ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007 р.
№ 2-13/12164-2006

Вищий господарський  суд  України у складі колегії суддів :

головуючого судді
Овечкіна В.Е.,

суддів
Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

ТзОВ “Роза Криму”

на постанову
від 11.12.06 Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі
№2-13/12164-2006  господарського суду АР крим

за первісним  позовом
прокурора міста Феодосії в інт. держави в особі Феодосійської міської ради

до
ТзОВ “Роза Криму”

про
повернення самовільно зайнятої земельної ділянки

за зустрічним  позовом
ТзОВ “Роза Криму”

до відповідача
Феодосійської міської ради

про спонукання укласти договір оренди земельної ділянки

у справі взяли участь представники

позивача: не з’явилися

відповідача: Резниченко Є.А., довір. від 16.02.07

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду АР Крим від 09.10.2006                             (суддя А. Жукова), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.12.2006 (колегія суддів: В. Лисенко, Л. Заплава,    З. Маслова), позовні вимоги про повернення відповідачем самовільно зайнятої земельної ділянки площею 1,2418га в м. Феодосія,                                 вул. Сімферопольське шосе, 30 задоволені частково. Відповідача зобов’язано повернути 0,2327га. В іншій частині позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ТОВ “Роза Криму” м. Феодосія до міськради про спонукання укласти договір оренди земельної ділянки відмовлено.

Судові акти мотивовані тим, що з досліджених доказів вбачається, що відповідач самовільно займає земельну ділянку площею 0,2327га під складування будівельних матеріалів та автостоянки, а не 1,2418га, як зазначено в позові прокурора.

Відмова в задоволенні зустрічного позову мотивована тим, що в позові мова іде про земельну ділянку, що використовується від складування будматеріалів і автостоянку. Позовні вимоги не стосуються землі під об’єктами нерухомості.

ТОВ “Роза Криму” в поданій касаційній скарзі просить скасувати прийняті у справі судові акти і відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов. Скаржник вважає, що судами порушені і неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права, зокрема ст. ст. 43, 34, 43, 101 Господарського процесуального кодексу України, ст. 377 ЦК України, ст. ст. 120, 142, 143, 144, ч.2 ст. 149 Земельного кодексу України.

В скарзі зазначено, що земельна ділянка площею 1,61 га за адресою              м. Феодосія, Сімферопольське шосе, 30 була передана у повне господарське ведення  державному підприємству Квітково-декоративного радгоспу “Роза”. Потім на підставі рішення господарського суду АРК у справі № 2-18/2225-2003 від 24.03.2003 міська рада рішенням від 27.06.2003 № 795 затвердила проект відведення земельної ділянки ВАТ “Роза” для обслуговування будівель і споруд виробничої бази і передала її в оренду строком до 27.06.2052року. Відповідно ст.1.1 Статуту ТОВ “Роза Криму” є правонаступником ВАТ “Роза”. За користування земельною ділянкою ТОВ перерахувало до місцевого бюджету 130773 грн., але незважаючи  на вказані вище обставини, безпідставно встановлений факт самовільного зайняття земельної ділянки ТОВ “Роза Криму” площею 0,2327га за адресою Сімферопольське шосе, 30 м. Феодосія. За даною адресою на земельній ділянці площею 1,2318га, згідно проекту відведення, розташовані об’єкти нерухомого майна ТОВ “Роза Криму”. Скаржник вважає, що у випадку переходу права власності на будівлі і споруди до юридичних осіб переходить право оренди на земельну ділянку і тому суди безпідставно не зобов’язали міську раду укласти з ТОВ договір оренди землі.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга   підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій встановлене наступне по первісному позову.

ТОВ “Роза Криму” самовільно, без правовстановлюючих документів займає земельну ділянку площею 0,2327га під складування будівельних матеріалів та автостоянки.

Доказів того, що відповідач по первісному позову самовільно займає земельну ділянку площею 1,2418га прокурором та позивачем не доведено.

По зустрічному позову встановлено, що ТОВ “Роза Криму” на праві власності належить нерухоме майно за адресою: м.Феодосія, Сімферопольське шосе, 30.

Рішенням міської ради № 795 від 27.06.2003 був затверджений проект відводу земельної ділянки ВАТ  “Роза” для обслуговування споруд і будівель виробничої бази та передано в оренду строком до 17.06.2052 року земельну ділянку за адресою м. Феодосія, Сімферопольське шосе, 30 площею 1,6051га. Правовстановлюючі документи на цю землю у ТОВ  відсутні.

Позовні вимоги прокурора стосуються не землі для обслуговування споруд і будівель, а земельної ділянки, що використовується ТОВ під автостоянку та склад будівельних матеріалів.

Самовільним зайняттям землі є заволодіння земельною ділянкою, що не спирається на закон і відбувається з порушенням визначеного порядку надання земельних ділянок, здійснюване без відведення землі в натурі й одержання документа, що засвідчує право на землю.

Відповідно ст. 125 Земельного кодексу України, приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі                           (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється.

Що стосується зустрічного позову, то згідно вимог ст. 60 Господарського процесуального кодексу України він повинен бути взаємопов’язаним  з первісним предметом спору або обставинами виникнення спору та інше. В зустрічному позову ТОВ “Роза Криму” просить зобов’язати міську раду укласти з ТОВ договір оренди  земельної ділянки площею 1, 6051га, на яку рішенням міськради № 795 від 27.06.2003 затверджений проект відводу не ТОВ, а Відкритому акціонерному товариству “Роза” і вирішено оформити ВАТ договір оренди землі до 27.06.2052року. ТОВ “Роза Криму” претендує на цю землю, оскільки воно є правонаступником майнових прав та обов’язків ВАТ “Роза”.

До правонаступника переходять майнові права і обов’язки                         ВАТ “Роза”, а що стосується земельної ділянки, то, як зазначено в ст. 120 ЗК України, право власності на земельну ділянку може  переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування –на підставі договору оренди у разі переходу права власності на будівлю.

У разі відчуження будівель і споруд на орендованій земельній ділянці право на земельну ділянку визначається за договором оренди, якщо у договорі оренди це питання не обумовлене, то право на земельну ділянку визначається договором з орендодавцем.

Відповідно ст. 377 Цивільного кодексу України, якщо будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій в користування, то у разі їх відчуження до позивача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Суди попередніх інстанцій не дослідили суттєві обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема: чи був укладений договір оренди землі на підставі рішення міськради № 795 від 27.06.2003 з ВАТ “Роза”, його умови та чи пройшов він державну реєстрацію. Не з’ясовано, чи входить спірна  земельна ділянка 0,2327га у склад земель, відведених ВАТ “Роза” (проект відведення) та не з’ясована її адреса. Чи звертався відповідач ТОВ “Роза Криму” у відповідні органи з питанням про оформлення земельної ділянки на себе та яку відповідь отримав. Якщо міська рада відмовила у клопотанні Товариства “Роза”, то з яких мотивів.

В матеріалах справи відсутній проект договору оренди, який відповідач просить зобов’язати укласти міську раду.

Судами не досліджено чи залишилось в силі рішення Севастопольського апеляційного господарського суду від 22.12.2005 у справі № 2-21/13264-2005.

Зазначені обставини, які безпосередньо стосуються предмета даного господарського спору, судом першої та апеляційної інстанції всупереч вимогам ст. 43 Господарського процесуального кодексу України не досліджені і їм не надано правової оцінки, що робить неможливим перевірку юридичної оцінки всіх обставин справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що справа підлягає направленню на новий розгляд.

При повторному розгляді справи суду першої інстанції необхідно усунути зазначені недоліки, ретельно з’ясувати всі обставини справи, що стосуються предмету позову, зокрема, чи є він предметом позову зустрічного позову. Відповідно встановленим обставинам правильно застосувати норми матеріального та процесуального права і винести законне, обгрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 1115 –1117, 1119-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТзОВ “Роза Криму” задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду                  АР Крим від 11.12.2006 та рішення господарського суду АР Крим від 09.10.2006 у справі № 2-13/12164-2006 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду АР Крим.

Головуючий, суддя                     В.Овечкін

Судді                    Є.Чернов

В.Цвігун