ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2007 р.
№ 11/30

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого -                                                   Полякова Б.М.

Суддів -                                                      Ткаченко Н.Г.

Катеринчук  Л.Й.

за участю представників: АК «Прем’єрбанк»- Агафонова Д.В., ТОВ «Енерго-Міг»- П"ятигорця Ю.О., ТОВ з II «Іріола Фрахт»- Іваненка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційні скарги Акціонерного комерційного банку «Прем’єрбанк» на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31 січня 2007 року  та Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Іріола Фрахт»на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31 січня 2007 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від  19 жовтня 2006 року по справі № 11/30 за позовом АКБ «Прем’єрбанк»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Міг», ТОВ з ІІ «Іріола –Фрахт»та Товариства з обмеженою відповідальністю інформаційно –комерційного центру «Комінфо»про визнання недійсним договору уступки права вимоги, звернення стягнення на заставлене майно та стягнення 1.128.147грн.53 коп., -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2006 року  АКБ «Прем’єрбанк»звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просив визнати недійсною угоду уступки права вимоги від 15 липня 2004 року №1, укладену між ним та ТОВ «Енерго –Міг»; визнати право АКБ «Прем’єрбанк»на звернення стягнення на предмет застави за договором застави транспортних засобів від 20 листопада 2002 року № 105, укладеному між АКБ «Прем’єрбанк»та ТОВ з ІІ «Іріола –Фрахт»та звернути стягнення на предмет застави; стягнути з ТОВ ІКЦ «Комінфо»суму заборгованості, яка виникла у зв’язку з неналежним  виконанням ним кредитного договору від 20 листопада 2002 року № 106.

Заявою від 16 березня 2006 року АКБ «Прем’єрбанк»відмовився від позовних вимог в частині стягнення з ТОВ ІКЦ «Комінфо»суми заборгованості у розмірі 1.128.147 грн.53 коп.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2006 року (суддя Мельниченко І.Ф.) позов задоволено. Визнано недійсною

угоду про уступку права вимоги № 1 від 15 липня 2007 року, звернуто стягнення на предмет застави за договором застави транспортних засобів від 20 листопада 2002 року № 105. В частині стягнення з ТОВ ІКЦ «Комінфо»1.128.147 грн. 53 коп. провадження у справі припинено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що АКБ «Прем’єрбанк»на момент укладення угоди про відступлення права вимоги від 15 липня 2004 року не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, оскільки вона була обмежена актом державного органу, який здійснює контроль за належним виконанням комерційними банками банківських операцій. Крім того, суд прийшов до висновку про неналежне виконання з боку ТОВ ІКЦ «Комінфо»умов кредитного договору від 20 листопада 2002 року № 106 в частині строків повернення кредиту та відсотків по ньому, а тому в контексті ст. 589 Цивільного кодексу України та ст.20 Закону України «Про заставу»АКБ «Прем’єрбанк»набув право звернути стягнення на об’єкт застави майнового поручителя ТОВ ІКЦ «Комінфо»- ТОВ ІІ «Іріола –Фрахт».

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31 січня 2007 року по справі № 11/30 (колегія суддів у складі: Виноградник О.М., Джихур О.В., Герасименко І.М.) апеляційна скарга ТОВ ІІ «Іріола –Фрахт»на рішення господарського суду від 19 жовтня 2006 року задоволена частково. В частині визнання недійсною угоди про відступлення права вимоги від 15 липня 2004 року №1 апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2006 року –без змін. В частині звернення стягнення на заставлене за договором застави від 20 листопада 2002 року № 105 майно апеляційну скаргу ТОВ з ІІ «Іріола –Фрахт»задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, в позові відмовлено.

В касаційній скарзі АКБ «Прем’єрбанк»просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31 січня 2007 року скасувати посилаючись на те, що вона прийнята з порушенням норм матеріальногоправа, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2006 року залишити без змін.

В касаційній скарзі ТОВ ІІ «Іріола –Фрахт»просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31 січня 2007 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2006 року скасувати посилаючись на те, що вони постановлені з порушенням норм матеріального права та прийняти нове рішення,  яким в позові АКБ «Прем’єрбанк» відмовити.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційні скарги АКБ «Прем’єрбанк»та  ТОВ ІІ «Іріола –Фрахт»підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як  вбачається із матеріалів справи і було встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 20 листопада 2002 року між АКБ «Прем’єрбанк»та ТОВ ІКЦ «Комінфо»було укладено кредитний договір №106, відповідно до умов якого АКБ «Прем’єрбанк»надав ТОВ ІКЦ «Комінфо»кредитну лінію на оплату контрактів для поточних потреб підприємства в сумі 500.000 (п’ятсот тисяч) гривень  строком до 19 листопада 2003 року. Додатковою угодою між сторонами строк повернення кредитних коштів було продовжено до 18 лютого 2004 року.

В забезпечення виконання позичальником зобов’язань за кредитною угодою від 20 листопада 2002 року №106, між АКБ «Прем’єрбанк»та ТОВ ІІ «Іріола –Фрахт», як майновим поручителем ТОВ ІКЦ «Комінфо» був укладений договір застави від 20 листопада 2002 року № 105, об’єктом  якої були транспортні засоби у кількості 9 одиниць заставною вартістю 711.600 (сімсот одинадцять тисяч шістсот) грн.

ТОВ ІКЦ «Комінфо»свої зобов’язання за кредитним договором від 20 листопада 2002 року № 106 зі спливом граничного строку повернення кредиту та відсотків по ньому не виконав. Договором  від 15 липня 2004 року АКБ «Прем’єрбанк»уступив своє право вимоги до ТОВ ІКЦ «Комінфо»на користь ТОВ «Енерго –Міг».

Вексельним платежем  від 20 липня 2004 року та актом прийому –передачі від 20 липня 2004 року ТОВ ІКЦ «Комінфо»на виконання умов кредитного договору від 20 листопада 2002 року № 106 з урахуванням наявності договору про уступку права вимоги від 15 липня 2004 року передав новому кредитору –Товариству з обмеженою відповідальністю «Енерго – Міг»два простих векселя на суму 750.845 (сімсот п’ятдесят тисяч вісімсот сорок п’ять) гривень.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Господарський суд Дніпропетровської області, з висновком якого погодився Дніпропетровський апеляційний господарський суд, визнаючи недійсним договір  уступки права вимоги від 15 липня 2004 року № 1 виходив з того, що на момент його укладення Рішенням комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків при управлінні Національного банку України  в Дніпропетровській області від 12 лютого 2004 року №110 обсяг цивільної дієздатності Акціонерного комерційного банку «Прем’єрбанк»був обмежений шляхом заборони відчуження ним активів.

Але з такими висновками суду попередніх інстанцій погодитись не можна.

Відповідно до  п. 2.1 Постанови  Національного банку України «Про затвердження Інструкції про порядок складання та оприлюднення фінансової звітності банків України »від 7 грудня 2004 року № 598 «активи»- це ресурси, контрольовані банком у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до надходження економічних вигод у майбутньому.

Згідно чинного законодавстава, відчуження - це насамперед незворотна зміна правового режиму власності на об’єкт відчуження.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається із матеріалів справи, за умовами п.1.2 договору про уступку права вимоги від 15 липня 2004 року   №1 Новий кредитор ( ТОВ «Енерго –Міг») здійснює оплату на користь Первинного кредитора (АКБ «Прем’єрбанк») на суму заборгованості по кредиту та відсоткам  в строк до 5 серпня 2004 року.

Таким чином,  за умовами оспорюваного договору,  уступка права такої вимоги спрямована на повернення Акціонерному комерційному банку «Прем’єрбанк»активів, а не на їх відчуження.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що АКБ «Прем’єрбанк», укладаючи з ТОВ «Енерго –Міг»договір уступки права вимоги від 15 липня 2004 року №1 і маючи в наявності встановлені контролюючим державним органом обмеження в обсязі своєї цивільної дієздатності, не вийшов за їх межі, а отже підстав для визнання недійсним договору уступки права вимоги від 15 липня 2004 року у судів першої та апеляційної інстанцій не було.

Разом з тим, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком Дніпропетровського апеляційного господарського суду щодо відсутності у АКБ «Прем’єрбанк»юридичних підстав на звернення стягнення на заставлене згідно договору застави від 20 листопада 2002 року № 105 майно, яке належить ТОВ з ІІ «Іріола-Фрахт».

Згідно ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов’язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про заставу»передбачено, що заставодавцем  може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий

поручитель).

За змістом п. 1 ч.1 ст. 593 Цивільного кодексу України, ст. 28 Закону України «Про заставу», право застави припиняється у разі припинення зобов’язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов’язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Докази повернення векселів, отриманих ТОВ «Енерго –Міг»відповідачеві- ТОВ ІКЦ «Комінфо» відсутні.

Про виконання зобов"язань боржника - ТОВ ІКЦ «Комінфо»перед ТОВ «Енерго –Міг» було відомо позивачу, що підтверджується матеріалами спраи.

Оскільки ТОВ ІКЦ «Комінфо»на виконання ним (боржником) умов кредитного договору від 20 листопада 2002 року № 106 передав ТОВ «Енерго –Міг»(новому кредитору за договором про уступку права вимоги від 15 липня 2004 року №1) два простих векселя на суму 750.845 (сімсот п’ятдесят тисяч вісімсот сорок п’ять) грн..74 коп., основне зобов’язання, яке випливало з кредитного договору від 20 листопада 2002 року № 106, вважається припиненим, а з ним, в контексті  п. 1 частини 1 статті 593 Цивільного кодексу України та статті 28 Закону України «Про заставу»вважається припиненим і право застави на транспортні засоби.

За таких обставин,  колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що підстав для скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду в частині відмови звернення стягнення на заставлене майно не вбачається, оскільки постанова апеляційної інстанції в цій частині є законною і обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.111-5, 111-7, 111-9  - 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський  суд України,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Акціонерного комерційного банку «Прем’єрбанк»та Товариства з обмеженою відповідальністю  з іноземними інвестиціями «Іріола-Фрахт»задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31 січня 2007 року по справі № 11/30 в частині визнання недійсним договору уступки права вимоги №1 від 15 липня 2007 року –скасувати, в позові Акціонерному комерційному банку «Прем’єрбанк»в цій частині відмовити.

В іншій частині постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31 січня 2007 р. по справі № 11/30  залишити без змін.

Головуючий -                                                       Поляков Б.М.

Судді -                                                          Ткаченко Н.Г.

Катеринчук  Л.Й.