КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2007                                                                                           № 17/286-6/212 д

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Григоровича О.М.

суддів:                                          Гольцової  Л.А.

Рябухи  В.І.

при секретарі:                              Решоткіній Т.О.

За участю представників:

-прокуратури: Бондарчук Д.М. (посвідч. від 18.01.07 № 18),

-позивача: Онищук О.О. (дов. від 11.08.05№ 29-22/1332),

-відповідача 1: Радченко Я.А. (дов. від 03.10.06 № 4),

-відповідача 2: Синько О.О. (дов. від 17.08.06 № 02-15/1456),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівської районної ради Чернігівської області

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.10.2006

у справі № 17/286-6/212 д (Блохiна Ж.В.)

за позовом                               Прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України

до                                                   1.Чернігівської районної ради Чернігівської області

2.Чернігівської районної державної адміністраціі Чернігівської області

про                                                  визнання договору оренди недійсним

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Чернігівської області звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України (далі-позивач) до Чернігівської районної ради Чернігівської області (далі-відповідач 1), Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області (далі-відповідач 2) про визнання недійсним договору оренди автомобільного транспорту Чернігівської районної ради від 31.12.03, укладеного між відповідачами, на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, стягнення з відповідача 1 на користь відповідача 2 двох гривень, отриманих в якості плати за оренду автомобіля, зобов’язання відповідача 2 повернути відповідачеві 1 автомобіль „Honda – CRV” 2003 року випуску, двигун № К-20А42033919, кузов № SHSRD87603V134003.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30.11.05 у справі №17/286 (суддя – Кушнір І.В.) позов залишено без розгляду на підставі п.5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.02.06 ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 30.11.05 скасовано, справу передано на розгляд до суду 1-ої інстанції.

Ухвалою Голови Господарського суду Чернігівської області від 08.06.06 справу передано на розгляд судді Блохіній Ж.В. Ухвалою суду від 14.06.06 прийнято заяву до розгляду,  із присвоєнням справі № 17/286-6/212д.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 05.10.06 (суддя – Блохіна Ж.В.) позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди автомобільного транспорту Чернігівської районної ради від 31.12.03, укладений між Чернігівської районною радою та Чернігівською районною державною адміністрацією.

Зобов’язано Чернігівську районну державну адміністрацію повернути Чернігівській районній раді автомобіль “Honda – CRV” 2003 року випуску, двигун № К-20А42033919, кузов № SHSRD87603V134003.

Стягнуто з відповідачів до Державного бюджету по 42,50 грн. державного мита.

В решті позову відмовлено.

Відповідач 1, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, у зв’язку з неповним з’ясуванням місцевим судом обставин, що мають значення для справи.

Також відповідачем 1 до апеляційної скарги було додано новий доказ у справі – бухгалтерську довідку райради від 04.10.06 № 08-18/116, відповідно до якої балансова (залишкова) вартість автомобіля “Honda – CRV” станом на 05.09.06 складає 30303,00 грн.

Письмові відзиви на апеляційну скаргу позивачем, відповідачем 2 надані не були.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

26.12.03 Чернігівською районною радою Чернігівської області IX сесії XXIV скликання на підставі п.19 ч.1 ст.43, ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” було прийнято рішення “Про придбання автотранспорту”, яким вирішено придбати легковий автомобіль марки “Honda – CRV” для забезпечення потреб районної ради в автотранспорті. Голові районної ради доручено забезпечити подальше управління даним об’єктом у відповідності до діючого законодавства (п.2 Рішення).

За накладною від 25.12.03 № 1302 відповідач 1 в особі Демиденко С.І. , діючого за дорученням від 24.12.03 № 890229 серії ЯЖХ, отримав від СП ЗАТ “Дніпро Мотор Інвест” автомобіль “Honda CR-V” вартістю 134895 грн., яка була сплачена райрадою платіжним дорученням від 19.12.03 № 1356.

30.12.03 відповідачем 1 видано розпорядження № 62 про передачу легкового автомобіля марки “Honda  CR-V”, 2003 року випуску, двигун № К-20А42033919, кузов № SHSRD87603V134003, який знаходиться на балансі Чернігівської районної ради в оренду та оперативне управління відповідачеві 2. Заступнику Голови районної ради доручено підготувати договір оренди терміном на три роки.

31.12.03 між відповідачами у справі було укладено договір оренди автомобільного транспорту Чернігівської районної ради (далі-договір), відповідно до умов якого відповідач 1 (орендодавець) передав, а відповідач 2 (орендар) прийняв в строкове платне користування легковий автомобіль “Хонда” CR-V, 2003 року випуску, двигун № К-20А42033919, кузов № SHSRD87603V134003, який знаходиться на балансі орендодавця.

Згідно з п.1.3 договору відповідач 2 здійснює експлуатацію автомобіля у відповідності з діючим законодавством і використовує його як службовий транспорт голови районної державної адміністрації.

Відповідно до п. 3.2. договору сторонами встановлено пільговий розмір орендної плати у сумі 1 (одна) гривна за рік.

Договір укладено терміном на три роки, тобто з 31.12.03 по 31.12.06 (п.10.1. договору).

31.12.03 сторонами договору також складено Акт приймання-передачі орендованого майна.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов’язковими до виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.04.01 №332 “Про граничні суми витрат на придбання автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, мобільних телефонів, комп’ютерів державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевих бюджетів” (далі-Постанова №332) затверджено граничні суми витрат на придбання органами місцевого самоврядування, зокрема, легкових автомобілів, відповідно до якої гранична сума витрат на придбання легкового автомобіля становить 40000 грн.

Пунктом 5 Постанови № 332 встановлено, що державні органи, а також установи та організації, які утримуються за рахунок державного, республіканського Автономної Республіки Крим і місцевих бюджетів, укладають договори оренди легкових автомобілів, вартість яких не перевищує граничних сум витрат, затверджених цією постановою.

Таким чином, зазначений нормативний акт пов’язує правомірність укладання державними органами, які утримуються за рахунок місцевого бюджету, договорів оренди легкових автомобілів з граничними сумами витрат, встановленими на їх придбання.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що спірний договір відповідачами укладено всупереч вимогам Постанови № 332, оскільки гранична сума витрат на придбання легкового автомобіля для органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування становить 40000грн., а вартість орендованого автомобіля “Хонда” CR-V складає 134 895 грн.

Частиною 1 ст. 203 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду про те, що спірний договір укладено всупереч вимогам Постанови №332, що згідно із ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Виходячи зі змісту пункту 3.2 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 12.03.99 № 02-5/111 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними”, місцевому господарському суду, враховуючи, що визнавався недійсним договір оренди, який був дійсний на момент прийняття оскаржуваного рішення, слід було припинити його на майбутнє.

Оскільки термін дії спірного договору встановлений до 31.12.06 та на момент розгляду судом апеляційної скарги закінчився, колегія суддів вважає за недоцільне змінювати рішення місцевого суду в частині визнання його недійсним на майбутнє.

У разі припинення договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч.1 ст. 785 ЦК України).

Таким чином є також правильним висновок місцевого суду про задоволення вимог в частині повернення орендованого майна (автомобіля “Honda – CRV”) орендодавцеві.

Твердження відповідача 1 у скарзі про те, що на день прийняття місцевим судом рішення у справі балансова (залишкова) вартість автомобіля складала 30303 грн., тобто є значно меншою встановленого Постановою № 332 граничного рівня витрат на придбання легкового автомобіля органами виконавчої влади та місцевого самоврядування колегія суддів вважає безпідставним, оскільки на момент укладання спірного договору оренди ця сума  була значно вища ніж затверджено вказаною постановою.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105  Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.10.06 у справі № 17/286-6/212д залишити  без  змін, а апеляційну скаргу Чернігівської районної ради Чернігівської області – без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Григорович О.М.

Судді                                                                                          Гольцова  Л.А.

Рябуха  В.І.

23.02.07 (відправлено)