ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.07.2007
Справа  № 12/137

Суддя господарського суду Тисянчин
В. М., розглянувши матеріали справи

за позовом
приватного підприємця ОСОБА_1, м. Мукачево

до приватного
підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1

про
стягнення суми 11 200 грн. -основного боргу та 336 грн. -штрафу.

Суддя    Тисянчин
В. М.

Представники:

Від позивача -
не з'явився (явка на розсуд сторін)

Від відповідача -не
з'явився (явка на розсуд сторін)

СУТЬ СПОРУ:
заявлено позов  приватним підприємцем
ОСОБА_1, м. Мукачево  до приватного
підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1 про стягнення суми 11 200 грн. -основного
боргу та 336 грн. -штрафу.

На вимогу суду відповідач письмового
відзиву на позов з доказами в його обґрунтування та  копію свідоцтва на право зайняття
підприємницькою діяльністю не подав, свого уповноваженого представника для
участі у розгляді справи не направив, а тому справа розглядається в порядку ст.
75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

На вимогу суду позивач не надав суду
Договір про надання юридичних послуг, чим не виконав ухвалу суду від 04.07.2007
року.

Ухвала про порушення
провадження у справі направлялась рекомендованим листом, тому неявка
уповноваженого представника відповідача у судове засідання не є перешкодою
розгляду справи по суті, про що зазначено в ухвалі про порушення провадження у
справі від 04.07.2007 року.

Повідомлення НОМЕР_1 підтверджує
вручення відповідачу 07.07.2007 року ухвали від 04.07.2007 року про порушення
провадження у справі, де вказано про
місце і час призначення розгляду справи, чим забезпечено йому реалізацію
Конституційного права на судовий захист (п.4 ст. 129 Конституції України).

Вивчивши доводи позовної заяви та
матеріали справи, дослідивши їх,  суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість
відповідача в сумі 11 200 грн. -основного боргу щодо оплати за поставлені,
згідно договору НОМЕР_2, автомобільні шини підтверджується матеріалами справи,
зокрема:

-
накладною НОМЕР_3;

- розрахунком позову, а за таких
обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача про
добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11;
526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила
підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново -господарські зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей
передбачених ГК України.

Таким чином, на день розгляду спору у
суді, обставини спору (права і зобов'язання сторін) оцінюються судом з огляду
на правила ЦК.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК
України в силу зобов'язання -кредитор вправі вимагати виконання обов'язку від
боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов'язань у відносинах.
Підставою виникнення зобов'язання є юридичний факт.

В даній правовій ситуації юридичним
фактом, на підставі якого виникли зобов'язальні відносини між сторонами, є
поставка товару (автомобільних шин) (ст. 11 ЦК України)

Отже, обов'язок відповідача
оплатити вартість поставленого товару (автомобільних шин)  є безспірним.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається (ст. 615; 625 ЦК України).

Відтак, договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК
України боржник,    який    прострочив
виконання   зобов'язання,
відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки  і  за
неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Крім цього, відповідно до п. 10.2
договору відповідачу нарахований до сплати штраф в сумі 336 грн. При оцінці
обґрунтування нарахування вимог в цій частині позову суд дійшов висновку про
необхідність обмеження в стягнені штрафу до 100 грн. з огляду підстав ст. ст.
13,  509 (ч. 3); 551 (ч. 3) ЦК України та
ст. 232 ГК  України, оскільки вимога в
цій частині позову за правовою природою по своїй суті наділена ознаками
неустойки зобов'язальних правовідносин. До того ж, належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора з огляду нетривалості в
часі існування боргу.

При постановленні судового рішення
враховується характер зобов'язання, наслідки його невиконання, особа
відповідача, ступінь його вини, суспільно - державну значимість господарської
діяльності сторін, обставини, що впливають на неможливість виконання
відповідачем зобов'язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3
ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах,
безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово -майнового стану
сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує
право.

Отже, із встановлених судом
обставин вбачається, що склад цивільно -правової відповідальності є наявним на
момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини
справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору, в даному випадку -письмовими
доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а
перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем
доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, однак позов підлягає задоволенню частково, поклавши відшкодування
судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини
у виникненні спору.

Відповідно до ст. 44 ГПК України
судові витрати пов'язані з наданням юридичних послуг адвокатом (свідоцтво
НОМЕР_4, видатковий касовий ордер від 21.06.2007 року) підлягають сплаті, однак
обмежуються судом до 500 грн. Обмежуючи відшкодування судових витрат суд
виходить з того, що таке відшкодування повинно бути співрозмірним, розумно і
справедливо обґрунтованим за розміром з огляду на ціну позову, ступеня
складності конкретної справи, зусиль здобуття доказів, новини правових питань,
необхідності виїзду у відрядження (уповноважений представник позивача згідно
ухвали суду -не викликався), ролі адвоката у досягненні гіпотетичного
результату якого бажає клієнт та підстав зазначених у ст. 33 Правил
адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при
Кабінету Міністрів України від 01.10.1999 року, п. 1 Інформаційного листа ВГСУ
від 13.02.2002 року № 01-8/155 „Про деякі питання практики застосування окремих
норм чинного законодавства у вирішенні спорів та внесенні змін і доповнень до
деяких інформаційних листів”. Постанови Верховного Суду України від 03.02.2004
року у справі №30/207, Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року
№ 590 „Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави
”.

Позаяк, відповідно до ст. 22 ГПК
України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом
інтересів другої сторони.

Виходячи з викладеного, оцінивши
повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі
доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України;
ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;
ст.ст. 4, 33, 34; 36; 43; 44; 49; 75; 82 -84; 115; 116; Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов
задоволити  частково.

2. Стягнути з
приватного підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2; код НОМЕР_5) на користь
приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3; код НОМЕР_6) суму 11 200
(одинадцять тисяч двісті грн.) -основного боргу; 100 (сто грн.) -штрафу; 500
(п'ятсот грн.) -витрат по оплаті послуг адвоката за надані юридичні послуги та
126 (сто двадцять шість грн.) -  у
відшкодування витрат по оплаті держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) -у відшкодування
витрат на інформаційно -технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.  В
частині позову про стягнення решти 236 грн штрафу -провадження у справі
припинити.

4. В решті відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката -
відмовити.

Дане рішення набирає законної сили
в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Тисянчин В. М.