ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 р.
№ 33/204-06(37/325-05)

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Головуючого
Кочерової Н.О.

суддів:
Рибака В.В.
Черкащенка М.М.

розглянув
касаційне подання
та
касаційну скаргу
Прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України
відкритого акціонерного товариства “Турбоатом”

на постанову

у справі
від 10.01.2007
Харківського апеляційного господарського суду
№ 33/204-06

господарського суду
Харківської області

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю фірма “Атон”

до
відкритого акціонерного товариства “Турбоатом”

про
стягнення 728 019,97 грн.

за участю представників сторін:

від позивача       Порошина Л.Г. дов. № 1 від 20.03.2007

від відповідача   Кузнецов Р.В. дов. від 02.01.07

від прокуратури Івченко О.А. посвідчення № 218 від 04.10.04

від ФДМУ            не з’явилися

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2005 року товариство з обмеженою відповідальністю фірма “Атон” пред’явила в суді позов до відкритого акціонерного товариства “Турбоатом” про стягнення заборгованості:

- за договором № 28/2002 від 03.10.2002 основного боргу 569645,82 грн., пені 27811,20 грн., інфляційних 6835,75 грн.;

- за договором № 08/2005 від 18.04.2005 основного боргу 70560 грн., пені 1357,07 грн., інфляційних 846,72 грн.;

- за договором № 07/2005 від 04.04.2005 основного боргу 18706,70 грн., пені 369 грн., інфляційних 224,48 грн.;

- за договором 23-533 від 06.10.2000 основного боргу 29894,69 грн., пені 2063 грн., інфляційних 1046,31 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до укладених договорів, позивач поставив відповідачу матеріальні цінності, за які останній розрахувався не в повному обсязі, чим порушив взяті на себе зобов’язання в частині перерахування коштів за отриманий товар.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.10.2006 (судді: Савченко А.А. –головуючий, Ковальчук Л.В., Кононова О.В.) позов задоволено частково.

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства “Турбоатом” заборгованість в сумі 420807,21 грн., пені в розмірі 2063,96 грн.. інфляційні в розмірі 2117,51 грн. та судові витрати.

В іншій частині в позові відмовлено.

Задовольняючи позов в частині стягнення основного боргу, пені та інфляційних, господарський суд виходив з їх обґрунтованості.

Відмовляючи в позові в частині стягнення інфляційних за договором № 28/2002 від 03.10.2002 виходив з того, що обов’язок в травні та червні 2005 року у відповідача не виник, оскільки рахунки поштою позивач направив лише у грудні 2005.

При цьому послався на безпідставність та невідповідність тверджень відповідача про проведення заліку зустрічних однорідних вимог у відповідності до ст.601 ЦК України, оскільки останній не надав відповідних доказів на підтвердження того, що за договором № 02-2003 від 31.01.2003 строк виконання зобов’язання з боку ТОВ "Атон" настав.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.01.2007 (судді: Могилєвкін Ю.О. –головуючий, Пушай В.І., Плужник О.В.) рішення залишено без змін з тих же підстав.

В касаційній скарзі відкрите акціонерне товариство "Турбоатом” просить скасувати рішення господарського суду та постанову апеляційного господарського суду і прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального права.

В касаційному поданні Прокурор Харківської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України просить скасувати рішення господарського суду та постанову апеляційного господарського суду і прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Господарський суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, виходив з того, що відповідачем не надано відповідних доказів на підтвердження того, що за договором № 02-2003 від 31.01.2003 строк виконання зобов’язання з боку ТОВ "Атон" настав, акт приймання обладнання в експлуатацію за договором № 02-2003 від 31.01.2003, як це передбачено п.4.1 договору не є підписаним, тому одностороннє проведення заліку не є законним та обґрунтованим.

Проте цей висновок господарським судом зроблено без повного, всебічного і  об’єктивного з’ясування обставин справи, що призвело до порушення ст. 43  Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи об’єктом договору № 02-2003 від 31.01.2003, укладеного між відкритим акціонерним товариством “Турбоатом” (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю фірма “Атон” (замовник), є Старобешевська ТЕС, а саме реконструкція блоку № 4 - заміна силового обладнання.

Відповідно до умов цього договору постачальник зобов’язувався виготовити і поставити обладнання, виконати технічне керівництво монтажем, передати технічну документацію і інструкції, а замовник в свою чергу зобов’язувався сплатити зазначені  поставки і послуги.

Пунктом 4 сторони передбачили умови та процедуру платежів, так відповідно до п.4.1 замовник здійснює оплату поставок обладнання та послуг поставщика наступними етапами:

Сорок (40) відсотків від вартості договору замовник сплачує у якості авансу.

П’ятдесят (50) відсотків від вартості договору підлягає оплаті частками після поставки окремих елементів обладнання та оформлення уповноваженими представниками сторін акта приймання-передачі.

Десять (10) відсотків від вартості договору підлягає оплаті після пуску обладнання в експлуатацію та його 72 годинної безперервної експлуатації за нормальних параметрів з підтвердженням гарантійних показників, підписання сторонами акта про прийняття обладнання в експлуатацію.

Виплата авансу виконується замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на протязі 10 днів з моменту підписання цього договору та виставлення постачальником платіжної вимоги-доручення, але не пізніше 01.03.2003 року. У випадку прострочення виплати авансу строк поставки обладнання підлягає продовженню на період прострочення.

Наступні виплати по цьому договору, відповідно до п. 4.3, здійснюються замовником після досягнення зазначених у п.4.1 етапів шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на протязі 10 банківських днів з моменту виставлення постачальником платіжної вимоги-доручення.

Як вбачається з акту від 13.10.2003 (т.2 а.с.189) в 2004 році під технічним керівництвом шефперсоналу ЗАТ "НПП "ТЕС" згідно з технічною документацією  ВАТ “Турбоатом”  роботи по реконструкції ЦНД турбіни № 4 Старобешівської ТЕС вважаються завершеними, а ЦНД прийнятим в постійну експлуатацію.

Згідно акту від 11.11.2005 (т.2 а.с. 188), підписаного з одного боку замовником - ВАТ "Донбасенерго", в особі директора Старобешівської ТЕС Шевченко В.А., а з іншого боку  постачальником - ТОВ “Атон” турбоагрегат енергоблоку № 4 було введено в експлуатацію, останній пропрацював з навантаженням, який визначений диспетчерським графіком. При цьому зазначено, що цей акт є підставою для здійснення оплати зарезервованих 6% вартості договору в сумі 598 500 грн., крім того ПДВ 119 700 грн., а всього 718 200 грн.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги.

Зарахування –це односторонній правочин. Він вчиняється шляхом заяви однієї сторони зобов’язання. Це не виключає укладення сторонами договору про зарахування зустрічних вимог.

Зарахуванням (одностороннім правочином) припиняються два зобов’язання між двома їх сторонами: 1) припиняється зобов’язання боржника –суб’єкта, що зробив заяву про зарахування; 2) припиняється зобов’язання боржника –суб’єкта, на адресу якого зроблена заява про зарахування.

Заяву про зарахування як односторонній правочин слід вважати зробленою і такою, що потягла відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї зі сторін на адресу іншої сторони, в момент вручення однією стороною іншій відповідного письмового (в тому числі нотаріально посвідченого) повідомлення (заяви, повідомлення), в момент отримання від підприємства зв’язку кореспонденції, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням.

Обидва зобов’язання (борг заявника перед адресатом і борг адресата пере заявником) слід вважати припиненими в момент здійснення заяви про зарахування.

З матеріалів справи (т.2 а.с.151, 152) вбачається, що ВАТ "Турбоатом" направив на адресу позивача заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог згідно ч.2 ст. 601 ЦК України.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, якою закріплено межі перегляду справи в касаційній інстанції, касаційна інстанція перевіряє повноту встановлення обставин справи, оскільки обставини щодо зарахування зустрічних однорідних вимог залишилися поза увагою судових інстанцій в порушення ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, постановлені судові рішення підлягають скасуванню.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене і вирішити спір у відповідності з вимогами закону і обставинами справи.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання Прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Турбоатом” задовольнити частково.

Постанову від 10.01.2007 Харківського апеляційного господарського суду та рішення від 27.10.2005 господарського суду Харківської області  у справі № 33/204-06 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                 Н.Кочерова

Судді:                                                                             В.Рибак

М.Черкащенко