ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

14 серпня 2007 р.                                                             Справа  № 4/87

За позовом  ВАТ „Рахівської картонної фабрики”, м. Рахів

до відповідача  Рахівської міської ради

про визнання частково недійсним рішення Рахівської міської ради від 29.01.2007 року № 158.

Суддя     Л. С. Журавчак

Представники:

від позивача –Дроган В. К., представник по довіреності від 18.07.2007 року № 29

від відповідача –Бабич Р. В., представник по довіреності від 18.07.2007р. № 516

СУТЬ СПОРУ: про визнання недійсними (нечинними) пунктів 1, 2 рішення Рахівської міської ради від 29 січня 2007 року № 158 в частині визнання таким, що втратив чинність, державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 25.07.1996 року № 121 та в частині переведення земельної ділянки до земель запасу міської ради, а також про зобов’язання Рахівської міської ради прийняти рішення про заміну акта на постійне користування земельною ділянкою № 121 від 25.07.1996 року на новий акт на постійне користування земельною ділянкою у відповідності до даних матеріалів інвентаризації.

Позивач в адресованій суду письмовій заяві від 14.08.2007р. відмовився від позовної вимоги про зобов’язання Рахівської міської ради прийняти рішення про заміну акта про постійне користування земельною ділянкою № 121 від 25.07.1996р. на новий акт про постійне користування земельною ділянкою у відповідності до матеріалів інвентаризації.

В іншій частині позов підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві.

Зазначає, що підставою переведення земельної ділянки до земель запасу є припинення права попереднього користувача на цю ділянку.

Перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачений ст. 141 Земельного кодексу України.

Жодної з цих обставин, як на момент прийняття оскаржуваного рішення, так і на даний момент, не існує.

Визнання виданого позивачу державного акта про право постійного користування земельною ділянкою таким, що втратив чинність, незаконно позбавляє товариство права користування належною йому земельною ділянкою.

Рахівська міська рада проти позову заперечила.

Зазначає, що 01.11.2006р. позивач звернувся до ради з листом, в якому просить надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо впорядкування існуючого землекористування.

При розгляді звернення міською радою було встановлено, що із земельної ділянки загальною площею 16,5 га, яка була надана на праві постійного користування ВАТ „Рахівська картонна фабрика”, вилучено кілька земельних ділянок на підставі добровільної відмови товариства та передано іншим землекористувачам, внаслідок чого земельна ділянка зменшилася приблизно до 8,7 га.

Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою із земель комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності, а позивач належить до приватної власності. Беручи до уваги те, що Рахівська міська рада не має на меті вилучення земельної ділянки із землекористування ВАТ „РКФ” для її передачі іншій особі, а також те, що внесення змін до акту на право постійного користування земельною ділянкою для недержавних підприємств чинним законодавством не передбачено, тому і було прийнято оскаржуване рішення з метою впорядкувати існуюче землекористування.

Вважає, що даний спір в зв’язку з оскарженням рішення ради в частині права користування земельною ділянкою є цивільно-правовим і не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

В судовому розгляді відповідно до ст. 150 КАС України було оголошено перерву з  02.08.2007р. до 14.08.2007р. (14 год. 15.хв.)

В судовому засіданні оголошено лише вступну  і резолютивну частину постанови, повний текст якої виготовлено і підписано 31.08.2007р.

встановив:

29 січня 2007 року Рахівська міська рада на дванадцятій сесії п’ятого скликання прийняла рішення № 158, згідно з яким зокрема, визнала таким, що втратив чинність акт на право постійного користування землею  № 121 від 25.07.1996 року, виданий ВАТ „Рахівська картонна фабрика” (пункт 1 рішення), і перевела земельну ділянку до земель запасу міської ради (пункт 2 рішення).

Відповідно до вказаного акту ВАТ „Рахівська картонна фабрика” є постійним землекористувачем земельної ділянки площею 16,5 га, наданої для обслуговування існуючого виробництва та будівель.

Відповідач подав суду докази про те, що частина вказаної земельної ділянки вилучена від позивача, що не заперечується останнім.

В зв’язку з такими обставинами у позивача виникла необхідність в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, тому пункт третій рішення ради № 158 від 29.01.2007 року про надання такого дозволу ним не оскаржується.

Однак пункти 1, 2 вказаного рішення ради позивач вважає незаконним і просить суд визнати їх нечинними з зазначених вище причин.

Адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Визнання таким, що втратив чинність, виданого позивачу Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії II –ЗК № 000111 від 25.07.1996 р. № 121 і переведення земельної ділянки до земель запасу ради фактично є припиненням права користування земельною ділянкою, яке в нього виникло на підставі цього акту (ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України).

Таке припинення права користування землею проведене без підстав, зазначених в статтях 141, 143 Земельного кодексу України („Підстави припинення права користування земельною ділянкою” та „Підстави для примусового припинення права на земельну ділянку”).

Віднесення ж зареєстрованої за позивачем на праві постійного користування земельної ділянки до земель запасу суперечить ч. 2 ст. 19  Земельного кодексу України, згідно з якою можуть перебувати у запасі земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року у справі № 1-17/2005 поняття ”набувають права” за змістом частини другої статті 92 та частини першої статті 116 Земельного кодексу України в аспекті вимоги переоформлення права користування земельною ділянкою не відповідає вимозі ясності і визначеності правової норми: зазначені положення припускають поширення цього поняття лише на випадки первинного отримання земельної ділянки із земель державної та комунальної власності підприємствами та установами та організаціями, що належать до державної або комунальної власності, а також громадянами та юридичними особами, які набувають права власності та користування земельними ділянками.

В даному випадку за позивачем зберігається набуте ним право постійного користування земельною ділянкою до введення в дію Земельного кодексу України, прийнятого 25 жовтня 2001р.

Таким чином, посилання відповідача в рішенні № 158 від 29 січня 2007р. на приписи статтей 92, 124 (порядок передачі земельних ділянок в оренду) Земельного кодексу України є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов’язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачена можливість прийняття судом постанови про визнання нечинним рішення суб’єкта владних повноважень чи окремих його положень.

З огляду на викладене належить визнати нечинними пункти 1, 2 рішення дванадцятої сесії Рахівської міської ради від 29 січня 2007 року № 158 „Про визнання державного акту на постійне користування землею таким, що втратив чинність, переведення землі до земель запасу міської ради та надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо скасування документів, що посвідчують право на земельну ділянку”.

В іншій частині позовних вимог в зв’язку з письмовою відмовою від них провадження у справі належить закрити (ст. 136 КАС України).

Доводи відповідача про те, що даний спір не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства не прийнято до уваги судом відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, ст. 12 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 92, 152 Земельного кодексу України та ст. ст. 94, 136, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задоволити частково.

2. Визнати нечинними пункти 1, 2 рішення дванадцятої сесії п’ятого скликання Рахівської міської ради від 29 січня 2007 року № 158 „Про визнання державного акту на постійне користування землею таким, що втратив чинність, переведення землі до земель запасу міської ради та надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку”.

3. В іншій частині позову провадження у справі закрити.

4. Стягнути з місцевого бюджету Рахівської міської ради (м. Рахів, вул. Миру, 34, ) на користь ВАТ „Рахівська картонна фабрика” (м. Рахів, вул. Б. Хмельницького, 70 ) суму 1 грн. 70 коп. на відшкодування витрат на державне мито.

Постанова набирає чинності відповідно до ст. ст. 160, 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя                                                                                      Л. С. Журавча