ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2007 р.
№ 184/8-06(02-09/1022/11)

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючий суддя
Муравйов О. В.

судді
Полянський А. Г.
Фролова Г. М.

розглянувши
касаційну скаргу
Української аграрної біржі

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 13.12.2006 року

по справі
№ 184/8-06 Господарського суду Київської області

за позовом
Української аграрної біржі

до
Акціонерного товариства "Агросервіс"

про
стягнення 1770170,30 грн.

За участю представників сторін:

від позивача:
Гладишко Ю.П. –дов. №07032.05/280 від 01.03.2007 року
Арбузов О.О. –дов. №07032.05/281 від 01.03.2007 року

від відповідача:
не з’явився

Ухвалою Вищого господарського суду України від 07.02.2007 року касаційна скарга Української аграрної біржі була прийнята до провадження, її розгляд призначений на 06.03.2007 року.

До початку розгляду справи по суті у судовому засіданні 06.03.2007 року відводів складу суду не заявлено.

За згодою позивача, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 06.03.2007 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Представник відповідача Акціонерного товариства "Агросервіс" в судове засідання не з’явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь належним чином. Оскільки від сторін додаткові документи не витребовувались, явка представників сторін обов’язковою не визнавалася, про існування поважних причин неявки відповідач суд не повідомляв, з клопотанням про відкладення розгляду не звертався, а також виходячи з меж перегляду справи судом касаційної інстанції, встановлених ст. 1117 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за наявними матеріалами без участі представника відповідача, належним чином повідомленого про судове засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, Українською аграрною біржею заявлений позов про стягнення суми основного боргу в розмірі  1596916 грн. 10коп. по контракту лізингу №49 від 31.07.1997 року.

Рішенням Господарського суду Київської області від 28.09.2006 року (суддя Чорна Л.В.), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 13.12.2006 року (головуючий суддя Швець В.О., судді Андрейцева Г.М., Фаловська І.М.), в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятими по справі судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Українська аграрна біржа звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, з урахуванням додаткових обґрунтувань, просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 28.09.2006 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 13.12.2006 року, а справу № 184/8-06 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу Акціонерного товариства "Агросервіс" на час розгляду справи в касаційній інстанції суду наданий не був, що в силу положень статті 1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення, що оскаржується.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Як вірно встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, Українська аграрна біржа згідно з Постановою КМУ від 15 липня 1997 року № 753 (п.8) здійснює функції державного агента: із залучення кредитів для фінансування закупівлі сільськогосподарської техніки "Кейс Корпорейшн", з поставки техніки сільськогосподарським товаровиробникам та іншім суб'єктам господарювання та з укладання з останніми договорів купівлі-продажу на умовах розстрочення платежу або договорів фінансового лізингу терміном на п'ять років.

На підставі вищевказаної постанови КМУ між сторонами був укладений контракт лізингу № 49 від 31 липня 1997 року.

Відповідно умов вказаного контракту, позивач передав, а відповідач прийняв у платне користування на умовах фінансового лізингу сільськогосподарську техніку - 5 комбайн-комплектів CASE ІН модель 2166, що підтверджується видатковими накладними та актами здачі-прийому.

Загальні зобов'язання по сплаті на момент укладання Контракту згідно додатку №3 до контракту становили 651 846 доларів США.

Сторони, що визнається касаційною інстанцією, встановили кінцевий термін розрахунків за контрактом - 15 листопада 2002 року.

Відповідач свої зобов'язання належним чином та своєчасно не виконав - за отриману техніку розрахувався частково на суму 736717,93 грн., що становить 171134,99 доларів США. У зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, відповідно п.п. 17.5.6. контракту надану відповідачу техніку було вилучено та реалізовано, що підтверджується накладними на вилучення техніки, актами про вилучення та виконавчим написом від 18.01.2001 року.

Сума заборгованості за контрактом згідно розрахунку позивача становить316221,01 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату подачі позову становить 1596916,1 грн.

Згідно статті 71 ЦК УРСР, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до статті 76 ЦК УРСР, перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Право Держави на отримання різниці коштів, визначених контрактом лізингу в момент його укладання та фактично сплачених, виникло, як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджено апеляційною інстанцією, 15 листопада 2002 року. Оскільки до вказаного терміну користувач техніки не розрахувався, право Української аграрної біржі на забезпечення повноти розрахунків з Державою вважається, що визнається касаційною інстанцією, порушеним. Від цієї дати, що визнається касаційною інстанцією, починається відлік терміну позовної давності.

Як встановлено місцевим господарським судом, 15.08.2002 року Заступником прокурора Київської області в інтересах держави в особі Української аграрної біржі було подано позовну заяву про стягнення суми боргу в розмірі 2 606 382,25 грн. Натомість, ухвалою Господарського суду Київської області по справі № 421/3-2002 від 05.08.2005 року провадження по справі було припинено, в зв'язку з тим що Україна аграрна біржа є самостійним господарюючим суб'єктом і не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування.

В порушення статей 33, 34 ГПК України, Українська аграрна біржа не надала ані місцевому господарському суду, ані апеляційній інстанції жодного доказу, який би свідчив про звернення Української аграрної біржі до господарського суду за захистом свого порушеного права.

Позивач при розгляді справи в судах першої та другої інстанцій, а так само і при касаційному перегляді справи вважав, що відповідно статті 79 Цивільного кодексу УРСР перебіг строку позовної давності переривається пред'явленням позову. Після перериву перебіг строку позовної давності починається спочатку, тобто відлік терміну позовної давності починається з дати винесення ухвали.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з таким твердженням Української аграрної біржі та вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 4 статті 79 ЦК УРСР подання позову, залишеного без розгляду не перериває перебігу строку позовної давності. Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності переривається пред'явленням позову в установленому порядку. Суд касаційної інстанції вважає, що зазначення в наведеній нормі про подачу позову в установленому порядку означає дотримання позивачем правил подачі позову, встановлених процесуальним законодавством.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, з позовом в інтересах позивача звертався прокурор, при чому прокурор не мав на це повноважень. Сам позивач з позовом до суду не звертався. Отже, посилання позивача на ч 1 ст. 79 ЦК УРСР суд касаційної інстанції вважає безпідставним, оскільки позивач не звертався з позовом до суду в установленому порядку.

На підставі викладеного, Вищий господарський суд України вважає, що підстав для скасування рішення Господарського суду Київської області від 28.09.2006 року та постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 13.12.2006 року по справі № 184/8-06 немає, а тому касаційна скарга Української аграрної біржі задоволенню не підлягає.

Інші доводи, викладені Українською аграрною біржею в касаційній скарзі, не приймаються Вищим господарським судом України, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами обставин справи. Оскільки встановлення фактичних обставин справи не входить до компетенції суду касаційної інстанції, доводи заявника касаційної скарги щодо переоцінки наявних у справі доказів колегією суддів Вищого господарського суду України відхиляються.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу Української аграрної біржі залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 13.12.2006 року по справі № 184/8-06 залишити без змін.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
А. Г. Полянський

Г. М. Фролова