ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.07.2007                                                             Справа  № 10/95

За позовом ВАТ ЕК „Закарпаттяобленерго”,   м. Ужгород-Оноківці

до відповідача  Мукачівського міського комунального підприємства „Мукачівводоканал”, м. Мукачево

про стягнення 888084,07 грн., в т.ч. 813829,53 грн. основного боргу за спожиту активну електроенергію, 46207,68 грн. за реактивну електроенергію,                  52499,94 грн.  пені, 14319,26 грн., інфляційних, 7435,34 грн. 3% річних

Суддя   І.В.Івашкович

Представники:

від позивача: Гусак С.М.,  юрисконсульт 1 категорії,  довіреність № 6863         від 25.09.06

від відповідача:  Гарапко В.М. –начальник юрвідділу,  довіреність № 351         від 13.04.07

У судовому засіданні 06.07.07 оголошено перерву до 09.07.07 11 годин 30 хвилин, перерву продовжено до 10.07.07 11 годин  45 хвилин.

СУТЬ СПОРУ: ВАТ ЕК „Закарпаттяобленерго”,   м. Ужгород-Оноківці звернулось з позовом  до Мукачівського міського комунального підприємства „Мукачівводоканал”, м. Мукачево про стягнення 888084,07 грн., в т.ч. 813829,53 грн. основного боргу за спожиту активну електроенергію,  46207,68 грн. за реактивну електроенергію, 52499,94 грн.  пені, 14319,26 грн. інфляційних. 7435,34 грн. 3% річних.

Позивачем згідно з поданою його представником заявою, уточнено позовні вимоги, а саме, зазначено, що за результатами проведеної сторонами звірки розрахунків встановлено, що заборгованість за активну електроенергію, яка виникла протягом спірного періоду, складає       273672,43 грн., за реактивну –23120,47 грн. Відповідно позивачем проведено перерахунок інфляційних,  що склали 7508,60 грн., 3% річних –2465,68 грн. та пені –23375,74 грн.

Заявою від 10.07.07 позивач заявив відмову від вимог в частині               23375,74 грн. пені.

Решту вимог за позовом, з урахуванням заяви про уточнення їх розміру, представник позивача підтримав.

Представником відповідача заявлено про визнання позовних вимог в частині заборгованості в розмірі, що підтверджено двостороннім актом звірки розрахунків.  Підтримано заявлене у відзиві на позов (заява № 629 від 11.06.07) клопотання  про надання відстрочки виконання рішення строком на 18 місяців.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ВАТ ЕК „Закарпаттяобленерго” в особі Мукачівського МРЕМ, як Електропостачальною  організацією, та Міськводоканалом м. Мукачево                    (на даний час Мукачівське міське комунальне підприємство „Мукачівводоканал”), як Споживачем, укладено договір № 231 від 10.01.2001 р. на користування електричною енергією.

Відповідно до взятих на себе за договором зобов’язань відповідач мав проводити своєчасну  оплату вартості спожитої  електроенергії, здійснювати всі інші  платежі  за розрахунковий період відповідно до встановленої системи обліку згідно з умовами додатків до договору.

Із матеріалів справи вбачається, що за період з вересня 2006 р. на квітень 2007 р. відповідачу проведено перерахування за спожиту активну електроенергію на загальну суму  3852400,43 грн. та за реактивну електроенергію –на суму 52950,01 грн. Зазначені обставини, зокрема, підтверджуються копіями  виставлених до оплати протягом спірного періоду щомісячних рахунків.

Внаслідок здійснених відповідачем часткових платежів в погашення вищевказаних нарахувань за  ним утворилась заборгованість в розмірі, що складає 296792,89 грн., в т.ч. 273672,43 грн. за активну електроенергію, 23120,46 грн. –за реактивну електроенергію, що підтверджується доданим до матеріалів справи двостороннім актом звірки розрахунків від     11.06.2007 р.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що станом на день заявлення позову (08.05.07) за відповідачем існувала заборгованість в розмірі 296792,89 грн. Позовні вимоги в цій частині основного боргу підлягають задоволенню, в решті вимог про стягнення основного боргу слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу  України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У позові заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних в розмірі 14319,26 грн. та 3% річних в розмірі 7435,34 грн.

Разом з тим, у зв’язку з уточненням основного боргу, за результатами проведеної сторонами звірки розрахунків, позивачем проведено перерахунок інфляційних на суму 7508,60 грн. та 3% річних –на суму 2465,68 грн. Вимоги в цій частині вимог суд визнає обґрунтованими. В задоволенні вимог про стягнення решти від нарахованої  за позовом суми інфляційних та 3% річних слід відмовити.

За допущену прострочку платежів відповідачу на підставі умов договору нараховано пеню в розмірі 52499,94 грн., а згідно проведеного позивачем перерахунку, виходячи з розміру фактично існуючого боргу, пеня складає 23375,74 грн. Заявою від 10.07.07 представник позивача вимог в частині 23375,74 грн. пені відмовився.

Разом з тим, при оцінці вимог в частині пені, суд, беручи до уваги той факт, що в  договорі № 231 від 10.01.2001 р. відсутня умова про конкретний розмір пені, що може бути нарахована за прострочку оплати, та виходячи з вимог п. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, не вбачає правових підстав для покладення на відповідача обов”язку по оплаті пені за несвоєчасну оплату спожитої електроенергії. Таким чином, суд, керуючись ст. 22 Господарського процесуального  кодексу України, не приймає заяву позивача про відмову   від позову в частині пені.

Позовні вимоги в частині пені суд визнає безпідставними та в їх задоволенні відмовляє.

Виходячи з вищенаведених обґрунтувань, позов підлягає задоволенню частково.           Стягується суми 306767,17 грн., в т.ч  273672.43 грн. основного боргу за спожиту активну електроенергію, 23120,46 грн. –за реактивну електроенергію, 7508,60 грн. -  інфляційних, 2465,68 грн. - 3% річних. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

За правилами ст. 49 ГПК України суд покладає на відповідача відшкодування витрат позивача по оплаті держмита в розмірі 3067,67 грн. та 40,76 грн. по оплаті інформаційно-технічних послуг.

Розглянувши клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення строком на 18 місяців, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для його задоволення, оскільки таке клопотання ґрунтується на наведених відповідачем припущеннях щодо можливості настання певних негативних наслідків через накладення арешту на рахунки під час примусового виконання рішення. Окрім того, складне фінансово-економічне становище підприємства відповідача не може розглядатись як обґрунтована підстава для надання відстрочки  виконання рішення. Натомість, відповідач жодним чином не обґрунтовував та не підтвердив наявність виняткових, об’єктивно існуючих обставин, які на даний час  можуть ускладнити  або зробити неможливим виконання рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 43. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Мукачівського міського комунального підприємства „Мукачівводоканал” (м. Мукачево, вул. Миру, 7, ік. 03344556) на користь  ВАТ ЕК „Закарпаттяобленерго” (м. Ужгород-Оноківці, вул. Головна, 57,                            І.К. 0013152) 306767,17 грн., в т.ч 273672.43 грн. основного боргу за спожиту активну електроенергію, 23120,46 грн. –за реактивну електрооенерігю, 7508,60 грн. - інфляційних, 2465,68 грн. - 3% річних та 3108,43 грн.  - відшкодування судових витрат.

Видати наказ.

3.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому ГПК України.

Суддя                                                                                       І.В.Івашкович