ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.08.2007  року                                                                      Справа № 9/132пд

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Баннової Т.М.

суддів                                                  Парамонової Т.Ф.                                                                                                                                  Семендяєвої І.В.

за присутністю секретаря

судового засідання                     Сідорової О.А.

та  представників сторін:

від позивача

за первісним позовом                    –Загребний О.О., директор,

паспорт серії ЕК № 292825 виданий

Кремінським РВ УМВС України

в Луганській області 19.12.96;

- Пухненков М.М., довіреність від 01.06.07 б/н;

- Шевченко Н.О., бухгалтер,

довіреність від 06.08.07 № 109,

від відповідача

за первісним позовом                   –Колєжук А.С., ліквідатор,

паспорт серії ЕК № 172053 виданий

Артемівським  РВ ЛМУ УМВС України

в Луганській області,

розглянув у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                              Фермерського господарства „Стимул 777”,

м. Кремінна Луганської області

рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  13.04.07

у справі                                        № 9/132пд (суддя Ворожцов А.Г.)

за позовом                                         Фермерського господарства „Стимул 777”,

м. Кремінна Луганської області

до відповідача                              Сільськогосподарського виробничого кооперативу

„Діброва”,  м. Кремінна Луганської області

про                                                  визнання договору дійсним та

визнання права власності

та за зустрічним

позовом                                        Сільськогосподарського виробничого кооперативу

„Діброва”, м. Кремінна Луганської області

до відповідача                            Фермерського господарства „Стимул 777”,

м. Кремінна Луганської області

про                                                   визнання договору

купівлі-продажу недійсним

За результатами розгляду апеляційної скарги Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, що призначена розпорядженнями голови суду від 04.05.07, від 23.05.07, від 16.07.07 та розпорядженнями першого заступника голови суду  від 02.07.07 та від 03.08.07

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство „Стимул 777” (далі за текстом –позивач за первісним позовом або ФГ „Стимул 777”) звернулося до господарського суду  Луганської області з  позовною заявою № 16 від 19.02.07 з вимогами про визнання дійсним договору б/н від 27.09.04 купівлі-продажу майна, що знаходиться в спільній частковій власності під забезпеченням погашення кредиторської заборгованості (далі за текстом –договір купівлі-продажу), який укладений між Сільськогосподарським виробничим кооперативом “Діброва” (далі за текстом –відповідач за первісним позовом або СВК “Діброва”) та ФГ „Стимул 777”, а також про визнання за                       останнім  права власності на майно, яке було предметом договору купівлі –продажу, на загальну суму 175000 грн. 00 коп., а саме:

- адміністративну будівлю вартістю 44146 грн. 00 коп.,

- бригадний дім-нарядну вартістю 2900 грн. 00 коп.,

- молочний блок вартістю 20400 грн. 00 коп.,

- 3 корівника загальною вартістю 46200 грн. 00 коп.,

- 2 силосні ями загальною вартістю 11400 грн. 00 коп.,

- телятник вартістю 18000 грн. 00 коп.,

- вагову 30 тон вартістю 7730 грн. 00 коп.,

- будку вагову вартістю 655 грн. 00 коп.,

- зерносклад вартістю 1265 грн. 00 коп.,

- зерносховище вартістю 5192 грн. 00 коп.,

- зерносклад вартістю 7192 грн. 00 коп.,

- гараж для 3-х тракторів вартістю 1666 грн. 00 коп.,

- кувальну майстерню  вартістю 1250 грн. 00 коп.,

- зерносховище залізне вартістю 5250 грн. 00 коп.,

- водопровід від вежі вартістю 1754 грн. 00 коп.

19.03.07 Сільськогосподарський виробничий кооператив “Діброва” звернувся до господарського суду Луганської області із зустрічним позовом від 19.03.07 № 159 про визнання вищевказаного договору купівлі-продажу недійсним та про зобов’язання ФГ „Стимул 777” повернути СВК „Діброва” майно, що є предметом спірного договору.

Рішенням господарського суду Луганської області від 13.04.07 у задоволенні первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено; договір купівлі –продажу майна визнано недійсним; зобов’язано ФГ “Стимул 777” повернути                                             СВК “Діброва” майно, яке було передане за спірним договором.

Судові витрати за первісним та за зустрічним позовами покладені на ФГ “Стимул 777”; з СВК “Діброва”, у зв’язку з недоплатою, стягнуто до державного бюджету України державне мито у сумі 718 грн. 98 коп.

Дане рішення господарського суду Луганської області щодо відмови у задоволенні первісного позову мотивоване:

- невідповідністю вимоги позивача щодо визнання договору дійсним вимогам частини другої ст. 16 Цивільного кодексу України, якою передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів;

- положеннями ст. 655 Цивільного кодексу України щодо оплати майна;

- ненаданням позивачем за первісним позовом доказів ухилення відповідача за первісним позовом від нотаріального посвідчення спірного договору купівлі –продажу, відповідно до вимог ст. 657 Цивільного кодексу України;

- недоведеністю повноважень Тютюника В.І. на укладення спірного договору купівлі –продажу від імені відповідача за первісним позовом;

- нікчемністю договору купівлі –продажу відповідно до положень ст. 220 Цивільного кодексу України, в частині передачі у власність позивача нерухомого майна;

- умовами спірного договору купівлі –продажу та положеннями  ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. 33 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо зустрічного позову рішення господарського суду Луганської області від 13.04.07 мотивоване положеннями  постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.78 № 3  „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними”,                  ст. ст. 216, 655, 692 Цивільного кодексу України. Стосовно цього позову судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначено, що:

- спірний договір суперечить вимогам чинного законодавства, підписаний від імені СВК “Діброва” неуповноваженою особою;

- голова ФГ “Стимул 777” Загребний О.О. на момент укладення спірного договору купівлі –продажу був головою СВК „Діброва”, знаходився у місці укладення договору, однак не підписував його з певних причин та мав певну зацікавленість в укладенні цього договору;

- відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов’язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення –відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

ФГ „Стимул 777” не погодилось з рішенням суду першої інстанції, подало до Луганського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу від 26.04.07, у якій просить скасувати рішення повністю, прийняти нове про задоволення позовних вимог за первісним позовом і відмовити в задоволенні зустрічного позову.

В обґрунтування вимог за апеляційною скаргою її заявник посилається на незаконність та необґрунтованість рішення, на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

За твердженням скаржника, він є власником майна з моменту підписання сторонами за договором купівлі-продажу акту приймання –передачі майна відповідно до умов п. 1.2. цього договору. Угода відповідала волевиявленню обох сторін, при її здійсненні сторонами оговорені усі її істотні умови.

У підтвердження порушення норм процесуального права скаржник посилається на не роз’яснення судом сторонам їх прав та обов’язків, передбачених ст. 22 Господарського  процесуального кодексу України, прийняття судом зустрічного позову без доказів сплати державного мита у встановленому порядку та розмірі (ч. 1 п. 4 ст. 63 Господарсько процесуального кодексу України), на порушення порядку ведення засідання (ст. 74 Господарсько процесуального кодексу України), на пропуск відповідача за первісним позовом процесуального строку, встановленого законом в один рік для подачі зустрічного позову про визнання договору недійсним.

СВК “Діброва” доводи скаржника оспорює, просить залишити  апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач за зустрічним позовом вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду щодо недійсності договору купівлі-продажу у зв’язку із недотриманням при укладенні угоди вимог про її обов’язкове нотаріальне посвідчення, внесенням у договір положень, що не відповідають діючому законодавству, підписанням договору від імені СВК “Діброва” неуповноваженою особою.

Твердження скаржника стосовно ненадання СВК “Діброва” при подані до господарського суду Луганської області зустрічного позову доказів сплати державного мита СВК “Діброва” вважає помилковими та посилається на роз’яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/289 від 18.09.97 “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”, відповідно до яких у випадку, якщо несплата у встановленому законодавством  розмірі державного мита виявлена господарським судом після прийняття позовної заяви до розгляду, справа підлягає розглядові по суті. Не сплачені у встановленому порядку та розмірі суми державного мита можливо стягнути за результатами розгляду справи. Таким чином, як зазначає СВК “Діброва”, суд першої інстанції, прийнявши зустрічний позов  до розгляду та стягнувши з СВК “Діброва” суму недоплаченого до Державного бюджету України державного мита, не порушив норм діючого на даний час Господарського процесуального кодексу України.

Доводи апелянта щодо порушення господарським судом Луганської області вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України СВК “Діброва” також відхилив та зазначив, що вони не відповідають дійсності, оскільки перед початком судового слухання справи суддею Ворожцовим А.Г. усім учасникам судового засідання були оголошені їх процесуальні права, передбачені ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно доводів скаржника, викладених в апеляційні скарзі, щодо пропуску ним процесуального строку для подання до суду першої інстанції зустрічного позову СВК “Діброва” зазначає, що ці доводи скаржника не відповідають нормам Цивільного кодексу України, а саме: ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, якими встановлені загальні положення про позовну давність та ст. 258 Цивільного кодексу України, якою визначений чіткий перелік окремих видів вимог, для яких встановлена спеціальна позовна давність в один рік і в цьому переліку відсутні вимоги про визнання угоди недійсною.

Таким чином, на думку СВК “Діброва”, зустрічний позов про визнання договору купівлі –продажу недійсним поданий до господарського суду Луганської області без порушення процесуального строку, а тому при його поданні не було потрібно звернення до суду з окремою заявою про відновлення пропущеного строку.

У доповненнях до відзиву на апеляційну скаргу відповідач за первісним позовом посилається також на нікчемність договору купівлі-продажу відповідно до положень ст. 220 Цивільного кодексу України та постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справа про визнання угод недійсними”, стверджує про невідповідність умов договору щодо порядку розрахунків за майно вимогам діючого законодавства, про відсутність документального підтвердження внесення     громадянкою Черкашиною Л.В. грошових коштів відповідно до договорів займу та оплати вартості майна позивачем.

Відповідач за первісним позовом оспорює наявність у зазначеного за договором купівлі-продажу представника СВК „Діброва” Тютюнника В.І. повноважень на укладення цього договору, та звертає увагу на те, що згідно протоколу загальних зборів членів СВК „Діброва” від 21.03.01, який зазначений у договорі купівлі-продажу, вирішення питання щодо обрання Тютюнника В.І. головою спілки громадян –співвласників СВК „Діброва” на розгляд загальних зборів не було внесено, дане питання зборами не розглядалося. Пункт про обрання Тютюнника В.І. головою спілки до резолютивної частини протоколу був дописаний.

У підтвердження необґрунтованості вимог скаржника відповідач посилається також на ухилення голови СВК „Діброва” Загребного О.О. від передачі розпоряднику майна, що був призначений ухвалою господарського суду Луганської області від 20.12.05 по справі № 20/184б про банкрутство СВК „Діброва”, бухгалтерської та іншої фінансово –господарської документації, матеріальних та інших цінностей, печатки та штампу підприємства –банкрута відповідно до наказу місцевого господарського суду по справі № 20/184 б від 04.09.06.

За твердженням відповідача за первісним позовом власником майна, що зазначено у позовній заяві, є СВК „Діброва”. У підтвердження викладених доводів відповідачем надані апеляційному господарському суду довідки Кременського районного бюро технічної інвентаризації та керівника СВК „Діброва” Загребного О.О. та інші матеріали згідно до доповнення до відзиву на апеляційну скаргу від 02.08.07.

Розглянув матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, заслухав доводи та пояснення представників сторін у судовому засіданні, дослідив правильність застосування судом першої інстанції при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів дійшов висновку про наявність підстав для зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину згідно зі ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 Цивільного кодексу України).

За змістом договору купівлі - продажу, він укладений на користь третьої особи, предметом договору є нерухоме майно (приміщення) та водопровід від башти.

Умовами договору передбачено передачу майна ФГ „Стимул 777” під забезпечення боргових зобов’язань за договорами займу, що укладені СВК „Діброва” з громадянкою Черкашиною Л.В. „Покупець” - ФГ „Стимул 777” зобов’язався за договором „під це майно” сплатити Черкашиній Л.В. дебіторську заборгованість згідно договорів займу у строк до 31.12.06.

Пунктом 1.2. спірного договору передбачено перехід права власності на майно після підписання акта приймання-передачі.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. До складу майна, що є предметом договору купівлі-продажу, входить і нерухоме майно. Проте, вимоги ст. 657 Цивільного кодексу України при укладенні договору купівлі-продажу не дотримані, і тому відповідно до    ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України цей договір є нікчемним.

Наявність обставин, передбачених ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, для визнання договору дійсним судом, у тому числі ухилення СВК “Діброва” від нотаріального посвідчення договору, та саме факт звернення до СВК “Діброва” із зазначеним питанням позивачем за первісним позовом не доведено відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. СВК “Діброва” наявність вказаних обставин оспорює.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України нікчемний правочин є недійсним.

Юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ст. 92 Цивільного кодексу України).

Відповідно до Статуту СВК “Діброва” органами управління кооперативу є загальні збори (вищий орган управління), правління кооперативу (п. 6.1 Статуту).

Очолює правління  голова кооперативу, який  обирається загальними зборами,  відкритим або тайним голосуванням, строком на 5 років (п. 7.11 Статуту СВК “Діброва”).

За змістом договору купівлі-продажу він з боку СВК “Діброва” укладений головою спілки громадян - співвласників СВК “Діброва” - Тютюником В.І. Проте, про існування зазначеного у договорі органу управління кооперативу Статут СВК “Діброва” не містить.

Як зазначено у договорі купівлі-продажу, Тютюник В.І. діяв на підставі протоколу загальних зборів № 2 від 21.03.01. Згідно даного протоколу на зборах членів                        СВК „Діброва” розглядалося питання щодо створення спілки власників майнових сертифікатів та затвердження Статуту спілки власників майнових паїв. Проте, Статут спілки власників суду не наданий. Згідно довідки Головного управління статистики у Луганській області від 06.08.07 № 13-48/3600 спілка власників СВК “Діброва” у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України по Луганській області не значиться.

Приписи про обрання Тютюника В.І. головою комітету громадян співвласників земельних і майнових паїв та головою спілки власників СВК  „Діброва”  у протоколі дописані. Дата дописки невідома.

Згідно протоколу загальних зборів членів СВК „Діброва” від 06.09.04 № 5, на який посилається скаржник у підтвердження згоди власників майна на його відчуження, пропозиція стосовно відчуження майна запропонована Загребним О.О.  Поручено підписати договір купівлі-продажу голові спілки пайщиків Тютюнику В.І., тобто голови неіснуючої організації.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо підписання договору купівлі-продажу з боку СВК “Діброва” неповноважною на те особою є обгрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення договору купівлі-продажу Загребний О.О. був головою СВК „Діброва” та одночасно головою ФГ „Стимул 777” , від імені якого ним підписаний спірний договір.

Відповідно до ч. 3 ст. 238 Цивільного кодексу України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Голова ФГ “Стимул 777” Загребний О.О. у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердив, що на момент укладення спірного договору він був головою                          СВК “Діброва”, але причини підписання угоди Тютюнником В.І. не пояснив.

Належні докази отримання СВК „Діброва” сум, що зазначені у договорах займу з Черкашиною Л.В., у матеріалах справи відсутні. Копії квитанцій до прибуткових касових ордерів, що надані скаржником до справи за клопотанням від 02.08.07 № 108, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки копії вказаних документів не завірені належним чином, і тому не можуть бути доказом у справі. Представник СВК „Діброва” внесення вказаних у прибуткових ордерах сум та використання їх у господарської діяльності підприємства оспорює, посилається на відсутність будь-яких документів, що підтверджують вказані обставини.

Не надані скаржником відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України і докази виконання умов договору купівлі-продажу щодо оплати кредиторської заборгованості СВК „Діброва” перед Черкашиною Л.В.

Обґрунтованими є висновки суду першої інстанції за оскаржуваним рішенням також  і про невідповідність умов спірного договору чинному законодавству щодо форми оплати майна та стосовно недотримання позивачем за первісним позовом вимог законодавства щодо способу захисту прав.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Договори та інші правочини ст. 11 Цивільного кодексу України віднесені до підстав виникнення цивільних прав та обов’язків.

Оскільки підставою набуття права власності на майно позивачем за первісним позовом визначено договір купівлі-продажу, який є недійсним, відмова суду першої інстанції у задоволенні вимог за первісним позовом є обґрунтованою.

Враховуючи викладене, висновок місцевого господарського суду щодо обґрунтованості вимог за зустрічним позовом є таким, що відповідає чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Твердження скаржника стосовно пропуску СВК “Діброва” процесуального строку, „встановленого законом в один рік”, не відповідає положенням глави 19 Цивільного кодексу України щодо позовної давності.

Не підтверджені матеріалами справи і доводи скаржника стосовно порушення норм процесуального права.

Процесуальні права та обов’язки сторін були роз’яснені їх представникам у судовому засіданні господарського суду Луганської області, що підтверджено формуляром (протоколом) судового засідання від 20.03.07 та поясненнями представника СВК “Діброва”.

Питання про стягнення державного мита за зустрічним позовом вирішено судом першої інстанції за рішенням, що оскаржується.

Відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за первісним та зустрічним позовом, за апеляційною скаргою відносяться на ФГ “Стимул 777”.

З позовних вимог немайнового характеру за первісним позовом підлягає сплаті державне мито у розмірі 85 грн. Позивачем за первісним позовом сплачено державне мито у розмірі 1750 грн. 00 коп. Зайве сплачене державне мито у сумі  1665 грн. 00 коп. підлягає поверненню ФГ “Стимул 777”, що судом першої інстанції не було зроблено.

За зустрічним позовом позивач –СВК “Діброва”, повинен був сплатити державне мито у розмірі 1835 грн. 00 коп., тобто 1750 грн. 00 коп. за майнові вимоги та 85 грн. 00 коп. –за немайнові вимоги. Фактично за квитанцією Луганського відділення № 1 АБ “Укркомунбанк” від 19.03.07 № 00513У (а. с. 59) СВК “Діброва” сплачено 102 грн. 00 коп. Держмито у сумі 1733 грн. 00 коп. підлягає стягненню з СВК “Діброва” у дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, п. 4 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Фермерського господарства “Стимул 777” від 26.04.07 на рішення господарського суду Луганської області від 13.04.07 по справі № 9/132пд задовольнити частково.

2.Рішення господарського суду Луганської області від 13.04.07 по справі № 9/132пд змінити.

3.Пункти 6, 7 резолютивної частини рішення господарського суду Луганської області від 13.04.07 у справі № 9/132пд викласти в наступній редакції:

-“6. Стягнути з Фермерського господарства “Стимул 777”, вул. Обушенко, 3,                         м. Кремінна Луганської області, 92900 (фактична адреса: вул. Куйбишева, 100,                             м. Кремінна Луганської області, 92900), ідентифікаційний код № 32974022, на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Діброва”, вул. Куйбишева, 100,                     м. Кремінна Луганської області, 92900, ідентифікаційний код № 03738516, витрати по сплаті державного мита у сумі 1835 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. за зустрічним позовом”;

-“7.Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Діброва”,                  вул. Куйбишева, 100, м. Кремінна Луганської області, 92900, ідентифікаційний код №03738516, в дохід Державного бюджету України, рахунок № 0006, одержувач –УДК у м. Луганську  ГУ ДКУ у Луганській області, банк –ГУ ДКУ у Луганській області, МФО 804013, , державне мито у сумі 1733 грн. 00 коп.”

Доручити господарському суду Луганської області видати відповідні накази.

4. Доповнити резолютивну частину рішення господарського суду Луганської області від 13.04.07 у справі № 9/132пд пунктом восьмим наступного змісту:

“8. Повернути Фермерському господарству “Стимул 777”, вул. Обушенко, 3,                     м. Кремінна Луганської області, 92900 (фактична адреса: вул. Куйбишева, 100,                           м. Кремінна Луганської області, 92900), ідентифікаційний код № 32974022, з Державного бюджету України зайве сплачене при зверненні до суду з первісним позовом державне мито у сумі 1665 грн. 00 коп., за платіжним дорученням від 19.02.07 № 23, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 9/132пд.”

Повернення державного мита здійснюється на підставі даної постанови, скріпленої гербовою печаткою Луганського апеляційного господарського суду.

5.В решті рішення залишити без змін.

У судовому засіданні за згодою представників сторін оголошені вступна та резолютивна частини даної постанови.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                             Т.М. Баннова

Суддя                                                                                Т.Ф. Парамонова

Суддя                                                                                 І.В. Семендяєва