донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

28.02.2007 р.                                                                            справа №11/198

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Ковеза В.Г. (довіреність №71-01/155),

від відповідача:
Соколов І.Г. (посвідчення У-7 від 26.04.2006р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства „Донецька залізниця” в особі Донецького будівельно-монтажного експлуатаційного  управління

на рішення (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від
18.12.2006 року

по справі
№11/198  (суддя Чернота Л.Ф.)

за позовом
Державного підприємства „Донецька залізниця” в особі Донецького будівельно-монтажного експлуатаційного  управління

до
Ольгинської селищної ради Волноваського району Донецької області смт.Ольгинка Волноваського району Донецької області

про
стягнення 6886,18грн.

В С Т А Н О В И В:

У червні 2006року позивач, Державне підприємство  „Донецька залізниця” в особі  Донецького будівельно-монтажного експлуатаційного управління м.Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Ольгинської селищної ради Волноваського району Донецької області смт.Ольгинка, про стягнення заборгованості у сумі 6886грн.18коп. та пені у сумі 143грн.89коп.

У ході розгляду справи, відповідно до ст.22  Господарського процесуального кодексу України позивачем були  уточнені позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в сумі 4453грн.93коп., та пені у розмірі 114,88грн. (а.с.42).

Позов розглядався господарським  судом з урахуванням уточнених позовних вимог.

Рішенням господарський суд Донецької області (суддя Чернота Л.Ф.) від 18.12.2006року  у задоволені позовних вимог відмовив, як необґрунтовані та не доведені належним чином.

Не погодившись  з прийнятим рішенням,  позивач звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить рішення суду скасувати. Прийняти нове рішенням, яким задовольнити позовні вимоги залізниці. В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст.28,29 Закону України “Про судоустрій в Україні” розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного суду була призначена нова колегія суддів для розгляду апеляційної скарги.

У зв'язку з несправністю програмно-апаратного комплексу „Діловодство суду” технічна фіксація судового процесу про розгляді апеляційної скарги  була неможлива, про що складений акт від 28.02.2007р. За згодою сторін відповідно до ст.811 Господарського процесуального кодексу України був складений протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Між Державним підприємством „Донецька залізниця” та Територіальною громадою ст.Велико-Анадоль  07.12.2005року  укладений договір №325/24 на подачу води та прийом стічних вод зі строком дії, відповідно до додаткової угоди,  з 07.01.2006р. до 07.07.2006р. (а.с.8-9).

За умовами даного договору позивач забезпечує відповідача питною (технічною) водою у розмірі, встановленого ліміту щодо водоміру, а також приймати від нього стічні води (п.1.1).

Відповідно до розділу 2 договору надані постачальником  послуги з подачі води і прийому стоків, споживач оплачує у відповідності з Правилами користування системами комунального водопостачання і водовідведення.

Рахунки або інші платіжні документи за надані послуги підлягають оплаті споживачем в 3-х денний строк після їх пред'явлення постачальником (п.2.4 договору).

На підставі даного договору позивачем були надані послуги та були виставлені рахунки-фактури №24 від 30.03.2006р. та №24 від 19.04.2006р. (а.с.11,12).

Як стверджує позивач, відповідач свої договірні зобов'язання не виконав, у порушення умов пункту 2.4 договору рахунки не сплатив, внаслідок чого  за ним утворився борг у сумі 4453грн.93коп.

У ході розгляду справи, господарським судом встановлено, що спірний договір був підписаний виконуючим обов'язки  селищного голови у порушення Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”.

Відповідно до п.1 ст.42 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні повноваження сільського, селищного, міського голови починаються з моменту оголошення відповідною сільською, селищною, міською виборчою комісією на пленарному засіданні ради рішення про його обрання і закінчується в момент вступу на цю посаду іншої обраної відповідно до закону особи, крім випадків дострокового припинення його повноважень. У разі дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови чи неможливості виконання ним своїх повноважень повноваження сільського, селищного, міського голови здійснює секретар відповідної сільської, селищної, міської ради. Секретар сільської, селищної, міської ради тимчасово здійснює зазначені повноваження з моменту дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови і до моменту вступу на посаду новообраного сільського, селищного, міського голови відповідно до Закону.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно встановлено, що договір №325/24 від 07.12.2005року на подачу води та прийом стічних вод був підписаний від імені Територіальної громади    не уповноваженою особою. Але, місцевий суд не визначився щодо недійсності правочину з підстав недодержання сторонами вимог, встановлених чинним законодавством.

Так, у відповідності до ч.1 ст.92 Цивільного кодексу України юридична  особа  набуває цивільних прав та обов'язків та здійснює такі права через  свої органи, які діють згідно з установчими документами та законом.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу у відповідності до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання правочину недійсним. Тобто, Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг  цивільної дієздатності (ч.2 ст.203 ЦК України).

Відповідно до п.1 ст.83 Господарського  процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право визнати договір, пов'язаний з предметом спору, недійсним, якщо зацікавлена сторона звернулася до суду з клопотанням про це. В даному випадку, таке клопотання від відповідача не надходило.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що вимоги  позивача про стягнення заборгованості на підставі договору №325/24 від 07.12.2005р. правомірно визнані господарським судом необґрунтованими та недоведеними належним чином. Тому, у задоволені позовних вимог відмовлено  обґрунтовано.

До прийняття рішення у справі, позивач  не скористався своїм правом, що передбачено ст.22 Господарського  процесуального  кодексу України, не змінив підстави своїх позовних вимог по факту виконаних послуг, а наполягав задовольнити  позов на  підставі договору №325/24 від 07.12.2005р.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного провадження, судова колегія вважає юридичну оцінку, дану господарським судом обставинам справи такою, що ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві. Підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.49,99,101.103,105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Донецька залізниця” в особі Донецького будівельно-монтажного експлуатаційного  управління залишити без задоволення. Рішення господарського суду Донецької області від 18.12.2006року по справі №11/198 залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС