Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "19" червня 2007 р.
Справа № 5/4111

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Брагіної Я.В.

судді

за участю представників сторін

від позивача Батюх М.С., довір. від 11.12.06.

від відповідача Колосовський В.К., доруч. №176 від 15.12.06.

прокурор: Чирко Н.В., посвідч. №43

Розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Самего" (м. Житомир)

до Комунального підприємства "Тетерів - Агро" (с. Сінгури)

про стягнення 164442,76 грн.

В судовому засіданні 07.06.07. оголошувалась перерва до 19.06.07.на підставі ст.77 ГПК України.

Спір розглядається у більш тривалий термін  за погодженням сторін у відповідності до ч.4 ст.69 ГПК України.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 164442,76грн. штрафу, в зв'язку із несвоєчасною сплатою вартості  товарів.

Представник позивача підтримав позов у повному обзязі з підстав викладених у позовній заяві. Крім того, пояснив, що строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки  право на вимогу виникло після сплати боргу в повному обсязі.

Представник відповідача та прокурор проти позову заперечували, хоча пояснили, що  борг  існував станом на  16.08.05., тобто  на встановлений  день розрахунків за договором поставки №6 від 21.07.05. Але позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду, так як для стягнення штрафу встановлений скорочений строк позовної давності в один рік. Право на стягнення штрафу виникло у позивача 16.08.05., а до суду  останній звернувся  03.11.06.  Крім того, пояснили, що не дивлячись на те, що  в накладних та довіреностях не значиться договір,  але поставка в межах суми 164442,76грн. проводилась на виконання  договору №6 від 21.07.05.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників  сторін, прокурора, господарськи суд,-

ВСТАНОВИВ:

21.07.05. між сторонами був укладений договір поставки №6, згідноякого позивач поставив відповідачеві  продукцію на суму 164442,76грн., що підтверджується накладними № 5 від 21.07.05., №6 від 21.07.05., та №7 від 21.07.05. (а.с.5-6) і не заперечується відповідачем.

З врахуванням п.2.3 договору  продукція повинна бути оплачена до 16.08.05. (а.с.4).

Проте, станом на узгоджений сторонами день розрахунків за отриману продукцію, тобто 16.08.05. відповідач сплатив вартість отриманої продукції частково в сумі  75646,20грн. і тому дійсно існував борг  відповідача перед позивачем, про що не заперечується відповідачем (заперечення на відзив від 19.06.07).

Слід зазначити, що на день звернення з позовом до суду  вартість продукції за договором №6 від 21.07.05. сплачена повністю, про що зазначає позивач у  позовній заяві.

Дійсно відповідно до п.2.3 зазначеного договору, в разі прострочення розрахунку за поставлений товар, продукцію, покупець (відповідач) повинен сплатити штраф у розмірі 100% від поставленого товару, продукції.

Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи позивача і відмовляє в позові  враховуючи наступне:

Відповідно до ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законом  може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш  тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік  застосовується, зокрема, до вимог :

1) про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч.ст.258 ЦК України).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Перебіг  позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Матеріали справи (договір №:6  від 21.07.05.) свідчать, що  відповідач повинен був розрахуватись з позивачем до  16.08.05., але позивач не розрахувався з позивачем у встановлений термін.

Тому суд вважає, що позивач дізнався про порушення свого права  10.08.05. І у позивача виникло право на пред'явлення позову до суду в частині стягнення штрафу  на протязі одного року, тобто з 17.08.05. по 17.08.06. А позивач звернувся з позовом до суду  03.11.06., що підтверджується відміткою діловодної служби (канцелярії) Господарського суду Житомирської області на позовній заяві.

Отже, позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення штрафу з відповідача.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК україни, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, заявив про пропуск строку позовної давності  позивачем (а.с.48).

З врахування вимог ч.4 ст.267 ЦК України, сплив  позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відмову в позові, оскільки позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом  свого права.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі ст. 258,261,267 ЦК України, керуючись ст.ст. 33,34,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1.У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня  підписання мотивованого рішення у відповідності до ст.84 ГПК України.

Суддя
Брагіна Я.В.

Дата підписання рішення: 21 червня 2007р.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - поз.

3-відп.

4-прокур.