ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2007 р.
№ 13/150

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Дерепи В.І.

суддів                                                           Грека Б.М.
Стратієнко Л.В.

з участю представників:
позивача:
відповідача:

Богданов В.В.
Олійник О.О.

розглянувши  у     відкритому              судовому засіданні  касаційну  скаргу
державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція"

на рішення

та постанову
господарського суду м.Києва від 24 жовтня 2006 р.
Київського апеляційного господарського суду від 22 лютого 2007 р.

у справі
№ 13/150

за позовом
закритого акціонерного товариства "Агробудмеханізація"

до
державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція"

про
стягнення 433 088,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2006 р. звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача 254 701,21 грн. боргу за виконані за договором підряду від 30.10.2002 р. № 69/546-02 та додатковою угодою до нього від 27.01.2004 р. № 4 роботи, а також 142 439,3 грн. інфляційних нарахувань і 8 906 грн. 3 % річних.

У зв’язку зі сплатою відповідачем під час розгляду справи суми основного боргу, позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути інфляційні нарахування і 3% річних (а.с.58).

Рішенням господарського суду м.Києва від 24.10.2006 р. (суддя Євдокимов О.В.) позов задоволено частково.

Припинено провадження в частині стягнення з відповідача 254 701,21 грн. основного боргу на підставі п.11 ч.1 ст. 80 ГПК України у зв’язку з відсутністю предмета спору.

Стягнуто з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  на користь ЗАТ "Агробудмеханізація" інфляційні нарахування у сумі 142 439,3 грн. та 3% річних у сумі 35 948,27 грн., держмито у розмірі 4 330,89 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2007 р. (головуючий –Отрюх Б.В., судді –Верховець А.А., Тищенко А.І.) рішення господарського суду м.Києва від 24.10.2006 р. змінено та викладено його резолютивну частину в такій редакції: "Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  на користь ЗАТ "Агробудмеханізація"  142 439,3 грн. індексу інфляції та 35 035,7 грн. 3% річних, 4 317,89 грн. витрат зі сплати державного мита та 117,64 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  на користь ЗАТ "Агробудмеханізація"  889,26 грн.  витрат зі сплати державного мита при поданні апеляційної скарги.

Повернути ЗАТ "Агробудмеханізація"  з державного бюджету України 4 575,11 грн. держмита, яке надлишково сплачене ним при поданні позовної заяви."

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 30.10.2004 р. між сторонами було укладено договір підряду № 69/546-02, згідно умов якого позивач зобов’язався в межах договірної ціни виконати на свій ризик, власними та залученими силами всі передбачені замовленням роботи з будівництва "Водно-кисневої станції №2", а відповідач –прийняти та оплатити роботи.

Протягом січня-березня 2004 р. відповідачем були виконані роботи на загальну суму 732 402 грн., проте відповідач в порушення умов договору не оплатив виконані роботи у повному обсязі і на день звернення позивача до суду заборгованість становила 254 701,21 грн.

Після звернення позивача до суду відповідачем було сплачено основний борг в сумі 254 701,21 грн., а тому суд обгрунтовано припинив провадження в цій частині на підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПК України.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки позивач прострочив виконання свого зобов’язання з оплати виконаних позивачем робіт за договором підряду, то суд відповідно до вказаної норми стягнув з нього 142 439,3 грн. інфляційних нарахувань та 35 948,27 грн. 3% річних

Суд апеляційної інстанції виявивши допущену судом помилку при стягненні 3% річних зменшив цю суму до 35 035,7 грн.

Доводи касаційної скарги про те, що ухвалою суду від 11.10.2002 р. введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідача, а тому  стягнення цих сум суперечить вимогам п.4 ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є безпідставним, адже відповідно до абзацу четвертого частини четвертої статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до внесення змін Законом України від 17.11.2005 року № 3108-1V) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). За визначенням термінів, вживаних у цьому Законі, грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України (абзац сьомий статті 1).

Такі підстави передбачені, зокрема, ч.2 ст. 625 ЦК України.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи викладене, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання, як його визначено у статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та підлягають стягненню з відповідача.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача 889,26 грн. витрат зі сплати державного мита за подачу апеляційної скарги, оскільки така скарга позивачем не подавалась, а тому з резолютивної частини постанови необхідно виключити четвертий абзац.

Крім того, зазначивши в мотивувальній частині про правильність припинення судом першої інстанції провадження в частині стягнення основного боргу, суд апеляційної інстанції, викладаючи резолютивну частину рішення в новій редакції, не зазначив про припинення провадження в цій частині.

За таких обставин резолютивну частину постанови слід змінити доповнивши таким реченням: "Провадження в частині стягнення з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  на користь ЗАТ "Агробудмеханізація" 254 701,21 грн. основного боргу припинити на підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПК України."

Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують висновків господарських судів по суті вирішення спору і підстав для скасування судових рішень не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111 ГПК України,  Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" задовольнити частково.

Змінити постанову Київського апеляційного господарського суду від 22 лютого 2007 р. у справі за № 13/150, виключивши з її резолютивної частини вказівку  про стягнення з з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  на користь ЗАТ "Агробудмеханізація" 889,26 грн. витрат зі сплати державного мита за подачу апеляційної скарги, та доповнивши реченням такого змісту: "Провадження в частині стягнення з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  на користь ЗАТ "Агробудмеханізація" 254 701,21 грн. основного боргу припинити на підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПК України."

В решті рішення господарського суду м.Києва від 24 жовтня 2006 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22 лютого 2007 р. у справі за № 13/150 залишити без змін.

Головуючий                                                                    В.І. Дерепа

Судді                                                                                Б.М. Грек

Л.В. Стратієнко