ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2007 р.                                                                          Справа № 6/130-07

Суддя господарського суду Говор Н.Д.

при секретарі судового засідання Мовчан Г. , розглянувши матеріали справи

за позовом:Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів,м. Вінниця

до:СВАТ "Птахокомплекс  Яришів", с. Яришів, Могилів-Подільський район.

про стягнення 22 282,12 грн.

Представники :

позивача :      Л.Філіпова ( дор. від  14.03.07)

відповідача :    Н.Невелюк ( дор. від  16.03.07)

Місце розгляду справи  : приміщення суду к.1107

ВСТАНОВИВ:

Подано позов  про  стягнення 7013 грн. 34  коп.  штрафних санкцій   до Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів    за не створення  4 робочих місць для інвалідів у 2005 р.

Відповідач у відзиві від 15.03.2007 р.   проти позову заперечує з тих підстав, що   ним у центр зайнятості подавались відомості про створення  робочих місць для працевлаштування інвалідів, що стверджується звітами форми №3-ПН та листом Могилів-Подільського міжрайонного центру зайнятості.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази  та заслухавши представників сторін, суд встановив, що   згідно звіту  відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік, у 2005 році на підприємстві працювали 95 осіб , з них жодного  інваліда. Відповідно до звіту середньорічна заробітна плата  на підприємстві за 2005 р. становила  суму 5570 грн. 53 коп.

Статтею 19 Закону  України від 21.03.1991 р. “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (зі змінами , далі –Закон)  встановлено, що  для підприємств   (об'єднань),   установ   і організацій  незалежно  від  форми  власності   і   господарювання встановлюється    норматив    робочих   місць   для   забезпечення працевлаштування  інвалідів  у  розмірі  чотирьох  відсотків   від загальної чисельності   працюючих,   а   якщо  працює  від  15  до 25 чоловік  -  у  кількості  одного  робочого  місця, якщо інше не  передбачено законом.

Статтею 20 Закону     встановлено, що підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Відповідно до ст. 18 Закону працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

Відповідно до п. 10 Положення про робоче місце інваліда  і порядок працевлаштування  інвалідів, затвердженого Постановою КМ України від 03.05.95 № 314       працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості,  органами  Мінсоцзахисту,  місцевими  Радами  народних депутатів,  громадськими  організаціями  інвалідів  з  урахуванням побажань, стану здоров'я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Відповідно до п. 14 Положення про робоче місце інваліда  і порядок працевлаштування  інвалідів, затвердженого Постановою КМ України від 03.05.95 № 314     підприємства      інформують державну  службу  зайнятості  та  місцеві   органи соціального  захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Відповідач надав докази  подання  відомостей   про   вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів  у державну  службу  зайнятості , а саме звіти форми № 3-ПН про наявність вільних робочих місць ( вакантних посад) та потребу в працівниках  , з яких вбачається, що йому необхідно направити 5 інвалідів для працевлаштування.

Могилів-Подільський  міжрайонний центр зайнятості надав лист № 1410-02 від 21.11.2006 про те, що   відповідач повідомляв  центр зайнятості про можливість працевлаштування інвалідів у 2005 р.

За таких обставин не вбачається підстав для стягнення з відповідача штрафу за нестворення робочих місць для інвалідів.

Керуючись  ст.ст.49,51,87,94,99,160,161,162,163,186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

В позові  відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                    Говор Н.Д.