СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

23 квітня 2007 року

Справа № 2-27/8696-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Латиніна О.А.,

суддів                                                                      Антонової І.В.,

Котлярової О.Л.,

секретар судового засідання

прокуратура АР Крим (прокуратура м.Севастополя): Зотова А.Л., посвідчення № 319 від 11.08.2003 року; Шаблін Є.І., посвідчення № 490 від 21.03.2007 року;

позивача: не з`явився;

відповідача: Луханіна М.В., дов. № 8867 від 05.12.2006 року;

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Воронцова Н.В.) від 13 червня 2006 року  у справі № 2-27/8696-2006А

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" (вул. Свободна, 33, с.Ізумрудне, Джанкойський р-н, АР Крим, 96116)

до Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України (вул. Грінченка, 1, м.Київ, 01001)

про визнання недійсним розпорядження і спонукання до вчинення певних дій

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду АР Крим від 13.06.2006 року у справі № 2-27/8696-2006А позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Ізумрудний” задоволено. Суд скасував розпорядження  Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України № 201-р від 14.02.2006 року про зупинення ліцензії на виробництво коньячних спиртів, скасував розпорядження № 425-р від 11.02.2002 року про аналювання ліцензії №64, а також зобов`язав відповідача поновити термін дії ліцензії № 64 на один рік з моменту скасування розпорядження №201-р.

При прийнятті постанови, суд першої інстанції встановив, що позивач - Сільськогосподарський виробничий кооператив „Ізумрудний”, є підприємством саме первинного виноробства, у зв’язку з чим, повинен сплачувати річний внесок за ліцензію у розмірі 25000,00 грн., що було зроблено платіжним дорученням №163 від 06.02.2006 року із вказанням у якості призначення платежу „за ліцензію на виробництво спирту коньячного”. У зв’язку з цим були визнані необгрунтованими дії відповідача з приводу зупинення та анулювання дії ліцензії на виробництво коньячних спиртів із вказанням на необхідність отримання іншої ліцензії - на виробництво спирту етилового, коньячного, плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового та алкогольних напоїв із річною платою у 250000,00 грн.

Не погодившись з постановою господарського суду АР Крим, прокурор АР Крим  звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить відновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати.

У клопотанні про відновлення строку на апеляційне оскарження, прокурор АР Крим посилається на те, що участі у розгляді справи не приймав, обставини даної справи стали відомі в результаті проведення відповідної перевірки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку суд вирішує з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду клопотання.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.03.2007 року клопотання прокурора АР Крим про відновлення строку на апеляційне оскарження було задоволено, апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, полягають у невірному застосуванні судом першої інстанції норм Законів України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, „Про виноград і виноградне вино”, неправильному визначенні фактичного статусу Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Ізумрудний” та, як наслідок, встановлення невірного типу ліцензії, що підлягає отриманню виходячи із профілю діяльності позивача.

Представник позивача у судові засідання не з`являвся, причину неявки не повідомляв, хоча про час та місце слухання справи сповіщався належним чином ухвалами та повістками від 28.02., 19.03. та 13.04.2007 року. Факт належного сповіщення підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. За таких обставин, судова колегія визнала можливим розглянути справу за відсутності представника Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Ізумрудний”.

З причини зайнятості в іншому судовому процесі судді Котлярової О.Л., на підставі розпорядження заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду, у складі судової колегії було здійснено заміну на суддю Антонову І.В. З причини відпустки судді Лисенко В.А., у складі судової колегії також було здійснено заміну на суддю Котлярову О.Л.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України судовою колегією встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що сільськогосподарським виробничим кооперативом „Ізумрудний” було отримано ліцензію № 64 на виробництво спирту коньячного терміном дії з 11.02.2002 року по 11.02.2007 року. Також встановлено, що позивачем проводилась сплата платежів за ліцензію до 11.02.2006 року.

06.02.2006 року сільськогосподарським виробничим кооперативом „Ізумрудний”, з метою продовження терміну дії ліцензії, платіжним дорученням № 163 було перераховано річну плату за ліцензію на виробництво коньячних спиртів у розмірі 25000 грн., що підтверджується відповідною відміткою банку про зарахування грошових коштів до бюджету і направленою заявкою вих. № 230 від 07.02.2006 року.

Розпорядженням від 14.02.2006 року № 201-р Департамент з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України призупинив дію ліцензії від 11.02.2002 року № 64 на виробництво спирту коньячного, вказавши у якості підстави несплату чергового платежу та зазначивши, що вказана ліцензія буде анульована у разі несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 днів з моменту зупинення її дії.

Листом від 14.02.2006 року відповідач повернув на адресу позивача пакет документів на подовження терміну дії ліцензії з тієї причини, що річна плата за ліцензії на виробництво спирту етилового, коньячного, плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового та алкогольних напоїв становить 250000,00 грн., при тому, що наданий позивачем платіжний документ свідчить про перерахування річної плати за ліцензію на виробництво спирту коньячного лише на суму 25000,00 грн.

У зв'язку з невиконанням позивачем вимоги щодо плати за ліцензію 250000,00 грн., відповідач розпорядженням від 27.03.2006 року №425-р анулював ліцензію від 11.02.2002 року № 64 на виробництво спирту коньячного за несплату чергового платежу протягом 30 днів від моменту зупинення дії ліцензії.

У квітні 2006 року Сільськогосподарський виробничий кооператив „Ізумрудний” звернувся до господарського суду АР Крим з позовом про скасування зазначеного вище розпорядження Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України № 201-р від 14.02.2006 року про анулювання дії ліцензії.

Вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, прокурора, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до преамбули Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” № 481/95, цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до абзацу 21 статті 1 Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” №481/95, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта підприємницької діяльності на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Призупинення ліцензії - тимчасове позбавлення суб'єкта підприємницької діяльності права на провадження зазначеної в ліцензії діяльності у разі несплати чергового платежу за ліцензію.

Анулювання ліцензії - позбавлення суб'єкта підприємницької діяльності права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

Частиною 1 статті 4 Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” №481/95 встановлено річну плату за ліцензії на виробництво: спирту етилового, коньячного, плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового та алкогольних напоїв - 250000,00 гривень, а для підприємств первинного виноробства - 25000,00 гривень.

Таким чином, для правильного вирішення даного спору встановленню підлягає предмет діяльності сільськогосподарського виробничого кооперативу „Ізумрудний”.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно з довідкою Держкомстату від 10.02.2005 року видами діяльності позивача за КВЕД є:

Код 01.13.0 - в тому числі вирощування винограду, переробка його на вино в межах господарства.

Код 15.91.0 - виробництво дисцилірованих алкогольних напоїв, в тому числі лікерів та коньяку.

Відповідно до пункту 3.2 Статуту Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Ізумрудний”, предметом його діяльності є: вирощування винограду, плодових, овочевих, зернових, лікарняних, кормових, декоративних і інших сільськогосподарських культур; виробництво виноматеріалів, вина спирту, коньяку, інших алкогольних напоїв, в тому числі марочних коньяків і вин, а також пива.

Відповідно до преамбули Закону України „Про виноград і виноградне вино” від 16.06.2005 року № 2662, цей Закон регулює правові відносини у сфері виноградарства та виноробства України, пов'язані з веденням виноградників та виробництвом винограду, вина та інших продуктів виноробства, визначає регламентацію і контроль в цих галузях виробництва, права і обов'язки виробників, повноваження органів виконавчої влади і спрямований на посилення боротьби з фальсифікацією виноробної продукції в Україні. Дія цього Закону поширюється на юридичних та фізичних осіб. господарська діяльність яких включає виробництво, реалізацію, експорт та імпорт товарної продукції в галузі виноградарства і виноробства. Дія цього Закону не поширюється на виробників винограду і вина домашнього, призначених для власного споживання.

Пунктом 37 статті 1 Закону України „Про виноград і виноградне вино” встановлено, що підприємствами первинного виноробства є підприємства, які здійснюють переробку винограду, виробництво виноматеріалів, суслі або соку консервованого, концентрату виноградного соку, займаються витримкою вин, а також утилізацією відходів виробництва.

Пунктом 38 статті 1 Закону України „Про виноград і виноградне вино” також встановлено, що до підприємств вторинного виробництва відносяться підприємства, які займаються розливом вин у посуд відповідно до нормативних документів. Крім того зазначеним Законом виділено в окрему категорію підприємства змішаного типу., до яких відносяться підприємства, що займаються одночасно первинним і вторинним виноробством.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі, полягають утому, що позивач відноситься до підприємств змішаного типу, у зв’язку з чим, повинен сплачувати за ліцензію 250000,00 грн.

Однак, судом першої інстанції вірно зазначено, що норми Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” не містять такого терміну як „підприємства змішаного виноробства”. Тому, позивач має бути віднесений до типу підприємств або первинного або вторинного виробництва.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті, тобто за наявності обставини, що звільнюють від доказування.

Згідно з частиною 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовими рішеннями в адміністративної, цивільної або господарської справи, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судова колегія вважає вірним прийняття судом першої інстанції у якості доказу рішення господарського суду міста Києва від 15.06.2005 року у справі № 11/163.

Так, вказаним рішенням було встановлено факти, що мають значення для правильного вирішення даного спору, а саме:

- сільськогосподарський виробничий кооператив „Ізумрудний” звернувся до Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України до господарського суду м.Києва з позовом про визнання недійсним розпорядження № 555-р від 21.04.2005 року, яким було призупинено дію ліцензії позивача № 595 від 20.04.2001 р. на виробництво алкогольних напоїв ( виноробної продукції та коньяків ).

- сільськогосподарський виробничий кооператив „Ізумрудний” являється підприємством первинного виробництва, що підтверджується статутними та іншими документами, та має відповідну ліцензію.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 08.11.2005 року рішення господарського суду м.Києва від 15.06.2005 року у справі №11/163 залишено без змін, у зв’язку з чим, воно набрало законної сили.

Таким чином, має місце встановлений судовим рішенням факт стосовно того, що позивач у даній справі, як підприємство первинного виноробства, повинен сплачувати річний внесок за ліцензію у розмірі 25000,00 грн., що було зроблено платіжним дорученням №163 від 06.02.2006 року.

У зв’язку з цим, господарський суд АР Крим дійшов вірного висновку про те, що у зв'язку з анулюванням відповідачем ліцензії № 64 було порушено права позивача, а спірні розпорядження підлягають скасуванню. На підстави викладеного, судова колегія не може погодитись з доводами апеляційної скарги про невірне застосування господарським судом АР Крим норм Законів України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, „Про виноград і виноградне вино”.

Статтею 200 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки при винесенні господарським судом АР Крим оскарженої постанови порушення норм матеріального та процесуального права не виявлено, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 198 п.1, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Автономної Республіки Крим залишити без задоволення, постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 13 червня 2006 року у справі № 2-27/8696-2006А залишити без змін.

Головуючий суддя                                        О.А. Латинін

Судді                                                                      І.В. Антонова

О.Л. Котлярова