ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

25.04.07                                                                                           Справа  № 2/101-2А

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                             Процика Т.С.

суддів                                                                                Галушко Н.А.

Юрченка Я.О.

при секретарі судового засідання Болехівській І.В.

розглянув           у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства (далі КП) «Наше місто»від 12.01.2007р. № 8

на постанову           Господарського суду Волинської області від 25.12.2006р. (складена в повному обсязі 29.12.2006р.)

у справі           № 2/101-2А

за позовом           КП «Наше місто», м. Любомль Волинської області

до          Любомльської міжрайонної державної податкової інспекції Волинської області (далі Любомльська МДПІ), м. Любомль Волинської області

про           скасування рішення про відмову у видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку з 01.01.2007р. та переведення на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, викладене в листі від 10.11.2006р. № 4397/105-113-2; зобов’язання Любомльську МДПІ видати свідоцтво про право сплати єдиного податку з 01.01.2007р. та перевести на спрощену систем оподаткування, обліку та звітності

за участю представників:

від позивача            - Кравчук В.С. –директор, Півнюк А.А., Гавдик З.В. –представники;

від  відповідача            –Редько Л.І. –головний державний податковий інспектор.

Представникам сторін права та обов’язки, передбачені ст.ст. 27, 29, 49, 51, 59 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), роз’яснено.

Постановою Господарського суду Волинської області від 25.12.2006р. у даній справі, суддя Черняк Л.О., відмовлено в позові КП «Наше місто»про скасування рішення про відмову у видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку з 01.01.2007р. та переведення на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, викладене в листі від 10.11.2006р. № 4397/105-113-2; зобов’язання Любомльську МДПІ видати свідоцтво про право сплати єдиного податку з 01.01.2007р. та перевести на спрощену систем оподаткування, обліку та звітності.

Постанова суду мотивована положеннями норм ст.1, п.4 ст.7 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва», ст.ст.8, 63, 73, 74 Господарського кодексу України (далі ГК України), а також тим зокрема, що, оскільки засновником КП «Наше місто»є Любомльська міська рада, яка не є суб’єктом малого підприємництва і її частка в підприємстві перевищує 25 відсотків, тому дія Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»на КП «Наше місто» не поширюється.

КП «Наше місто», позивач у справі, не погодилось із законністю винесеної постанови, подало апеляційну скаргу, вважає, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної постанови неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права, а саме: судом першої інстанції порушено вимоги Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва». Наведене призвело до прийняття неправильного судового рішення, тому позивач просить його касувати та прийняти нову постанову суду.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається зокрема на те, що свідоцтва про право сплати єдиного податку, йому вже видавалися на 2004-2006 роки.

Підприємство відповідає вимогам ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб"єктів малого підприємництва», оскільки нею встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва: юридичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, в яких за рік середньооблікова чисельність працюючих не перевищує 50 осіб і обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 1 млн. гривень.

10.11.2006р. Любомльська МДПІ відмовила у видачі свідоцтва про сплату єдиного податку з 01.01.2007 року та не перевела на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, про що було відображено в листі від 10.11.2006р. №4397/105-113-2, посилаючись на ч.4 ст.7 Указу, відповідно до якої дія цього Указу не поширюється на суб'єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам - учасникам та засновникам даних суб'єктів, які не є суб'єктами малого підприємництва, перевищують 25 відсотків.

Одночасно своїм листом Любомльська МДПІ підтверджує, що «Комунальне підприємство»- це підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади, утворюється органом, який є представником власника - відповідальної територіальної громади і виконує його функції та майно якого закріплюється за ним на праві господарського відання (ст.ст.63,73,74 ГК України).

Крім того, частиною першою ст.8 ГК України передбачено, що держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб'єктами господарювання, п.1 ст.24 ГК України визначено, що управління господарською діяльністю у комунальному секторі економіки здійснюється через систему організаційно-господарських повноважень, територіальних громад та органів місцевого самоврядування щодо суб'єктів господарювання.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про власність»до державної власності в Україні належать загальнодержавна (республіканська власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність).

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративним центр.

Виходячи з вищенаведеного. комунальне підприємство - це підприємство, що засноване на майні територіальної громади, а Любомльська міська рада це орган управління майном територіальної громади, тому засновниками підприємства є не юридичні особи, а жителі м. Любомль. Тому підприємство не може попадати під обмеження, визначені п.4 ст.7 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва».

З іншої сторони пунктом 7 даного Указу визначено, що його дія не поширюється суб'єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам - учасникам та засновникам даних суб'єктів, які не є суб'єктами малого підприємництва, перевищують 25 відсотків.

Тобто, якби засновником були б юридичні особи, вони б могли створити статутний фонд. Але міська рада передала майно своєї територіальної громади у повне господарське відання, а не до статутного фонду. Підтвердженням цього є стаття 78 ГК України, пунктом 3 якої встановлено, що майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання, а пунктом 4 встановлено, що статутний фонд комунального унітарного підприємства створюється органом, до сфери управління якого вони входять, до реєстрації його, як суб'єкта господарювання. Тобто передача майна у господарське відання і створення статутного фонду різні речі, а статутного фонду міська рада не створила.

Любомльська МДПІ. відповідач у справі, подала заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить постанову Господарського суду Волинської області від 25.12.2006р. у справі № 2/101-2А залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав правомірності і обгрунтованості постанови.

Відповідач обґрунтовуючи свої заперечення посилається, зокрема на те, що Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відносини, пов'язані з застосуванням спрощеної системи оподаткування , обліку та звітності.

КП «Наше місто»посилається на те, що воно відповідає вимогам ст.1 даного Указу , однак не враховує норми ч.4 ст.7 Указу, якою визначено, що його дія не поширюється на суб'єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам-учасникам та засновникам даних суб'єктів, які не є суб'єктами малого підприємництва, перевищують 25 відсотків.

Відповідно до узагальнюючого податкового роз'яснення, затвердженого Наказом ДПА України від 23.06.2006р. №352, для з'ясування питання поширення дії Указу на підприємства засновані на державній та комунальній власності, слід враховувати, що державне підприємство, згідно з ст.ст. 63,73,74 Господарського кодексу України є підприємством, що діє на основі державної власності, утворюється уповноваженим органом державної влади і майно якого закріплюється за ним на праві господарського відання чи праві оперативного управління.

Відповідно до ст.ст. 63.78 зазначеного Кодексу комунальне підприємство - це підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади, утворюється органом , який є представником власника-відповідної територіальної громади і виконує його функції та майно якого закріплюється за ним на праві господарського відання або на праві оперативного управління.

Отже, незалежно від наявності чи відсутності статутного фонду, єдиним засновником (учасником) державних та комунальних підприємств є відповідно держава чи територіальна громада в особі уповноважених органів. Тобто, їх частка в цих підприємствах перевищує 25 відсотків.

Враховуючи поняття суб'єкта малого підприємництва, наведене у ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва», уповноважені органи, які діють від імені держави чи територіальних громад, не є суб'єктами малого підприємництва.

Крім того, частиною першої ст.8 Господарського кодексу України передбачено, що держава, органи державної влади та місцевого самоврядування не є суб'єктами господарювання.

Згідно з Статутом КП «Наше місто», затвердженого рішенням сесії Любомльської міської Ради від 25.02.2004р. №14/44, воно є засноване Любомльською міською Радою (надалі Засновник) на основі її комунальної власності.

Відповідно до п.3.2 Статуту джерелами формування майна підприємства є грошові та матеріальні внески Засновника, закріплені за підприємством "Наше місто" на правах оренди і повного господарського відання. Так, як у статутному фонді даного підприємства немає часток (паїв) інших засновників, то частка Любомльської міської ради становить - 100 відсотків.

Крім того, ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної податкової служби діють лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Відповідно до п.14 та п.17 ст.10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»державні податкові інспекції в районах розглядають звернення громадян, підприємств, установ, організацій з питань оподаткування, а також надають відповіді на запити платників податків, з додержанням вимог, встановлених Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Представники сторін у судових засіданнях підтримали свої доводи та заперечення, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у запереченні на апеляційну скаргу, а також у поясненнях, наданих у судових засіданнях.

Обставини, що мають значення для справи, які встановлені судом першої інстанції:

КП «Наше місто»подало позов до господарського суду про скасування рішення Любомльської МДПІ про відмову у видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку з 01.01.2007 року та переведення на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, викладене в листі від 10.11.2006р. №4397/105-113-2 як незаконне; зобов'язання МДПІ видати свідоцтво про право сплати єдиного податку з 01.01.2007 року та перевести на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.01.2007 року.

10 листопада 2006 року Любомльською МДПІ прийняте рішення, оформлене листом № 4397/105-113-2, яким комунальному підприємству «Наше місто»відмовлено у видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку з 01.01.2007р. та переведенні на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Апеляційний господарський суд при прийнятті ухвали у даній справі погоджується з наступним мотивуванням постанови суду першої інстанції.

Статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»від 03.07.1998р. № 727/98, із змінами і доповненнями, (далі Указ) встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для юридичних осіб —суб'єктів підприємницької діяльності будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, в яких за рік середньооблікова чисельність працюючих не перевищує - 50 осіб і обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 1 млн. гривень.

Частиною 4 ст.7 даного Указу встановлено, що дія його не поширюється на суб'єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам - учасникам та засновникам даних суб'єктів, які не є суб'єктами малого підприємництва, перевищують 25 відсотків.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначені Законом України "Про державну податкову службу в Україні".

Відповідно до п.14 та п.17 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу»на державну податкову інспекцію, крім інших, покладено функції розгляду звернення громадян, підприємств, установ, організацій з питань оподаткування, а також надання відповіді на запити платників податків, з додержанням вимог, встановлених Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Порядок, види і компетенція видання податкових роз'яснень визначена пп.4.4.2 п.4.4 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до Узагальнюючого податкового роз'яснення щодо застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності суб'єктами малого підприємництва з державною, комунальною та іншими формами власності, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України «Про затвердження Узагальнюючого податкового роз'яснення щодо застосування положень Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 7257/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва»від 23.06.2006р. №352 - статтею 1 Указу Президента України від 3 липня 1998 року N 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»(в редакції Указу від 28 червня 1999 року N 746/99) встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для юридичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, в яких за рік середньооблікова чисельність працюючих не перевищує 50 осіб і обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 1 млн. гривень.

Одночасно частиною четвертою статті 7 Указу визначено, що його дія не поширюється на суб'єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам - учасникам та засновникам даних суб'єктів, які не є суб'єктами малого підприємництва, перевищують 25 відсотків.

Для з’ясування питання поширення дії Указу на підприємства, засновані на державній та комунальній власності, слід враховувати, що державне підприємство згідно з положеннями Господарського кодексу України є підприємством, що діє на основі державної власності, утворюється уповноваженим органом державної влади і майно якого закріплюється за ним па праві господарського відання чи праві оперативного управління (статті 63. 73, 74).

Комунальне підприємство - це підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади, утворюється органом, який є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції та майно якого закріплюється за ним на праві господарського відання або на праві оперативного управління (статті 63, 78 зазначеного Кодексу).

Отже, незалежно від наявності чи відсутності статутного фонду, єдиним засновником (учасником) державних та комунальних підприємств є відповідно держава чи територіальна громада в особі уповноважених органів. Тобто, їх частка в цих підприємствах перевищує 25 відсотків.

Враховуючи поняття суб'єкта малого підприємництва, наведене у статті 1 Указу, уповноважені органи, які діють від імені держави чи територіальних громад, не є суб'єктами малого підприємництва.

Крім того, частиною першою статті 8 Господарського кодексу України передбачено, що держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб'єктами господарювання.

Таким чином, оскільки засновники (органи державної влади та органи місцевого самоврядування) державних та комунальних підприємств не є суб'єктами малого підприємництва і їх частка в цих підприємствах перевищує 25 відсотків, дія Указу Президента України від З липня 1998 року N 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»на зазначені підприємства не поширюється.

Як встановлено судом першої інстанції, і це вбачається з матеріалів справи та не оспорюється позивачем, відповідно до п.3.2 Статуту позивача джерелами формування майна підприємства є грошові та матеріальні внески «Засновника», закріплені за «Підприємством»на правах оренди і повного господарського відання.

Отже, в статутному фонді даного підприємства часток (паїв) інших засновників немає, тому частка Любомльської міської ради становить 100 відсотків.

Статтею 8 Господарського кодексу встановлено, що держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб'єктами господарювання.

У ст.1 Указу зазначено, що спрощена система господарювання, обліку та звітності запроваджується саме до суб'єктів малого підприємництва.

Виходячи із вимог статей 63, 73, 74, 78 ГК України, державне підприємство є підприємство, що діє на основі державної власності, утворюється уповноваженим органом державної влади і майно якого закріплюється за ним на праві господарського відання чи праві оперативного управління. Комунальне підприємство - це підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади, утворюється органом, який є представником громади і виконує його функції та майно якого закріплюється за ним на праві господарського відання або на праві оперативного управління.

З наведеного вбачається, що засновником КП «Наше місто»є Любомльська міська рада, яка не є суб’єктом малого підприємництва і її частка в підприємстві перевищує 25 відсотків.

У зв’язку з вищенаведеним апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що дія Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»на КП «Наше місто»не поширюється.

Згідно із ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд у встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.1, п.4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Згідно із ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному . повному та об’єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Скаржник не подав у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обгрунтували неправомірність і безпідставність оспореного рішення Любомльської МДПІ про відмову у видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку з 01.01.2007 року та переведення на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, викладеного в листі від 10.11.2006р. №4397/105-113-2 та наявність передбачених законодавством підстав для видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку з 01.01.2007 року та переведення на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.01.2007 року.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 86, 198, 200, 205, 206 КАС України, -

Львівський апеляційний господарський УХВАЛИВ:

1.          Залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду –без змін.

2.          Судові витрати покласти на скаржника.

Дана ухвала набирає законної сили і може бути оскаржена в порядку і строки, визначені ст.ст.212, 254 КАС України.

Дана ухвала складена в повному обсязі 21.05.2007р.

Головуючий - суддя                                                                            Процик Т.С.

суддя                                                                             Галушко Н.А.

суддя                                                                             Юрченко Я.О.