ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

19 червня 2007 р.
Справа  № 7/154-2007

за позовом Приватного підприємця
ОСОБА_1, м. Ужгород

до відповідача Ужгородської
міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області, м.
Ужгород

про скасування податкових
повідомлень -рішень від 15.11.2006р., 15.12.2006р.,  28.02.2007р., 14.05.2007р.       про визначення до сплати податкових  зобов'язань на загальну суму 121770 грн.,

Суддя  С. Швед

від позивача  - ОСОБА_1, приватний підприємець;

від відповідача  -Петрова О.М., начальник
юридичного відділу, (доручення від 18.05.2007р. №6856/п/10); Орел Ю.В., головний
державний податковий ревізор -інспектор.

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування
податкових повідомлень -рішень Ужгородської МДПІ про визначення до сплати
податкових  зобов'язань на загальну суму 121770
грн. за результатами податкової перевірки (акт від 12.10.2006р. НОМЕР_1), якою
встановлено  порушення суб'єктом
господарювання вимог п. 4.1. ст. 4 Закону України „Про податок на додану
вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР з відповідними змінами та доповненнями,
ст.ст. 11, 13 Декрету Кабінету Міністрів „Про прибутковий податок з громадян”
від 26.12.1992р. №13-92, п.п. 4, 8 Порядку встановлення нормативів збору за
забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору,
затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 01.03.1999р. №303  та абзацу 4, пункту 2 Указу Президента „Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва” від 03.07.1998р. №727/98.

Підставою позовних вимог підприємець
зазначив виключно порушення процедури проведення перевірки та прийняття рішень
відповідачем.

Відповідач у поданому суду письмовому
запереченні вимог підприємця не визнав, оскільки актом перевірки підтверджені
факти порушень позивачем вимог податкового законодавства  в охопленому перевіркою періоді;
встановлена процедура проведення перевірки та оформлення її результатів
дотримана.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали та заслухавши пояснення
представників сторін, суд констатує наступне:

Відповідно до преамбули Закону
України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-III (далі -Закон
№2181-III) цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування,
який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних та фізичних осіб
перед бюджетами та державними цільовими фондами, нарахування і сплати
податків(зборів), пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників
податків контролюючими органами, та визначає процедуру оскарження дій органів
стягнення.

Статтею 4 (п.п.4.2.3. п.4.2.) Закону
№ 2181-ІІІ встановлено, що обов'язок доведення  того,
що  будь-яке  нарахування, здійснене контролюючим органом у
випадках, визначених підпунктом 4.2.2 цього пункту, є помилковим, покладається
на платника податків.

Згідно з п.19.6. статті 19 Закону №
2181-ІІІ закони та інші нормативно-правові акти діють у частині, що не
суперечить нормам цього Закону.

Таким чином, у справах  про скасування рішень органів державної
податкової служби про донарахування податкових зобов'язань(штрафних санкцій)
положення частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства
України щодо покладення на суб'єкта владних повноважень обов'язку доказування
правомірності свого рішення не застосовуються.

Судовим розглядом справи встановлено,
що доводи позивача відносно підстав скасування оспорюваних податкових
повідомлень -рішень носять суто формальний характер та стосуються виключно
порядку прийняття спірних актів Ужгородської МДПІ. По суті виявлених перевіркою
порушень та донарахувань податкових платежів (зборів) позивач жодних заперечень
та обґрунтувань не  наводить, хоча
ухвалою суду про відкриття провадження у справі позивача було зобов'язано
подати суду письмові обґрунтування неправомірності визначення сум податкових
зобов'язань.

Податкова перевірка проведена, а
оспорювані акти прийняті контролюючим органом у межах наданих законом
повноважень (ст.ст. 10, 11 Закону Україну „Про державну податкову службу в
Україні”), на підставі направлень на перевірку та з повідомленням платника
податків про її безпосереднє проведення (а.с. 13-14). Висновки перевірки
реалізовано прийняттям оспорюваних податкових повідомлень -рішень, що входить в
повноваження органів державної податкової служби.

Відповідно до частини другої статті
11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи не інакше
як за позовною заявою і не може виходити за межі (підстави) позовних вимог.

Таким чином, з такої підстави позову
як перевищення повноважень та порушення процедури проведення податкової
перевірки позов задоволенню не підлягає.

Відмова у позові не позбавляє
підприємця права на звернення до суду з аналогічним до даної справи позовом у
загальному порядку з підстави неправильного визначення органом державної
податкової служби сум конкретних податкових зобов'язань за результатами
податкової перевірки.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 8,19, 124, 129 Конституції
України, ст. ст. 10-11, 69, 86, 160 -
163 Кодексу адміністративного судочинства України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні
позову з підстави перевищення повноважень та порушення процедури податкової
перевірки відмовити повністю.

2. Постанова суду
набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена за правилами,
передбаченими статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя                     С. Швед