ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2007 р.
№ 8/256

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін  –головуючого,

Є. Чернов
В. Цвігун

за участю представників:

прокурора
Гриненко Г.Є. –(посв. № 612 від 27.07.2006)

розглянув касаційну скаргу
Державного підприємства Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія"

на постанову
Київського апеляційного господарського суду
від 02 квітня 2007 року

у справі
№ 8/256 господарського суду м. Києва

за позовом
заступника військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до
Державного підприємства Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія"
ТОВ "Авіатехпром"

про
визнання додаткових угод недійсними та спонукання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду м. Києва від 18.08.2006 (суддя В.Катрич) позов про визнання додаткових угод недійсними та повернення отриманого за цими угодами задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тими обставинами, що оспорювані додаткові угоди в супереч вимог ст. 44 ЦК УРСР підписані особою без відповідних повноважень, а також з порушенням вимог законодавства не скріплені відповідною печаткою юридичної особи, що є підставою для визнання їх недійсними за приписами ст. 48 ЦК УРСР.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2007 (судді: О.Григорович, Л.Гольцова, В.Рябуха) рішення господарського суду першої інстанції скасовано, в позові відмовлено.

Апеляційна постанова мотивована тими обставинами, що ТОВ "Авіатехпром" на виконання основних та додаткових угод виконало обумовлені роботи, які було частково оплачено ДП МОУ "Українська авіаційна транспортна компанія", що вказує на наступне схвалення останнім своїми діями угоди, укладеної від його імені представником без належних повноважень і за цих обставин вимога про визнання угоди недійсною задоволенню не підлягає.

ДП Міноборони України "Українська авіаційна транспортна компанія" в касаційній скарзі просить апеляційну постанову скасувати з підстав порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а рішення господарського суду першої інстанції залишити в силі.

Скаржник посилається на те, що апеляційна інстанція не надала належної правової оцінки усім обставинам, зокрема, не взяла до уваги висновок Інституту законодавства Верховної Ради України щодо правової експертизи оспорюваних угод згідно якого такі угоди повинні бути визнані недійсними, оскільки укладені особами, які не мали на це відповідних повноважень.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення  прокурора, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарськими судами, між ДП Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія" та ТОВ "Авіатехпром" було укладено договір № UCA-296-02 від 10.09.2002.

24.12.2002 та 04.06.2003 сторони уклали додаткові угоди № 3 та № 4 відповідно.

На виконання договору № UCA-296-02 від 10.09.2002 та додаткових угод ТОВ "Авіатехпром" виконало роботи, які було оплачено ДП Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія" частково.

Обставини щодо виконання умов договору № UCA-296-02 від 10.09.2002 його учасниками встановлені рішенням господарського суду       м. Києва від 30.03.2006 у справі № 25/324, яке набрало законної сили.

За приписами ст. 35 ГПК України зазначені обставини звільнені від доказування.

Відповідно до норми ст. 241 Цивільного кодексу України, що кореспондується із нормою ст. 63 ЦК УРСР, яка була чинною на момент виникнення правовідносин за оспорюваним договором, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою; правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Апеляційна інстанція дійшла обґрунтованого висновку, що при встановленні наявності чи відсутності підстав для застосування при вирішенні даного спору ст. 48 ЦК УРСР необхідно враховувати вимоги ст. 62 ЦК УРСР, ст. 241 ЦК України.

При таких обставинах апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованих висновків про безпідставність заявлених позовних вимог, позаяк матеріалами справи встановлено обставини виконання оспорюваної угоди її учасниками, що свідчить про її наступне схвалення. Ці висновки ґрунтуються на всебічному і повному дослідженні всіх обставин справи і правильній юридичній оцінці наявних в ній доказів, а тому ухвалена апеляційна постанова є законною і обґрунтованою.

Виходячи з викладеного, керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111  ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2007 у справі № 8/256 господарського суду м. Києва залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                                                                             В. Овечкін

судді                                                                                                         Є. Чернов

В. Цвігун