ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01 серпня 2007 р.

№ 20-8/481-7/075

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Подоляк
О.А. -головуючого,

Мележик Н.І.,

Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу Приватного підприємства
"Алмаз-строй" на постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 29 травня 2007 року у справі № 20-8/481-7/075
Господарського суду міста Севастополя за позовом Відкритого акціонерного
товариства Українська страхова компанія "Гарант-Авто", м.
Севастополь, до: 1) Комунального підприємства "Севміськводканал", м.
Севастополь, 2) Приватного підприємства "Алмаз-строй" , м.
Севастополь, 3) Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Севастополь, за
участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: 1) Інспекції державного архітектурного будівельного
контролю, м. Севастополь, 2) Закритого акціонерного товариства "Крим НІІ
проект", м. Севастополь,  про
стягнення 11 101грн. матеріальної шкоди,

за участю представників сторін:

позивача:-не з'явився;

відповідача-2:-Муляр В.Я. (дов. від
15.03.2007р.),

в с т а н о в и в:

У грудні 2004 року позивач -ВАТ
Українська страхова компанія "Гарант-Авто" -пред'явив у
господарському суді позов до відповідачів: -1) КП "Севміськводканал",
2) ПП "Алмаз-строй", 3) СПД-ФО ОСОБА_1   про стягнення 11 101грн. матеріальної шкоди.

Вказував, що 28.02.2004р. з
зовнішніх мереж відповідача-1 виник витік води, що спричинило затоплення
підвального приміщення, яке розташоване під АДРЕСА_1 та знаходиться в оренді у
відповідача-3.

Зазначав, що 28.08.2003р. між ним
та відповідачем-3 було укладено договір добровільного страхування вказаного
приміщення, тому він платіжним дорученням НОМЕР_1 від 21.04.2004р. перерахував
на розрахунковий рахунок відповідача-3 10 851грн.

Посилаючись на відмову відповідачів
відшкодувати йому понесені збитки, позивач просив стягнути на його користь 11
101грн. матеріальної шкоди в порядку регресу.

Рішенням Господарського суду міста
Севастополя від 19 квітня 2007 року (суддя Ілюхіна Г.П.) позов задоволено
частково.

Постановлено стягнути з
відповідача-1 на користь позивача 2 712,75грн. матеріальної шкоди, 27,88грн.
витрат по сплаті державного мита, 29,50грн. витрат по сплаті
інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Постановлено стягнути з відповідача-2
на користь позивача 2 712,75грн. матеріальної шкоди, 27,88грн. витрат по сплаті
державного мита, 29,50грн. витрат по сплаті інформаційно-технічного
забезпечення судового процесу.

Постановлено стягнути з позивача на
користь відповідача-1 505,76грн. витрат по оплаті вартості експертизи.

Постановлено стягнути з
відповідача-2 на користь відповідача-1 252,88грн. витрат по оплаті вартості
експертизи.

В задоволенні позовної вимоги щодо
стягнення матеріальної шкоди в сумі 5 425грн. відмовлено.

Рішення мотивоване посиланнями на
ст. 27 Закону України "Про страхування", згідно якої, до страховика,
який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування,
має до особи, відповідальної за заподіяний збиток та на наявність вини
відповідачів у заподіянні шкоди відповідачеві-3.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 29 травня 2007 року (колегія суддів у
складі: Щепанської О.А. -головуючий, Гоголя Ю.М. Прокопанич Г.К.) рішення
залишено без змін з тих же підстав.

У касаційній скарзі ВАТ Українська
страхова компанія "Гарант-Авто", посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції
скасувати та постановити нове рішення, яким виключити його із числа
відповідачів.

Розглянувши матеріали справи і
доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів
знаходить за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, з таких підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
спір виник внаслідок затоплення підвального приміщення, яке розташоване під
АДРЕСА_1 та знаходиться в оренді у відповідача-3.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 28.08.2003р. між позивачем та відповідачем-3 було укладено
договір добровільного страхування вказаного приміщення та, після настання
страхового випадку, позивачем платіжним дорученням НОМЕР_1 перераховано
відповідачу-3 10 851грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження
застрахованого приміщення.

Відповідно до ст. 27 Закону України
"Про страхування", до страховика, який виплатив страхове
відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з Висновку будівельно-технічної експертизи
НОМЕР_2 від 29.08.2006р., який побудовано на припущенях та який не містить
конкретних відповідей щодо причини залиття.

Відповідно ж до ст. 42 ГПК України
та роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 11.11.98р. № 02-5/424  висновок судового експерта  повинен
містити  докладний  опис проведених  досліджень,
зроблені  в  результаті
їх  висновки   і обгрунтовані  відповіді на поставлені господарським судом
питання. У  випадках  недостатньої
ясності  чи  неповноти
висновку судового  експерта  господарський
суд  може  призначити додаткову судову експертизу.

При цьому, висновок судового
експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським
судом за правилами, встановленими ст. 43 ГПК України.

В силу ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, суди як першої так і другої
інстанцій, на зазначене уваги не звернули, не з'ясували джерела надходження
води до приміщення відповідача-3, не встановили причинно-наслідкового зв'язку
між діями відповідачів та фактом заподіяння шкоди та не навели обґрунтованих
мотивів щодо покладення відповідальності на відповідача-2 за заподіяну шкоду
відповідачу-3 та виникнення у нього зобов'язання перед позивачем по
відшкодуванню збитків в порядку регресу.

За таких обставин, коли  судами в порушення вимог  процесуального права -ст.ст. 32 - 34, 43 ГПК
України не було з'ясовано  належним чином
дійсні обставини справи, що  вплинуло на
їх  правильну юридичну  оцінку, застосування  норм матеріального і процесуального права,
тому ухвалені по даній справі
рішення  не можна визнати
законними і обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню, а справа
передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
господарському суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, з'ясувати
джерело надходження води до приміщення відповідача-3, при необхідності
призначити додаткову експертизу, перевірити ствердження та заперечення сторін
щодо наявності чи відсутності вини кожного з відповідачів у заподіянні шкоди,
всебічно і  повно  з'ясувати
і  перевірити  всі
фактичні  обставини  справи,
об'єктивно  оцінити  докази,
що  мають  юридичне
значення  для  її
розгляду  і  вирішення
спору  по  суті,
і  в  залежності
від  встановленого,  правильно
визначити  норми  матеріального
права,  що  підлягають
застосуванню  до  спірних
правовідносин,  та  прийняти
обґрунтоване  і  законне
судове  рішення.

Керуючись статтями 1115,
1117, 1119 - 11112 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного
підприємства "Алмаз-строй" задовольнити частково.

2. Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 29 травня 2007 року та Рішення
господарського суду міста Севастополя від 19 квітня 2007 року у справі №
20-8/481-7/075 скасувати.

3. Справу
передати на новий розгляд до Господарського суду міста Севастополя в
іншому складі.

Головуючий:
О.А. Подоляк

Судді:                                                                               Н.І.
Мележик

Н.Г. Дунаєвська