ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.06.07 р.                                                                               Справа № 40/72

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу за позовом державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

до відповідача відкритого акціонерного товариства "Маріупольський  металургійний комбінат" м.Маріуполь

про стягнення 748 грн.80 коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача  Ніколаєв О.С. -  юрисконсульт

від відповідача Сукач Т.В.. – юрисконсульт

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

У судовому засіданні у межах процесуального строку з 19.06.07р. до 22.06.07р. було оголошено перерву з метою встановлення додаткових обставин, які не були предметом розгляду справи, та доказів на їх підтвердження.

За клопотанням обох сторін, у зв’язку з складністю справи, спір було вирішено у більш тривалий строк, ніж встановлено частиною першою статті 69 ГПК України.

Суть спору:

Заявлені вимоги про стягнення  штрафу в сумі 748 грн. 80 коп. за невиконання плану перевезень по залізницям призначення згідно плану № 766 за жовтень 2006р.

Відповідач позов не визнав мотивуючи свої заперечення наступними обставинами:

-          правила "Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення" від 1.11.1951р., далі УМВС, до якої Україна приєдналася 05.06.1992р. мають пріоритет перед нормами законодавства України, тобто перевезення вантажів у межах держав-учасниць СНД підпадають під особливий режим правового регулювання;

-          за приписами частини другої статті 10 ЦК України визначено, що якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила міжнародного договору України;

-          стаття 12 УМВС передбачає відповідальність вантажовідправників у вигляді штрафу тільки за неправильне внесені відомості до накладної;

-          термін "залізниця призначення в межах України "є вільним тлумаченням позивачем положень УМВС і не може бути прийнятий судом до уваги при розгляді справи;

-          вимоги статті 106 Статуту залізниць передбачають відповідальність за невиконання плану перевезень по залізницях призначення, але само по залізницям призначення, а не по залізницях, які передають вантаж за кордон;

-          штраф за невиконання плану перевезень по залізницях, які передають вантаж за кордон, що ані Статутом залізниць України, ані іншими нормативно-правовими актами не передбачено;

-          згідно із розділом 3 пункту 1.2 Тарифного керівництва №1, яке затверджене наказом Мінтрансу №551 від 15.11.01р. штраф за невиконання плану перевезень стягується лише по українським залізницям призначення, а на підставі пункту 6.7 Правил планування перевезень вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 09.12.02р. за №873 для експортних вантажів у графах 10-15 облікової картки виконання плану перевезень вантажів вказуються залізниці, що передають вантажі за кордон, а не залізниці призначення експортних вантажів, як вказано позивачем в облікових картках.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, приймаючи до уваги доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково за наступними обставинами:

Позов обґрунтовано тим, що між сторонами було укладено договір від 26.03.04р. за № 84/2462 на організацію перевезень вантажів, предметом  якого є надання послуг Донецькою залізницею відкритому акціонерному товариству "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча".

У жовтні 2006р. сторонами узгоджено план №766 на перевезення експортного вантажу у кількості 98 300 тон металу в 1513 вагонах по станції Маріуполь - Сортировочна.

Облік виконання плану перевезень вантажів здійснювалося у обліковій картці № 766 за жовтень місяць 2006р.,де на кінець місяця згідно заявок відповідача план було зменшено до 67 755 тон у 1274 вагонах.

Відповідач облікову картку підписав зі застереженнями посилаючись на те, що штраф за невиконання плану перевезень по залізницям призначення застосовано до нього необґрунтовано.

Штрафні санкції за невиконання плану перевезень вантажів за першу, другу та третю декадах по облікової картці № 766 за жовтень 2006р. в сумі 40 112 грн. відповідач визнав повністю.

Щодо штрафу за невиконання плану перевезень по залізницях призначення у третій декаді цього місяця  в сумі 748 грн. 80 коп. сплатити відмовився, посилаючись на відсутність правової норми, яка передбачає таку відповідальність.

Згідно плану перевезень за спірний період, відповідач планував здійснити перевезення по залізницях призначення: Південно – Західної, Львівської та Одеської відповідно 77 вагонів, 239 та 231 вагонів.

З урахуванням змін внесених до плану перевезень кінцевий план третьої декади по залізницях призначення склав, зокрема:

-          Південно-Західної залізниці – 36 вагонів;

-          Львівської залізниці – 167 вагонів;

-          Одеської залізниці – 54 вагона.

Загальна сума вагонів дорівнювало 257 вагонів.

Фактично відповідач здійснив навантаження та перевезення по залізницях призначення наступну кількість вагонів:

-  Південно-Західної -14 вагонів;

-          Львівської – 110 вагонів;

-          Одеської – 90 вагонів.

Невиконання плану перевезень по залізницях призначення складає:

-          Південно-Західної залізниці -22 вагона;

-          Львівської – 57 вагонів;

Загальна сума невиконання  дорівнює - 79 вагонів. Відповідно до вимог п.6.7 Правил планування перевезень вантажів затверджених наказом Мінтрансу України від 09.12.2002р. за №873, зі змінами та доповненнями, далі Правила, недовантаження по залізницях призначення у третьої декаді складає 43 вагонів. Таким чином, недовантаження по залізницях призначення дорівнює 36 вагонів (79-43).

На кожен вагон нараховується штраф в розмірі 20 грн. 80 коп., що взагалі складає 748 грн. 80 коп. по дорогам призначення.

До прийняття рішення у справі з посиланням на статтю 22 ГПК України, позивач зменшив розмір своїх вимог, оскільки відповідач суму штрафу в розмірі 291 грн. 20 коп. Тому позивач намагається стягнути  з нього решту частини штрафу в сумі 457 грн.60 коп.

Позивачу роз’яснені процесуальні наслідки його дій, у тому числі те, що держмито у цієї частини позову поверненню не підлягає та покладається на нього.

Оскільки зменшення розміру позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, воно прийнято судом.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про те, що доводи позивача обґрунтовані у частині решти позову, а заперечення відповідача спростовуються наступними обставинами:

Стаття 4 ГПК України вказує на те, що господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Якщо в міжнародних договорах України, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до статті 4 Статуту залізниць, далі Статут, перевезення залізницями вантажів у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

За приписами статті 6 Статуту Правила перевезення вантажів є нормативним актом, що конкретизує передбачені цим Статутом положення, які регламентують участь та обов’язки сторін у процесі перевезення вантажів.

Правила планування перевезення вантажів містять розділ 3 де зазначені умови планування перевезень експортних, імпортних і транзитних вантажів, і застосування якого здійснюється незалежно від перевезення експортного вантажу або вантажу у межах України.

Стаття 36 розділу 8 УМВС передбачає застосування внутрішніх законів на час перевезення вантажів у міжнародному сполученні.

За відсутністю в УМВС, тарифах та службової інструкції до цієї угоди необхідних положень, застосовуються постанови, які знайшли своє відображення у внутрішніх законах та правилах відповідної країни, за умови того, що відповідна залізниця є учасником УМВС.

Таким чином залізниця здійснює планування та облік перевезення експортних вантажів так саме, як і перевезення їх у межах України на підставі документів які визначені Статутом та Правилами обов’язковими. По станції прикордонного переходу визначається залізниця призначення.

Розділ VI "Перевезення пасажирів, багажу,  вантажобагажу і пошти" та розділ VII "Відповідальність залізниці, вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів. Акти, претензії,  позови", статті 105, 106, 107, 108, 109 Статуту застосовуються як до залізничних міжнародних сполученнях так і у межах України на час внутрішнього перевезення вантажів.

Посилання відповідача на статтю 9 Конституції України та частину другу статті 10 ЦК України, статтю 4 Статуту дійсно має місце у спірних правовідносинах, однак спірні питання полягають у тому, що залізниця не згодна з позицією відповідача про відсутність законодавства яке регулює виконання плану перевезень по залізницях призначення.

Правила "Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення" не передбачають ведення облікових карток, порядок обліку обсягу перевезення, нарахування штрафу за невиконання плану перевезень.

На час перевезення не виникають питання щодо застосування Статуту у частині відповідальності до загального плану перевезення та за експортним постачанням вантажу. Однак відповідач не визнає міру відповідальності по залізницям призначення.

З урахуванням змін до п.6.7 Правил " Для експортних вантажів вказуються залізниці, які передають вантаж за кордон", у тому числі, як стверджує позивач - залізниці призначення експортних вантажів, що знайшло своє відображення в облікових картках.

Таким чином, позивачем доведено, що стягнення штрафу за невиконання плану перевезення по залізницях призначення обґрунтовано та відповідає вимогам Статуту та Правилам.

За такими обставинами позов щодо стягнення з відповідача штрафу в сумі 457 грн. 60 коп. обґрунтовано та підлягає задоволенню.

У задоволенні позову щодо стягнення решти частини штрафу в сумі 291 грн.20 коп.  відмовити.

Витрати по державному миту та забезпеченню судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог згідно ст. 44, частини п’ятої ст.49 ГПК України.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні за згодою сторін було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 105, 106, 107,  108, 109 Статуту залізниць України, ст.ст.22, 33, 36, 43, 44, частиною п’ятою ст. 49 ,ст. ст. 69, 77, 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд,

В И Р И Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча", 87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул.Левченка,1,ід.код 00191129, на користь:

- державного підприємства" Донецька залізниця ", 83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ід.код 01074957, штраф за невиконання плану перевезень по залізницях призначення по плану №766за жовтень 2006р. в сумі 457 грн.60 коп., витрати по державному миту в сумі 62 грн.33 коп., витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 72 грн.11 коп. видавши наказ.

3.          У задоволенні позову щодо стягнення штрафу в сумі 291 грн. 20 коп. за невиконання плану перевезень по залізницях призначення відмовити.

4.          Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

Дата підписання рішення оформленого відповідно до статті 84 ГПК України:27.06.07р.