ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2007 р.                                                 Справа №  9/381/07

м. Миколаїв

За позовом: Акціонерне товариство відкритого типу “Гілея”, 55204, Миколаївська обл., м. Первомайськ, Бульвар Миру, 4

до  відповідача: Сільськогосподарське закрите акціонерне товариство «Колос»(Миколаївська обл., Веселинівський район, с. Зелене, вул. Одеська, 2)

Суддя Філінюк І. Г.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: Кузнєцов І.Є. –дор. № 3457 від 14.02.2006р.

від відповідача:

СУТЬ СПОРУ:

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.07.2007р., позивач просить суд стягнути з відповідача 111188,12 грн. вартості ТМЦ наданих на умовах товарного кредиту, 35097,78 грн. пені за прострочення оплати ТМЦ, 6453270 грн. пені за недопоставку цукрових буряків за договором № 64/св від 09.02.2006р.

Відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі.

За згодою сторін в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи,  суд –

В с т а н о в и в:

09.02.2006р. між сторонами було укладено договір № 64/СВ на вирощування та постачання цукрових буряків, за умовами якого сторони зобов’язались на основі співробітництва, спільної трудової участі та організації, шляхом використання власного майна, устаткування, фінансових, людських ресурсів, матеріалів, сировини тощо, діяти для досягнення спільної мети, а саме: забезпечення стабільно високого продуктивного виробництва цукрових буряків та досягнення максимально можливих прибутків. Крім того, відповідач (виробник) зобов’язався передати позивачу  цукровий буряк, а позивач, в свою чергу, зобов’язався прийняти товар та оплатити його вартість на умовах передбачених договором.

Згідно п.2.10 Договору, завод має право провести попередню оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виробника.

З наданих матеріалів вбачається, що позивач здійснив попередню оплату товару в сумі 133500 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 389 від 22.03.2006р., № 589 від 13.04.06р., № 714 від 28.04.2006р.. № 911 від 26.05.2006р.

Відповідно до п.2.11 Договору для досягнення мети договору, позивач вправі здійснити поставку товарно-матеріальних цінностей необхідних виробнику для вирощування цукрових буряків (насіння, масивно-мастильні матеріалів, засобів захисту рослин, мінеральних добрив та інше). Найменування, кількість, ціна зазначених  товарно-матеріальних цінностей визначається сторонами додатково, та вказується в накладних на їх відпуск. Поставка товарно-матеріальних цінностей виробнику здійснюється на умовах товарного кредиту.

Згідно п.2.12 Договору, за користування товарним кредитом виробник сплачує заводу 24% річних від вартості отриманих, але не оплачених товарно-матеріальних цінностей. Проценти нараховуються і підлягають сплаті з наступного дня після фактичної передачі товарно-матеріальних цінностей і до повної їх оплати або проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою однієї із сторін.

Позивачем було здійснено поставку ТМЦ на умовах товарного кредиту на загальну суму 671825,37 грн., що сторонами в судовому засіданні не заперечується.

Відповідно до п. 2.12 Договору, за користування товарним кредитом Відповідач повинен сплатити 24 відсотки річних від вартості отриманих але не оплачених товарно-матеріальних цінностей, 3 % річних за засоби захисту рослин, насіння цукрового буряку надавалось по безвідсотковому кредиту.

На підставі даного пункту договору, позивачем нараховано відповідачу відсотки за користування товарним кредитом в розмірі 35097,78 грн. за період з 31.03.2006р. по 08.02.2006р. ( спр. арк.. 11-13)

Згідно до п.п. 2.4. 31 договору, відповідач зобов'язувався в строк до 01 листопада 2006 р. передачі у власність Позивача цукрового буряку в кількості 8025т.  за ціною 195 грн. за одну тонну при базисній цукристості 16 %.

Відповідач частково виконав прийняті на себе зобов’язання, поставивши  цукрових буряків в кількості 4368.238 тонни за накладною № 891 від 04.12.2006 р.

Відповідно до п.3.2 Договору, у разі відхилення рівня цукристості товару від базисного, визначена сторонами ціна корегується у відповідності до коефіцієнтів, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №868 від 02.06.2000р.

Враховуючи наявність відхилення рівня цукристості переданого відповідачем буряку від базисного, сторонами було визначено його вартість у сумі 841006,93 грн., що зазначено в накладній № 891 від 04.12.2006р.

Таким чином, відповідач частково розрахувався за товарний кредит, і його заборгованість складає (156000,00 –120 708,67 = 35291,33) -  35 291 грн. 33 коп., що складає  181 тонну цукрового буряку в заліковій вазі з цукристістю 16 %.

За інші товарно-матеріальні цінності надані на умовах товарного кредиту, а також нараховані проценти за користування товарним кредитом, Відповідач, згідно з п. 3.4 Договору,  зобов’язувався розрахуватися не пізніше 01 листопада 2006 року шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позивача в установі банку, або шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою однієї із сторін.

Проте, до закінчення встановленого договором строку, відповідач зобов’язання не виконав, оплату не провів, чим порушив умови укладеного договору.

Відповідно до положень ст. 601 ЦК України, зобов'язання може бути припинене зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

В результаті проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог заборгованість відповідача за товарний кредит (з урахуваннм поставки малясу  в кількості 10308т. на суму 2783,16грн. ) станом на 08.02.2007р. складає 111188,12 грн.

Згідно пп. 2.4, 3.1 Договору відповідач зобов’язався передати у власність позивача 8025 тон цукрового буряку в заліковій вазі, за ціною 195,0 грн. (при базисній цукристості 16%), в строк до 01.11.2006р., на умовах франко-бурякове поле виробника.

Відповідач свої зобов’язання по договору виконав не в повному обсязі.

Сторони умовами пункту 4.3 договору визначили, що у разі  порушення умов передбачених п.2.4 договору, виробник незалежно від наявності вини (умислу або необережності), сплачує заводу пеню у розмірі п’яти відсотків від вартості недопоставленого товару за кожний день прострочки.

Стаття 230 ГК України передбачає, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання.

Суд вважає доведеним факт неналежного виконання відповідачем умов договору.

На підставі п. 4.4 договору, позивачем нарахована пеня за неналежне виконання умов договору в частині недопоставки товару, за період з 01.11.2006р. по 01.05.2007р., виходячи з вартості непоставленого  товару –3656,762 тон на суму 713068 грн., розмір пені складає 6453270,83 грн.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Приймаючи рішення по справі судом взято до уваги, що невиконання умов договору з боку відповідача завдало збитків позивачу по справі, оскільки останній не здійснив переробку  продукції, яку мав поставити відповідач, а відповідно і не отримав плануємого доходу.

Крім того, позивач та відповідач є переробниками сільськогосподарської продукції, економічні інтереси яких повинні бути враховані в повному обсязі, як учасників договору, так і учасників господарських відносин на ринку готової продукції, тобто з урахування залежності позивача від виконання сільгоспвиробником умов договору, оскільки невиконання умов договору останнім зводить нанівець економічну діяльність заводу, що в подальшому, неминуче зачіпає інтереси споживачів готової продукції.

Однак, враховуючи, що відповідач є сільгоспвиробником, основним видом діяльності якого є вирощування сільськогосподарської продукції, приймаючи до уваги державну направленість на підтримку вітчизняних сільгоспвиробників, суд, керуючись п.3 ст.83 ГПК України,  вважає за можливе зменшити розмір стягуваної з відповідача пені до 800000,0 грн.

Судом не приймається до уваги посилання відповідача стосовно неукладеності договору, оскілки обставини його підписання, на які посилається відповідач, не доведені належними доказами.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.44,49,82,83, 84,85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «Колос» (57032, Миколаївська обл., Веселинівський район, с. Зелене, п/р 260021681 в МФ ВАТ «Мегабанк», МФО 326881, Код ЕДРПОУ 00429252) на користь Акціонерного товариства відкритого типу “Гілея”, (55204, Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Бульвар Миру, 4, р/р 0233 в ТОВ “Укрпромбанк” м.Київ, МФО 321228, ) –111188,12 грн. вартості  ТМЦ наданих на умовах товарного кредиту, 35097,78 грн. пені за прострочення оплати ТМЦ, 800000 грн. пені за недопоставку цукрового буряку, 1462,86 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Стягнути з Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «Колос» (57032, Миколаївська обл., Веселинівський район, с. Зелене, п/р 260021681 в МФ ВАТ «Мегабанк», МФО 326881, Код ЕДРПОУ 00429252) в доход Державного бюджету України в особі ВДК Центрального р-ну м.Миколаєва (р/р №0006 в УДК у Миколаївській області, КБК 22090200, МФО  826013, код ЄДРПОУ  - 23626096) –24037,14  грн. держмита.

4. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя                                                        I.Г.Фiлiнюк