ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2007 р.                                                           Справа № 11/19/5462

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при секретарі                                                             ,

за участю представників сторін:

від Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України":     Мицька Р.М. - представника за довіреністю №346/10 від 29.12.2006р.,                   Єніка Є.В. - представника за довіреністю №370/10 від 29.12.2006р.

(присутнього в судовому засіданні 12.06.2007р.);

від Орендного підприємства "Західна котельна":

Супінського Г.В. - представника за довіреністю №89 від 15.01.2007р.,

Бешлеги А.Ю. - представника за довіреністю №108 від 19.01.2007р.,

Горбаня О.В. - представника за довіреністю №1028 від 11.06.2007р.,

розглянувши апеляційні скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної

акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

та Орендного підприємства "Західна котельна", м.Хмельницький

на рішення господарського суду Хмельницької області

від "05" березня 2007 р. у справі № 11/19/5462 (суддя Радченя Д.І.)

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Орендного підприємства "Західна котельна", м.Хмельницький

про стягнення 7781743,33 грн.,

та за зустрічним позовом Орендного підприємства "Західна котельна", м.Хмельницький

до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз

України", м. Київ

про визнання недійсною угоди № 06/02-1667 РТЕ від 31.10.02р.,

з перервою в судовому засіданні з 12 червня 2007 року по 21 червня 2007 року

згідно ст. 77 Господарського  процесуального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 05.03.2007р. первісний позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (м. Київ) до Орендного підприємства "Західна котельна" (м.Хмельницький) про стягнення 7781743,33 грн. задоволено частково: стягнуто з Орендного підприємства "Західна котельна" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 2820090,34 грн. основного боргу, 676988,03 грн. інфляційних нарахувань, 184766,69 грн. 3% річних, 12067,04 грн. витрат з державного мита та 55,81 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в решті частини суми первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов Орендного підприємства "Західна котельна" (м.Хмельницький) до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (м. Київ) про визнання недійсною угоди № 06/02-1667 РТЕ від 31.10.2002р. задоволено частково: визнано частково недійсною угоду про розрахунки №06/02-1667 РТЕ від 31.10.2002р., укладену між Дочірньою компанією "Газ України" та Орендним підприємством "Західна котельна" в частині включення заборгованості за спожитий газ в 1999 році на дату укладення угоди в сумі 2193557,76 грн.; стягнуто з Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь Орендного підприємства "Західна котельна" 42,50 грн. витрат з державного мита та 59,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Орендне підприємство "Західна котельна" звернулись до суду з апеляційними скаргами, в яких, відповідно, просять його скасувати в частині часткової відмови у задоволенні первісного позову й часткового задоволення зустрічного позову та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ДК "Газ України" задовольнити в повному обсязі, а у позовних вимогах ОП "Західна котельна" відмовити в повному обсязі, та скасувати рішення суду першої інстанції в частині часткової відмови ОП "Західна котельна" в зустрічному позові до ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" і часткового задоволення первісного позову, прийнявши в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити в повному обсязі, а в первісному позові відмовити.

Мотивуючи апеляційну скаргу, ОП "Західна котельна" вказує, що місцевим господарським судом при прийнятті оскарженого рішення порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема, угода про розрахунки №06/02-1667 РТЕ від 31.10.2002р. має бути визнана недійсною, оскільки  зі сторони ОП "Західна котельна" її було підписано неуповноваженою особою, а саме: не директором підприємства Бешлегою А.Ю., а його заступником Сікалюком В.М., який діяв з перевищенням своїх повноважень, надана ж довіреність від 04.01.2002р. не надає вказаній особі право укладати від імені підприємства договори, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків, крім того в матеріали справи надана лише незасвідчена копія цієї довіреності, що суперечить приписам ст.36 ГПК України. Зазначена угода про розрахунки №06/02-1667 РТЕ від 31.10.2002р. не була в подальшому схвалена юридичною особою, як то передбачено ч.1 ст.63 ЦК УРСР, а отже має бути визнана недійсною.

В своїй апеляційній скарзі Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" зазначає, що при прийнятті оскарженого рішення господарським судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального і процесуального права, а саме:

- місцевий господарський суд прийшов до помилкового висновку з приводу того, що сума основного боргу за первісним позовом з врахуванням висновку судово-бухгалтерської експертизи складає 2820090,34грн., оскільки сума 3430437 грн. списана, адже висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими ст. 43 ГПК України;

- судом першої інстанції неправомірно визнано недійсною угоду про розрахунки №06/02-1667 РТЕ від 31.10.2002р. в частині включення до неї суми боргу в розмірі 2193557,76грн., по якій закінчився строк позовної давності, так як нормами Цивільного кодексу України не передбачено підстав визнання угоди недійсною в зв'язку із закінченням строку давності, крім того, на момент подачі позову строк позовної давності по вимозі про стягнення 2193557,76грн. ще не закінчився;

- в спірній угоді, яка є окремим правочином з погодженими сторонами зобов'язаннями, не передбачено будь-яких умов про зміну порядку обчислення строку позовної давності за договором №15-99/ТКЕ-1-239 від 23.12.1998р.;

- місцевий господарський суд дійшов хибного висновку про те, що угода про розрахунки №06/02-1667 РТЕ від 31.10.2002р. є угодою про розстрочку виконання грошового зобов'язання, оскільки, на думку скаржника, розстрочка є правовою дією в господарському процесі відповідно до ст.121 ГПК України.

Представники Орендного підприємства "Західна котельна" в засіданні суду 12.06.2007р. підтримали доводи власної апеляційної скарги, вважають, що рішення господарського суду Хмельницької області прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просять оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в первісному позові відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Також, зокрема, представник  Бешлега А.Ю. вказав, що доручення від 04.01.2002р. ним як директором ОП "Західна котельна" (був на той час) Сікалюку В.М. - заступнику директора не видавалось.

Представники Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в судових засіданнях заперечили проти доводів, які зазначені в апеляційній скарзі Орендного підприємства "Західна котельна" та підтримали апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вважають, що рішення господарського суду Хмельницької області прийняте з неповним з’ясуванням обставин справи та порушенням норм чинного законодавства, у зв'язку з чим просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а в зустрічному позові відмовити.

В засіданні суду 12.06.2007р. у відповідності до ст.77 ГПК України оголошувалась перерва до 21.06.2007р.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи, зазначені в апеляційних скаргах, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом всіх обставин справи, дослідивши правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

23.12.1998р. між Дочірньою компанією "Торговий дім "Газ України" (Постачальником) та Орендним підприємством "Західна котельна" (Покупцем) було укладено договір на постачання природного газу №15-99/ТКЕ-1-239 (т.1, а.с.12-13).

Відповідно до п.1.1 договору Постачальник зобов'язується передати Покупцю природний газ власних ресурсів НАК "Нафтогаз України"  (далі по договору – "газ"), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Згідно п.5.2 оплата за газ здійснюється Покупцем грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок Постачальника вартості об'єму газу, що передається у місяці поставки газу до 10 числа наступного за звітним місяця.

Оскільки Орендне підприємство "Західна котельна" свої зобов'язання за договором №15-99/ТКЕ-1-239 від 23.12.1998р. щодо оплати за спожитий газ не виконало, то 31.10.2002р. між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", яка згідно п.1.2 Статуту (т.1, а.с.19-22) є правонаступником ДК "Торговий дім "Газ України" (Кредитором) та Орендним підприємством "Західна котельна" (Боржником) було укладено угоду про розрахунки №06/02-1667 РТЕ (т.1, а.с.17).

Відповідно до п.1 вказаної угоди заборгованість Боржника за спожитий в 1999 році природний газ за договором №15-99/ТКЕ-1-239 від 23.12.1998р. на дату укладання даної угоди становить 5013648,10 грн.

Боржник зобов'язується перерахувати суму заборгованості, зазначену в п.1 даної угоди, рівномірними платежами до 01.07.2003р. на консолідований розподільчий рахунок Кредитора (п.2 угоди).

Посилаючись на те, що боржник своє зобов'язання згідно угоди про розрахунки не виконав, борг не сплатив, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 13.09.2005р. (згідно дати на штемпелі відділення поштового зв'язку на конверті) звернулась до господарського суду Хмельницької області з позовом до Орендного підприємства "Західна котельна" про стягнення на її користь з останнього 7781743,33 грн., в тому числі: 5013648,10 грн. основного боргу, 885084,37 грн. пені, нарахованої за період з 08.09.2004р. по 08.09.2005р., 1203571,29 грн. інфляційних нарахувань, 328484, 20 грн. 3% річних, 350955,37 грн. 7% штрафу за прострочення грошового зобов'язання понад 30 днів, нарахованих згідно ст. 231 ГК України (т.1, а.с.2-6).

ОП "Західна котельна", не погоджуючись з позовними вимогами ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та вказуючи, що на момент підписання угоди про розрахунки від 31.10.2002р. згідно даних бухгалтерського обліку у підприємства була відсутня заборгованість у розмірі 5013648,10 грн., 28.10.2005р. подало зустрічну позовну заяву (з врахуванням доповнень №795 від 14.04.2006р. (т.1, а.с.33-35, 123) про визнання недійсною угоди про розрахунки від 31.10.2002р. як такої, що укладена від імені підприємства особою без належних повноважень та в подальшому не схвалена юридичною особою. Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 31.10.2005р. (т.1, а.с.45) було порушено провадження по зустрічному позову.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 14.11.2005р. було задоволено клопотання відповідача та призначено у справі судово-бухгалтерську експертизу, проведення якої доручено КНДІСЕ (т.1, а.с.107-108).

Як вбачається з наявного в  матеріалах справи висновку КНДІСЕ №2265 судово-бухгалтерської експертизи від 16.03.2006р. заборгованість ОП "Західна котельна" перед ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" за спожитий в 1999р. згідно договору №15-99/ТКЕ-1-239 від 23.12.1998р. природний газ станом на 31.10.2002р. та на дату проведення експертизи документально підтверджується в сумі 2820090,34 грн., а не 5013648,10 грн., як вказувалось ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в позовній заяві (т.1, а.с.111-114).

10.05.2006р. господарським судом Хмельницької області було прийнято рішення (т.1, а.с.144-146), яким в задоволенні первісного позову було відмовлено, а зустрічний позов задоволено і визнано недійсною угоду про розрахунки №06/02-1667 РТЕ  від 31.10.2002р., укладену між ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та ОП "Західна котельня", а також стягнуто з ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь ОП "Західна котельна" 85,00 грн. витрат з державного мита.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 19.10.2006р. (т.2 а.с.24-26), прийнятою за наслідками розгляду апеляційної скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Хмельницької  області від 10.05.2006р. у даній справі, апеляційну скаргу було задоволено частково, рішення господарського суду Хмельницької області від 10.05.2006р. скасовано в частині відмови в позові Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Орендного підприємства "Західна котельна" про стягнення 2820090,34 грн. боргу, прийнято в цій частині нове рішення: відновлено Дочірній компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" строк позовної давності в частині стягнення 2820090,34 грн. боргу та стягнуто з Орендного підприємства "Західна котельна" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 2820090,34 грн. боргу, 9241,16 грн. витрат по сплаті державного мита та 42,76 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено та в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.12.2006р. (т.2, а.с.47-52) касаційну скаргу ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" задоволено частково: скасовано постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 19.10.2006р. та рішення господарського суду Хмельницької області від 10.05.2006р., а справу передано на новий розгляд до господарського суду Хмельницької області. Зокрема, в Постанові ВГСУ вказується, що, укладена між сторонами угода про розрахунки є угодою про розстрочку виконання грошового зобов'язання, предметом якої може бути зобов'язання, строк позовної давності за яким не закінчився, оскільки відповідно до ст.73 ЦК УРСР зміна строків позовної давності і порядку їх обчислення угодою сторін не допускаєть ся; доручення ж від 04.01.2002р., видане директором ОП "Західна котельна" на ім'я Сікалюка В.М. з правом підпису векселів, розрахунково-касових та інших документів від імені та в інтересах підприємства, надавало право Сікалюку В.М. підписувати угоду про розрахунки від 31.10.2002р., оскільки угода є різновидом документів, складених від імені підприємства.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 09.01.2007р. справу №11/19/5462 прийнято до провадження (т.2, а.с.57).

02.02.2007р. Орендне підприємство "Західна котельна" відповідно до ст. 22 ГПК України подало доповнення до зустрічного позову (т.2, а.с.62-63), в якому, крім вимоги про визнання недійсною угоди про розрахунки за спожитий газ з підстави її укладення неповноважною особою, додатково вказало, що позивачем за первісним позовом не представлено оригіналу довіреності, виданої Сікалюку В.М., а також зазначило, що угода про розрахунки №06/02-1667 РТЕ від 31.10.2002р. не відповідає вимогам закону в частині боргу, по якому строк позовної давності закінчився (ст. 73 ЦК УРСР).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 05.03.2007р., як зазначалось вище, первісний позов задоволено частково та стягнуто з Орендного підприємства "Західна котельна" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 2820090,34 грн. основного боргу, 676988,03 грн. інфляційних нарахувань, 184766,69 грн. 3% річних, 12067,04 грн. витрат з державного мита та 55,81 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в решті первісного позову відмовлено; зустрічний позов також задоволено частково та визнано частково недійсною угоду про розрахунки №06/02-1667 РТЕ від 31.10.2002р., укладену між Дочірньою компанією "Газ України" та Орендним підприємством "Західна котельна" в частині включення заборгованості за спожитий газ в 1999 році на дату укладення угоди в сумі 2193557,76 грн.; стягнуто з Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь Орендного підприємства "Західна котельна" 42,50 грн. витрат з державного мита та 59,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, враховуючи таке.

Згідно ч.1 ст. 41 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст.48 ЦК УРСР встановлює, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Підписання особою угоди без відповідних повноважень, а також з порушенням наданих їй повноважень, виходячи з приписів ст.63 ЦК УРСР, є підставою для визнання укладеної угоди недійсною як такої, що не відповідає вимогам закону.

Як вбачається з п.8.2 наявного в матеріалах справи Статуту ОП "Західна котельна" (т.1, а.с.130-139) повноважним представником підприємства та його керівником є голова ради орендарів, який обирається загальними зборами строком на 5 років. Згідно п. 8.8 директор підприємства - голова ради організації орендарів, зокрема, здійснює повсякденне керівництво підприємством, призначає заступників директора й головних спеціалістів і розподіляє між ними обов'язки, без доручення здійснює юридичні, фінансові та інші операції.

Як вбачається із змісту угоди про розрахунки №06/02-1667 РТЕ  від 31.10.2002р., остання зі сторони ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" мала бути підписана Генеральним директором Кисельовим О.В., а зі сторони ОП "Західна котельна" – директором Бешлегою А.Ю. (т.1, а.с.17).

Як свідчить пояснювальна записка Бешлеги А.Ю. №2583 від 09.11.2005р. (т.1, а.с.102), доповнення до зустрічного позову №795 від 14.04.2006р. (т.1, а.с.123) та не спростовується позивачем, спірну угоду підписав перший заступник директора ОП "Західна котельна" Сікалюк В.М., але останній, як вказується в цих документах, був відряджений у м.Київ для підписання угоди на постачання газу в опалювальний період згідно посвідчення про відрядження №126, виданого на підставі наказу по підприємству №180 від 31.10.2002р. (т.1, а.с.124-125), а не для підписання угоди.

Проте, в матеріалах справи наявне доручення №10-С від 04.01.2002р. (т.1, а.с.118), видане директором ОП "Західна котельна" Сікалюку В.М., який працює на посаді першого заступника директора ОП "Західна котельна", та уповноважує останнього на підписання векселів, розрахунково-касових та інших документів від імені та в інтересах підприємства, яке дійсне до 01.01.2003р.

Згідно ст. 29 ЦК УРСР юридична особа набуває цивільних прав і бере на себе цивільні обов'язки через свої органи, що діють у межах прав, наданих їм за законом або статутом.

Місцевий господарський суд, враховуючи згідно ст.111-12 ГПК України приписи Постанови ВГСУ від 21.12.2006р., дійшов вірних висновків про те, що доручення від 04.01.2002р., видане директором ОП "Західна котельна" Бешлегою А.Ю. на ім'я Сікалюка В.М. з правом підпису векселів, розрахунково-касових та інших документів від імені та в інтересах підприємства надавало право Сікалюку В.М. підписувати угоду про розрахунки від 31.10.2002р., оскільки вказана угода є різновидом документів, складених від імені підприємства.

При цьому, апеляційний суд критично відноситься до посилань в судовому засіданні представника ОП "Західна котельна" Бешлеги А.Ю. (бувшого директора) про те, що доручення від 04.01.2002р. заступнику директора Сікалюку В.М. взагалі не видавалось, як таке, оскільки про це раніше представниками ОП "Західна котельна" при розгляді справи ні в одній судовій інстанції не заявлялось та не вказувалось як на підставу ні в зустрічному позові, ні в його доповненнях, до того ж у відзиві ОП "Західна котельна" на апеляційну скаргу  (т.2, а.с.11-12) чітко зазначено про те, що вказане доручення видавалось. А тому, за наведеного, не є суттєвою обставиною, що доручення від 04.01.2002р. міститься в матеріалах справи в копії, оригінал же представник ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" не представив, посилаючись на те, що він не зберігся. Крім того, суд касаційної інстанції в своїй постанові від 21.12.2006р., про що вже вказувалось, взяв це доручення до уваги.

Також, колегія суддів повністю погоджується й з висновком господарського суду Хмельницької області в рішенні, зробленим з врахуванням вказівок суду касаційної інстанції, про те, що угода про розрахунки від 31.10.2002р., укладена між сторонами, є угодою про розстрочку виконання грошового зобов'язання, предметом якої може бути зобов'язання, строк позовної давності за яким не закінчився, оскільки відповідно до ст.73 ЦК УРСР зміна строків позовної давності і порядку їх обчислення угодою сторін не допускається. Розстрочка виконання грошового зобов'язання не є виконанням зобов'язання, а тому на неї не поширюється правило, встановлене ч.1 ст.82 ЦК УРСР про те, що боржник не вправі вимагати повернення виконаного за зобов'язанням і після закінчення строку позовної давності.

Як вбачається з висновку судово-бухгалтерської експертизи №2265 від 16.03.2006р. (т.1, а.с.111-114), після дослідження наданих бухгалтерських документів судовим експертом встановлено, що відповідно до "Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій", затвердженої наказом Міністерстві фінансів України від 30.11.1999р. №291 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.12.1999р. за №893/4186, підприємством ОП "Західна котельня" кредиторська заборгованість списана на бухгалтерський рахунок 71 "Інший операційний дохід" субрахунок 717 "Дохід від кредиторської заборгованості" й це списання кредиторської заборгованості проведено після закінчення строку позовної давності, зокрема:

в лютому місяці 2002р. - 192030,94 грн.;

в березні місяці 2002р. - 1206282 грн.;

в квітні місяці 2002р. - 1059828 грн.;

в травні місяці 2002р. - 386232 грн.;

в червні місяці 2002р. - 288241,80 грн.;

в липні місяці 2002р. - 23793 грн.;

в серпні місяці 2002р. - 136059 грн.;

в вересні місяці 2002р. - 137970 грн.

Отже, заборгованість за поставлений газ утворилась в січні - березні 1999 року, а списання її проведено у вересні 2002 року, тобто після закінчення трирічного строку з моменту виникнення заборгованості. В Декларації за 9 місяців 2002 року підприємством відображено доходи як суму заборгованості платника податку перед іншою юридичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності у розмірі 3 433 621 грн., в тому числі прострочена заборгованість ДП "Газ України" 3 430 437 грн.

Відображення в декларації списаної кредиторської заборгованості підтверджено довідкою ДПІ у м. Хмельницькому, в якій зазначено, що за звітний період був нарахований оподаткований прибуток в сумі 1459192 грн. та податкове зобов'язання - 437758 грн.

З огляду на викладене, за результатами дослідження наданих бухгалтерських документів, судовим експертом встановлено та відображено у висновку експретизи, що заборгованість, яка вказана в угоді від 31.10.2002р., в розмірі 5013648,10 грн. станом на 31.10.2002р., тобто на час укладення спірної угоди, документально не підтверджується.

За поставлений у 1999 році природний газ згідно договору №15-99/ТКЕ-1-239 від 23.12.1998р. на дату укладення спірної угоди від 31.10.2002р. та на дату проведення експертизи документально підтверджується заборгованість у розмірі 2820090,34 грн.

Отже, зустрічні позовні вимоги в частині визнання недійсною угоди про розрахунки від 31.10.2002р. за № 06/02-1667 РТЕ, оскільки до неї включений борг в сумі 2193557,76 грн., по вимозі про стягнення якого закінчився строк позовної давності, є обґрунтованими та правомірно задоволеними господарським судом Хмельницької області.

В позовній заяві ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" ставилась вимога про стягнення на її користь з ОП "Західна котельня" 7781743,33 грн. в тому числі: 5013648,10 грн. основного боргу, 885084,37 грн. пені, нарахованої за період з 08.09.2004р. по 08.09.2005р., 1203571,29 грн. інфляційних нарахувань, 328484, 20 грн. 3% річних, 350955,37 грн. 7% штрафу за прострочення грошового зобов'язання понад 30 днів, нарахованих згідно ст. 231 ГК України, однак, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та висновок судово-бухгалтерської експертизи, заборгованість ОП "Західна котельна" перед ДК "Газ України" відповідно до умов угоди від 31.10.2002р. становить 2820090,34 грн., а тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за спожитий газ відповідно до угоди від 31.10.2002р. є обґрунтованими та правомірно задоволеними господарським судом першої інстанції саме в сумі 2820090,34 грн.

Що ж до вимоги про стягнення індексу інфляції, річних, пені та штрафу, то судова колегія зазначає наступне.

Враховуючи правомірно заявлену суму боргу 2820090,34 грн., строк позовної давності за якою не збіг, правомірним є таке нарахування індексу інфляції та 3% річних за вказаний період:

-          інфляційні нарахування підлягають стягненню в сумі 676988,03 грн. (за період, зазначений в розрахунку Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в позові, зробленому з урахуванням умови п.2 угоди від 31.10.2002р. про здійснення оплати боргу до 01.07.2003р.): індекс інфляції становить 1,24; отже, 2820090,34 грн. х 1.24 = 676988,03 грн.);

-          3% річних за прострочений період складають 184766,68 грн. (з 02.07.2003р. по 08.09.2005р.).

Що ж до нарахування пені, то слід вказати, що позивачем згідно умов п.3 угоди від 31.10.2002р. нараховано пеню за період з 08.09.2004р. по 08.09.2005р.

Проте, пунктом 6 ст.232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Місцевий господарський суд вірно визначив, що кінцевим терміном проведення відповідачем оплати заборгованості за угодою про розрахунки є 01.07.2003р., а тому, оскільки позивач звернувся з вимогою про сплату пені 13.09.2005р. (день подачі позову), така вимога є безпідставною.

Нарахування ж позивачем 7% штрафу від суми боргу, передбаченого ст.231 Господарського кодексу України, є безпідставним, оскільки угоду про розрахунки укладено 31.10.2002р., тобто до набрання чинності Господарським кодексом України, а п.5 Прикінцевих положень цього Кодексу передбачає, що положення цього Кодексу щодо відповідальності за порушення господарських зобов'язань, вчинені до набрання чинності відповідними положеннями цього Кодексу стосовно відповідальності учасників господарських відносин, застосовуються у разі, якщо вони пом'якшують відповідальність за вказані правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення господарського суду Хмельницької області від 05.03.2007р. у справі №11/19/5462 є обґрунтованим, законним та прийнятим з повним і всебічним дослідженням всіх обставин, що мають значення для справи, а тому його слід залишити без змін, а апеляційні скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Орендного підприємства "Західна котельна" – без задоволення.

Що ж до посилань Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в апеляційній скарзі на те, що угода про розрахунки № 06/02-1667 РТЕ від 31.10.2002р. не є угодою про розстрочку виконання грошового зобов'язання, оскільки розстрочка є правовою дією в господарському процесі відповідно до ст.121 ГПК України, то вони не приймаються апеляційним господарським судом до уваги, оскільки стаття 121 Господарського процесуального кодексу України урегульовує відстрочку або розстрочку виконання рішення суду, зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови суду, які набрали законної сили, та не застосовуються до встановленого сторонами порядку розрахунків за господарським зобов'язанням.

Керуючись ст.ст.  101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Хмельницької обалсті від 05 березня 2007 року у справі №11/19/5462 залишити без змін, а апеляційні скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ та Орендного підприємства "Західна котельна", м.Хмельницький - без задоволення.

2. Матеріали справи №11/19/5462 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя

судді:

Віддрук. 4 примірника:

1- в справу,

2,3- сторонам,

4- в наряд