ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.07.07р.

Справа № 30/227-07

За позовом: міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт", м. Дніпропетровськ

до  товариства з обмеженою відповідальністю "ВІС", м. Дніпропетровськ

про стягнення збитків в розмірі 54652,94 грн.

Та

За зустрічним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ВІС", (м. Дніпропетровськ)

До міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт", м. Дніпропетровськ

про  стягнення збитків в розмірі 152822 грн.

Суддя:  Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання: Ворошило О.М.

Представники:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: Келеберда В.Л., протокол №1 від 21.04.2003 року

С У Т Ь  С П О Р У:

Міське комунальне підприємство "Дніпропетровський електротранспорт" (м. Дніпропетровськ) звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю "ВІС" (м. Дніпропетровськ) суму завданих збитків  в розмірі 54652,94 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договорів оренди  від 19.12.2005 року №91 та №92 відповідачу передано в оренду впорядковані площадки площею 200 м2 та залізобетонну огорожу  довжиною 50м, що знаходяться  на території Депо №2 міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г. Сталінграда, 32а. Позивач зазначає, що відповідач фактично зайняв  земельну ділянку більше орендованої  площі, у зв'язку з чим просить стягнути збитки, завдані самовільним зайняттям земельної ділянки. Позивач зазначає, що грошові зобов’язання у відповідача фактично виникли з 19.12.2005 року, тому він повинен сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних.

27.06.2007 року товариство з обмеженою відповідальністю "ВІС" подало до суду зустрічний позов, яким просить стягнути з міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт"  суму завданих збитків  у розмірі 152822 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги за зустрічним позовом мотивовані неналежним виконанням міським комунальним підприємством "Дніпропетровський електротранспорт" умов договору про наміри №101/7/30 від 25.02.2005 року, предметом якого була також спільна діяльність  в напрямку організації та спільної експлуатації автостоянки на земельній  ділянці в районі  будинку №31А по вул. Героїв Сталінграду, користувачем якої є відповідач.

Комунальне підприємство "Дніпропетровський електротранспорт" проти зустрічного позову заперечує та зазначає, що угода сторін про наміри не визнається попереднім договором і не породжує певних юридичних наслідків. Роботи по переносу частини контактної мережі, будови 40 критих машиномісць, вивозу сміття, ремонт і добудова огорожі не пов’язані з договором про наміри, роботи по вивозу сміття ТОВ „ВІС” не проводило, будову 40 критих машино-місць, обладнання освітлення та посту охорони здійснював без погодження з позивачем, чим порушив умови договорів від 19.12.2005 року. Відповідно до законодавства збитки завдані відповідачу не тільки не доведені, але й надумані, а певні витрати були зроблені відповідачем не тільки за власним бажанням, але й для безпосереднього здійснення ним самим господарської діяльності.

Клопотання про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу представниками сторін не заявлялось (ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України).

Представник позивача у судове засідання не з’явився, про дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2005 року між Міським комунальним підприємством „Дніпропетровський електротранспорт” (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю „ВІС” (орендар) укладено договір №91, відповідно до якого орендар приймає в оренду залізобетонну огорожу довжиною 50м строком до 14.12.2006 року та №92, відповідно до якого орендар приймає в оренду облаштований майданчик площею 200 м.кв. під нічну парковку на строк до 14.12.2006 року, що знаходяться на території депо №2 МКП „Дніпропетровський електротранспорт”, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, 32А.

Орендна плата за договором №91 від 19.12.2005 року складає 32,48грн. за перший місяць оренди, а в подальшому переглядається з урахуванням щомісячного індексу інфляції, але не менше вищевказаного, а за договором №92 орендна плата становить 263,38грн. за перший місяць оренди.

Згідно дозволу серія ПП 000202 на експлуатацію платної автопарковки щодо зберігання транспортних засобів у м. Дніпропетровську, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю „ВІС” місткість автопарковки 174 машиномісць –за схемою з режимом роботи з 18 год. до 08 год. у дні 1-2-3-4-5-6-7 неділі.

Відповідно до п.5.1.1 договорів позивач має право контролювати наявність, стан, напрямок та ефективність використання приміщення, переданого в оренду.

На виконання цього пункту договорів оренди позивач, у складі комісії здійснив перевірку фактично займаної відповідачем (орендарем) площі. Внаслідок перевірок, які проводились 18.01.2006 року, 04.08.2006 року, 07.09.2006 року, 17.10.2006 року складені акти.

Згідно Акту перевірки від 18.01.2006 року площа, яку займає відповідач під стоянку складає 591 кв.м., згідно акту від 04.08.2006 року встановлено, що площа, яку орендар самовільно займає складає 5325 кв.м., на цій площі розміщено 48 міст, облаштованих навісами; при виїзді з нічної парковки на територію депо відсутні попереджувальний плакат про швидкісний режим руху на території депо, який повинен бути виготовлений силами ТОВ „ВИС” згідно п.3.2.2 договору на паркування №24 від 24.05.2006 року. Згідно Акту від 07.09.2006 року відповідач займає замість площі 200 кв.м. під нічну парковку близько 7400 кв.м., яка відокремлена від депо №2 сіткою рабиця. Під час перевірки на вказаній території знаходились 4 вантажних автомобіля, 40 легкових та один вантажний причеп. Згідно акту контрольного обстеження від 17.10.2006 року впорядкована площадка –7450 м.кв., з/б паркан –227,4 м.кв. які використовуються під цілодобову автостоянку.

Акти перевірок складені без участі представників відповідача та на адресу останнього до відома не направлялись.

Позивач за первісним позовом вважає, що грошові зобов’язання відповідача по сплаті за самовільно зайняте майно виникли з 19.12.2005 року, тому починаючи з 18.01.2006 року по 04.08.2006 року нарахував збитки у вигляді орендної плати в розмірі 3515,81грн. за використання площі без договору оренди 391 м.кв. та за огорожу –42,58грн., а всього -3558,39грн. На суму 3515,74грн. позивачем нарахована сума від інфляції –167,77грн. та три проценти річних в розмірі 57,91грн.

МКП «Дніпропетровський електротранспорт»зазначає, що у разі не зайняття відповідачем зайвої площі мав би змогу здавати її в оренду іншим особам. За період з 05.08.2006 року по 07.09.2006 року за використання площі без договору оренди –5325 м.кв. нараховані збитки в сумі 8075,51грн. та огорожі - 97,49грн., а всього –8173,00грн. На зазначену суму нарахована сума від інфляції –163,46грн. та три проценти річних –22,84грн.

За період з 08.09.2006 року по 31.12.2006 року за використання площі без договору оренди –7200м.кв. –39429,09грн., за огорожу –176,2 м.п. - 476,06грн., сума від інфляції за цей період складає 2232,24грн., а три проценти річних –377,18грн.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказів того, що у позивача були заявки-пропозиції від інших підприємств та організацій, які мали б бажання орендувати зазначену вище ділянку та що позивач мав реальну можливість отримувати орендну плату від цієї діяльності не надано. Позивачем за первісним позовом не доведено обставини використання відповідачем площі під автостоянку (нічну парковку) та залізобетонної огорожі, акти перевірок, складені в односторонньому порядку не є належними доказами використання спірної площі та огорожі за період, за який нараховані збитки, понесення відповідачем збитків у розмірі, вказаному в позовній заяві. Позивачем не доведено, що обов’язок відповідача відшкодувати збитки виник саме з грудня 2005 року, тому є безпідставним нарахування суми від інфляції та трьох процентів річних. Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не  встановлений договором або законом.

Заборгованість у відповідача перед позивачем по сплаті орендної плати відсутня.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги за первісним позовом не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач за зустрічним позовом просить стягнути з Міського комунального підприємства „Дніпропетровський електротранспорт” збитків у розмірі 152 822,00грн.

Причиною виникнення спору за зустрічним позовом є невиконання Міським комунальним підприємством „Дніпропетровський електротранспорт” умов договору №101/7/30 про наміри від 25.02.2005 року.

Розглянувши позовні вимоги за зустрічним позовом господарський суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

25.02.2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „ВІС” (Сторона-2) та Міським комунальним підприємством „Дніпропетровський електротранспорт” (Сторона-1) укладений договір №101/7/30 про наміри, предметом якого є спільна діяльність в напрямку реконструкції та завершення будівництва об’єкта нерухомого майна (миючий корпус), розташованим за адресою вул. Героїв Сталінграду,31А, організації та спільної експлуатації автостоянки на земельній ділянці в районі будинку №31а по вул. Героїв Сталінграду, користувачем якої є ТОВ „ВІС”.

Відповідно до розділу ІІІ договору №101/7/30 про наміри МКП „Дніпропетровський електротранспорт” зобов’язаний знайомити ТОВ „ВІС” з наявною проектною документацією, яка стосується об’єкту та предмету даного договору; надавати Стороні-2 інформацію щодо фактичних затрат понесених Стороною-1 на будівництво та розмірів можливих майнових затрат, які необхідні для реконструкції та завершення будівництва об’єкту; відшкодувати Стороні-2 витрати, зроблені нею у зв’язку із реалізацією предмету даного договору  у разі, коли майно, яке створено за участю Сторони-2 переходить у власність третіх осіб; передати Стороні-2 всі документи, які необхідні для оформлення права власності на земельну ділянку в районі буд.. 31А по вул. Героїв Сталінграду а/або листи –клопотання необхідні для їх оформлення у встановленому порядку (п.3.2 розділу 3 договору про наміри).

ТОВ „ВІС” зазначає, що внаслідок невиконання позивачем, КМП „Дніпропетровський електротранспорт”, зобов’язань по договору №101/7/30 від 25.02.2005 року, поніс збитки в розмірі 152822,00грн. Зазначені збитки складаються з суми 76822,00 грн., яка сплачена ТОВ «ВІС»за виконані по договору №2/11/05 роботи (30000,00грн. згідно платіжного доручення №536 від 11.06.2007 року, 32538,00грн. згідно платіжного доручення №537 від 15.06.2007 року та 14284,8грн. згідно платіжного доручення №172 від 21.10.2005 року), а також суми 76000грн., яку він недоотримав від недобру автомобілів з вини позивача. Протидії відповідача відлякали 100-150 користувачів, які знайшли місця на інших автостоянках.

Договір №2/11/05 від 02.11.2005 року укладений між ТОВ «ВІС»та ПП «Терек», до вказаного договору позивач відношення не має.

Оскільки умовами договору №101/7 від 25.02.2005 року не передбачений обов’язок Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт»виконати роботи по благоустрою території під автостоянку в районі будинку №31А по вул. Героїв Сталінграду, у позивача за зустрічним позовом відсутні підстави для твердження про невиконання відповідачем зобов’язань за договором та стягнення збитків, завданих невиконанням зобов’язань.

Позивач не довів, що МКП «Дніпропетровський електротранспорт»своїми діями, протидіяв організації та спільній експлуатації автостоянки (парковки), втручався у його внутрішні справи та що наслідком такого втручання та протидії є збитки у розмірі 76 000грн.

За таких обставин позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог за первісним та зустрічним  позовами суд враховує наступне.

Згідно ч.1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських        відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку,  передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими  санкціями  визнаються  заходи  впливу на правопорушника у сфері господарювання,  в результаті застосування яких для нього настають  несприятливі  економічні  та/або  правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються  такі види господарських санкцій: відшкодування  збитків; штрафні  санкції; оперативно-господарські санкції (ч.1,2 ст. 217 Господарського кодексу України).

Підставою  господарсько-правової відповідальності учасника господарських  відносин  є  вчинене  ним  правопорушення  у  сфері господарювання. Учасник  господарських  відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи  порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито  усіх   залежних від   нього   заходів   для   недопущення господарського  правопорушення. У разі  якщо інше не передбачено законом  або  договором,  суб'єкт  господарювання   за   порушення господарського  зобов'язання  несе  господарсько-правову відповідальність, якщо   не   доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто  надзвичайних  і  невідворотних  обставин  за  даних   умов здійснення   господарської   діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань    контрагентами правопорушника, відсутність  на  ринку  потрібних  для  виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ст. 218 Господарського кодексу України).

Згідно статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин,  який порушив господарське зобов'язання  або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності,  повинен відшкодувати  завдані  цим  збитки  суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміють майнову шкоду у грошовому виразі, зокрема, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого права (реальні збитки); доходи, які б особа мала реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв’язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина правопорушника. Тому позивач має довести не лише розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, але й сам факт порушення боржником його обов’язку та причинний зв’язок між цим порушенням та шкодою.

З матеріалів справи не вбачається вина ТОВ „ВІС” та МКП „Дніпропетровський електротранспорт” у спричиненні збитків.

Таким чином відсутні передбачені законом умови притягнення до цивільно-правової відповідальності і протиправність поведінки ТОВ „ВІС” та МКП „Дніпропетровський електротранспорт” за первісним та зустрічним позовами та їх вина у спричинених збитках.

Клопотання МКП „Дніпропетровський електротранспорт” про зобов’язання ТОВ „ВІС” направити на його адресу зустрічну позовну заяву з доданими до неї матеріалами задоволенню не підлягає, оскільки в матеріалах справи є докази направлення зустрічного позову на адресу заявника.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати за первісним та зустрічним позовами покладаються на позивачів за цими позовами.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1,33,34,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні первісного позову –відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача за первісним позовом.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача за зустрічним позовом.

Суддя                                                                                              Н.М.Євстигнеєва

(Дата підписання рішення, оформленого відповідно до вимог статті 84

Господарського процесуального кодексу України, - 31.07.2007року)