ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.07.07 р.                                                                               Справа № 10/207пн

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді -Приходько І.В.;

судді     Зубченко І.В.,

судді     Мєзєнцева Є.І.,

при секретарі судового засідання –  Черняк Л. А.;

за участю представники сторін:

від позивача –    Неретіна Л.Г. – довіреність; Устименко В.А. – довіреність;

від відповідача – Коломієць О.М. – довіреність; Чередник О.А. – керівник;

прокурор – Демидова М.В. – посвідчення;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом     прокурора  м. Донецька  в  інтересах  держави  в  особі  виконавчого  комітету  Донецької  міської  ради м. Донецьк,

до    Товариства з  обмеженою  відповідальністю  «ФАРО» м. Донецьк,

про   зобов’язання   звільнити  самовільно  зайняту  земельну  ділянку, -

У  судовому  засіданні  оголошувалась  перерва

з  27.06.2007 р.  до 02.07.2007 р.;

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся прокурор м. Донецька  в  інтересах  держави  в  особі  виконавчого  комітету  Донецької  міської  ради м. Донецьк,  з  позовом  до  відповідача,  Товариства з  обмеженою  відповідальністю  «ФАРО» м. Донецьк,    про  зобов’язання   звільнити  самовільно  зайняту  земельну  ділянку, площею 2 811 кв.м.,  розташовану  по  вул. Артема, 262 у м. Донецьку  у  зв’язку   з  закінченням  терміну договору  оренди  та  стягнення витрат, пов’язаних   з  поверненням  земельної  ділянки.

В  обґрунтування  своїх  позовних вимог  прокурор  та  позивач  посилались  на  рішення  виконавчого   комітету   Донецької  міської  ради  № 136/1  від  21.03.2001 р.,  № 371/2  від 25.07.2001р.  та договір  оренди  земельної  ділянки  від  20.08.2001 р.,  на  підставі  яких спірна  земельна   ділянка  була  передана  у  користування  відповідачу,    продовження  користування земельною  ділянкою  відповідачем  після  закінчення  терміну  дії  договору оренди.

02.07.2007р.  від  прокурора м. Донецька  надійшло  пояснення  № 10/207пн стосовно  позовних  вимог,   викладених  у  пункті  другому  позовної заяви  щодо    стягнення  витрат,  пов’язаних   зі  звільненням  спірної  земельної  ділянки, у  яких  він   просить  виключити  другий  пункт  позовної  заяви   як  помилково  заявлений,  наполягає  на задоволені  позовних  вимог   щодо   повернення  земельної  ділянки  у  зв’язку   з закінченням    терміну договору  оренди.

У  судовому  засіданні  02.07.2007р. (звукозапис  процесу диск №5270113LD51931)  прокурор  підтримав  своє клопотання,  надане  до  суду  за № 10/207пн та заявив, що  таким  чином  відмовляється  від  позовних  вимог  щодо    стягнення  витрат ,  пов’язаних   з  поверненням   земельної  ділянки  та  просить провадження  по  справі  в  цій  частині  припинити.

Представник  позивача  у  судовому  засіданні 02.07.2007р.  в  письмових   поясненнях  до  суду  №  0241/26484,   підтримав  клопотання  прокурора  про  відмову  від  позовних  вимог  щодо  стягнення  витрат,   пов’язаних    зі  звільненням  земельної  ділянки,   викладених  у  пункті  другому  позовної  заяви,  та  просив  прийняти  відмову  від  позову.

Представник  відповідача  у   відзиві  на  позовну  заяву  № 0241/26506  від 02.07.2007р.  та  в  судових  засіданнях  позовні  вимоги  не  визнав. Вважає,  що земельну  ділянку  правомірно  займає  на  підставі  договору  оренди  від  20.08.2001р.

З  метою  реалізації свого  переважного  права на  продовження терміну договору, позивач  15.05.2006р. звернувся  до  відповідача    з  клопотанням  про  продовження  терміну договору  оренди, але  отримав,  на  його  думку, немотивовану  відмову. Не  погодившись  з  прийнятим  рішенням,  звернувся  до  господарського  суду  Донецької  області  з  адміністративним  позовом про  скасування   пункту 7  вказаного  рішення.

Крім  того, 21.07.2006 р.  звернувся  до  господарського  суду  з  позовом  до  виконавчого  комітету  Донецької  міської  ради  про   спонукання  до  укладання  договору  оренди  земельної  ділянки.

Одночасно, на теперішній  час відповідач оскаржує  рішення  позивача  № 436  від   16.08.2006 р. «Про невідновлення  з  ТОВ «ФАРО» договору  оренди земельної  ділянки, розташованої по вул.Артема, 262   в  Київському районі».

Також  повідомив  суд,  що  в  господарському  суді  Донецької  області  розглядається  справа   № 15/332пн, за  позовом   виконавчого  комітету  Донецької  міської  ради  до  ТОВ  «ФАРО»   про  звільнення  самовільно  зайнятої  земельної  ділянки,  провадження  якої   на  теперішній  час  зупинено  до  розгляду  справи   № 45/195пн. Вважає,   що  позовні  вимоги  по справі  № 15/332пн  та  по  справі  №  10/207пн  стосуються  одного ж і  того  ж  предмету  спору    та  заявлені  з одних і  тих  же  підстав,  у  зв’язку   з  чим  позовні   вимоги   прокурора  просить  відхилити, а  позовну  заяву  залишити  без  розгляду.

Розглянувши  матеріали справи, додатково представлені  документи,  заслухавши  пояснення   сторін  та  прокурора,  який  приймає  участь  у процесі, оцінивши  докази за своїм внутрішнім  переконанням,  суд  вважає, що  позов  підлягає  задоволенню  з  наступних  підстав.

Судом  встановлено,  що  рішенням  Донецької  міської  ради  № 20/16  від  24.06.2005р.  виконавчому  комітету  Донецької  міської  ради  (позивачу  по  справі)  делеговані  повноваження   щодо  зміни  цільового  призначення  земель,  погодження  місця  розташування  об’єктів   на  земельних  ділянках,  передачі  у  власність,  надання  в  постійне  користування  та  оренду,  продажу,  викупу  земельних  ділянок, припинення  права  користування   та  власності  на  земельні  ділянки,  укладання  угод  про  передачу  права  власності  на  земельні  ділянки.

21.03.2001 р.  виконавчим  комітетом  Донецької  міської  ради (позивач  по  справі)   було  прийнято  рішення  № 136/1  про  затвердження проекту  відводу  земельної  ділянки  площею 2 811 кв.м. ТОВ «ФАРО»   (відповідач по справі)  для  розміщення  автостоянки  по  вул. Артема, 262 в Київському  районі м. Донецька  строком  на 2 роки.

25.07.2001 р.  виконавчий  комітет  Донецької  міської  ради  прийняв  рішення  № 371/2 про внесення  змін  до  рішення  № 136/1  від 21.03.2001 р.,  яким  збільшив  термін  дії  договору  оренди  земельної  ділянки  з  2 років  до 5  років.

20.08.2001 р.  на  підставі  вказаних  рішень виконавчого  комітету,  між  сторонами  по  справі  був  укладений  договір  оренди  земельної  ділянки площею 2 811 кв.м., яка  знаходиться  на  території Київського району м. Донецька по вул. Артема, 262   (пункт 1.1. договору).

Відповідно  до пункту 2.1.  договору,  сторони  встановили,  що  договір  укладається  на  термін  до  25.07.2006 р.  починаючи   з   дати   його   реєстрації.

Відповідно  до пункту 3.1.  вказаної угоди, сторони встановили  розмір  орендної плати, який  складає 17 051,40 грн. на  рік.

Пунктом 12.2. сторони  встановили обов’язкове    нотаріальне посвідчення  договору  та  його  реєстрацію  у  Донецькій  міській  раді  у  термін  10 календарних  днів  з  моменту  підписання  його  сторонами.

Суд  встановив,  що  договір  підписаний  сторонами  та  скріплений  печатками.

20.08.2001 р. договір посвідчений приватним  нотаріусом  та  зареєстрований  в  реєстрі  за  № 3424.

Договір  оренди  зареєстрований в  Книзі  записів  державної  реєстрації  договорів  оренди  землі  за  № А/4-145  від 28.08.2001 р.

04.03.2004 р.  до  договору  оренди  земельної  ділянки  від  20.08.2001 р.  були  внесені  зміни   у п.п.3.1.,   4.2.1., 4.2.2.,  Розділ 8. пункт 9.1,  які  стосувались зміни  розміру  грошової  оцінки  земельної  ділянки,   розміру орендної  плати  та порядку  і  строків  її  сплати, відповідальності  за порушення  зобов’язань   за  договором,  порядку  внесення  змін  до  договору.

Обґрунтовуючи   позовні  вимоги,  прокурор  та  позивач  посилались  на  закінчення терміну  дії  договору  оренди  земельної  ділянки  від  20.08.2001 р.  та  повідомлення  відповідача  про  те,  що  договір  оренди  з  ним  продовжено  та  поновлено  не  буде.

Приймаючи  рішення,  суд  виходить  з  наступного.

Відповідно  до  пункту 2  статті 121  Конституції  України  на  органи  прокуратури  покладено  обов’язок   представляти  інтереси держави  у  випадках,  які  передбачені  законом.

Положеннями  статей  20, 361  Закону  України  «Про  прокуратуру»  та  статті  2  Господарського  процесуального  кодексу  України  передбачено  можливість  звернення  прокурора  до  господарського  суду  в  інтересах  держави.

Відповідно  до  ст.12  Господарського  процесуального  кодексу  України,  господарським  судам  підвідомчі  справи  у  спорах,  які  виникають при  укладанні,  зміні,  розірванні і  виконанні господарських договорів.

Статтею 16  Цивільного  кодексу  України  визначено,  що  кожна  особа  має  право  звернутися  до  суду  за  захистом свого  особистого  немайнового  або  майнового права  та  інтересу. Зокрема,  одним із  способів  захисту  цивільних  прав  та  інтересів  є  припинення  дії,  яка  порушує  право.

Згідно  статті  116  Земельного  кодексу  України  набуття  права  на  землю  громадянами  та  юридичними  особами здійснюється  шляхом  передачі земельних  ділянок  у  власність  або  надання  у  користування

Відповідно до  статті 125  Земельного  кодексу  України,  право  на оренду  земельної  ділянки  виникає  після укладення  договору  оренди  і  його  державної  реєстрації

Наданими  до  суду  матеріалами  справи  встановлено,  що  на  підставі  рішень  виконавчого  комітету  Донецької  міської  ради    № 136/1  від  21.03.2001 р., № 371/2  від      25.07.2001 р.   та  договору  оренди  земельної  ділянки  від  20.08.2001 р. відповідач, ТОВ «ФАРО»  отримав  у   користування   терміном   на   п’ять   років   земельну   ділянку  площею  2 811 кв.м.,  яка  розташована  на  території  Київського  району  по вул. Артема, 262 у                            м. Донецьку.

Як  убачається  з пункту  2.1.  договору  оренди  земельної  ділянки  від  20.08.2001 р..  сторони  встановили  термін  дії договору  до  25.07.2006 р., починаючи  з  дати  реєстрації.

Статтею 31  Закону  України  «Про  оренду  землі»,  договір  оренди  землі  припиняється  в  разі  закінчення  строку,  на  який  його  було  укладено.

Листом  № 01/12-4605  від  07.08.2006 р.  позивач  повідомив  ТОВ «ФАРО»,  що  договір  оренди  від  20.08.2001  р.  з  ним  продовжено  та  поновлено  не  буде.

Відповідно  до  частини першої статті 34  Закону  України  «Про оренду  землі» у  разі  припинення  або  розірвання  договору   оренди  землі  орендар  зобов’язаний   повернути  орендодавцеві  земельну  ділянку  на умовах, визначених  договором. Орендар  не  має  права  утримувати  земельну ділянку  для  задоволення  своїх  вимог  до  орендодавця.

За  умовами  договору  оренди  земельної  ділянки  від  20.08.2001р.,  відповідач  отримав  у  користування  земельну  ділянку   прийнявши  на  себе  зобов’язання   у разі  припинення  або  розірвання  договору,  звільнити  земельну  ділянку  та  здати  її  комісії  Київської  районної  у м. Донецьку  ради (пункт 5.1. договору).

Як  убачається  з  матеріалів  справи,   всупереч  умовам  договору  та  вищевказаних  статей,  відповідач після  закінчення  строку  дії  договору  оренди  не повернув  орендодавцеві  спірну  земельну ділянку  та  продовжує  користуватись  нею  для  власних  потреб  у  своєї  підприємницької  діяльності.

Проти  факту  користування  земельною  ділянкою  на час розгляду  справи  не  заперечував  і  сам  відповідач по  справі. Вважає  свої  дії  по  користуванню  земельною  ділянкою правомірними  на  підставі  того,  що  правомірно  отримав  земельну ділянку  у  користування,  а  також  з  тих  підстав,  що  на теперішній   час  ним  оскаржується  рішення  виконавчого  комітету  (справа № 15/292пн),  яким  йому  було  відмовлено  у  подальшій  оренді та  розглядається  справа  про  спонукання  позивача про  продовження  дії  договору  оренди   (справа № 45/195пн).

Що  стосується  посилань  відповідача  на  продовження  терміну    дії  договору оренди  земельної  ділянки з  тих  підстав,  що  він сплачує  орендні  платежі, то  вказані  доводи  є  юридично  неспроможними.

Статтею 33  Закону  України  «Про  оренду  землі»  визначено,  що  після  закінчення  строку,  на  який  було  укладено  договір  оренди  землі,  орендар,  який  належно  виконував  обов’язки   відповідно  до умов  договору,  має  за  інших  рівних  умов  переважне  право  на  поновлення договору.

Частиною третьою  цієї ж статті  встановлено,  що у  разі  якщо  орендар продовжує  користуватися  земельною  ділянкою  після  закінчення  строку  договору  оренди, то  за  відсутності  письмових  заперечень  орендодавця  протягом  одного  місяця  після  закінчення  строку  договору  він  підлягає  поновленню  на  той самий  строк  і  на  тих  самих  умовах,  які були  передбачені  договором. Письмове  заперечення  здійснюється  листом - повідомленням.

Аналіз  положень  вказаної статі  встановлює,  що   надходження  орендних платежів  не  є  підставою  автоматичного  продовження  дії  договору  оренди  земельної  ділянки. В  будь-якому випадку  оренда  земельної  ділянки  встановлена  шляхом  поновлення  договору  оренди.

На  час  розгляду  справи,  відповідач  не надав  суду  ніяких документів  які б  підтвердили  законне  перебування  земельної  ділянки  у  користуванні,  відповідно  до  положень  ст.33  Закону України  «Про  оренду  землі».

Як    свідчать  надані  до  суду  документи, а  саме:  лист виконавчого  комітету № 01/13-3309  від 02.06.2006 р.  (арк.30),  лист Головного  економічного управління  №  01-10/7483  від 10.08.2006 р. (арк.36),  лист  Державної  податкової  інспекції  у  Київському  районі м. Донецька  № 11358/10/15-313  від 02.07.2007 р.  (арк.37),  відповідач  неодноразово  відповідними   установами   попереджався  про  припинення  договору  оренди  та  безпідставність  перерахування  орендних  платежів.

Крім  того,  позивач виконуючи  вимоги  частини  третьої  статті 33 Закону  України  «Про  оренду  земля»,  направив  на адресу  відповідача  лист-повідомлення  № 01/12-4605 з  інформацією  про  те,  що  договір  оренди   від 20.08.2001 р. продовженню  та  поновленню  не підлягає. Вказаний  лист  був  направлений  на  адресу  відповідача   рекомендованою  поштою   про  що  свідчить  повідомлення № 784073  та  отримання  листа “09.08.2006 р.” уповноваженою особою  (арк.29 зворот.)

Також  суд  вважає,  що   відповідач  своїми діями,  а  саме  поданням позову  до  відповідача   по  справі  № 45/195пн  про  спонукання  виконати  дії,  фактично   погодився  з  тим,  що   договір    оренди  від  20.08.2001 р.  припинив  свою  дію  у  зв’язку     зі  спливом  строку  на  який    був  укладений.

Відповідно  до  статті 1 Закону  України «Про  державний  контроль  за  використанням  та  охороною  земель»,  самовільним  зайняттям  земельної  ділянки  є  будь-які  дії  особи,  які  свідчать про  фактичне  використання  не наданої  їй земельної  ділянки  чи  намір  використовувати  земельну ділянку  до  встановлення  її  меж  в  натурі (на місцевості),  до  одержання  документа,  що  посвідчує  право  на  неї.  та  до  його  державної  реєстрації.

Статтею 212  Земельного  кодексу  України  визначено,   що   самовільно  зайняті  земельні ділянки  підлягають  поверненню  власникам землі  або  землекористувачам   без  відшкодування  витрат, понесених за час користування  ними. Повернення  самовільно  зайнятих  земельних ділянок  провадиться  за  рішенням  суду.

Враховуючи  викладене,  суд  приходить  до висновку,  що  позовні  вимоги  обґрунтовані   та  підлягають  задоволенню.

Що стосується    клопотання   відповідача  про  необхідність  залишення  позову    без  розгляду  з  тих  підстав,  що  розглядається  справа   № 15/332пн  про той  же  предмет спору і  з  тих же  підстав,  суд  вважає, що  воно  не підлягає  задоволенню  виходячи  з  наступного.

Як  убачається  з  копії  ухвали про  порушення провадження  по  справі  № 15/332пн (арк.57) вказаний  позов  порушено  за позовною  заявою  виконавчого комітету  Донецької  міської  ради  до  ТОВ  «ФАРО»,  в  той час,  як  справа  № 10/207пн порушена за  позовом  прокурора м. Донецька  в  інтересах  виконавчого  комітету  Донецької  міської  ради  до  ТОВ  «ФАРО».

Крім  того,  як  убачається  з  пояснень  сторін,  наданих  у  судовому  засіданні  27.06.2007 р.  та  02.07.2007 р. (звукозапис процесу диск № 5270113LD51931)  розгляд  справи № 15/332пн  на  теперішній  час  зупинено  до  розгляду  справи № 45/195пн.

Таким  чином,   суд  вважає,  що  не  має  підстав  для  залишення  без  розгляду  позовних  вимог  за  позовом  прокурора м. Донецька,  заявлених  в  інтересах  держави  в  особі  виконавчого  комітету  Донецької  міської  ради  до  ТОВ  «ФАРО»,   про  звільнення  самовільно зайнятої  земельної  ділянки.

Що  стосується  позовних  вимог,  викладених  у позовній  заяві  у пункті  другому  щодо стягнення  витрат,   пов’язаних    з  поверненням  земельної  ділянки,  то  суд  враховує  клопотання  прокурора  від  02.07.2007 р.  № 10/207   та  клопотання  позивача   №  0241/26484, надане  у  судовому  засіданні 02.07.2007 р. та підписане   посадовою   особою  Устименко В.А.,  який  відповідно до довіреності  № 01/13-4430  від 01.09.2005 р.  має  право  відмови  повністю    або  частково  від  позовних  вимог.

Враховуючи  положення  ст. 78 Господарського процесуального  кодексу  України, оскільки не були порушені права та охоронювані законом інтереси сторін та інших осіб,  суд  приймає  відмову  від  позовних  вимог  в  частині  стягнення  витрат пов’язаних  з  поверненням   земельної  ділянки  та  припиняє  провадження  по  справі  на  підставі п.4  ст. 80  Господарського  процесуального  кодексу  України.

Враховуючи  викладене,  судові   витрати   підлягають   віднесенню  у  порядку  передбаченому  ст.49  Господарського  процесуального  кодексу  України.

Керуючись статтею 121  Конституції  України  статтею  16 Цивільного  кодексу  України,  статтями 116,  125,  212  Земельного кодексу  України,  статтями 31, 33,  34  Закону  України  «Про  оренду  землі»,  статтею 1 Закону  України «Про  державний  контроль  за  використанням  та  охороною  земель»,    керуючись ст.ст. 2, 12, 22,  33,  43,   49,  75, 78,  п.4.ст.80,   82,  84,  85   Господарського  процесуального  кодексу  України,  господарський  суд, -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позовні вимоги  прокурора м. Донецька  в  інтересах  держави  в  особі  виконавчого  комітету  Донецької  міської  ради м. Донецьк,  заявлені  до   Товариства з  обмеженою  відповідальністю  «ФАРО» м. Донецьк,    про  зобов’язання   звільнити  самовільно  зайняту  земельну  ділянку  загальною  площею  2 811  кв.м.,  розташовану  по  вул. Артема, 262 у м. Донецьку,  у  зв’язку   з  закінченням  терміну договору  оренди.

Зобов’язати   Товариство з  обмеженою  відповідальністю  «ФАРО» м. Донецьк, звільнити  самовільно  зайняту  земельну  ділянку загальною  площею  2 811  кв.м.,    розташовану  по  вул. Артема, 262 у м. Донецьку,  у  зв’язку  з  закінченням  терміну договору  оренди.

Припинити  провадження  по  справі  за позовом  прокурора м. Донецька  в  інтересах  держави  в  особі  виконавчого  комітету  Донецької  міської  ради м. Донецьк,  до   Товариства з  обмеженою  відповідальністю  «ФАРО» м. Донецьк, про стягнення  витрат  пов’язаних   з  поверненням    земельної  ділянки,  розташованої  по  вул. Артема, 262 у м. Донецьку.

У судовому  засіданні  оголошено  вступну  та  резолютивну  частини  рішення. Повний  текст рішенням  виготовлено та  підписано  04.07.2007 р.

Головуючий  суддя                                                                          І. В. Приходько

судді                                                                      І.В. Зубченко

Є.І. Мєзєнцев

Суддя

Пом. с.: Давидовська Т.В.

Надруковано 5 прим.:

1 прим. – позивачу;

1 прим. – відповідачу;

2 прим.  - прокурору ;

1 прим. – у справу.