СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29.05.07                                                                                 Справа № 10/135н-ад.

Суддя господарського суду Луганської області Мінська Т.М. по справі № 10/135н-ад за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімпромінвест", м. Луганськ

до Державної податкової інспекції у Артемівському районі м. Луганська

про визнання недійсним акту перевірки

Представники  сторін:

від позивача –не прибув (про час і місце розгляду справи повідомлений).

від відповідача –Ведмеденко Р.І.,  гол. держ.подат.інспектор, довіреність № 20/9/10 від 09.01.07.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про визнання недійсним акту перевірки ДПІ у Артемівському районі м. Луганська № 709/23-00/31325612 у частині нарахування штрафних санкцій за порушення строків декларування, а також порушення податкового законодавства у сумі 8738 грн. та визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 01.11.2006р. № /0.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників  сторін, суд

в с т а н о в и в:

ТОВ «Укрхімпромінвест»(позивач у справі) зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності 17.01.2001р. з 08.02.2001р. перебуває на податковому обліку в ДПІ у Артемівському районі.

Державною податковою інспекцією в Артемівському районі м. Луганська  (відповідачем  у справі)  проведено  виїзну позапланову перевірку з  питань  дотримання вимог валютного  законодавства  Товариством з обмеженою відповідальністю  «Укрхімпромінвест»   за період  з  01.02.2006р. по  20.10.2006р.,  про що  складено  акт №  709/23 –00/31325612  від  20.10.2006р.

В акті перевірки  зазначено, що  згідно експортного контракту від 14.12.2005 р. №„15., складеного з ТОВ “Квантрейд” (Республіка Беларусь, м. Мінськ), на адресу нерезидента ТОВ “Укрхімпромінвест” було відвантажено металеві валидо напівавтоматичної лінії по виготовленню заготівки мішка паперового на суму 20000,00 грн.

згідно ВМД № 1563, від 23.02.2006 р.. На день підписання акта перевірки розрахунки за

експортований товар не здійснені. Контракт не виконано. Сума дебіторської заборгованості (з врахування кредитового сальдо - 3000,0 грн. на початок здійснення експорту) складає 17000,0 грн.

В  результаті перевірки  встановлено  порушення  позивачем:

-  ст. 1  Закону  України  «Про  порядок  здійснення розрахунків в  іноземній валюті»,  внаслідок  чого підприємством  затримано на  149 днів (по день підписання  акта  перевірки)  повернення  валютної виручки в розмірі  17000 рос. рублів  по експортному контракту,

- ст. 9  Декрету  Кабінету  Міністрів  України  «Про систему  валютного регулювання  і  валютного контролю»,   внаслідок  чого  нараховані  штрафні  санкції   за  порушення  терміну  декларування (67 днів)  станом на  01.07.2006р.

Пеня за порушення  строків розрахунку   розрахована  в  додатку №  4  до  акту перевірки  і  становить  7599 грн.  Штрафні  санкції  за   порушення   терміну  декларування  розраховані  в  додатку  № 1 до акту перевірки  і становлять  1139 грн.

За  результатами  перевірки  Державною   податковою  інспекцією  в Артемівському районі м. Луганська  прийнято   рішення   № /0  від  01.11.2006р.,  яким  на  підставі  вищевказаного  акту  перевірки  і  ст. 4  Закону  України  «Про  порядок  здійснення розрахунків в  іноземній валюті»,  ст.  16  Декрету  Кабінету  Міністрів  України  «Про систему  валютного регулювання  і  валютного контролю» до  позивача  застосовано  штрафну  санкцію  в  сумі  8738 грн.

Позивач  звернувся  з цим позовом і  вважає,  що  ним  не  допущені  порушення  порядку розрахунків  в  іноземній валюті, посилаючись на таке:

В  контракті  № 15 від 14.12.2005р.  зазначено, що розрахунки за контрактом проводяться в національній валюті  України,  тобто  в  гривнях.  Платіжні  відомості  також підтверджують, що   розрахунки проводились  в  гривнях.  Довідкою  ЛФ «Приватбанк» № Р 0/963  підтверджено,  що  надходження  по валютним рахункам не відбувалось.  Таким чином,  позивач  є  резидентом України  і  не здійснював  розрахунки  в  іноземній  валюті.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги  не  підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В порядку ст.79 КАС України судом досліджені  наступні  докази: рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій  від 01.11.2006 р. № /0; акт № 709/23-00/31325612 від 20.10.06 перевірки ТОВ «Укрхімпромінвест»за період з 01.02.2006 по 20.10.2006 р.; дані про  виконання експортного контракту станом  на 20.10.2006 р. (додаток № 4 до акту перевірки ); розрахунок пені в розмірі 7599 грн. та розрахунок штрафу за неподання декларації в сумі 1139 грн.; контракт № 15 від 14.12.2005, який є зовнішньоекономічним контрактом.

Згідно ст. 1 Закону України  «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»  виручка резидентів в іноземній валюті повинна бути зарахована на їх валютні рахунки в уповноважених банках в терміни сплати заборгованості, вказані у контракті, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення експортуємої продукції.

Згідно ст.17 Указу Президента України № 41/98 від 21.01.98 р. «Про запровадження режиму жорсткого обмеження бюджетних видатків та інших державних витрат, заходи щодо забезпечення надходження доходів до бюджету і запобігання фінансовій кризі»розрахунки у валюті України по експортно-імпортним операціям здійснюються резидентами України у порядку, передбаченому для розрахунків в іноземній валюті Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

На підставі ст.4 цього Закону за порушення резидентами строків розрахунків нараховується пеня в розмірі 0,3% за кожний день прострочки від суми недоотриманої виручки в іноземній валюті, перерахованої за курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості – 7599  грн.

Перевіркою встановлено, що підприємство не задекларувало прострочену дебіторську заборгованість станом на 01.07.2006 р., чим порушило ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19.02.1993 р. «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», згідно якої валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України.

На підставі ст.16 даного Декрету до резидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються міри відповідальності (штрафні санкції) -за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, передбачених ст.9 цього Декрету, - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.

Указом Президента України від 27.06.1999 р. № 734/99 та Наказом ДПАП України № 373 від 10.07.2000 р. затверджено «Порядок застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства», згідно яких застосування санкцій за порушення валютного законодавства до резидентів України, покладено на податкові органи.

На підставі п.2.3 даного Порядку  невиконання резидентами вимог  щодо порядку та термінів декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою накладення штрафу у сумі, встановленій Національним банком України.   Згідно п.2.7 Постанови Правління Національного банку України № 49 від 08.02.2000 р. порушення термінів декларування тягне  застосування штрафу у розмірі 1-го неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за кожен день порушення -1139,0 грн.

Згідно п. 11 ст. 10 З.У «Про державну податкову службу в Україні»податковий орган  має право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

З огляду на вищезазначене  судом  не  приймаються до уваги  доводи  позивача.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 94   Кодексу адміністративного судочинства  України  судові витрати покласти на позивача.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні  29.05.2007р. проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

На підставі викладеного, керуючись розділом VII Перехідних положень КАС України, ст.ст. 94,160, 162, 163, 186, 254   Кодексу адміністративного судочинства  України, суд

п о с т а н о в и в:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Судові витрати покласти на позивача.

.Постанова набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу - з  дня  складення  в  повному обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України постанова в повному обсязі складена  01.06.2007р.

Суддя                                                                                    Т.М.Мінська