ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 квітня 2007 р.

№ 30/24

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

Київського апеляційного господарського
суду від 13.12.2006 р.

у справі

№ 30/24

господарського суду

м. Києва

за позовом

Комунального підприємства
“Київжитлоспецексплуатація”

до

суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

про

виселення та повернення нежилого приміщення

в судовому
засіданні взяли участь  представники:

позивача:

Соколова Р.І., дов. № 155/11-77
від 12.09.2006 р.;

відповідача:

ОСОБА_2, дов. реєстр. НОМЕР_1 від
27.06.2005 р.;

В С Т А Н О В
И В:

У травні 2005 р. Комунальне
підприємство “Київжитлоспецексплуатація” (далі -Підприємство) звернулось до
господарського суду м. Києва з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 (далі -Підприємець) про виселення з нежилого приміщення
площею 200 м2 за адресою: АДРЕСА_1, та повернення вказаного
приміщення.

Позовні вимоги Підприємство
обґрунтовувало тим, що Підприємець без будь-яких підстав (а саме -без згоди
власника майна -Київської міської ради та за відсутністю укладеного договору
оренди) займає нежиле приміщення площею 200 м2 за адресою: АДРЕСА_1,
та не сплачує за це будь-яких платежів, що, відповідно до норм ЦК України та
Закону України “Про власність”, є підставою для його виселення з вказаного
приміщення та повернення приміщення.

Заявою № б/н від б/д, яка подана до
господарського суду м. Києва 15.07.2005 р. (а. с. 34) Підприємство уточнило
позовні вимоги та просило господарський суд висилити Підприємця з нежилого
приміщення площею 200 м2 за адресою: АДРЕСА_1 (згідно поверхового
плану БТІ -за адресою: АДРЕСА_1, літер А) та повернути вказане приміщення.
Заява мотивована тим, що нежиле приміщення площею 200 м2 за адресою:
АДРЕСА_1, (поштова адреса) та нежиле приміщення площею 200 м2 за
адресою: АДРЕСА_1, літер А (технічна адреса згідно поверхового плану) є одним і
тим самим об'єктом.

Рішенням господарського суду м.
Києва від 15.07.2005 р. позовні вимоги Підприємства задоволено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 12.10.2005 р. рішення господарського суду м. Києва від
15.07.2005 р. залишено без змін.

Вказані судові акти мотивовані тим,
що Підприємець безпідставно займає нежиле приміщення площею 200 м2
за адресою: АДРЕСА_1, а тому вимоги Підприємства про виселення Підприємця з
цього приміщення та про повернення приміщення відповідають вимогам норм ЦК України
та Закону України “Про власність”.

Постановою Вищого господарського
суду України від 15.03.2006 р. залишено без змін постанову Київського
апеляційного господарського суду від 12.10.2005 р.

У липні 2006 р. Підприємець
звернувся до господарського суду м. Києва з заявою про перегляд рішення
господарського суду м. Києва від 15.07.2005 р. за нововиявленими обставинами, у
якій просив вказане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позовних вимог Підприємства.

У вказаній заяві Підприємець
зазначив, що нововиявлені обставини, які мають істотне значення для справи і не
могли бути йому відомі на момент прийняття рішення по даній справі, встановлені
Київською міською радою у відзиві № б/н від 08.06.2006 р. на його позов у
справі № 35/80 про визнання правомірності володіння та користування чужим
приміщенням. Згідно цих обставин власник будівлі за адресою: АДРЕСА_1, в особі
Київської міської ради, на відміну від його балансоутримувача, не оспорює
правомірність володіння та користування Підприємцем приміщенням площею 200 м2,
яке він займає у цій будівлі після закінчення титульного володіння за договором
оренди з первісним власником від 25.11.2004 р. Підприємець вважав, що наведені
обставини не досліджувались у даній справі, проте саме вони доказують
відсутність підстав для негаторного та віндикаційного позовів, застосованих для
обґрунтування прийнятого по справі рішення.

Ухвалою господарського суду м.
Києва від 15.09.2006 р. (суддя Домнічева І.О.) заяву Підприємця про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення господарського суду м. Києва від 15.07.2005
р. залишено без задоволення, а вказане рішення -без змін.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 13.12.2006 р. (колегія суддів: Кондес Л.О., Бондар
С.В., Куровський С.В.) ухвалу господарського суду м. Києва від 15.09.2006 р.
залишено без змін.

Вказані судові акти мотивовані тим,
що обставини, на які Підприємець посилається у заяві про перегляд рішення
господарського суду м. Києва від 15.07.2005 р. за нововиявленими обставинами,
не є нововиявленими у розумінні ст. 112 ГПК України.

Підприємець звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову
Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2006 р. і ухвалу
господарського суду м. Києва від 15.09.2006 р. скасувати та направити справу на
перегляд за нововиявленими обставинами. Вимоги, викладені у касаційній скарзі,
Підприємець обґрунтовує тим, що місцевим та апеляційним господарськими судами
було порушено ст. ст. 43, 113 та 114 ГПК України.

Підприємство не скористалось
правом, наданим ст. 1112 ГПК України, та відзив на касаційну скаргу
Підприємця до Вищого господарського суду України не надіслало, що не
перешкоджає касаційному перегляду судових актів, які оскаржуються.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки
встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами
першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при
прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду
України вважає, що касаційна скарга Підприємця не підлягає задоволенню,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 112 ГПК України
господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало
законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для
справи і не могли бути відомі заявникові.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України зазначає, що до нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а
також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або
розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є,
по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Обставини, на які Підприємець
посилається як на нововиявлені, а саме -неоспорення власником будівлі за
адресою: АДРЕСА_1, в особі Київської міської ради, правомірності володіння та
користування спірним приміщенням після закінчення титульного володіння за
договором оренди з первісним власником від 25.11.2004 р. та порушення
Підприємством статутних повноважень при зверненні з позовною заявою по даній
справі, на час розгляду могли бути відомі заявнику.

Так, копія статуту Підприємства
знаходиться у матеріалах справи (т. 1, а. с. 38 -44), і Підприємець під час
розгляду справи міг, виходячи з наданих йому ст. 22 ГПК України повноважень,
ознайомитись з цими матеріалами. Не був Підприємець і позбавлений можливості
звернутись під час розгляду справи до Київської міської ради з приводу
володіння та користування приміщенням, яке є предметом спору.

Крім того, колегія суддів Вищого
господарського суду України вказує на те, що на підставі статті 112 ГПК України
судове рішення може бути переглянуто на підставі фактів, які могли б суттєво
вплинути на висновки господарського суду при винесенні рішення. Це повинні бути
тільки ті факти, які спростовують факти, які було покладено в основу судового
рішення, а не нові докази по відношенню до фактів, які вже були предметом
дослідження господарського суду.

Враховуючи викладене, колегія
суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками
господарських судів попередніх інстанцій про те, що факти, на які посилається
Підприємець як на нововиявлені обставини, не є нововиявленими обставинами у
розумінні ст. 112 ГПК України.

На підставі викладеного, колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43
ГПК України постанова Київського апеляційного господарського суду від
13.12.2006 р. ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Підприємця не
спростовують висновку апеляційного господарського суду, у зв'язку з чим підстав
для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119, 11110, 11111 та 11113
ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2006 р. у
справі № 30/24 господарського суду м. Києва -без змін.

Головуючий суддя
Г.А. Кравчук

Суддя
Г.М. Мачульський

Суддя
В.І. Шаргало