ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.07.07 р.                                                                               Справа № 43/82

Господарський суд Донецької області у складі судді І.В. ЗубченкоПри секретарі Максимовій В.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк в інтересах відособленого підрозділу „Управління по збуту продукції” м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергоімпекс” м. Донецьк

про стягнення збитків у розмірі 95097,68 грн.

В судовому засіданні брали участь:

Представники сторін:

Від позивача: Мельник Н.С. за дов. № 9/87 від 18.04.2007р., Від відповідача: Подопригора К.А. за дов. № 866/1 від 16.04.2007р.

Згідно із ст.69 ГПК України за клопотанням обох сторін ухвалою від 04.06.07р. справу розглянуто в більш тривалий термін.

Згідно із ст. 77 ГПК України в засіданні суду оголошувалась перерва з 04.06.2007р. по 25.06.2007р.

СУТЬ СПРАВИ:

Державне підприємство „Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк в інтересах відособленого підрозділу „Управління по збуту продукції” м. Донецьк, позивач, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергоімпекс” м. Донецьк, про стягнення суми збитків в розмірі 95097,68 грн., зокрема: вартості нестачі вантажу в розмірі 25020,74 грн. та недоодержаного прибутку внаслідок поставки неякісної продукції в розмірі 70076,94 грн.

Поясненнями № 12ю-19 від 21.06.2007р. позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір поставки № 1-11/2-ДК від 30.11.04р., договір на переробку рядового вугілля № 31/12/5 п/р/77 від 31.12.2004р., акти відбору проб № 2056 від 02.09.2005р., № 2049 від 31.08.2005р., акти про фактичну якість № 2056 від 02.09.2005р., № 2049 від 31.08.2005р., претензію № ДО/11-38 від 30.11.2005р., посвідчення про якість №№ 25, 28, квитанції про прийняття вантажу №№ 52183869, 52183870, 52183889, 52183890, лист № 01/8-661 від 05.09.2005р., акт № 76-Л від 16.09.2005р., розрахунок суми, яка підлягає поверненню.

Відповідач у відзиві на позовну заяву № 1048 від 08.05.2007р. проти позовних вимог заперечує по викладеним у відзиві доводам.

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача та відповідача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Крім цього, позивачу та відповідачу у судовому засіданні роз’яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

За умовами укладеного між ДП „Донецька вугільна енергетична компанія” та ДП „Вугілля України” договору поставки № 1-11/2 ДК від 30.11.2004р. позивачем здійснюється поставка вугільної продукції після переробки на збагачувальних фабриках відповідача на теплові електростанції.

31.12.2004р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 31/12/5 п/р/77, за яким відповідач зобов’язався переробити рядове вугілля та відвантажити одержані продукти за реквізитами, вказаними позивачем.

У серпні 2005 року відповідачем на ЦЗФ „Торезька” було перероблено вугілля марки ДМСШ 0-25 ОП „Шахтоуправління „Трудовське” та поставлене до адреси Ладиженської ТЕС ВАТ „Західенерго” у вересні 2005 року. в кількості 2128 тонн, про що свідчать перевізні документи – квитанції про прийняття вантажу №№ 52183869, 52183870, 52183889, 52183890.

Проте, при перевірці вантажу на Ладиженській ТЕС встановлено, що недовантаження вантажу у порівнянні з зазначеним у перевізних документах склала 117,02 тонн на суму 25020,74 грн., про що зазначено в актах відбору проб.

Крім того, при відборі проб (акти 2056 від 02.09.2005р., № 2049 від 31.08.2005р.) встановлено також відступи якості вантажу від якості, зазначеної в посвідченнях про якість №№ 25, 28,  що позивач підтверджує актами про фактичну якість № 2056 від 02.09.2005р., № 2049 від 31.08.2005р.

Внаслідок поставки неякісної вугільної продукції на Ладиженську ТЕС розмір пред’явленого до стягнення позивачем недоотриманого прибутку склав 70076, грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об’єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що задоволенню не підлягають, враховуючи наступне:

Недостача – це різниця у вазі чи кількості вантажу, прийнятого до перевезення і виданого вантажоодержувачу за однією накладною. Відповідальність вантажовідправника настає за наявності її вини.

Стаття 670 Цивільного кодексу України передбачає випадок, коли продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, а саме, право покупця вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений – вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Умовами договору на переробку рядового вугілля № 31/12/5 п/р/77 від 31.12.2004р. (п. 3.4) сторони встановили, що приймання продукції за кількістю має здійснюватися за правилами, встановленими Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженою Постановою Держарбітражу № П-6 від 15.06.1963р. (далі – „Інструкція П-6”).

Так, зазначена інструкція в п. 12 містить обов’язок при прийнятті продукції за кількістю складання акту про фактичну кількість продукції.

Одночасно, п. 17 Інструкції П-6 передбачає також обов’язковість виклику представника вантажовідправника та наявність посвідчення такому представникові на право участі в прийманні продукції у одержувача.

При цьому, за загальними правилами доказування, відповідний акт, складений у відповідності з вимогами Інструкції П-6. є єдиним документом, який підтверджує факт нестачі вантажу.

Позивачем не надано до суду акту про приймання вантажу за кількістю, посвідчення на представника вантажовідправника на право участі у прийманні продукції у одержувача. Тому акти відбору проб, в яких зазначено кількість вантажу, який надійшов, вважається складеним в односторонньому порядку.

Крім того, зазначені акти про відбір проб не відповідають вимогам Інструкції П-6 взагалі – не містять даних, які мають бути зазначені у відповідності з п. 25 Інструкції,  а також попередження осіб, які брали участь, за правильність даних, зазначених в акті.

За таким же висновком не є доказами факту поставки продукції неналежної якості й акти про фактичну якість № 2056 від 02.09.2005р., № 2049 від 31.08.2005р., оскільки не відповідають вимогам п. 29 Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженою Постановою Держарбітражу № П-7 від 25.04.1966р. (далі – „Інструкція П-7”), яка має застосовуватися згідно з п. 3.6 договору між сторонами.

Так, до актів про фактичну якість не надано посвідчень представника вантажовідправника на прийняття продукції за якістю у вантажоодержувача тощо, акт № 2049 про фактичну якість вугілля не підписаний представником вантажовідправника взагалі, в ньому не вказано дату складання, дату його затвердження директором Ладиженської ТЕС.

Крім того, позивачем не додано до справи доказів оплати поставленої партії продукції, тобто ним не доведено й факту утворення збитків.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено належними засобами доказування та наданими до матеріалів справи доказами факту поставки продукції неналежної якості та кількості, факту сплати повної вартості товару, у відповідача  відсутній обов’язок щодо сплати вартості нестачі товару та збитків від її неякісності.

За таких обставин, враховуючи, що позов не доведений позивачем, не відповідає законодавству та фактичним обставинам справи, вимоги Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк в інтересах відособленого підрозділу „Управління по збуту продукції” м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергоімпекс” м. Донецьк про стягнення суми збитків за поставку продукції неналежної якості та кількості в розмірі 95097,68 грн. підлягають залишенню без задоволення.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача повністю.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 49, 82-85 ГПК  України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк в інтересах відособленого підрозділу „Управління по збуту продукції” м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергоімпекс” м. Донецьк про стягнення суми збитків за поставку продукції неналежної якості та кількості в розмірі 95097,68 грн. відмовити.

Судові витрати покладаються на позивача повністю.

Видати позивачу довідку на повернення надмірно сплаченого державного мита у сумі 4,00 грн.

У судовому засіданні 02.07.2007р. оголошено повний текст рішення.

Суддя

3 прим.