ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2007 р.  10-35              Справа № АС-13/485-06

вх. № 13073/1-13

Суддя господарського суду Харківської області Водолажська Н.С.

за участю секретаря судового засідання Зіміна К.В.

представників сторін :

позивача - Гладкова В. П., дов. № 3 від 09.01.07 р.,                          - Палій О. В., дов. № 4 від 09.01.07 р.,

- Абрамова Г. М., голова, пасп. ММ 917098

1 відповідача - не явився

2 відповідача - Горбатенко І. М., дов. № 3391/10/10-403 від 14.09.06 р.

Прокурор- не явився

по справі за позовом  Виробничий кооператив "Голуб" м. Харків

до  ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова,

ДПА у Харківській області

про визнання нечинним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, виробничій кооператив „Голуб”, просить визнати недійсним та скасувати рішення ДПІ Червонозаводського району м. Харкова № /0 від 09.10.06 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 105678,3 грн. як необґрунтоване та незаконне, посилаючись на приписи законів України „Про державну податкову службу в Україні”, „Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, постанови КМУ № 1336 „Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на результати перевірки та інші обставини, викладені у запереченні та поясненнях представників в судовому засіданні.

Справа розглядається в порядку КАС України.

Надані документи свідчать, що підставою для прийняття оскарженого рішення є акт ДПА Харківської області від 26.09.06 р. перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єктами підприємницької діяльності складу непродовольчих товарів, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 152, який належить позивачу.

Як вказує відповідач у запереченні на позов, дана перевірка була плановою, в ході якої було виявлено здійснення реалізації продукції, що не є продукцією власного виробництва, без застосування РРО. В поясненнях в судовому засіданні відповідач вказував на те, що перевірка проводилася спеціалізованим відділом ДПА Харківської області на підставі плану, затвердженого заступником Голови ДПА Харківської області.

Суд вважає необхідним відмітити, що повноваження ДПА в областях визначені ст. 9 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”. Ця ж норма встановлює, що у разі коли зазначені в частині  першій  цієї  статті  органи державної  податкової  служби безпосередньо здійснюють контроль за платниками податків, інших  платежів, вони виконують щодо цих платників ті ж функції, що й державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції.

Функції державних податкових інспекцій в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонних та об`єднаних державних податкових інспекцій визначені у ст. 10 Закону. Зокрема ці органи уповноважені здійснювати у межах своїх повноважень контроль за законністю валютних операцій,  додержанням установленого порядку розрахунків із споживачами з використанням електронних контрольно-касових апаратів, товарно-касових книг, лімітів готівки в касах та  її використанням для розрахунків за товари, роботи і послуги, а також за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій,  патентів, інших спеціальних дозволів на здійснення деяких видів підприємницької діяльності.

Оскільки позивач зареєстрований як платник податків у ДПІ Червонозаводського району, тому саме цей орган державної податкової служби уповноважений здійснювати контроль за додержанням податкового та іншого законодавства з боку платника і такими повноваженнями не наділений відділ контролю за розрахунковими операціями в сфері готівкового обороту ДПА в Харківській області. За таких обставин у працівників ДПА в Харківській області не було законних підстав для проведення перевірки.

Крім того, як встановлено судом і це не спростовано відповідачем, ДПІ Червонозаводського району м. Харкова не видавало перевіряючим направлення на перевірку, а ці направлення були видані ДПА Харківської області. Таким чином перевіряючи проводили перевірку без належним чином оформлених повноважень (посвідчень) на перевірку.

Оскільки перевірку здійснювали працівники ДПА в Харківській області без належним чином оформлених направлень, які можуть бути видані тільки ДПІ Червонозаводського району, і цей факт відповідачем не спростований, враховуючи вище доведені обставини, акт перевірки є неправомірним, а рішення, прийняте на підставі такого акту є незаконним.

Крім того, слід відмітити, що відповідач безпідставно наполягає на тому, що проведена перевірка є плановою, оскільки в ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” визначено, що перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законом України „Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” вважаються позаплановими перевірками. А тому її призначення та проведення повинно здійснюватися відповідно вимогам наведеної норми та ст. 11-2 Закону. Але відповідачем не надано доказів того, що проведенню перевірки передувало ухвалення наказу керівником органу ДПС.

Також слід відмітити, що п. 1 та п. 2 ст. 3 Закону України „Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, порушення яких було встановлено перевіряючими, визначають, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов’язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок та видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

При цьому розрахунковою операцією є приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг). Законом також визначено, що місце проведення розрахунків це місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Як вказано в акті перевірки і це підтверджено гр. Цепочко О.В., викликаної в судове засідання в якості свідка, наявність порушень було встановлено за результатами дослідження розрахункових книжок за період з 29.08.02 р. по 31.08.06 р., де відображені операції по реалізації швацьких голок та іншої фурнітури на загальну суму 2135,67 грн. При проведенні самої перевірки реалізація товарів не відбувалася.

З цього випливає, що фактично була проведена документальна перевірка, але її призначення та оформлення не проведені належним чином.

Також суд вважає необхідним відмітити і це не спростовано відповідачем, що склад непродовольчих товарів не є торговим приміщенням (місцем реалізації товарів), фактично продаж проводився з пересувного лотка, який ставився на території подвір’я і мав вихід на вулицю, а розрахунки за придбані товари (неліквіди) покупці проводили в бухгалтерії підприємства, тобто місце проведення розрахункової (розрахункових) операції не співпадало з місцем продажу товару.

При проведенні перевірки перевіряючими та при прийнятті оскарженого рішення відповідачем не були взяті до уваги положення Постанови КМУ № 1336 від 23.08.00 р. „Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, в якій установлений граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), у разі перевищення якого застосування реєстраторів розрахункових операцій є обов'язковим, для форм та умов проведення діяльності, визначених у переліку (крім абзаців другого та третього пункту 1), 200 тис. гривень.

Крім того, Постановою КМУ № 121 від 07.02.01 р. „Про терміни переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій” передбачено, що для суб’єктів підприємницької діяльності, які здійснюють торгівлю з лотків застосування РРО розпочинається через місяць з дати перевищення граничного розміру річного обсягу. Але відповідачем не надано доказів того, що об’єм реалізації товарів не власного виробництва перевищив граничного розміру річного обсягу на початок періоду, за який встановлені порушення.

За таких обставин у перевіряючих не було законних підстав вимагати від позивача використовувати РРО при наявності належним чином оформлених та зареєстрованих розрахункових книжок.

Зважаючи на те, що перевірка проведена всупереч вимогам чинного законодавства, висновки зроблені без врахування норм чинного законодавства і те, що відповідач не виконав приписів п. 2 ст. 71 КАС України, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями   7, 9, 17, 79, 86, 94, 160 - 163  Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. Визнати недійсним та скасувати рішення ДПІ Червонозаводського району м. Харкова № /0 від 09.10.06 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 105678,3 грн.

Стягнути з державного бюджету України на користь виробничого кооперативу "Голуб" м. Харків (код 00310634) 3, 40 грн. судового збору.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи,  які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права,  свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в  апеляційному  порядку  постанову суду першої інстанції повністю або частково.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна скарга може бути  подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанови набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлений 15.01.2007 р.

Суддя                                                                                            Водолажська Н.С.