Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" лютого 2007 р.                                                     Справа № 2/4333

Господарський суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Тимошенко О.М.

при секретарі Савчук С.В.

за участю представників сторін

від позивача Балійчук Л.І. (довіреність від 24.10.06)

від відповідача Спиридонова І.О (довіреність від 25.10.06)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Малого приватного підприємства "Олександрит - S" (м. Коростень)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "АСКО" (м. Коростень)

про визнання права власності та витребування нерухомого майна,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "АСКО"

до Малого приватного підприємства "Олександрит-S",

до Відкритого акціонерного товариства "Райфайзен Банк Аваль" (м.Київ)

про визнання договору частково недійсним.

Позивач МПП "Олександрит-S" звернувся з позовом до господарського суду, просить визнати за ним право власності на нежилі приміщення, що знаходяться за адресою Житомирська обл., Коростенський р-н, 156-й кілометр траси Київ – Ковель, та  зобов'язати відповідача ТОВ Фірму "АСКО" передати йому це майно. При цьому позивач посилається на те, що 28.09.04 між АППБ "Аваль" (Кредитор), МПП "Олександрит-S" (Поручитель) та ТОВ Фірмою "АСКО" (Боржник) був укладений договір поруки, за яким Поручитель зобов'язався відповідати за зобов'язаннями Боржника перед Кредитором на суму 119295,93 грн., які виникають з умов кредитного договору, укладеного між Кредитором та Боржником. За договором поруки Боржник зобов'язався передати у власність Поручителя вищевказане майно за умови за умови виконання Поручителем зобов'язань за договором поруки. Позивач МПП "Олександрит-S" виконав зобов'язання за договором поруки сплативши на користь Кредитора обумовлену суму, однак відповідач ТОВ Фірма "АСКО" відмовляється передати позивачу майно.

ТОВ Фірма "АСКО" звернулось із зустрічним позовом до МПП "Олександрит-S", до АППБ "Аваль", просить визнати недійсним пункт 2.2 вищевказаного договору поруки, при цьому посилається на те, що договір передбачає перехід права власності на нерухоме майно, тому такий договір підлягає нотаріальному посвідченню. Однак договір нотаріально не посвідчений тому є недійсним.

Представники сторін в судовому засіданні підтримали свої вимоги та не визнали вимоги протилежної сторони.

Ухвалою суду 26.12.06 залучено до участі в справі в якості відповідача за зустрічним позовом ВАТ "Райфайзен Банк Аваль", який є правонаступником АППБ "Аваль", який був стороною вищевказаного договору поруки.

ВАТ "Райфайзен Банк Аваль" відзив на позов не надав, представника до суду не направив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

За клопотанням сторін спір вирішено в більш тривалий строк ніж передбачений ст. 69 ГПК України.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.12.02 між АППБ "Аваль", правонаступником якого є ВАТ "Райфайзен Банк Аваль" (далі Банк), та ТОВ Фірмою "АСКО" (далі Фірма) укладений кредитний договір, за яким Банк відкрив Фірмі кредитну лінію.

28.09.04 між Банком, МПП "Олександрит-S" та Фірмою укладений договір поруки, за яким МПП "Олександрит-S" взяло на себе зобов'язання відповідати перед Банком по зобов'язанням Фірми на суму 119295,93 грн., які виникають з умов кредитного договору від 25.12.02.

Пунктом 2.2. договору поруки передбачено, що у випадку, якщо МПП "Олександрит-S" сплачує Банку кошти в сумі 118055,38 грн. а також 1240,55 грн. за вчинення виконавчого напису та сплати державного мита, Фірма зобов'язана передати у власність МПП "Олександрит-S" нерухоме майно, а саме, три нежилих Фірмі нежилих приміщення, що знаходяться в Коростенському районі Житомирської області на 156-му кілометрі траси Київ-Ковель.

Зазначений пункт договору поруки Фірма просить визнати недійсним.

МПП "Олександрит-S" сплатило визначені договором поруки кошти, що підтверджується бухгалтерською довідкою та копіями платіжних доручень.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази господарський суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають. При цьому суд виходить з наступного.

Спірний пункт 2.2 договору поруки виходить за межі визначених законом умов договору поруки (ст. 553, ст. 556 ч.2 ЦК України), так як не забезпечує зобов'язання боржника.

Пункт 2.2 договору поруки містить всі ознаки договору купівлі продажу нерухомого майна. Зокрема, МПП "Олександрит-S" купує а Фірма продає зазначене в цьому пункті нерухоме майно за ціною 119295,93 грн.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 220 ч.1 ЦК України у  разі   недодержання   сторонами   вимоги   закону   про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст.215 ч.2 ЦК України недійсним є правочин,  якщо його  недійсність  встановлена законом   (нікчемний  правочин).  У  цьому  разі  визнання  такого правочину недійсним судом не вимагається.

Таким чином пункт 2.2 договору поруки є нікчемним правочином, отже недійсним, тому визнання його недійсним судом не вимагається. Звідси відсутні підстави для задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ст. 216 ч.1 ЦК України недійсний  правочин  не створює юридичних наслідків, отже вимоги МПП "Олександрит-S" є безпідставними.

Згідно зі ст. 217 ч.1 ЦК України недійсність окремої частини  правочину  не  має  наслідком недійсності  інших  його  частин і правочину в цілому,  якщо можна припустити,  що правочин був би вчинений і без включення до  нього недійсної частини.

З урахуванням викладеного недійсність пункту 2.2 договору поруки не має наслідком недійсності інших частин цього договору.

Встановивши, що пункт 2.2 договору поруки є недійсним правочином та відмовивши в позові МПП "Олександрит-S", суд не порушує права цього підприємства, так як відповідно до пункту 2.3 договору поруки та відповідно до ст. 556 ч.2 ЦК України МПП "Олександрит-S" набуло прав кредитора за кредитним договором від 25.12.02.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85  ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Малого приватного підприємства "Олександрит-S".

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "АСКО".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання 30.03.07.

Суддя                                                                     Тимошенко О.М.

Віддрукувати: