ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2007                                                                                     Справа № А27/227

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузнецової І.Л.,

суддів: Швець В.В. (доповідач), Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Заєць П.Л.

за участю представників:

позивача: Швець Б.В., довіреність №б/н  від 11.12.06,  представник;

відповідача: Мосейченко О.В., довіреність №341/10/10-1  від 15.01.07,  старший державний податковий ревізор-інспектор;

відповідача: Сависько В.В., довіреність №26611/10/10-1  від 20.12.06,  головний державний податковий інспектор;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська;

на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2006 року;

у справі №А27/227;

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Рибальський кар’єр”, місто Дніпропетровськ;

до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції місто Дніпропетровська;

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю “Рибальський кар’єр”, звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення №/0 від 18 липня 2006 року про визначення податкового зобов’язання позивача з податку на прибуток на загальну суму 129 254,94 гривень з яких 107712,45 гривень основний платіж і 21542,49 гривень штрафні санкції, прийнятого відповідачем Лівобережною міжрайонною державною податковою інспекцією міста Дніпропетровська.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем було неправомірно збільшено валовий доход підприємства на 4271,8 гривень по кредитній заборгованості перед ТОВ “Южнерудпром”, оскільки були відсутні підстави, передбачені статтею 12 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Крім того, твердження податкової інспекції про завищення валових витрат на 465761,05 гривень, у зв’язку з наявністю кредиторської і дебіторської заборгованості є неправомірним, оскільки проведення заліку з ВАТ “Южнерудпром” було неможливо тому, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2004 року у справі про банкрутство вказаного товариства запроваджено мораторій на задоволення вимог кредиторів і на момент проведення перевірки заборгованість позивача перед ВАТ “Южнерудпром” повністю погашена.

Крім того, у зв’язку з недостатністю майна ВАТ “Южнерудпром” заборгованість вказаного товариства перед підприємством позивача не була погашена і відповідно до статті 12 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, як сумнівна заборгованість в розмірі 1 158 051,67 гривень та віднесена до складу валових витрат;

Крім того, виключення відповідачем з валових витрат підприємства 231610,33 гривень, є неправомірним тому, що вказані кошти є безнадійною заборгованістю і підлягають включенню до валових витрат відповідно до підпункту 5.2.8 пункту 5.2 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Постановою господарського суду у справі №А27/227 від 21 листопада 2006 року (суддя Татарчук О.В.) позовні вимоги задоволені повністю.

Приймаючи спірну постанову господарський суд виходив з того, що

ліквідація підприємства - кредитора не розглядається як підстава для збільшення валового доходу боржника.

Стосовно твердження податкового органу про завищення позивачем валових витрат на 465761,05 гривень то позивач мав заборгованість перед ВАТ “Южнерудпром” в розмірі 558913,26 гривень, яку і було погашено.

Перебування юридичної особи - кредитора в процесі банкрутства не є підставою для звільнення боржника від обов’язку погасити заборгованість перед таким кредитором.

Стосовно відповідача про порушення позивачем підпункту 5.3.3 пункту 5.3 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” у вигляді завищення валових витрат на 231 610,33 гривень то господарський суд вважає, що після визнання ВАТ "Южнерудпром" банкрутом сума заборгованості вказаного товариства є безнадійною в повному обсязі без виділення податку на додану вартість.

Тому позивач правомірно відніс до складу валових витрат 231610,33 гривень.

Відповідач не погодившись з постановою господарського суду подав апеляційну скаргу.

Вважає, що вона винесена з порушенням закону.

Господарський суд при винесенні постанови неповно з’ясував усі обставини справи, тому неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідач просить спірну постанову скасувати та у позовних вимогах відмовити посилаючись на те, що згідно вимогам підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, і не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді.

Наведена норма не містить вичерпного переліку доходів, які включаються до валового доходу.

Стосовно проведення завідомо збиткової операції - погашення кредиторської заборгованості перед банкрутом ВАТ “Южнерудпром” в сумі 558 913 гривень з наступним віднесенням цієї суми до складу валових витрат то господарський суд вважає, що оскільки ліквідація кредитора виключає можливість повернення заборгованості, відповідач вважає, що позивач повинен був у відповідності до вищевказаної норми збільшити валовий доход на відповідну суму.

Згідно пункту 1.32 статті 1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Тому відповідач вважає, що позивач мав би набути право на віднесення до складу валових пов’язаних з веденням власної господарської діяльності, лише тих витрат, які спрямовані на отримання доходу.

Стосовно завищення валових витрат на 231610,33 гривень

То відповідач вважає, що відповідно до підпункту 5.3.3 пункту 5.3 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, не включаються до складу валових витрат витрати на сплату податку на додану вартість, включеного до ціни товарів (робіт, послуг), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання.

На апеляційну скаргу позивач надав заперечення, в якому посилається на те, що висновки, викладені в апеляційній скарзі безпідставні і необгрунтовані, тому просить постанову залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав:

Господарським судом у судовому засіданні встановлено, що 1 вересня 2004 року між підприємством позивача-покупець та контрагентом за договором ТОВ “Южнерудпром”-продавець, був укладений договір №КП 03/04 купівлі-продажу будівельних матеріалів.

Відповідачем за результатами перевірки встановлено, що кредиторська заборгованість позивача перед ТОВ “Южнерудпром” відображена в оборотно-сальдовій відомості станом на 31 березня 2006 року.

25 жовтня 2004 року стосовно ТОВ “Южнерудпром” була розпочата процедура ліквідації, а у жовтні 2005 року товариство було ліквідоване.

Відповідачем було збільшено валовий доход підприємства на 4271,8 гривень по кредитній заборгованості перед ТОВ “Южнерудпром”.

Відповідач вважає, що оскільки у підпункті 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” присутні слова, в тому числі, але не виключно, то норма не містить вичерпного переліку доходів, які включаються до валового доходу.

З точки зору відповідача саме на цій підставі позивач мав включити зазначену суму до складу валового доходу.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду про те, що кредиторська заборгованість позивача перед ТОВ “Южнерудпром” не підпадає під наведені ознаки безнадійної заборгованості.

Ліквідація підприємства - кредитора не визначена законодавством як підстава для визнання заборгованості безнадійною.

Відповідно до підпункту 12.1.5 пункту 12.1 статті 12 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, платник податку-покупець зобов’язаний збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості (її частини) визнаної у порядку досудового врегулювання спорів або судом чи за виконавчим написом нотаріуса.

Тобто, Позивач не отримував протягом періоду, що перевірявся, офіційних документів, відповідно до яких повинен був збільшити свій валовий дохід на суму 4271,8 гривень.

Таким чином, судова колегія вважає, що позивач зобов’язаний віднести суму заборгованості перед ТОВ “Южнерудпром” до складу валових доходів лише після закінчення строків позовної давності або після отримання офіційного повідомлення про ліквідацію підприємства.

Як вже зазначалося вище, оскільки такого повідомлення, позивач не отримував, то і підставі для донарахування не має.

Стосовно твердження відповідача про завищення позивачем валових витрат на 465761,05 гривень у зв’язку з не проведенням заліку зустрічних вимог з ВАТ “Южнерудпром” та погашення кредиторської заборгованості перед банкрутом ВАТ “Южнерудпром” судова колегія вважає наступне:

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, валові витрати виробництва та обігу це - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Позивач перерахував ВАТ “Южнерудпром” зазначену суму за отримані від останнього товари (роботи, послуги).

Відповідно до частини 2 статті 601 ЦК України, зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до статті 203 ГК України не визначається зарахування зустрічних однорідних вимог, як обов’язкове для сторін, тобто, проведення взаємозаліку є правом, а не обов’язком позивача.

Посилання відповідача на збитковість операції з погашення заборгованості є недоречним, так як саме по собі перерахування коштів завжди має від’ємний результат для підприємства і податковим органом не враховано, у зв’язку з чим виникла така заборгованість позивача.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Позивач отримав прибуток в негрошовій формі, а саме отримані товари.

Відповідно, зазначені суми правомірно віднесені до складу валових витрат, оскільки є компенсацією вартості таких товарів (робіт, послуг).

Стосовно завищення валових витрат на 231610,33 гривень

Відповідно до пункту 1.25 статті 1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, безнадійна заборгованість це заборгованість юридичної особи, оголошеної банкрутом у порядку, встановленому законом, або при її ліквідації.

Після визнання ВАТ “Южнерудпром” банкрутом сума заборгованості вказаного товариства є безнадійною в повному обсязі без виділення податку на додану вартість.

Судова колегія погоджується з посиланням господарського суду до підпункту 5.2.8 пункту 5.2 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” відповідно до якого, до складу валових витрат включаються суми безнадійної заборгованості в частині, що не була віднесена до валових витрат, у разі коли відповідні заходи щодо стягнення таких боргів не привели до позитивного наслідку.

З урахуванням викладеного, позивачем правомірно віднесено до складу валових витрат 231610,33 гривень.

З врахуванням вищевикладеного судова колегія вважає апеляційну  скаргу залишити без задоволення, постанову залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 167, 200, 205, 206 КАС України суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська, залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2006 року у справі №А27/227, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                                 І.Л. Кузнецова

Судді:                                                                                         В.В. Швець

Л.О. Чимбар