комплексу в с.Сонячногірське за рахунок земель Алуштинського держлісгоспу. Окрім того, вирішено вилучити з земель Алуштинського держлісгоспу земельну ділянку, загальною площею 9,9962га, в тому числі вкриті лісом 9,1341га, піски 0,8621.

Пунктом 3 рішення №2/8 від 18.04.2006 вирішено передати обслуговуючому кооперативу «Лазуріт» в оренду строком на 49 років, земельну ділянку площею 9,9962га, в тому числі вкриті лісом 9,1341га, піски 0,8621.

Зазначеним рішенням встановлені обмеження (обтяження) та обов’язки обслуговуючого кооперативу «Лазуріт» відносно використання земельної ділянки, що надається в оренду.

Саме на підставі рішення Малоріченської сільської ради №2/8 від 18.04.2006 й було укладено договір оренди земельної ділянки, оскільки попереднє рішення (№35/137 від 16.03.2006) яким проект відведення був затверджений, було прийнято невірно. Зокрема, рішенням Малоріченської сільської ради № 35/137 від 16.03.2006 не було визначено ставку від нормативної грошової оцінки землі, про що зазначив позивачем у первісному позові.

Так,  19 квітня 2006 року між Малоріченською сільською радою – орендодавець з одного боку та обслуговуючим кооперативом «Лазуріт» - орендар з іншого був укладений договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку площею 9,9962га, в тому числі вкриті лісом 9,1341га, піски (з урахуванням пляжів) 0,8621. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі», договір оренди був зареєстрований в Алуштинському міському відділі Кримської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельним ресурсам», про що у Державному реєстрі вчинено запис за №52 від 27.04.2006.

Відповідно до умов договору, земельна ділянка за актом прийняття-передачі була передана орендодавцем - Малоріченською сільською радою орендарю обслуговуючому кооперативу «Лазуріт». У цьому акті зазначено, що прийняття-передача земельної ділянки в натурі із земель Малоріченської сільської ради обслуговуючому кооперативу «Лазуріт» здійснено на підставі рішення 2-ої сесії 5-го скликання Малоріченської сільської ради №2/8 від 18.04.2006.

В порядку ст. 14 Закону України «Про оренду землі» сторони за договором досягли згоди щодо його нотаріального посвідчення, зокрема листом від 18 квітня 2006 року обслуговуючий кооператив «Лазуріт» сповістив Малоріченську сільську раду про необхідність нотаріального посвідчення договору оренди, яке повинно було відбутись в Алуштинський міській нотаріальній конторі по вул. 15 Квітня 10. Відповідач за зустрічним позовом - Малоріченська сільська рада, повноваженого представника для нотаріального посвідчення договору не надіслала, що мотивувала відсутністю достатньо обґрунтованих підстав для нотаріального посвідчення договору.

Відповідно до ст.ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Підставою визнання правочину недійсним є порушення вимог закону при його вчиненні (ст. 215 Цивільного кодексу України,).

Договір укладений на підставі правового акту органу місцевого самоврядування має відповідати цьому акту (ст. 648 Цивільного кодексу України), відтак договір оренди земельної ділянки укладений між обслуговуючим кооперативом «Лазуріт» та Малоріченською сільською радою повинен відповідати акту на підставі якого він укладений, а саме рішенню Малоріченської сільської ради №2/8 від 18.04.2006.

Суд дослідивши спірний договір, встановив, що договір укладено у повній відповідності із вимогами ст.ст. 13, 14, 15, 16 Закону України «Про оренду землі» та відповідає рішенню Малоріченської сільської ради №2/8 від 18.04.2006. Таким чином, підстав для визнання договору недійсним як такого, що суперечить вимогам закону суд не вбачає, крім того, суд вважає, що підстави для розірвання договору оренди також відсутні.

Так відповідно до п. 12.3 договору оренди землі від 19.04.2006 підставою для розірвання договору за рішенням суду є невиконання стороною обов’язків передбачених договором та обов’язків встановлених відповідно до рішення №2/8 від 18.04.2006.

Позивач за первісним позовом вказує, що підставою для розірвання договору є порушення обслуговуючим кооперативом «Лазуріт» вимог п. 5 рішення Малоріченської сільської ради №2/8 від 18.04.2006 яким встановлювався обов’язок кооперативу відшкодувати витрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва відповідно до Земельного кодексу України. Зокрема позивач за первісним позовом зазначив, що кооперативом не в повному обсязі відшкодовані витрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва у зв’язку з чим виникла заборгованість в розмірі 19607грн.

Однак таке твердження спростовується матеріалами справи, до яких надана довідка від 15.06.2007 р. №31  Малоріченською сільською радою відповідно до якої за обслуговуючим кооперативом «Лазуріт» заборгованість щодо відшкодування витрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва не значиться, відтак підстави для розірвання договору відсутні.

Таким чином, позивачем не виконанні вимоги п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, щодо обґрунтованості своїх вимог, при цьому суд враховує, що обов’язок щодо доказування обставин на які сторона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень покладається саме на зацікавлену сторону, в даному випадку позивача, в іншу чергу відповідач надав докази якими підтвердив обставини на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

В іншу чергу підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги обслуговуючого кооперативу «Лазуріт» щодо визнання договору оренди землі укладеного з Малоріченською сільською радою дійсним у зв’язку з наступним.

Відповідно до ст.ст. 1, 15 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності, істотними умовами договору оренди землі є умови використання та цільове призначення земельної  ділянки, яка передається в оренду (ст. 93 Земельного кодексу України).

Згідно ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Судом встановлено, що сторонами за договором досягнуто взаємної згоди відносно нотаріального посвідчення договору, однак Малоріченська сільська рада, як сторона за договором ухилилась від нотаріального посвідчення договору у зв’язку із відсутністю достатньо обґрунтованих підстав для нотаріального посвідчення договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Якщо однією з сторін угода виконана повністю або частково, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, господарський суд на підставі частини другої статті 47 Цивільного кодексу Української РСР (ст. 220 Цивільного кодексу України) вправі за позовом сторони, яка виконала угоду, визнати таку угоду дійсною. Судове рішення у цьому випадку замінює нотаріальне посвідчення (п. 7 Роз’яснень Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними» за №02-5/111 від 12.03.1999).

Судом встановлено, що на час розгляду справи у суді Малоріченська сільська рада – орендодавець та обслуговуючий кооператив «Лазуріт» - орендар досягли згоди щодо усіх істотних умов договору оренди землі (ст. 15 Закону України «Про оренду землі»), а також відбулося повне виконання договору, як то орендодавець передав, а орендар прийняв орендовану земельну ділянку за актом приймання-передачі складеного на підставі рішення Малоріченської сільської ради №2/8 від 18.04.2006.

Таким чином, первісні позовні вимоги задоволенню не підлягають, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі враховуючи вищевикладене.

Судові витрати суд в порядку ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України залишає за позивачем.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 44, 49, 77, 82-84 ГПК України, суд -

ВИРIШИВ:

1.          В задоволені первісних позовних вимог Малоріченської сільської ради до відповідача обслуговуючого кооперативу «Лазуріт» про визнання недійсним договору оренди землі від 19.04.2006 укладеного між Малоріченською сільською радою та обслуговуючим кооперативом «Лазуріт» відмовити в повному обсязі.

2.          В задоволені первісних позовних вимог Малоріченської сільської ради до відповідача обслуговуючого кооперативу «Лазуріт» про розірвання договору оренди землі від 19.04.2006 укладеного між Малоріченською сільською радою та обслуговуючим кооперативом «Лазуріт» відмовити в повному обсязі.

3.          Зустрічні позовні вимоги обслуговуючого кооперативу «Лазуріт» до відповідача Малоріченської сільської ради задовольнити в повному обсязі.

4.          Визнати дійсним договір оренди земельної ділянки, розташованої в межах с. Сонячногірське, в районі прикордонпосту, площею 9,9962га, у тому числі землі, вкриті лісовою рослинністю – 9,1341га, піски (з урахуванням пляжів) – 0,8621га (кадастровий номер :04:001:0174), укладений 19.04.2006 року між Малоріченською сільською радою та Обслуговуючим кооперативом «Лазуріт», зареєстрований в Алуштинському міському відділі Кримського регіонального філіалу ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсам», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.04.2006 за №52.

5.          Стягнути з Малоріченської сільської ради (Автономна Республіка Крим, м. Алушта, с. Малоріченське, вул. Комсомольська 8, р/р 0012 в УДК в АРК м. Сімферополь, МФО 824026) на користь Обслуговуючого кооперативу «Лазуріт» (Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Беспалова 79а/65, кв. 38) 85грн. державного мита, 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

6.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гаврилюк М.П.