СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

17 липня 2007 року
Справа № 2-5/5928-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Видашенко Т.С.,

суддів                                                                      Антонової І.В.,

Заплава Л.М.,

за участю представників сторін:

предстанвик позивача: Комедова Оксана Миколаївна, довіреність №  б/н   від 20.04.07,  Товариство з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕННА РИВ'ЄРА ПЛЮС";

представник відповідача: Ушаков Микита Вікторович, довіреність №  147   від 09.11.06,  Товариство з обмеженою відповідальністю "Фонтан";

представник третьої особи: не з'явився, Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації;

представник третьої особи: не з'явився, Приватне підприємство "Кемпінг-Уют"

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фонтан" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Гаврилюк М.П.) від 18 травня 2007 року у справі № 2-5/5928-2007

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕННА РИВ'ЄРА ПЛЮС" (вул. З. Рухадзе, 18, корп. 2, кв. 3, місто Сімферополь, Автономна Республіка Крим, 95023)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Фонтан" (вул. Кеппена, 9, село Бондаренково, місто Алушта, Автономна Республіка Крим, 98540)

треті особи:

1. Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації  (вул. Некрасова, 11, місто Сімферополь, Автономна Республіка Крим, 95000)

2. приватне підприємство „Кемпінг-Уют” (вул. Кеппена, 20, с. Бондаренково, Алушта, 98500)

про визнання дійсним договору та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Гаврилюк М.П.) від 18 травня 2007 року у справі № 2-5/5928-2007 задоволено у повному обсязі позов товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕННА РИВ’ЄРА ПЛЮС” до товариства з обмеженою відповідальністю „Фонтан”, третя особа Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації про визнання дійсним договору та визнання права власності на придбаний об'єкт.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу від 07 липня 2006 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю „Фонтан” та товариством з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕННА РИВ’ЄРА ПЛЮС”, та визнано за товариством з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕННА РИВ’ЄРА ПЛЮС” право власності на придбане за вищевказаним договором майно, що розташоване за адресою: 98540, Автономна Республіка Крим, місто Алушта, п. Бондаренково, вул. Кеппена, 9 і складається з: незавершеного будівництвом спального корпуса на 55 місць (літер № „А-4”), складу - навісу з профнастілу з кран-балкою і стелажами, каналізаційної  насосної, резервуарів чистої води ж б під №№ 62,63 (2шт.), трансформаторної підстанції під № 75, будинка-побутівки під № 750, будинка-вагона під № 56,  водопровідних і каналізаційних ліній.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, а відповідно до частини 2 статті 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися  щодо усіх  істотних умов  договору, що знаходить своє письмове підтвердження, і відбулося повне  або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від  його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, що і було зроблено судом.

Окрім того, суд відзначив, що відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України позивач придбав спірне майно у порядку виконання судового рішення, що кваліфікує його як добросовісного набувача майна.

Не погодившись з рішенням  суду, товариство з обмеженою відповідальністю „Фонтан” подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати, у позові товариству з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕННА РИВ’ЄРА ПЛЮС” відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що укладений 07 липня 2006 року договір не є договором  купівлі-продажу, а є попереднім договором, обов’язком за яким виступає не передача нерухомого майна, а нотаріальне укладення договору. Відповідно до частини 1 статті 220 Цивільного кодексу України, у зв'язку із недотриманням сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, спірний договір є нікчемним.

Окрім того відповідач вказує, що згідно з пунктом 4.2 спірного договору, сторони домовились про те, що у разі виникнення спорів по даному договору, ці спори підлягають передачі на розгляд  у Постійно діючий при концерні „ДСН” третейський суд, без укладення додаткової третейської угоди  у відповідності з регламентом вказаного суду. На думку відповідача це означає, що спори, які виникли між сторонами, можуть бути розглянуті виключно Постійно діючим Кримським третейським судом при концерні „ДСН”. Відповідно до цього  Кримським третейським судом при концерні „ДСН” за заявою приватного підприємства „Кемпінг-Уют” 08 лютого 2007 року був розглянутий спір про дійсність укладеного договору купівлі–продажу та винесене рішення про скасування рішення третейського суду від 12 липня 2006 року за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕННА РИВ’ЄРА ПЛЮС” до товариства з обмеженою відповідальністю „Фонтан” про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. У зв'язку з вищенаведеним відповідач просить суд апеляційної інстанції притягнути у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог  приватне підприємство „Кемпінг-Уют”, що буде сприяти повному і всебічному розгляду даної справи.

Ухвалою від 26 червня 2007 року вищевказане клопотання відповідача задоволено: до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, залучено приватне підприємство „Кемпінг-Уют”.

У судовому засіданні 17 липня 2007 року представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача у судовому засіданні з доводами скарги не погодився. Відзив на апеляційну скаргу не представив.

Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації та приватне підприємство „Кемпінг-Уют” в судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час слухання справи були сповіщені належним чином. Суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу у відсутність даних учасників судового процесу за наявними у справі доказами, оскільки згідно статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість  рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, оцінивши юридичну сторону обставин справи, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 липня 2006 року товариство з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕННА РИВ’ЄРА ПЛЮС” та товариство з обмеженою відповідальністю „Фонтан” уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна. За умовами договору товариство з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕННА РИВ’ЄРА ПЛЮС” набуло у власність: незавершений будівництвом спальний корпус на 55 місць; склад-навіс з профнафстілу з кран-балкою та стелажами; каналізаційну насосну; резервуари чистої води ж/б інв. №№ 62,63 (2 шт.); трансформаторну підстанцію інв. № 75, будинок-побутівку інв. № 750; будинок-вагон інв. № 56; лінії водопровідну та каналізаційну, розташовані за адресою: Автономна Республіка Крим, місто Алушта, с. Бондаренково, вул. Кеппена, 9. Сума договору –101318,00 (сто одна тисяча триста вісімнадцять) гривень, включаючи податок на додану вартість.

Вищевказаний договір був укладений у порядку статті 30 Закону України „Про виконавче провадження” з метою добровільного виконання товариством з обмеженою відповідальністю „Фонтан” судового рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 16 червня  2006 року у справі № 2-30/10264-2006.

Згідно з даним рішенням суду з товариства з обмеженою відповідальністю „Фонтан” на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Кримська інвестиційна компанія” стягнута сума заборгованості за договором позики у розмірі 100000,00 грн. і 20000,00 грн. штрафу за порушення виконання грошових зобов'язань, а також судові витрати у розмірі 238,00 грн.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 16 червня 2006 року у справі № 2-30/10264-2006 набуло чинності. Наказ господарського суду був направлений Державній виконавчій службі міста Алушти для початку виконавчого провадження  по його виконанню.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 30 Закону України „Про виконавче провадження” якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем  накладено арешт на майно боржника, за погодженням з державним виконавцем боржник має право у строк, встановлений для добровільного виконання рішення, реалізувати належне йому майно в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У цьому разі покупець майна боржника повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби у строк, встановлений для добровільного виконання рішення. Після внесення покупцем коштів арешт з проданого майна боржника знімається за постановою державного виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що 06 липня 2006 року державним виконавцем Державної виконавчої служби  міста Алушти  був складений акт опису і арешту майна товариства з обмеженою відповідальністю „Фонтан”.

07 липня 2007 року товариство з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕННА РИВ’ЄРА ПЛЮС” звернулося до Державної виконавчої служби  міста Алушта із заявою про дачу дозволу товариству з обмеженою відповідальністю „Фонтан” на продаж майна в рахунок погашення заборгованості і виконання рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 16 червня 2006 року у справі № 2-30/10264-2006.

Дозвіл було одержано, на підставі чого між товариством з обмеженою відповідальністю „Фонтан” та товариством з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕННА РИВ’ЄРА ПЛЮС” і був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна від 07 липня 2007 року. У той же день товариство з обмеженою відповідальністю  „ПІВДЕННА РИВ’ЄРА ПЛЮС” перерахувало суму по договору купівлі-продажу на рахунок Державної виконавчої служби міста Алушта.

З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що товариством з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕННА РИВ’ЄРА ПЛЮС” усі взяті на себе зобов’язання за спірним договором виконані належним чином: виконані грошові зобов'язання за договором та прийнято передане майно. Дані обставини знаходять своє підтвердження письмовими доказами.

Відповідно до  пункту 2.2.1 спірного договору передача об'єкту повинна була відбутися не пізніше за день, наступний за днем переказу позивачем грошових коштів за придбане майно. Об'єкти купівлі–продажу були  передані відповідачем і прийняті позивачем за Актом - прийому передачі.

Договір від 07 липня 2006 року укладений у простій письмовій формі. В силу пункту 1.3 Договору сторони домовилися провести нотаріальне посвідчення договору у приватного нотаріуса Алуштинського міського нотаріального округа Яременко Т.В. 10 липня 2007 року о 12 год. 30 хв. Представник продавця  - товариства з обмеженою відповідальністю   „Фонтан” -  для  посвідчення  договору до нотаріуса не з’явився. Даний факт підтвердив у судовому засіданні представник відповідача у справі.

Відповідно до вимог статті 525 і статті 526 Цивільного кодексу України і статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і одностороння відмова від їх виконання є неприпустимою. Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що ухилення продавця від нотаріального посвідчення договору є порушенням його зобов'язань та законного права покупця на придбане майно.

Як вбачається з матеріалів справи, до звернення за захистом своїх порушених прав в господарський суд Автономної Республіки Крим, товариство з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕННА РИВ’ЄРА ПЛЮС” з аналогічним позовом звернулося до Постійно діючого Кримського третейського суду при концерні „ДСН”, який своїм рішенням від 12 липня 2006 року визнав договір купівлі-продажу від 07 липня 2006 року дійсним, а також визнав за товариством з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕННА РИВ’ЄРА ПЛЮС” право власності на об’єкти купівлі-продажу.

Однак 08 лютого 2007 року Постійно діючий Кримський третейський суд при концерні „ДСН” за заявою приватного підприємства „Кемпінг-Уют” переглянув за нововиявленими обставинами своє ж рішення, винесене 12 липня 2006 року. Заява  приватного підприємства „Кемпінг-Уют” була задоволена, а рішення Кримського третейського суду при концерні „ДСН” від 12 липня 2006 року про визнання договору купівлі-продажу від 07 липня 2006 року дійсним та визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕННА РИВ’ЄРА ПЛЮС” права власності на об’єкти купівлі-продажу - було скасовано.

Невиконання відповідачем у справі договірних обов’язків, що стосуються нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, неправомірне скасування третейським судом свого ж рішення про визнання договору купівлі-продажу дійсним, послужило підставою для звернення товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕННА РИВ’ЄРА ПЛЮС” у господарський суд Автономної Республіки Крим за захистом своїх порушених прав.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що звернення позивача до господарського суду з позовом про визнання свого права власності та визнання укладеного договору дійсним є цілком правомірним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України договір  вважається укладеним, якщо сторони досягли  згоди за усіма істотними умовами. При укладенні договору у будь якому разі необхідно узгоджувати предмет, ціну та строк дії договору.

Матеріалами справи та поясненнями представників сторін у справі також підтверджується, що при укладенні договору купівлі-продажу від 07 липня 2006 року між сторонами було досягнуто угоди за усіма істотними умовами договору, зокрема що стосуються предмета, ціни та строку дії договору.

В силу статті 657 Цивільного кодексу України, договори купівлі-продажу  нерухомого майна підлягають обов’язковому нотаріальному посвідченню. В іншому випадку, в силу частини 1 статті 220 Цивільного кодексу України, такий договір вважається нікчемним.

За умовами договору купівлі-продажу від 07 липня 2006 року сторони визначили час та місце, де мало були здійснене нотаріальне посвідчення договору. Товариство з обмеженою відповідальністю „Фонтан” досягнуті домовленості проігнорувало, проте виконання обов’язків товариством з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕННА РИВ’ЄРА ПЛЮС” прийняло.

Згідно із пунктом 2 статті 220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що знаходить своє письмове підтвердження, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Матеріалами справи встановлено, що спірний договір укладений у письмовій формі, містить усі необхідні істотні умови, об’єкти купівлі-продажу передані продавцем і отримані покупцем, сума за договором сплачена у повному обсязі. Факт не з’явлення продавця до нотаріуса підтвердив представник товариства з обмеженою відповідальністю „Фонтан ” у судовому засіданні.

Таким чином, письмовими доказами та поясненнями представників сторін у справі доказуються факти, що мають істотне значення для кваліфікації договору купівлі-продажу від 07 липня 2006 року дійсним.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема  у результаті укладення правочинів.

Згідно зі статтею 334 Цивільного кодексу України право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення, або з моменту вступу у силу рішення суду про визнання договору, не засвідченого нотаріально, дійсним.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невідповідність спірного договору купівлі-продажу вимогам чинного цивільного законодавства порушує майнові права позивача і не дозволяє йому в повному обсязі  реалізувати своє право власності на об'єкти, придбані за цим договором. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність набуття позивачем права власності на спірні об'єкти та необхідність визнання дійсним договору купівлі-продажу від 07 липня 2006 року.

За вказаних обставин Севастопольський апеляційний господарський суд дійшов висновку про повне з’ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Порушень або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права не встановлено.

Отже, вимоги товариства з обмеженою відповідальністю „Фонтан”, викладені в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають, підстави для скасування рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 18 травня 2007 року у справі № 2-5/5928-2007 відсутні.

Керуючись статтями 101, пунктом 1 частини 1 статті 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Фонтан” залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 18 травня 2007 року у справі № 2-5/5928-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Т.С. Видашенко

Судді                                                                                І.В. Антонова

Л.М. Заплава