ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"24" травня 2007 р.                                                                                   Справа №  13-04/1414

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого судді Скиби Г.М., секретаря судового засідання Дяченко Т.В. в приміщенні господарського суду Черкаської області  м. Черкаси розглянув в  судовому засіданні  справу  за позовом Селянського (фермерського) господарства "Осадчий", с. Будище, Звенигородського району, Черкаської області

до   ТОВ "Шпола-Цукор", вул. Слобідська, 108, м. Шпола, Черкаської обл.

про  стягнення 63355 грн. 05 коп. боргу та санкцій

за участю представників  сторін:

від позивча - Науменко Л.М. - представник за довіреністю, Осадчий В.В. - голова господарства –за посадою;

від відповідача –Мигута Л.П. –довіреність №119 від 30.03.2007 року.

Справа розглядається на підставі ст. 75 ГПК України за наявними доказами та матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника  позивача, господарський суд  ВСТАНОВИВ:

СФГ „Осадчий" було зареєстровано 11 березня 1992 року Звенигородською РДА. Це діюче господарство, що займається вирощенням сільськогосподарських культур.

02 жовтня 2006 р. СФГ в особі його голови, Осадчого В.В., уклало з ТОВ „Шпола-цукор"  два договори:

•   № 86 - про продаж Відповідачу цукрових буряків;

•   № 22-ПС - про транспортні перевезення.

За умовами Договору Позивач повинен був продати Відповідачу у термін до 15 жовтня 350 тон цукрового буряку (п.п. 5.1., 2.2. Договору), а Відповідач зобов'язувався оплатити буряки протягом 7 днів з дня підписання протоколу взаєморозрахунків (п.7.3. Договору). Причому, за Додатком № 2 до Договору, частина оплати повинна була здійснюватись цукром, частина - грошима.

Позивач виконав свої обов'язки майже у повному обсязі - 342,198 тонн буряків.

Обов'язком Відповідача було перерахувати Позивачу 60 680,93 грн. до 30 жовтня 2006 р. Відповідач виконав свої обов'язки частково: при терміні оплати 30 жовтня 2006 року цукор видав 24 листопада 2006 року, гроші перерахував 06 лютого 2007 р. - частину.

Таким чином, станом на 28 лютого 2007 р. Відповідач заборгував Позивачеві за основним зобов'язанням 56 680,93 грн.

Відповідно до п. 10.1 Договору Позивач вів переговори шляхом телефонних дзвінків з листопаду 2006р. по лютий 2007р., але вони не закінчились результативно.

П. 10.2 Договору вказує, що у випадку, коли сторони не можуть дійти згоди шляхом переговорів, спір вирішується у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГКУ „ суб'єкти господарських правовідносин повинні виконувати... зобов'язання відповідно до Договору..." . Крім того, кожна особа може звернутись за захистом свого майнового права до суду (ч. 2 ст. 16 ЦКУ).

Таким чином, Позивач вважає, що Відповідач повинен негайно виплатити йому заборговану суму основного платежу - 56 680,93 грн.

Згідно умов Договору, та фактів невиконання зобов'язання, Відповідач повинен нести відповідальність, яка застосовується при порушенні зобов'язань ч. 1 ст. 229 ГКУ збитки та штрафні санкції:

1)  за прострочення оплати основної суми цукром - пеня у розмірі 124,68 грн.:(п.8.3 Договору);

Відповідно до п. 8.3 Договору пеня, в розмірі подвійної облікової ставки сплачується за прострочення оплати товару. 15 % суми замість 30 жовтня було фактично оплачено 24 листопада;

2) Збитки  - телефонні   переговори    Позивача   з    Відповідачем   стосовні виконання умов Договору - 25,04 грн. та витрати на правову допомогу  475,00 грн.

Протягом листопада 2006 р.- лютого 2007 р. Позивач телефонував Відповідачу та його Засновнику з питань виконання договору. ГКУ вважає збитками витрати, зроблені управненою стороною (ч. 2 ст. 224). А ЦКУ вважає, що збитки, це витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, і називає їх реальними збитками (ч. 2 ст. 22) Позивач вважає так само;

Позивач пояснив, що на час подання позову голова СФГ проживає за адресою с. Будище, Звенигородського району, в будинку матері, телефон було оформлено на батька голови ФГ - Осадчого В.П., після смерті батька телефон на матір не переоформляли, тому живучи в будинку матері, який дістався .матері шляхом спадкування, голова ФГ телефонував з телефону 92-2-24, який ще зареєстрований на батькові. Дод.10,11,12,13).

Крім того, Позивач був вимушений скористатись правовою допомогою (дод. №№ 14.1, 14.2, 14.3), витрати на неї, на думку фахівців, теж є збитками (дод. №15).

3) пеня за  прострочення  сплати  основної суми  боргу - 3 405,15  грн.  (на підставі п. 8.3 Договору)

Оскільки основна сума боргу - 60 680,93 грн. не була сплачена відповідно до п. 7.3 Договору та Протоколу від 23.10.2006р., то на підставі п. 8.3. Відповідачу було нараховано пеню в розмірі 3 405,15 грн.

4)      3 проценти річних від простроченої суми грошового зобов'язання - 600,70 грн. (на підставі ч. 2 ст. 652 ЦКУ)

Відповідно до п. 8.4 Договору, відповідальність, що не визначена ним, визначається чинним законодавством. Статтею 625 ЦКУ визначається сплата 3 проценти річних від простроченої суми грошового зобов'язання, що становить 600,70 грн.

5)      врахування індексу інфляції - 2 043,55 грн.

Відповідно до п. 8.4, відповідальність, що не визначена Договором, визначається чинним  законодавством. Статтею 625 ЦКУ визначається сплата боргу із врахуванням індексу інфляції від простроченої суми грошового зобов'язання, що становить 2 043,55 грн. Загальна сума збитків та штрафних санкцій: 6 674,12 грн.

Всього загальна сума боргу, збитків, штрафних санкцій - 56 680,93 грн. + 6 674,12 грн. = 63 355,05 грн.

21 травня 2007 року суду позивачем подано заяву відповідно до вимог ст. 22 ГПК України про зміну позовних вимог. Заяву прийнято судом до розгляду. Позивач просить стягнути з відповідача 56680 грн. 93 коп. боргу, 431 грн. 99 коп. збитків та 6174 грн. 08 коп. санкцій за невиконання умов договору.

Таким чином між сторонами виникли відносини купівлі-продажу сировини –цукрового буряку з елементами постачання, що відповідає вимогам гл. 54 ЦК України –на підставі строкового, оплатного двостороннього, консенсуального письмового договору. Суд вважає, що сторони досягли згоди по всіх істотних умовах договору –ціна, кількість  та якість майна, що придбавається. Порушення відповідачем умов договору та тривале не проведення розрахунку стало причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права.

Представник відповідача вимоги визнав частково. На суму основного боргу 54187 грн. 59 коп. пропонує отримати цукор урожаю 2006 року, оскільки на підприємстві відсутні обігові кошти. В задоволенні вимоги про стягнення збитків просить відмовити. Пеня визнана частково, в сумі 2987 грн. 58 коп., інфляційні 2019 грн. 05 коп., 3% річних –527 грн. 22 коп.

Оцінюючи зібрані докази та пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення:

- сума основного боргу не заперечена відповідачем. 54187 грн. 59 коп. боргу підлягає примусовому стягненню з відповідача на користь позивача;

-          представник позивача не є адвокатом і витрати на правову допомогу є

господарським ризиком позивача, але ніяк не витратами на адвоката чи збитками в розумінні вимог ст. 44 ГПК України. В цій частині позову належить відмовити;

-          Визначення збитків в виді витрат на конверти та телефонні розмови,

витрати на пересилання позовної заяви, звернення до казначейства, витрати на бензин при прибутті в судові засідання - не ґрунтується на вимогах закону, оскільки ці дії є ознаками господарської діяльності і понесеними ризиками. Вказані витрати не охоплюються вимогами ст. 224 ГК України;

-          витрати на проведення судової експертизи підлягають відшкодуванню по

ст. 44 ГПК України лише на підставі призначеної судом експертизи. Доказів призначення судом експертизи по даній справі немає. Експертиза в даній справі судом не призначалась. В задоволенні вимоги належить відмовити за необґрунтованістю;

-          Вимога про стягнення пені за прострочення оплати 15 % загальної суми за

договором №86 задоволенню не підлягає, оскільки оплата грошовими коштами не передбачалась. Сторони погодились провести розрахунок 15% загальної вартості сировини –цукром –додаток №2 до договору №86;

-          вимоги про стягнення пені 3405 грн. 15 коп. обґрунтовані та підлягають до

задоволення. Вимога розрахована з урахуванням періоду прострочення, часткового розрахунку та подвійної облікової ставки НБУ –з посиланням на п. 8.3 договору;

- вимоги про стягнення інфляційних 2043 грн. 55 коп. та 600 грн. 70 коп. -3% річних –обґрунтовані з посиланням на вимоги ст. 625 ЦК України при наявному грошовому зобов’язанні –та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по державному миту та інформаційно-технічні витрати на послуги по забезпеченню судового процесу покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог –602 грн. 37 коп. мита та 118 грн. витрат на інформаційне забезпечення.

Керуючись  ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу  України, господарський  суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з відповідача –ТОВ «Шпола-Цукор»м. Шпола, вул. Слобідська, 108, код 31970137, рахунок №9001 в ЧФ КБ «Приватбанк», МФО 354347

на користь СФГ «Осадчий», с. Будище Звенигородського району, код 24416403,  рахунок №260041121 МФО 354411

54 187 грн. 59 коп. основного боргу, пені  3405 грн. 15 коп.,  інфляційних 2043 грн. 55 коп., 600 грн. 70 коп. -3% річних з простроченої суми, 602 грн. 37 коп. мита, 118 грн. витрат на інформаційне забезпечення процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення, оформленого відповідно ст. 84 ГПК України. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через господарський суд Черкаської області.

Суддя                                                       Скиба Г.М.