ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.05.07 р.                                                                               Справа № 40/40

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом закритого акціонерного товариства „Слов’янськолія” м.Слов’янськ

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Ліра ЛТД” м. Слов’янськ

про стягнення 66420 грн. 86  коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача Лещенко М.М. – начальник юридичного відділу

від відповідача Азарова А.Ю. - представник

З урахуванням складності справи та витребування важливих доказів, про існування яких суд дізнався вже під час процесу, строк вирішення спору було продовжено за приписами частини третьої ст. 69 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлені вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 52272 грн. 65 коп., інфляційних в сумі 10845 грн. 47 коп., трьох процентів річних в сумі 3302 грн. 74 коп. згідно договорів на поставку теплової енергії № 0511/04-2 від 15.10.04р. та № 1710/05-2 від 15.10.05р.

Відповідач визнав борг у повному обсязі по викладеним у відзиві обставинам. Проти задоволення вимог щодо стягнення інфляційних та трьох процентів річних відповідач заперечує.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників сторін, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 15.10.04р. між закритим акціонерним товариством „Славолія” та товариством з обмеженою відповідальністю „Ліра ЛТД” був укладений договір на поставку теплової енергії № 0511/04-2.

Судом прийнято до уваги фактичні організаційно - економічні перетворення на підприємстві позивача згідно п. 1.1 Статуту, за яким закрите акціонерне товариство „Слов’янськолія” є  правонаступником усіх прав та обов’язків закритого акціонерного товариства „Славолія”.

14.10.05р. між закритим акціонерним товариством „Слов’янськолія” та товариством з обмеженою відповідальністю „Ліра ЛТД” був укладений договір на поставку теплової енергії № № 1710/05-2.

На виконання п. п. 1.1 договорів № 0511/04-2 від 15.10.04р. та № 1710/05-2 від 15.10.05р. позивач здійснив постачання теплової енергії на адресу відповідача на загальну суму 52272 грн. 65 коп.

Факт постачання теплової енергії підтверджується актами за період з 01.12.04р. по 17.04.06р., актом звірки взаєморозрахунків станом на 25.04.07р.

Згідно п. п. 5.2 укладених між сторонами договорів оплата вартості теплової енергії здійснюється на підставі рахунку позивача у вигляді 100% оплати за кожний місяць до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідач свої зобов’язання не виконав, теплову енергію отримав на загальну суму 52272 грн. 65 коп., однак їх оплату не провів, внаслідок чого за ним утворився борг в сумі 52272 грн. 65 коп., який позивач намагається стягнути.

Оскільки мало місце несвоєчасне виконання зобов’язань, позивачем пред’явлені вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних в сумі 10845 грн. 47 коп. за період з 01.12.04р. по 01.12.06р., трьох процентів річних в сумі 3302 грн. 74 коп. з 01.12.04р. по 01.12.06р.

За своєю правовою природою між сторонами укладені договори  поставки.

Укладені договори є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов’язань, а саме майново-господарських зобов’язань згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України (статтями 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов’язковим для виконання сторонами.

У силу частини першої ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона – постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього  певну грошову суму.

Господарський кодекс України чітко встановлює, що сторонами договору поставки можуть бути суб’єкти господарювання, вказані у п.п. 1,2 частини другої ст.55 ГПК України.

Сторонами по справі є суб’єкти господарювання у розумінні ст. 55 ГК України.

Як свідчать надані докази у справі відповідач перерахував позивачеві грошові кошти в сумі 9198 грн. 52 коп., які прийняті позивачем у рахунок погашення боргу, однак після звернення позивача з позовом.

Таким чином провадження у справі щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 9198 грн. 52 коп. слід припинити на підставі п.11 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Факт неналежного виконання зобов’язань за договором підтверджено доказами по справі, а існування господарських правовідносин підтверджено визнанням відповідачем боргу.

За такими обставинами, позов щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 43073 грн. 48 коп. обґрунтовано та підлягає задоволенню.

До прийняття рішення по справі позивач згідно ст. 22 ГПК України відмовився від позову щодо стягнення інфляційних в сумі 10845 грн. 47 коп. за період з 01.12.04р. по 01.12.06р., трьох процентів річних в сумі 3302 грн. 74 коп. з 01.12.04р. по 01.12.06р. До прийняття відмови позивача від позову позивачу роз’яснені його процесуальні права, у т.ч. те, що держмито у цій частині поверненню не підлягає і покладається на нього.

Оскільки ці дії не суперечать законодавству відмова від позову в цій частині прийнята судом. Провадження по справі відносно стягнення інфляційних в сумі 10845 грн. 47 коп. за період з 01.12.04р. по 01.12.06р., трьох процентів річних в сумі 3302 грн. 74 коп. з 01.12.04р. по 01.12.06р. підлягає припиненню на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

Витрати по держмиту та забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних  вимог за приписами частини п’ятої ст. 49 ГПК України.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні за згодою сторін було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого згідно статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 526, 712 ЦК України 2003 року, ст. ст. 55, 193, 202, 264, 265 ГК України, ст. ст. 22, 44, частиною п’ятою ст. 49, ст. 69, п.11 ст.80, п. 4 ст. 80, ст. ст. 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Провадження у справі щодо стягнення боргу в сумі 9198 грн. 52 коп. припинити.

2.Провадження у справі щодо стягнення інфляційних в сумі 10845 грн. 47 коп. припинити.

3.Провадження у справі щодо стягнення трьох процентів річних в сумі 3302 грн. 74 коп. припинити.

4.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Ліра ЛТД”, 84100, м. Слов’янськ, Донецька область, вул. Юних Комунарів, 79/29, ід.код 19378572, р/р 260065600 в ДОД АППБ „Аваль”, МФО 335076, на користь:

- закритого акціонерного товариства „Слов’янськолія”, 84122, м. Слов’янськ, Донецька область, вул. Свободи, 85, ід. код 25105616, р/р 4202 в АКІБ УкрСиббанк м. Харкова, МФО 351005, борг в сумі 43073 грн. 48 коп., витрати по держмиту в сумі 522 грн. 72 коп., витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 92 грн. 86 коп., видавши наказ.

5.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 10.05.07р.

Суддя