Господарський суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2007 р.                                                                                          Справа № 03-02/2053

Господарський суд

Черкаської області, в складі:

головуючого - судді Єфіменко В.В.,

з секретарем судового засідання Макаренко Н.П., Семерез М.І.;

за участю представників сторін:

представник позивача: Бортнік А.Ю., Плаха А.В., за довіреністю,

представник відповідача: Пічкур С.Д., за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси справу

за позовом закритого акціонерного товариства “Черкаське спеціалізоване управління № 525”, м.Черкаси

до   відкритого   акціонерного  товариства    “Дашуківські   бентоніти”,   Черкаська область,

Лисянський район, с. Дашуківка

про  стягнення 49 333 грн.45 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 49 333 грн. 45 коп. боргу по оплаті виконаних позивачем підрядних робіт відповідно до договорів № 2 від 02.01.2001 р. та № 2п від 08.01.2002 р.

Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Пояснили, що позивач не пропустив строк позовної давності у зв’язку з визнанням відповідачем боргу, а у відповідача в зв’язку  з цим не було законних підстав для списання  заборгованості перед позивачем.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти позову повністю з мотивів пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду та через відсутність у відповідача первинних документів встановленої форми, що підтверджують види, обсяги і вартість виконання позивачем робіт по договорах.

Представник відповідача у судовому засіданні, заперечуючи проти позову, посилався на доводи і міркування, викладені у відзиві на позов, та пояснив, що відповідач списав із балансу заборгованість перед позивачем в зв’язку із закінченням строку позовної давності для пред’явлення вимоги про її примусове стягнення.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і подані сторонами докази, приходить до наступного.

ВАТ “Дашуківські бентоніти” та ЗАТ “Черкаське спеціалізоване управління № 525” підписали контракт № 2п  від 08.01.2001 р. і договір № 2 від 02.01.2002р. (далі - “контракт” та “договір”, а разом “договори”), сторони погодили договірну ціну замовлених відповідачем робіт.

Предметом спору є вартість і оплата робіт виконаних відповідно до контракту №2п - роботи на загальну суму 48 534 грн. 40 коп., відповідно до договору № 2 - роботи на загальну суму 33 526 грн. 20 коп. Позивач посилається на те, що сторони підписали акти приймання виконаних підрядних робіт (форма 2) та оформили довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма 3) за лютий, квітень, травень, червень, липень, жовтень, грудень 2001 року, січень - серпень 2002 року - а всього  на загальну суму 82 060 грн. 60 коп.

Акти приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт і затрат підписані повноважними представниками сторін, скріплені печатками підприємств. Але вказані акти про прийняття виконаних робіт і довідки про їх вартість не містять відомостей про те, на якому будівельному об’єкті були виконанні ці роботи –на житловому будинку, адміністративному корпусі чи якомусь іншому конкретному будівельному об’єкті.

У Динамічній договірній ціні, що є додатком до контракту № 2п і підписана представниками сторін та скріплена їх печатками, вказано, що оплата повинна проводитися щомісячно. Отже, суд вважає, що сторонами встановлено строк оплати вартості виконаних робіт по контракту № 2п, а оскільки роботи виконувалися окремо по місяцях, тому строк позовної давності по кожній сумі повинен визначатися окремо, а саме: щодо вартості робіт, виконаних у лютому 2001 року, строк позовної давності для звернення з позовом до суду слід рахувати із 01.03.2001 р.; щодо оплати за роботи, виконані у квітні, строк позовної давності розпочинається із 01.05.2001 р., і т. д.

З матеріалів справи вбачається, що сторони склали та підписали акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.10.2004 р., в якому зазначили факт  наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 57 913 грн. 45 коп. Сторони не вказали, які саме виконані роботи звірені ними.

У договорі № 2 відсутня умова про строк проведення розрахунку за виконані роботи. Відповідач не визнає факт виконання позивачем робіт, вказаних у актах та довідках саме на об’єкті визначеному цим договором.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України та припису пункту 4 Прикінцевих та перехідних  положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.2003 р., до прав і обов’язків сторін по даних господарських відносинах застосовуються відповідні положення вказаних Кодексів.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов’язків (господарських зобов’язань), які згідно зі статтями 193, 202 ГК України та статтями 525, 526, 530 ЦК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов’язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Оцінюючи складений сторонами акт звірки взаємних розрахунків, що станом на 01.10.2004 р. підтверджує факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 57913 грн. 45 коп. та факт проведення сторонами заліку зустрічних вимог, суд вважає безпідставними посилання позивача на цей акт звірки, як підставу для переривання строку позовної давності.

Згідно ст.. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання особою свого боргу. В даному випадку таку дію мала вчинити юридична особа –ВАТ “Дашуківські бентоніти”. Юридична особа згідно ст.. 92 ЦК України реалізовує свою цивільну дієздатність через свої органи, які діють відповідно до статуту. Таким чином, діяти від імені товариства має право особа, уповноважена згідно статуту товариства, тобто її голова правління. Проте, акт звірки, на який посилається позивач, підписаний головним бухгалтером, який діє згідно ст.. 8 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність” та не уповноважений визнавати наявність чи відсутність заборгованості перед третіми особами.

Суд приходить до висновку, що акт звірки взаємних розрахунків від 24.10.2004 р. не має юридичної сили як такий, що підписаний неповноважною особою та у зв’язку з цим не породжує будь-яких наслідків для відповідача, і зокрема не перериває перебігу позовної давності, тому що не може вважатися дією, в розумінні ст.. 264 ЦК України, яка б свідчила про визнання боргу заявленого позивачем до стягнення.

Оскільки сторонами в додатку “Динамічна договірна ціна” до контракту № 2п було погоджено, що оплата виконаних робіт повинна проводитьсь, щомісячно загальний строк позовної давності (який складається 3-роки) по кожній сумі повинен визначатися окремо, а саме: щодо вартості робіт, виконаних у лютому 2001 р., строк позовної давності для звернення з позовом до суду слід рахувати із 01.03.2001 р., тощо. Таким чином, на момент звернення до суду позивача з позовом, позовна давність сплила, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні заявлених вимог.

Позивача ніхто не позбавляв права звернутись за захистом своїх прав, проте, починаючи з 2001 р. (початку договірних відносин сторін) по лютий 2006 р. позивач жодних вимог про оплату не пред’являв. Таким чином з часу виникнення права на вимогу у позивача згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України та пред’явлення цієї вимоги в лютому 2006 р. пройшло більше трьох років, що безумовно свідчить про пропуск строку позовної давності, встановленого законом для захисту порушеного права без поважних причин. Про застосування строків позовної давності відповідач заявив суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів заявлених ним вимог і позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського міжобласного апеляційного господарського суду протягом 10 діб.

СУДДЯ                                                                                          В.В.Єфіменко

Рішення оформлено

і підписано 23.07.2007 р.