Харківський апеляційний
господарський суд         Постанова
Іменем        України
25 червня  2007 року
Справа № 47/93-07
суддів у складі:
головуючий суддя Слюсарева Л.В.,
судді  Білоконь Н.Д.,Фоміна В.О.
при секретарі Криворученко О.І.
за участю представників:
позивача за первісним позовом
-ОСОБА_5( копія пост.дов.НОМЕР_4
відповідача за первісним позовом -
Щербинок О.А. ( копія пост. дов.№1 від 19.10.2006 року)
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача за
первісним позовом вх.НОМЕР_1 на рішення господарського суду Харківської
області від 02.04.07 по справі № 47/93-07
за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.
до  товариства з обмеженою
відповідальністю "Збутова мережа П"ятий елемент", м. Харків
про стягнення 117551,75 грн.
та зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю
"Збутова мережа П"ятий елемент", м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про визнання договору оренди недійсним та відшкодування
Позивач -фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з  відповідача -товариства з обмеженою
відповідальністю "Збутова мережа П"ятий елемент", 103020,31 грн.
основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 2471,4 грн. пені, 1341,88 грн.
- 3% річних ( з урахуванням уточнень до позовної заяви від 27.03.2007 року).
Відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Збутова
мережа П"ятий елемент» , звернулось до господарського суду Харківської
області х зустрічним позовом про визнання
договору оренди  НОМЕР_2 недійсним
повністю  з моменту його укладення  та стягнення з ФОП ОСОБА_1 збитків в розмірі
відповідальністю "Збутова мережа П"ятий елемент»,сплатило  за спірним договором оренди.
Рішенням господарського суду Харківської області від 02.04.2007
року  (суддя Светлічний Ю.В.) первісний
позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ
"Збутова мережа п"ятий елемент" на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1  103020,31 грн.
основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 2471,4 грн. пені, 1341,88 грн.
- 3% річних, 1068,34 грн. держмита, 118,00 грн. за інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, 15000,00 грн. за послуги адвоката.

В задоволенні зустрічного позову ТОВ "Збутова мережа
п"ятий елемент"  відмовлено
повністю.

Відповідач за первісним позовом з рішенням суду першої інстанції
не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій посилається на неповне з"ясування обставин, що
мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального
права. Просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та прийняти нове
рішення, яким задовольнити зустрічний позов та визнати недійсним договір
орендиНОМЕР_2 від 06.03.06р. з моменту його укладення, стягнути з позивача за
первісним позовом безпідставно отримані грошові кошти за договором оренди в
розмірі 25885,01 грн. , а у задоволенні первісного позову відмовити.

19.06.2007 року  через
канцелярію суду надійшло клопотання ТОВ "Збутова мережа п"ятий
елемент"   про  долучення до матеріалів справи копій листа
НОМЕР_3  , яким  було повідомлено позивача за первісним
позовом про припинення фактичного використання
приміщення  та надіслано акт
приймання-передачі ( повернення) приміщення та Угоду про припинення  договору оренди НОМЕР_2 у двох примірниках з
пропозицією  підписати  та повернути по одному екземпляру на адресу
відповідача. До клопотання також була додана
копія квитанції про поштове відправлення з описом  вкладення цінного листа.

Обґрунтовуючи клопотання , відповідач зазначив , що дані документи
не були надані суду першої інстанції  у
зв*язку з тим , що працівник , який відповідав
за договірні правовідносини з позивачем звільнився  і не повідомив про наявність даних документів
.

Судова колегія , враховуючи
право сторони судового процесу на надання  клопотань
та додаткових доказів , передбачене ст. 22 Господарського процесуального
Кодексу України , задовольнила клопотання та долучила до матеріалів справи
надані докази для всебічного розгляду
фактичних обставин справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи , викладені в апеляційній
скарзі ,заслухавши пояснення сторін , перевіривши оскаржуване рішення щодо
вірності застосування норм процесуального права при його винесенні ,  колегія суддів вважає апеляційну скаргу   такою , що не підлягає задоволенню, виходячи
з наступного .

06 березня 2006 року  між
фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та ТОВ "Збутова мережа п"ятий
елемент"  було укладено договір
оренди НОМЕР_2, відповідно до умов якого
відповідач за первісним позовом отримав у платне тимчасове
користування  нежитлову будівлю  у АДРЕСА_1 загальною площею 336,2 кв.м.. Дане
приміщення було передано ТОВ "Збутова мережа п"ятий
елемент»20.03.2006 року за актом прийому-передачі , який є додатком № 1 до
договору орендиНОМЕР_2.

Згідно з п.3.1  договору
орендна плата складає  10276,75 грн. на
місяць ( що дорівнює 2036 дол. США за курсом НБУ).

Протягом березня 2006 року
відповідачем за первісним позовом перераховано в рахунок орендної плати
25885,01 грн., що складає орендну плату
за березень, квітень та частково травень 2006 року.

Інших платежів  ФОП ОСОБА_1
не надходило, внаслідок чого заборгованість по орендній платі склала  103020,31 грн. з урахуванням індексу
інфляції.

Відповідно до п.3.4 договору оренди  у разі несвоєчасного перерахування  орендної плати ,Орендар сплачує  пеню в розмірі 0,1 %  від не перерахованої суми за кожний день
прострочки , але не більше  подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день несплати, що склало 2471,4 грн..

У відповідності до  ч.2 ст.
625 Ц України  боржник , який прострочив
виконання  грошового зобов*язання  на вимогу кредитора  зобов*язаний сплатити суму боргу  з урахуванням встановленого  індексу
інфляції за весь період прострочення , а також 3% від простроченої суми
, якщо інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Три відсотка річних з урахуванням суми
простроченого платежу склало 1341,88 грн.

В своєму відзиві на позовну заяву, зустрічній позовній заяві та
апеляційній скарзі  ТОВ   "Збутова мережа п"ятий
елемент"  посилається на той факт ,
що у відповідності до ст. 761 ЦКУ право передання майна у найм    має власник речі , або  особа , якій належать майнові права  . Право власності на момент укладення
договору оренди від 06.03.2006 року  у
ФОП ОСОБА_1 було відсутнє , оскільки  він
став власником  приміщення   уАДРЕСА_1 загальною площею 336,2 кв.м.
лише  після укладення договору купівлі-продажу
від 23.03.2006 року , укладеного між ОСОБА_2та ОСОБА_1 та посвідченого
23.03.2006 року  приватним
нотаріусом  Куп*янського  міського нотаріального округу  ОСОБА_3.

Проте , як вбачається з матеріалів та фактичних обставин справи 27
.02.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір , яким сторони
передбачили  укладення до 01.04.2006
року  договору купівлі -продажу  нежитлового приміщення зі складом
уАДРЕСА_1загальною площею 348,8 кв.м. До моменту  укладення цього договору  позивачеві було передано право  користування нежитловим приміщенням  зі складом уАДРЕСА_1загальною площею 348,8
кв.м. на свій розсуд , в тому числі здавати
нежитлове приміщення в оренду , безкоштовне користування , тощо.

У відповідності до  ст.3 ЦК
України загальними задачами цивільного законодавства є свобода договору.
Свобода договорів  полягає у
визнанні  за суб*єктом цивільного
права  можливості укладати  укладати договори  (або утримуватися від укладення договорів ) і
визначати їх зміст  на свій розсуд  відповідно
до досягнутої  з контрагентом
домовленості .

Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти
договір  , який не передбачений  актами цивільного законодавства , але
відповідає загальним засадам цивільного законодавства , вказаним у статті 3
Цивільного Кодексу України.  Сторони в
договорі можуть відступити від  положень
актів  цивільного законодавства  і врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Таким чином , на час укладення договору оренди  НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_1  мав
повноваження щодо розпорядження спірним майном на свій розсуд , які були
надані йому  у відповідності до договору
, укладеного з власником нежитлових приміщень 27.02.2006 року.

Посилання відповідача за первісним позовом на обов*язковість  державної реєстрації даного договору  є безпідставним , оскільки  у відповідності до ст. 210 Цивільного Кодексу
України  правочин підлягає державній
реєстрації  лише у випадках , встановлених
законом . Такий правочин є вчиненим з моменту
його державної реєстрації. Посилання апелянта , що даний договір є
договором оренди  не підтверджується
матеріалами справи та  змістом договору ,
оскільки не містить ознак договору найму.

Не можна вважати обґрунтованим і посилання апелянта на п.2 ст. 761
ЦК України, оскільки у відповідності до умов договору від 27.02.2006 року
позивачеві за первісним позовом належали майнові права  на розпорядження спірним майном.

Апелянт також посилається , що
при винесенні рішення господарським судом не враховано  , що при укладенні договору оренди
НОМЕР_2  його не було повідомлено  про права третіх осіб  на зазначене нерухоме майно, що є порушенням
ст. 769 ЦК України.

Проте, як вбачається з приписів даної норми цивільного
законодавства у разі  якщо наймодавець не
повідомив наймача  про всі  права третіх осіб на річ , що передається у
найм, наймач має право вимагати
зменшення розміру плати  за
користування річчю , або  розірвання  договору та відшкодування збитків.

Як  вбачається з матеріалів
справи та пояснень представника відповідача
, апелянт з такими  вимогами до
позивача або ж до суду не звертався . До того ж дана стаття цивільного
законодавства не передбачає визнання недійсним договору найму з підстав
неповідомлення наймача  про всі  права третіх осіб на річ , що передається у
найм .

З пояснень представника позивача
та фактичних обставин справи
встановлено, що  відповідач за
первісним позовом користувався
нежитловими приміщеннями уАДРЕСА_1загальною площею 336,2 кв.м.
відповідно до умов  укладеного договору ,
яким передбачена  плата за його
користування , а тому сплачена  орендна
плата не є збитками  і  правових підстав для  стягнення з позивача за первісним позовом   суми сплаченої відповідачем  орендної плати , як збитків апелянта , судова
колегія не вбачає.

Надаючи правову  оцінку  доказам , наданим апелянтом  з клопотанням від 19.06.2007 року , колегія
суддів зазначає , що у відповідності до ст. 651 Цивільного Кодексу України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін , якщо інше не встановлено  договором або законом .

Пунктом 8.2 договору  орендиНОМЕР_2  від 06.03.2006 року встановлено , що  зміна умов договору або  його дострокове  розірвання можуть мати місце  лише за погодженням сторін . Зміни та
доповнення , що вносяться до договору , розглядаються сторонами  протягом 20-ти діб. Як вбачається з
матеріалів справи та доданих апелянтом додаткових матеріалів, докази на
підтвердження вимоги дострокового розірвання спірного договору у встановленому
діючим законодавством порядку ( а саме зверненням з позовом  до господарського суду )   у відповідача відсутні.

Окрім цього , в апеляційній скарзі скаржник посилається на
неправомірне стягнення судом першої інстанції
з нього  за послуги адвоката в
сумі 15000,00 грн.Сума послуг адвоката , на думку апелянта ,  перевищує середні ціни  на ринку аналогічних  послуг і є не спів розмірною  із задоволеною господарським судом  ціною позову.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про адвокатуру» оплата праці
адвокатів здійснюється  на підставі
угоди  між громадянином  чи юридичною особою  та адвокатським об*єднанням чи  адвокатом.

Як вбачається з матеріалів справи
між позивачем та адвокатом ОСОБА_4 було укладено договір  про надання послуг адвоката  від 01.02.2007 року  відповідно до п.3.2 якого   адвокат підтвердив отримання коштів у сумі
15000,00 грн. в момент підписання договору. Також матеріалами справи
підтверджено  складання сторонами  договору від 01.02.2007 року  акту приймання -передачі  наданих послуг адвоката, з якого вбачається
виконання адвокатом взятих на себе обов*язків по наданню позивачеві за первісним
позовом правової допомоги .

Відповідно до ст.33  Правил
адвокатської етики  , схвалених
Вищою  кваліфікаційною комісією  адвокатури при Кабінеті Міністрів
України  01 жовтня 1999 року  № 6/УІ
гонорар є єдиною допустимою
формою  отримання  адвокатом

винагороди за надання правової допомоги клієнту.   Фактори,
що  повинні  братися
до  уваги  при визначенні обгрунтованого розміру
гонорару, включають в себе :  обсяг   часу
і  роботи,  що
вимагаються  для  належного виконання  доручення;
ступінь  складності  та
новизни   правових питань,  що
стосуються  доручення;  необхідність досвіду для його успішного
завершення; роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає
клієнт;досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату,
якого бажає клієнт;професійний
досвід,    науково-теоретична    підготовка, репутація, значні професійні
здібності адвоката.

Всі фактори підлягають
врахуванню в їх взаємозв'язку стосовно до обставин кожного конкретного випадку.

Розмір  гонорару і порядок його внесення мають бути
чітко визначені в угоді про надання правової допомоги ( пункт 3.1 договору
).Засади  обчислення  гонорару
(фіксована сума,  погодинна
оплата,  доплата гонорару за позитивний
результат по справі, тощо) визначаються
за  домовленістю  між
адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді ( пункт 4.1
договору).

Дослідивши договір  про надання
послуг адвоката  від 01.02.2007
року колегія суддів дійшла висновку ,що
даний договір відповідає  основним
завданням адвокатури та принципам її
діяльності , визначеним Конституцією України , законом України «Про
адвокатуру»та іншим законодавчим актам
України.

А тому доводи
апелянта в цій частині апеляційної скарги є безпідставними та
необгрнтованими.

За таких підстав , господарським судом Харківської області
прийнято  законне , обґрунтоване  рішення
і підстав для його скасування та задоволення  апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями  210,651,
761,769,526 Цивільного Кодексу України , Законом України «Про адвокатуру»,
ст.ст. 22,33,43,99, 101 ,103-105 Господарського процесуального кодексу України,
колегія суддів

Постановила
:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення .

Рішення господарського суду
Харківської області від 02.04.2007 року
у  справі № 47/93-07 залишити без
змін.

Головуючий суддя
Слюсарева Л.В.

суддя                                                Білоконь
Н.Д.

суддя
Фоміна В.О.